Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Бондаренко О.
В. ,

при секретарі - Приймак Л. А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні залі суду № 4 цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Комунального підприємства Київської
обласної ради «Південне бюро технічної
інвентаризації», про відшкодування
моральної шкоди -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним
позовом 13.10.2014 року мотивуючи тим, що в
2005 році померла його мати ОСОБА_2, яка
залишила заповіт, відповідно до якого в
рівних частинах заповіла все своє
нерухоме майно: житловий будинок та
земельні ділянки в селі Храпачі
Білоцерківського району йому ОСОБА_1,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Для оформлення права
власності на майно нотаріусу необхідно
було надати правовстановлюючі
документи, зокрема на житловий будинок,
однак даний документ з невідомих йому
причин було втрачено. 28.07.2010 року він
звернувся до Комунального
підприємства Київської обласної ради
«Білоцерківське міжміське бюро
технічної інвентаризації»,
правонаступником якого є Комунальне
підприємство Київської обласної ради
«Південне бюро технічної
інвентаризації», із заявою про видачу
дубліката свідоцтва про право
власності на житловий будинок від
28.08.1997 року. При цьому ним було
дотримано вимоги Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно щодо
публікації в пресі повідомлення про
недійсність втраченого свідоцтва про
право власності. В листі № 3242 від 30.07.2010
року його повідомили про неможливість
видачі дублікату свідоцтва, оскільки
для його реєстрації необхідно
звернення усіх спадкоємців або надання
довідки від нотаріальної контори про
те, що інші спадкоємці не звертаються
за оформленням спадщини. Постановою
державного нотаріуса Білоцерківської
районної нотаріальної контори від
24.06.2011 року йому було відмовлено в
оформленні спадкових прав на зазначене
майно, в зв'язку з тим, що на житловий
будинок відсутній правовстановлюючий
документ. 29.06.2011 року він повторно
звернувся до відповідача із заявою про
видачу дублікату свідоцтва про право
власності на житловий будинок.
Рішенням реєстратора № 2266 від 08.07.2011
року йому знову було відмовлено з тих
самих мотивів. Після цієї відмови він
звернувся до Київського окружного
адміністративного суду з позовом про
визнання дій відповідача
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії. Постановою суду від 08.05.2012 року
його позов було задоволено в частині
визнання дій КПКОР «Білоцерківське
МБТІ» протиправними та зобов'язано
видати йому дублікат
правовстановлюючого документу на
житловий будинок. Незважаючи на дану
постанову суду, рішенням реєстратора
від 16.08.2012 року йому повторно було
відмовлено у видачі дубліката
свідоцтва про право власності на
житловий будинок. 18.09.2012 року державним
виконавцем МВДВС Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
було винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання постанови Київського
окружного адміністративного суду та
надано строк для добровільного
виконання. 22.10.2012 року державним
виконавцем повторно було направлено
вимогу виконати рішення суду. 20.11.2012
року державним виконавцем складено акт
про невиконання рішення суду у
визначений строк. 21.11.2012 року винесено
постанову про накладення на
відповідача штрафу в розмірі 680 грн.,
17.12.2012 року - про накладення штрафу в
розмірі 1360 грн. 05.02.2013 року МВДВС
звернувся до Білоцерківського МВГУМВС
України у Київській області з поданням
про притягнення посадових осіб КПКОР
«Білоцерківське МБТІ» до кримінальної
відповідальності за невиконання
судового рішення. До даного часу
відповідач так і не видав дублікат
свідоцтва про право власності на
житловий будинок. Усіма зазначеними
діями та бездіяльністю відповідача
йому завдано та продовжує завдаватись
моральна шкода, яка полягає у тому, що
він з 2010 року не може реалізувати своє
право на оформлення спадщини після
смерті матері, необгрунтовані відмови
відповідача змусили його звертатись до
суду, а після винесення судом рішення
не виконують його належним чином, що
спричиняє значні душевні страждання.
Неодноразові звернення до відповідача
супроводжувались сплатою відповідних
платежів за їх послуги, очікуванням
відповідей на запити, які виявились
такими, що порушують його права та
законні інтереси. Він змушений був
розпочати тривалий судовий процес, що
супроводжувався поїздками до м. Києва,
що для нього дуже складно і фізично, як
людині похилого віку, так і
матеріально. Відповідач навіть через 2
роки після рішення суду, яке набрало
законної сили, так і не виконав його.
Все це призвело до того, що він понад 4
роки безрезультатно намагається
реалізувати своє право на отримання
права власності на спадкове майно, а
дії та бездіяльність КПКОР
«Білоцерківське МБТІ»,
правонаступником якого є відповідач,
вкрай негативно впливають на його
фізичне і психічне здоров'я. Сааме тому
розмір моральної шкоди він оцінює в 20 000
грн. Позивач просить стягнути з
відповідача на його користь в рахунок
відшкодування завданої йому моральної
шкоди суму коштів в розмірі 20 000 грн. Та
судові витрати по справі в розмірі 200
грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5
позов підтримав та просив задовольнити
в повному обсязі.

Представник відповідача, адвокат за
договором ОСОБА_6, в судовому засіданні
позов не визнав, надав до суду письмові
заперечення проти позову та просив
відмовити в задоволенні вимог позивача
в повному обсязі.

Суд, заслухавши осіб, які приймають
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, встановив наступні обставини
та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Розмір моральної шкоди
визначається судом з врахуванням
характеру та ступеню діяння особи, яка
заподіяла шкоду, моральних страждань
потерпілого, а також інших негативних
наслідків.

Моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.(ст. 1167 ЦК України).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_2, яка
все належне їй майно, де б воно не
знаходилось, та з чого б воно не
складалося, і взагалі все те, що буде
належати їй на день смерті та на що вона
за законом матиме право заповіла
ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що
підтверджено матеріалами справи (копія
свідоцтва про смерть, копія заповіту,
постановою нотаріуса ( а.с.7,8,11) та не
заперечується сторонами.

Позивач ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_1 являється сином померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2, звернувся до
державної нотаріальної контори 24.06.2011
року із заявою з приводу оформлення
спадкових прав та отримання свідоцтва
про право на спадщину за заповітом на
житловий будинок, який знаходиться в
АДРЕСА_2, що підтверджено матеріалами
справи ( копія паспорту, постанова
нотаріуса - а.с.6,11) та не заперечується
сторонами.

З відповідей КПКОР «Білоцерківське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» від 30.07.2010 року за № 3242
( а.с.9) та від 08.07.2011 року за № 2266 ( а.с.10)
вбачається, що позивач звертався до
відповідача із заявою про видачу
дублікату правовстановлюючого
документу на житловий будинок, який
знаходиться в АДРЕСА_2, однак йому було
відмовлено. В зв'язку з тим, що для
реєстрації дублікату вказаного
свідоцтва необхідно звернутись усім
спадкоємцям або надати довідку
нотаріальної контори про те, що усі
інші спадкоємці не звертаються для
оформелння спадщини.

12.03.2011 року Білоцерківська районна
нотаріальна контора звернулась до
начальника Білоцерківського Бюро
технічної інвентаризації з проханням
видати ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 витяг
із реєстру прав власності на нерухоме
майно житловий будинок, який
знаходиться в АДРЕСА_2, який належав
померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2.

Постановою державного нотаріуса
Білоцерківської районної нотаріальної
контори від 24.06.2011 року за № 766/02-31 (
а.с.11), ОСОБА_1 було відмовлено у
оформленні спадкових прав на
відповідну частину майна та видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на житловий будинок, який
знаходиться в АДРЕСА_2, у зв'язку з тим,
що на житловий будинок відсутній
правовстановлюючий документ.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 08.05.2012 року (
а.с.12-14), позов ОСОБА_1, ОСОБА_4 до КПКОР
«Білоцерківське міжміське бюро
технічної інвентаризації», треті
особи: ОСОБА_3, ОСОБА_7, задоволено
частково та визнано протиправними дії
КПКОР «Білоцерківське міжміське бюро
технічної інвентаризації», щодо
відмови у видачі ОСОБА_1 дублікату
правовстановлюючого документу на
нерухоме майно: житловий будинок, який
знаходиться в АДРЕСА_2, та зобов'язано
КПКОР «Білоцерківське міжміське бюро
технічної інвентаризації» видати
позивачу дублікат правовстановлюючого
документу на дане майно. Постанова
набрала законної сили та 11.09.2012 року
видано виконавчий лист № 2-а- 643/12/1070(
а.с.15).

З подання міського відділу державної
виконавчої служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції від
05.02.2013 року за № 1975 ( а.с.44-45), вбачається,
що 18.09.2012 року державним виконавцем
було винесено по постанову про
відкриття виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа 2-а- 643/2012 про зобов'язання КПКОР
«Білоцерківське міжміське бюро
технічної інвентаризації» видати
ОСОБА_1 дублікат правовстановлюючого
документу на житловий будинок, який
знаходиться в АДРЕСА_2.

22.10.2012 року державним виконавцем
направлено вимогу про виконання
рішення суду. 201.2012 року складено акт
про невиконання рішення суду КПКОР
«Білоцерківське міжміське бюро
технічної інвентаризації» в наданий
добровільний строк. За невиконання
рішення суду 21.11.2012 року державним
виконавцем винесено постанову про
накладення на КПКОР «Білоцерківське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» штрафу в сумі 680 грн. та
17.12.2012 року - про накладення штрафу в
сумі 1360 грн. 16.01.2013 року державним
виконавцем повторно було складено акт
про невиконання рішення суду та
вирішено питання про притягнення
посадових осіб КПКОР «Білоцерківське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» до кримінальної
відповідальності за невиконання
рішення суду.

З матеріалів справи також вбачається,
що 21.06.2012 року до КПКОР «Білоцерківське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» звернулась ОСОБА_3, яка
являється спадкоємцем померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 за заповітом,
із заявою про видачу витягу з Реєстру
прав власності на нерухоме майно на
будинок який знаходиться в АДРЕСА_2, до
заяви додала свідоцтво про право
особистої власності на зазначений
будинок.

26.06.2012 року КПКОР «Білоцерківське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» ОСОБА_3 було видано
витяг Реєстру прав власності на
нерухоме майно: будинок який
знаходиться в АДРЕСА_2. ( а.с.37).

Отже, на момент виконання Постанови
Київського окружного
адміністративного суду від 08.05.2012 року
про зобов'язання КПКОР «Білоцерківське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» видати ОСОБА_1
дублікат правовстановлюючого
документу на житловий будинок, який
знаходиться в АДРЕСА_2, право власності
на за значений будинок було
зареєстровано за померлою ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про
право особистої власності на жилий
будинок від 28.08.1997 року, та видано витяг
з Реєстру прав власності на нерухоме
майно спадкоємцю ОСОБА_3, а рішення суду
залишилось не виконаним і відповідач
не видав позивачу правовстановлюючий
документ на будинок для оформлення
його спадкових прав, в тому числі і
витяг Реєстру прав власності на
нерухоме майно.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, рішенням суду в
адміністративній справі № 2-а- 643/12/1070
було встановлено, що відповідачем по
справі КПКОР «Білоцерківське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» в порушення діючого
законодавства на незаконних підставах
було відмовлено у видачі ОСОБА_1
дублікату правовстановлюючого
документу на нерухоме майно: житловий
будинок, який знаходиться в АДРЕСА_2, і
дане рішення набрало законної сили.

Тобто, рішенням суду було встановлено,
що КПКОР «Білоцерківське міжміське
бюро технічної інвентаризації»
незаконно відмовили у видачі
правовстановлюючого документу ОСОБА_1
на житловий будинок, який знаходиться в
АДРЕСА_2, в результаті чого державним
нотаріусом було відмовлено в
оформленні спадкових прав та видачі
свідоцтва про право на спадкове майно,
позивач тривалий час не мав можливості
реалізувати своє право на оформлення
спадкових прав на майно за заповітом,
яке залишилось після смерті його
матері, що стало підставою для подачі
ОСОБА_1 позову до суду і відновлення
своїх порушених прав у судовому
порядку.

В подальшому КПКОР «Білоцерківське
міжміське бюро технічної
інвентаризації», правонаступником
якого є Комунальне підприємство
Київської обласної ради «Південне бюро
технічної інвентаризації», в порушення
вимог законодавства, не виконало
рішення суду в адміністративній справі
№ 2-а- 643/12/1070, що призвело до притягнення
посадових осіб відповідача до
відповідальності, а позивач до даного
часу не має можливості реалізувати
своє право на оформлення спадкових
прав.

Виходячи з положень статті 1167
Цивільного кодексу України. Наявність
вини заподіювача шкоди презюмується.
За загальною презумпцією вини в
цивільному праві, встановленою,
відсутність вини доводиться
заподіювачем шкоди. Форма вини
заподіювача моральної шкоди (умисел
або необережність) за загальним
правилом не має значення.

Крім того, відповідно до пункту 4
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» у
позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди має бути
зазначено, з яких міркувань позивач
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується. У
пункті 2 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 4 від 31.03.1995 року (із
змінами, внесеними 25.05.2001р.) Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»,
визначено, що спори про відшкодування
заподіяної фізичній чи юридичній особі
моральної (немайнової) шкоди
розглядаються якщо право на її
відшкодування безпосередньо
передбачено законами України.

Відповідач не надав до суду належних та
допустимих доказів відсутності їх
вини в тому, що позивач тривалий час не
має можливості реалізувати своє право
на оформлення спадкових прав, а
позивачем надано докази які
підтверджують, що внаслідок
неправомірних дій КПКОР
«Білоцерківське міжміське бюро
технічної інвентаризації» він не мав
можливості отримати
правовстановлюючий документ на
будинок та як наслідок оформити свої
спадкові права.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд
виходить з наступного.

Протиправні дії КПКОР «Білоцерківське
міжміське бюро технічної
інвентаризації», змусили позивача,
людину похилого віку, тривалий час
захищати свої права та інтереси в
судовому порядку, після чого
відповідач, в порушення вимог
законодавства, не виконує рішення суду
чим перешкоджає позивачу реалізувати
своє право на отримання права
власності на спадкове майно, що
потребує матеріальних затрат та
призводить до моральних страждань.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Відповідно до
ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Позивач оцінюючи розмір моральної
шкоди просить стягнути з відповідача
на свою користь 20 000 грн., однак не надав
до суду доказів в обгунтування даного
розміру.

Даючи оцінку встановленим обставинам
та доказам в їх сукупності, суд
враховуючи тривалість нервових
переживань позивача те що він тривалий
час був змушений в судовому порядку
відстоювати свої права та інтереси,
вважає можливим стягнути з відповідача
на користь позивача маральну шкоду в
розмірі 2000 грн.

В порядку ст.88 ЦПК України, суд
компенсує судові витрати позивача
пропорційно до задоволених вимог, та
стягу з відповідача на користь
позивача судові витрати в розмірі 20
грн.

Керуючись ст.ст. 23,1167 ЦК України, ст.ст.
ст.ст. 3, 10, 11, 60,61, 88, 212-215, 296 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
Київської обласної ради «Південне бюро
технічної інвентаризації» на користь
ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 грн.
та судові витрати по справі в розмірі 20
грн., всього 2020 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя О. В. Бондаренко