АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/2590/2014
Головуючий в І інстанції: Ведмідська
Доповідач: Вейтас І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року серпня місяця 26 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Вейтас
І.В.Суддів:Цуканової І.В. Склярської
І.В.При секретарі:Благовещенській О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Скадовського районного суду
Херсонської області від 29 липня 2014 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про визнання договору оренди
гаражу удаваним, визнання дійсним
договору купівлі продажу, зміну часток
співвласників, -

В С Т А Н О В
И Л А:

В травні 2014 року позивач звернулась до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що після розірвання шлюбу з
відповідачем житловий будинок АДРЕСА_1
в м.Скадовськ був розділений між ними
за рішенням Скадовського районного
суду Херсонської області від 02.11.1998
року, та сторонам виділені окремі
приміщення та господарські будівлі, що
відповідають 1/2 частки у праві
власності на будинок з господарськими
будівлями кожному. В рішенні суду гараж
зазначений як такий, що виділений
відповідачеві. В серпні 2009 року
відповідач звернувся до позивачки з
пропозицією продати гараж, вони
домовились про ціну в сумі 11000 грн. та
відповідач погодився оформити договір
купівлі-продажу до кінця 2009 року. На
підтвердження сплати позивачкою
грошей за гараж надані розписки
відповідача про отримання ним грошей.
Позивачка стала користуватися гаражем.
В грудні 2009 року сторони звернулися до
нотаріуса для оформлення договору
купівлі-продажу гаражу, але оформили
договір оренди, тоді як мали намір
оформити договір купівлі-продажу
частки в майні відповідача. У зв'язку з
тим, що відповідач відмовляється
оформляти договір купівлі-продажу
гаражу, просить визнати договір оренди
гаражу укладений між сторонами 11
грудня 2009 року удаваним, визнати що
сторони уклали договір купівлі-продажу
1/20 частки житлового будинку з
надвірними будівлями, змінити частки
співвласників у праві спільної
часткової власності на будинок з
господарськими будівлями, визнавши за
позивачкою право власності на 55/100
часток, а за відповідачем на 45100 часток,
включивши гараж в перелік будівель які
входять до частки позивачки.

Рішенням Скадовського районного суду
Херсонської області від 29 липня 2014 року
в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено
в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 вказує, що
суд безпідставно відмовив в
задоволенні позову, вважає, що під час
розгляду справи судом вона довела, що
сторони мали на меті укласти договір
купівлі-продажу замість укладеного
договору оренди гаражу. Посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати, ухвалити нове про
задоволення позову.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін та їх представників,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведено, що договір
оренди гаражу укладався з метою
приховати інший правочин, а саме
договір купівлі-продажу частки в
нерухомому майні. Колегія суддів
вважає такий висновок суду правильним,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням
Скадовського районного суду
Херсонської області від 02.11.1998 року
здійснено розподіл житлового будинку
АДРЕСА_1 в м.Скадовськ Херсонської
області. Сторонам виділено по 1/2
частини у праві власності на житловий
будинок з господарськими будівлями із
зазначенням конкретних приміщень та
будівель, в тому числі гаражу вартістю
1530 грн. який виділений відповідачеві(
а.с.5-7).

11 грудня 2009 року між сторонами
укладений договір оренди гаражу літ.
«В» розташований за вищевказаною
адресою, терміном на 40 років. Орендна
плата відсутня за домовленістю сторін
(а.с.15). Як вбачається з акту
здачі-прийняття від 11.12.2009 року, гараж
передано в користування позивачки
(а.с.16).

Відповідно до ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 218 ЦК України
заперечення однією із сторін факту
вчинення правочину або оспорювання
окремих його частини може доводитися
письмовими доказами, засобами аудіо-,
відеозапису та іншими доказами.
Рішення суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків.

Відповідно до ст. 235 ЦК України
удаваним є правочин, який вчинено
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили.
Якщо буде встановлено, що правочин був
вчинений сторонами для приховування
іншого правочину, який вони насправді
вчинили, відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Згідно із ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно зі ст.750 ЦК України за договором
найму (оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Зі змісту наданих позивачем розписок
датованих 03.08.2009 року та 06.09.2009 року
ОСОБА_6 взяв гроші в борг у ОСОБА_5 в сумі
по 3000 грн. в борг строком до 01.12.2009 року
та відповідно до 11.11.2009 року, за гараж.
Розписка датована 06 жовтня містить
виправлення та суперечності, які були
встановлені судом першої інстанції, та
не спростовані позивачем.

Представник відповідача, заперечуючи
проти позову вказувала, що ОСОБА_6
дійсно брав у позивачки гроші в борг і
тому в рахунок вказаного боргу сторони
уклали безоплатний договір оренди
гаражу, але відповідач не мав наміру
продати гараж.

Крім того, судом першої інстанції
правильно зазначено, що гараж не є
об'єктом цивільного права, оскільки
відповідно до ст.186 ЦК України є
приналежністю до будинку, а договір
купівлі-продажу частки в нерухомому
майні підлягав нотаріальному
посвідченню та державній реєстрації і
тому визнання того, що сторони уклали
договір купівлі-продажу 1/20 частики
житлового будинку з надвірними
будівлями, як просить позивач,
суперечить діючому законодавству.

З огляду на зазначені вимоги закону,
встановивши фактичні обставини справи,
дослідивши надані сторонами докази в
їх сукупності, правильно визначивши,
які правовідносини випливають із
встановлених обставин справи,
застосувавши до спірних правовідносин
норму закону, яка підлягала до
застосування, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
відмову в задоволенні зустрічного
позову, виходячи з того, що позивачем не
надано належних та допустимих доказів
на підтвердження вчинення між
сторонами удаваного правочину
договору оренди гаражу для приховання
іншого договору купівлі-продажу частки
у праві спільної часткової власності.

Зважаючи на наведені обставини,
колегія суддів вважає, що підстав для
скасування рішення суду немає,
оскільки воно постановлено правильно,
у відповідності до вимог норм
матеріального та процесуального права,
в межах заявлених вимог, на підставі
наданих доказів, досліджених в
судовому засіданні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 315
ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Скадовського районного суду
Херсонської області від 29 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: