РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/16291/14-ц

пр. № 2-о/759/401/14

03 грудня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Борденюка В.В.,

при секретарі - Трегубенку
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за заявою
ОСОБА_1, Ірпінська державна нотаріальна
контора Київської області, про
встановлення факту належності
заповіту,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із
даною заявою, у якій просить встановити
факт належності їй заповіту, 04 червня
1996 року, посвідченого Ірпінською
державною нотаріальною конторою
Київської області, зареєстрований в
реєстрі № 1417, який був складений її
матір'ю, ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В обґрунтування заявлених вимог вказує
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла
ОСОБА_2. 04 червня 1996 року вона склала
заповіт, яким все своє майно заповіла
ОСОБА_3 та заявнику в рівних долях.
Однак, у заповіті прізвище заявника
було записано невірно. Розбіжності у
прізвища заявника і спадкоємця не
дають можливості оформити свідоцтво
про право власності за заповітом.

Заявник вимоги підтримав та просив їх
задовольнити, посилаючись на обставини
справи викладені в заяві, вказував, що
встановлення даного факту необхідно
для отримання спадщини після померлої
ОСОБА_2.

Представник заінтересованої особи,
Ірпінської державної нотаріальної
контори Київської області, в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, направив до суду листа з
проханням розглянути справу у
відсутності його представника, тому
суд вважає за можливе розглядати
справи у відсутності заінтересованої
особи.

Суд, заслухавши пояснення заявника,
дослідивши матеріали справи, прийшов
до висновку, що заява підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, зі
змісту свідоцтва про народження від
12.12.1952 року запис № 3583, ОСОБА_1
вбачається, що її батьками записані
«ОСОБА_6» і «ОСОБА_2» (а.с. 6).

Згідно із наявною у матеріалах справи
копією свідоцтва про укладення шлюбу
від 16 грудня 1962 року, ОСОБА_1 взяла
прізвище чоловіка - «ОСОБА_1».

Після розірвання шлюбу 21 листопада 1977
року заявник залишила прізвище
чоловіка.

4 червня 1996 року ОСОБА_2 склала заповіт,
у якому все своє майно заповіла синові,
ОСОБА_3 і дочці, ОСОБА_1 у рівних долях
(а.с. 10).

Водночас, у паспорті громадянина
України заявник вказана як «ОСОБА_1»
(а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 померла ( а.с. 5
).

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у
судовому засіданні можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Відтак, заявник звернулась до суду з
метою можливості успадкування майна
після смерті її матері; необхідність
звернення до суду була зумовлена
розбіжністю у написанні прізвища
заявника у паспорті громадянина
України і у зазначеному заповіті.

За змістом даної заяви, ОСОБА_1 просила
суд встановити факт належності їй
заповіту, складеного від імені ОСОБА_2
та посвідченого Ірпінською державною
нотаріальною конторою 04.06.1996 року на
ім'я ОСОБА_1, зареєстрованого у реєстрі
за №1417.

Враховуючи викладене вище, пояснення
заявника, її представника і наявні у
матеріалах справи докази, суд вважає
встановленою ту обставину, що записана
у паспорті громадянина України серії
НОМЕР_1, що виданий 15 листопада 2007 року
Святошинським РУ ГУ МВС України в
м.Києві, ОСОБА_1 є тією ж особою, що
записана як ОСОБА_1, як один із
спадкоємців за заповітом, складеним
ОСОБА_2 та посвідченим Ірпінською
державною нотаріальною конторою 04.06.1996
року і зареєстрованим у реєстрі за №1417.

Однак, правильні за своєю суттю, таким
чином сформульовані вимоги заяви
задоволені бути повною мірою не можуть,
оскільки акти цивільного
законодавства не передбачають такого
поняття як приналежність особі
заповіту.

Викладене свідчить про наявність
підстав для часткового задоволення
даної заяви і встановлення того факту,
що записана у паспорті громадянина
України серії НОМЕР_1, що виданий 15
листопада 2007 року Святошинським РУ ГУ
МВС України в м.Києві, ОСОБА_1 є тією ж
особою, що записана як ОСОБА_1, як один
із спадкоємців за заповітом, складеним
ОСОБА_2 та посвідченим Ірпінською
державною нотаріальною конторою 04.06.1996
року і зареєстрованим у реєстрі за №1417.

Керуючись ст.ст. 256-259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити частково.

Встановити факт того, що записана у
паспорті громадянина України серії
НОМЕР_1, що виданий 15 листопада 2007 року
Святошинським РУ ГУ МВС України в
м.Києві, ОСОБА_1 є тією ж особою, що
записана як ОСОБА_1, як один із
спадкоємців за заповітом, складеним
ОСОБА_2, посвідченим Ірпінською
державною нотаріальною конторою 04.06.1996
року і зареєстрованим у реєстрі за №1417.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд, шляхом подачі
апеляційної скарги, протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя: