У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі
суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С.,
Василевича В.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Корецького районного суду
Рівненської області від 20 листопада 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Корецького РЕМ Публічного
акціонерного товариства
"Рівнеобленерго" про зобов'язання
вчинення певних дій,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Корецького районного суду від
20 листопада 2014 року ОСОБА_1 в
задоволенні позу відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі позивач
вказує, що рішення суду є незаконним
через порушення норм матеріального та
процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції
безпідставно не застосував положення
п. 3,4 ч. 2 ст. 16 ЦК України згідно яких
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: припинення дії,
яка порушує право та відновлення
становища, яке існувало до порушення.

Вважає дії відповідача про нарахування
оплати електроенергії згідно
показника лічильника, а саме різниці
кВт в кількості 35 811 та нарахування за
них суми до сплати в розмірі 32 380,64 грн. є
незаконними, оскільки згідно акту про
проведення експертизи лічильника, він
визнаний не придатним.

Доводить, що твердження суду першої
інстанції про неналежність
відповідача є не обґрунтованим,
оскільки позов подавався до ПАТ
"Рівнеобленерго", а Корецький РЕМ є
представництвом товариства в
Корецькому районі Рівненської області.

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати, позов задовольнити.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того що,
згідно ст. 16 ЦПК України визнання
недійсним показника лічильника
електроенергії не відноситься до
встановленого законом або договором
способів захисту прав та, що Корецький
РЕМ не є належним відповідачем по
справі.

Такий висновок суду відповідає
обставинам справи та ґрунтується на
вимогах закону.

Відносини з приводу постачання
фізичним особам електроенергії
регулюються ст. 714 ЦК України, ст.ст. 24-27
Закону України „Про
електроенергетику", Правилами
користування електричною енергією
для населення, затвердженими
постановою КМ України від 26 липня 1999
року № 1357 та Методикою визначення
обсягу та вартості електроенергії, не
облікованої внаслідок порушення
споживачами правил користування
електричною енергією, затверджених
постановою НКРЕ України № 562 від 4.05.2006
року.

Встановлено, що 8.11.2005 року між
позивачем ОСОБА_1 та ЗАТ "Ей-І-Ес
Рівнеобленерго", правонаступником
якого є ПАТ "Рівнеобленерго" укладено
договір про користування електричною
енергією, згідно якого
енергопостачальник зобов'язувався
постачати будинку позивача електричну
енергію у необхідних йому обсягах
відповідно до потужності
електроустановок споживача, а позивач
ОСОБА_1 зобов'язувався оплачувати
одержану електроенергію за
обумовленими тарифами (цінами) у
терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до п.11 Договору про
користування електричною енергією
споживач електричної енергії
зобов'язується забезпечувати належний
технічний стан та безпечну
експлуатацію своїх внутрішніх
електромереж, електроустановок та
побутових електроприладів.

В грудні 2013 року працівниками ПАТ
"Рівнеобленерго" виявлено, що лічильник
позивача зафіксував велику кількість
спожитої електроенергії.

Згідно Акту № 1 від 14.01.2014 року
проведення експертизи лічильника
електроенергії лічильник № 3734076, який
був встановлений в господарстві
ОСОБА_1, визнано непридатним для
подальшого використання через
невідповідність метрологічних
характеристик і неробочий стан фази В.

29.01.2014 року відповідачем виписано
платіжний документ (рахунок) № 82
за спожиту електроенергію за січень 2014
року на суму 31 153,50 грн. та надіслано
позивачу для оплати до 10.02.2014 року.

Згідно ст. 3 ЦПК України ст.15 ЦК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Загальний перелік таких способів
захисту цивільних прав та інтересів
дається в ст. 16 ЦК України. За змістом
вказаної норми особа, яка вважає, що її
право порушене, може скористатися не
будь-яким, а цілком конкретним способом
захисту свого права, який, як правило,
визначається спеціальним законом, що
регламентує конкретні цивільні
правовідносини.

Складений відповідачем рахунок №
82 на суму 31 153,50 грн. не встановлюює
для позивача будь-яких обов'язків, крім
рекомендації сплатити нараховану
заборгованість за електроенергію, а
покликання позивача щодо незаконності
дій відповідача по нарахуванню оплати
за електроенергію в розмірі 32 380,64 грн.
на підставі показника лічильника, який
є не придатним до використання можуть
бути запереченнями, у разі пред'явлення
енергопостачальником до нього позову
про стягнення заборгованості.

За наведеного, правильним є висновок
суду першої інстанції про те, що
обраний позивачем спосіб захисту
права, шляхом визнання недійсним
показника лічильника та скасування
рахунку за електроенергію чинним
законодавством не передбачений, що є
підставою для відмови у позові.

Визнання недійсним показника
лічильника та скасування рахунку за
електроенергію не може вважатись
припиненням дії, яка порушує право та
відновленням становища, яке існувало
до порушення в розумінні положень п. 3,4
ч. 2 ст. 16 ЦК України, а тому доводи
апеляційної скарги в цій частині є
безпідставними.

Обгрунтованим є висновок суду першої
інстанції про те, що Корецький РЕМ не
може бути відповідачем у справі,
оскільки є структурним підрозділом ПАТ
"Рівнеобленерго" та не має статусу
юридичної особи.

Доводи ОСОБА_1 про те, що позов ним
подавався до ПАТ "Рівнеобленерго"
спростовуються його позовною заявою, з
якої чітко вбачається, що позов
заявлений безпосередньо до Корецького
РЕМ ПАТ "Рівнеобленерго". Суд першої
інстанції у судовому засіданні
роз'яснив йому положення ст.33 ЦПК
України, однак клопотання про заміну
належним відповідачем до суду не
надійшло.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, судом в повній
мірі з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, доводи
апеляційної скарги правильності
висновків суду не спростовують, а тому
колегія суддів не знаходить підстав
для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317,319,323-325
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Корецького районного суду
Рівненської області від 20 листопада 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді:
Бондаренко Н.В.

Малько О.С.

Василевич В.С.