АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді
Оніщука М.І.,

суддів
Українець Л.Д., Крижанівської Г.В.,

при секретарі
Троц В.О.,

за участю:

представників відповідача

ПАТ «Ерде Банк»
Богаченка М.М., ГорбенкаК.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
29 вересня 2014 року по цивільній справі
за позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах
малолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
Публічного акціонерного товариства
«Ерде Банк», треті особи: приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, Служба у
справах дітей Дарницької районної у м.
Києві державної адміністрації про
визнання недійсним договору іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 в інтересах
малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7,
ПАТ «Ерде Банк», треті особи: приватний
нотаріус КМНО ОСОБА_8, Служба у справах
дітей Дарницької районної у м. Києві
державної адміністрації, в якому
просила визнати недійсним іпотечний
договір від 18.01.2008 укладений між ОСОБА_7
та ПАТ «Ерде Банк», посвідчений
приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_8,
зареєстрований в реєстрі за № 58.

В обґрунтування заявлених вимогу
вказувала, що 18.01.2008 між ВАТ «Ерде Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Ерде
Банк» та ОСОБА_7 був укладений договір
іпотеки, згідно якого іпотекодавець
передала в іпотеку банку квартиру
АДРЕСА_1 у якості забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_9 за
кредитним договором, укладеним з ВАТ
«Ерде Банк». Вважає укладений
іпотечний договір таким, що не
відповідає вимогам закону та порушує
майнові права її малолітнього сина -
ОСОБА_6 Зазначає, що на момент укладання
спірного договору вона була
зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 і
проживала в ній разом зі своїм
малолітнім сином, який набув таким
чином право користування цим житлом.
Оскільки на момент укладання договору
іпотеки малолітній син позивача
проживав в даній квартирі, тому даний
договір порушує права дитини. Крім
того, даний правочин був вчинений без
дозволу Служби у справах дітей, що
суперечить вимогам чинного
законодавства і позбавляє малолітню
дитину права на користування житловим
приміщенням.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 29.09.2014 в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову. Вважає, що суд
дійшов необґрунтованого висновку про
відсутність підстав для визнання
недійсним договору іпотеки, оскільки
залишив поза увагою вимоги чинного
законодавства спрямовані на захист
інтересів і прав дитини. Зокрема, судом
проігноровано те, що для вчинення
будь-яких правочинів щодо нерухомого
майна, право власності на яке або право
користування яким мають діти,
необхідний попередній дозвіл органів
опіки та піклування, що надається
відповідно до закону.

Представники відповідача в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечували за її
безпідставністю і необґрунтованістю
та просили рішення суду залишити без
змін, оскільки воно ухвалено з
дотриманням вимог закону.

Інші особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином. При цьому, апелянт та
його представник повторно не з'явились
в судове засідання і апелянт повторно
просив відкласти розгляд справи не
забезпечивши участь у справі свого
представника. З огляду на викладене,
колегія суддів визнала за можливе
розглянути справу за відсутності осіб,
які не з'явились, оскільки їх повторна
неявка, незалежно від причин, не
перешкоджає апеляційному розгляду
справи (ч. 2 ст. 305 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що на
момент укладення договору іпотеки
малолітня дитина не мала ні права
власності, ні права користування
предметом іпотеки, а відтак будь-які
дії, вчинені без згоди
іпотекодержателя після укладення
договору іпотеки (наприклад,
реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку, народження дитини
після укладення договору іпотеки) не є
підставою для визнання такого договору
недійсним із підстави невиконання
вимог закону про отримання згоди
органу опіки та піклування.

Вказаний висновок суду є законним та
обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що 18.01.2008 між ВАТ «Ерде Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Ерде
Банк», та ОСОБА_7 був укладений договір
іпотеки, посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_8 Відповідно до умов
цього договору для забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_9 за
кредитним договором, ОСОБА_7 передала в
іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 (а.с.
43-48).

Вказана квартира належала на праві
власності відповідачу ОСОБА_7 на
підставі договору дарування від 01.10.1998
(а.с. 49).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
12.12.2013 в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_9 перед ПАТ «Ерде
Банк» звернуто стягнення на предмет
іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом
набуття ПАТ «Ерде Банк» права
власності на зазначену квартиру (а.с.
53-55).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4
є матір'ю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 82).

Згідно довідки ЖЕД № 202 від 23.07.2014 в
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані
наступні особи: позивач ОСОБА_4 з 26.10.1999;
син позивача ОСОБА_6 з 30.12.2008; ОСОБА_10 з
22.02.2011. Власником квартири зазначено
ПАТ «Ерде Банк» (а.с. 117).

Отже, на момент вчинення оспорюваного
правочину, право власності на квартиру,
яка передавалася в іпотеку, належало
відповідачу ОСОБА_7 Позивач ОСОБА_4 та
її малолітній син ОСОБА_6 право
власності на предмет іпотеки не мали.

З довідки ЖЕК № 203 від 09.01.2008, яка
передувала укладенню договору іпотеки,
вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 була
зареєстрована та проживала одна особа -
ОСОБА_4 (а.с. 162). Малолітній ОСОБА_6
зареєстрований за даною адресою лише з
30.12.2008, тобто після укладання договору
іпотеки.

У відповідності до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Статтею 224 ЦК України визначено, що
правочин, вчинений без дозволу органу
опіки та піклування (ст. 71 цього
Кодексу), є нікчемним.

Згідно ст. 32 ЦК України, ст. 177 СК України
та ст. 17 Закону України «Про охорону
дитинства» батьки не мають права без
дозволу органу опіки і піклування
укладати договір, який підлягає
нотаріальному посвідченню або
спеціальній реєстрації, відмовлятися
від належних дитині майнових прав,
здійснювати розподіл, обмін,
відчуження житла, зобов'язуватися від
імені дитини порукою, видавати
письмові зобов'язання.

У зв'язку із наведеним суди повинні
виходити із того, чи мала дитина право
власності на предмет іпотеки чи право
користування предметом іпотеки на
момент укладення договору іпотеки.

Разом з цим, з матеріалів справи
вбачається, що при укладенні
іпотечного договору іпотекодавцем
було надано всі передбачені законом
документи, з яких не вбачалось право
володіння або право користування
квартирою малолітньою дитиною, а
відтак відсутні підстави для висновку
про порушення прав та інтересів дитини.

Така ж правова позиція, яка є
обов'язковою для застосування,
викладена Верховним Судом України в
постанові від 12.09.2012, де зазначено, що
відмовляючи в задоволенні позову про
визнання недійсним договору іпотеки,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодилися апеляційний та
касаційний суди, установивши, що
власники переданої в іпотеку квартири
у наданій нотаріусу заяві вказали, що
малолітні чи неповнолітні діти не
мають права користування цією
квартирою, про що було також зазначено
в договорі іпотеки, з умовами якого
погодились іпотекодавці, дійшов
висновку про те, що під час укладення
спірного договору іпотеки права
неповнолітньої дитини не були
порушені, а відтак підстави для
визнання недійсним цього договору
відсутні.

Більш того, необхідно наголосити, що
пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в п. 44 постанови № 5
від 30.03.2012 роз'яснив, що будь-які дії,
вчинені без згоди іпотекодержателя
після укладення договору іпотеки
(реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку, народження дитини
тощо) не є підставою для визнання
такого договору недійсним із підстави
невиконання вимог закону про отримання
згоди органу опіки та піклування.

Встановивши вищевказані фактичні
обставини справи, оцінивши наявні у
справі докази в їх сукупності та
проаналізувавши вимоги закону, які
регулюють спірні правовідносини
сторін, суд першої інстанції дійшов
цілком законного висновку про
відсутність належних підстав для
визнання недійсним договору іпотеки,
оскільки на момент укладення договору
іпотеки 18.01.2008 малолітній ОСОБА_6 у
встановленому законом порядку не був
зареєстрований в квартирі та права
користування нею не мав, а тому
посилання позивача на відсутність
попередньої згоди чи дозволу органу
опіки та піклування на укладання
договору іпотеки і порушення у зв'язку
з цим прав дитини, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги, з огляду на
вищевикладене, є безпідставними і
висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
повно та всебічно розглянув справу,
надав всім доводам сторін належну
правову оцінку, оцінив належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності та постановив законне,
правильне по суті і справедливе
рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
при цьому, не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Отже, оскільки при апеляційному
розгляді справи порушень норм
матеріального і процесуального права,
які є підставою для скасування
судового рішення, в справі не виявлено,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду без змін.

Разом з цим, також не підлягає
задоволенню заява представника ПАТ
«Ерде Банк» про скасування заходів
забезпечення позову судом апеляційної
інстанції, оскільки така заява не
узгоджується з вимогами ст. 154 ЦПК
України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
- ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 29 вересня 2014 року - залишити
без змін.

В задоволенні заяви Публічного
акціонерного товариства «Ерде Банк»
про скасування заходів забезпечення
позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді