Справа № 274/5113/14-ц Провадження №
Бердичівський міськрайонний суд
Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

16.12.2014 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області Корбут В.В.,
за участю секретаря судового засідання
Жмурко В.І.,

розглянувши цивільну справу за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Ключове рішення",
представником якого є
ОСОБА_1,доОСОБА_2провиселення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ключове рішення"
(далі - Товариство) звернулось з
вказаним позовом, у якому просить
виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого жилого приміщення.

Від ОСОБА_2 заяви про визнання позову
або заперечень проти позову не
надходило.

Судом з'ясовано, що між Товариством
(Орендодавець) та ОСОБА_2 (Орендар) було
укладено договір № 154_1_1 оренди
квартири від 05.03.2010 р. (далі - Договір №
154_1_1), відповідно до умов якого
Орендодавець в порядку та на умовах,
визначених Договором, зобов'язався
передати Орендареві, а Орендар
зобов'язався прийняти у тимчасове
користування (оренду) квартиру, за
плату та на обумовлений строк для
проживання, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, Договір укладено на строк по
04.03.2011 р.

Відповідно до частини першої статті 810
Цивільного кодексу України за
договором найму (оренди) житла одна
сторона - власник житла (наймодавець)
передає або зобов'язується передати
другій стороні (наймачеві) житло для
проживання у ньому на певний строк за
плату.

Зважаючи на зміст Договору № 154_1_1 та
частину першу статті 810 Цивільного
кодексу України, суд приходить до
висновку, що Договір № 154_1_1 є договором
найму (оренди) житла.

Зі змісту позовної заяви, повідомлення
№ б/н від б/д, реєстру № 4351 від 20.03.2014 р.
та рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення,
виплату поштового переказу (а. с. 10, 12 - 13)
випливає, що Договір № 154_1_1 на період з
05.03.2014 р. по 04.03.2015 р. у порядку,
передбаченому пунктом 7.1, не
продовжувався, через що Товариство
вимагало від ОСОБА_2 добровільно
звільнити квартиру АДРЕСА_1, про що він
25.04.2014 р. отримав повідомлення, проте
квартири не звільнив.

Доказів, які б спростовували обставини,
наведені у попередньому абзаці, ОСОБА_2
не подав.

Згідно з частиною першою статті 598,
статтею 599 Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.
Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
Договір № 154_1_1 було припинено з 05.03.2014
р., тобто з цієї дати припинились
зобов'язання Товариства та ОСОБА_2 за
цим договором.

Також суд зазначає, що підставою
припинення зобов'язань, є, зокрема,
розірвання договору (частиною другою
статті 653 Цивільного кодексу України
встановлено, що уразі розірвання
договору зобов'язання сторін
припиняються).

Суд, беручи до уваги наведені вище
положення статей 598, 599, 653 Цивільного
кодексу України, керуючись частиною
восьмою статті 8 Цивільного
процесуального кодексу України (якщо
спірні відносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права)),
вважає за необхідне застосувати до
спірних правовідносин статтю 826
Цивільного кодексу України, якою
визначено, що у разі розірвання
договору найму житла наймач та інші
особи, які проживали у помешканні,
підлягають виселенню з житла на
підставі рішення суду, без надання їм
іншого житла.

Таким чином, позов Товариства підлягає
задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 79
Цивільного процесуального кодексу
України судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи.

Згідно з частиною першою статті 88
Цивільного процесуального кодексу
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Тобто з ОСОБА_2 на користь Товариства у
якості відшкодування судових витрат
підлягають стягненню грошові кошти у
розмірі 243,60 грн. (судовий збір).

Керуючись статтями 1 - 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 57 -
60, 64, 79, 88, 209, 212 - 215, 224 - 226 Цивільного
процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ключове рішення",
задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ключове рішення" у
якості відшкодування судових витрат
243,60 грн.

Роз'яснити, що:

- рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано, а у разі подання
апеляційної скарги це рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом;

- апеляційна скарга на рішення може
бути подана лише позивачем до
Апеляційного суду Житомирської
області через Бердичівський
міськрайонний суд Житомирської
області протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення;

- апеляційна скарга на рішення може
бути також особами, які не брали участі
у справі, якщо суд вирішив питання про
їх права та обов'язки;

- рішення може бути переглянуто
Бердичівським міськрайонним судом
Житомирської області за письмовою
заявою відповідача, заяву про перегляд
рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
В.В. Корбут