Справа № 2/489/1942/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 листопада 2014 року Ленінський
районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1, представника відповідача
Мартиченко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» про
визнання кредитного договору
частково недійсним,

В С Т А Н
О В И В:

В червні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором № DN80AM00000353 від 6
листопада 2007 року.

В подальшому ОСОБА_3 звернувся до суду
з зустрічним позовом до ПАТ КБ
«ПриватБанк» про визнання кредитного
договору частково недійсним.

Ухвалою суду від 23 вересня 2014 року
обидва позови об'єднані в одне
провадження.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2014 року позов
ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості залишено без
розгляду.

В своєму позові ОСОБА_3 вказує на те, що
6 листопада 2007 року між Банком та ним
було укладено кредитний договір,
відповідно до умов якого
позичальникові було надано кредит в
розмірі 17436,18 дол. США строком до 6
листопада 2014 року зі сплатою 0,83 % на
місяць на придбання автомобіля.

В забезпечення виконання кредитних
зобов'язань 6 листопада 2007 року між
сторонами було укладено договір
застави автомобіля.

Проте, факт отримання ним особисто
кредитних коштів нічим не
підтверджується.

Крім того, згідно розрахунку
заборгованості за спірним кредитним
договором складеного станом на 6
травня 2014 року він отримав кредит не у
тій сумі, що передбачена кредитним
договором, та з відсотковою ставкою,
яка також не була передбачена
кредитним договором. А тому, стягнення
з нього суми заборгованості згідно
зазначеного розрахунку, а саме 4280,67
дол. США, які підлягали фактичній
видачі на страхові внески, є
необґрунтованим та неправомірним. До
того ж ним заставне майно було
передано ним для реалізації
відповідачу.

Посилаючись на викладене, просив суд
визнати частково недійсним кредитний
договір від 6 листопада 2007 року, в
частині надання суми кредиту в розмірі
4280,67 дол. США, стягнути з відповідача
судовий збір.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
просила позов задовольнити.
Представник відповідача проти позову
заперечувала.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, вивчивши матеріали
справи та оцінивши зібрані по справі
докази у їх сукупності, суд дійшов
наступного.

6 листопада 2007 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» і ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № DN80AM00000353,
відповідно до умов якого
позичальникові було надано кредит у
вигляді непоновлюваної кредитної
лінії у розмірі 17436,18 дол. США на
наступні цілі: купівля автомобіля -
12174,78 дол. США, для сплати за реєстрацію
предмету застави - 06,75 дол. США, на
сплату страхових платежів у випадках
та в порядку, передбачених п. п. 2.1.3, 2.2.7
даного Договору, - 4280,67 дол. США, зі
сплатою за користування кредитом
відсотків у розмірі 0,83 % на місяць.

Крім того, позичальник зобов'язався
згідно п. 7.1 кредитного договору
сплатити винагороду за надання
фінансового у розмірі 973,98 дол. США, та
сплачувати винагороди

за надання фінансового інструменту в
розмірі 0,25 % від суми виданого
кредиту щомісячно. Погашення
заборгованості за кредитним договором
здійснюється шляхом сплати
позичальником щомісячних платежів в
сумі 254,48 дол. США, які складаються із
заборгованості за кредитом, відсотків,
винагороди.

Відповідно п. 2.3.1 кредитного договору
Банк має право в односторонньому
порядку збільшувати розмір
процентної ставки за користування
кредитом при зміні кон'юнктури ринку
грошових ресурсів в Україні, а саме:
зміні курсу долара США до гривні
більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом
долара США до гривні, встановленого
НБУ на момент укладання даного
договору; зміні облікової ставки НБУ;
зміні розміру відрахувань у страховий
(резервний) фонд або зміні
середньозваженої ставки по кредитах
банків України у відповідній валюті.
При цьому Банк надсилає
позичальникові письмове повідомлення
про зміну процентної ставки протягом
7 календарних днів з дати вступу в
чинність зміненої процентної ставки.

Згідно п. 2.3.3 кредитного договору Банк
на власний розсуд має право змінити
умови договору - зажадати від
позичальника дострокового повернення
кредиту, сплати винагороди, комісії й
відсотків за його користування,
виконання інших зобов'язань за цим
договором у повному обсязі шляхом
направлення відповідного
повідомлення.

6 листопада 2007 року за договором
купівлі-продажу ОСОБА_3 придбав
автомобіль «DAEWOO NEXIA», № кузова НОМЕР_2
вартістю 61300 грн.

В забезпечення виконання кредитних
зобов'язань 6 листопада 2007 року між
сторонами було укладено договір
застави автомобіля «DAEWOO NEXIA», № кузова
НОМЕР_2, д/н НОМЕР_1, який на праві
власності був зареєстрований за ОСОБА_3
(свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3).

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно наданих Банком меморіальних
ордерів, 7 листопада 2007 року ОСОБА_3
перераховані кошти на підставі
кредитного договору № DN80AM00000353 в сумі
12174,78 дол. США.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК
України.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у постанові № 9 від 6
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», угода може
бути визнана недійсною лише з підстав і
з наслідками, передбаченими законом.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів» (в
редакції, яка була чинною на час
укладання оспорюваного договору), у
договорі про надання споживчого
кредиту зазначаються: сума кредиту;
детальний розпис загальної вартості
кредиту для споживача; дата видачі
кредиту або, якщо кредит
видаватиметься частинами, дати і суми
надання таких частин кредиту та інші
умови надання кредиту; право на
дострокове повернення кредиту; річна
відсоткова ставка за кредитом; інші
умови, визначені законодавством.

Як вбачається із змісту договору, він
підписаний сторонами, що свідчить про
те, що позичальник ОСОБА_3 був
ознайомлений з умовами договору та
погодився зі змістом прав та обов'язків
кожної із сторін, тобто підписанням
даного договору позичальник
підтвердив свою здатність та згоду
виконувати його вимоги.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є
домовленість сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначені умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
Цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

При цьому згідно ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Пунктом 7.1 укладеного Договору
передбачається надання кредитних
коштів шляхом: перерахування на
рахунок автосалону в строк з 7
листопада 2007 року по 6 листопада 2014
року включно у вигляді не
відновлюваної кредитної лінії у
розмірі 17436,18 дол. США на наступні цілі:
купівля автомобіля 12174,78 дол. США, а
також у розмірі 6,75 дол. США для сплати
за реєстрацію предмета застави в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна шляхом перерахування
відповідно до п.1.2 та у розмірі 4280,67 дол.
США на сплату страхових платежів у
випадках та згідно порядку,
передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного
договору, зі сплатою за користування
кредитом відсотків у розмірі 0,83 % на
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом, винагороди за надання
фінансово інструменту у розмірі 973.98
дол. США та винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 0,25 %
від суми виданого кредиту щомісяця в
період сплати, відсотки за дострокове
погашення кредиту згідно з п. 3.10 даного
договору та винагороди за проведення
додаткового моніторингу, згідно п. 6.2
даного договору.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позов ОСОБА_3 про визнання
кредитного договору частково
недійсним задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в позові ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» про
визнання кредитного договору
частково недійсним.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з
дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Н.А. Спінчевська