АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 679/881/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1847/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої - судді Грох
Л.М.,

суддів: Костенка А.М., Гринчука Р.С.

при секретарі Шевчук Ю.Г.,

з участю апелянта та її представника,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 14 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Виконавчого
комітету Нетішинської міської ради,
третя особа служба у справах дітей
Виконавчого комітету Нетішинської
міської ради про визнання втратившим
право на житло, припинення права
власності, скасування розпорядження
про приватизацію квартири, передачу її
у державну власність та встановлення
порядку користування житлом.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасника процесу, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_3, звертаючись до
суду з вказаним позовом до
відповідачів, посилалася на те, що 25
грудня 2009 року вона одружилась з
відповідачем ОСОБА_3 і з своєю дочкою
від першого шлюбу ОСОБА_5 вселилася в
квартиру АДРЕСА_1 на правах членів сім'ї
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 року у
них народився син ОСОБА_6, який також
проживає в спірній квартирі, при цьому
вона та діти зареєстровані АДРЕСА_2.

В травні 2007 року відповідач ОСОБА_4 в
зв'язку з одруженням та вибуттям на
постійне місце проживання в квартиру
АДРЕСА_3, втратив право користування
спірною квартирою. Попри те, що вона та
діти мали право користування спірною
квартирою, 11.01.2012 року квартира була
приватизована лише на відповідачів,
про що вона дізналася нещодавно.
Оспорюючи праватизацію житла вважає,
що така має бути визнана недійсною
через введення в оману органів
приватизації, оскільки відповідачі не
повідомили про те, що на день
приватизації ОСОБА_4 в квартирі не
проживав і втратив право на житло, а
вона з дітьми мешкала там. Крім того,
при вселенні в квартиру між нею та
ОСОБА_3, ОСОБА_2 був погоджений та
встановлений порядок користування
квартирою, який існує на даний час і
просить такий порядок закріпити в
судовому порядку.

З врахуванням уточнених вимог
остаточно просила визнати ОСОБА_4
таким, що втратив право на користування
квартирою АДРЕСА_1 з травня 2007 року,
визнати за нею та її дітьми право на
користування цією квартирою, визнати
недійсною передачу квартири у
власність в порядку приватизації
відповідачам та повернути у власність
Нетішинській міській раді, встановити
порядок користування квартирою.

Рішенням Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 14 липня 2014
року у позові ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вважає
рішення суду незаконним,
необґрунтованим та прийнятим з
порушенням норм процесуального та
матеріального права, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити в повному
обсязі. Вважає, що суд неповно
встановив обставини справи, його
висновки не відповідають обставинам
справи. Так, не відповідає дійсності,
що на момент приватизації в спірній
квартирі були зареєстровані та
проживали ОСОБА_2,, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
насправді після укладення шлюбу в
вересні місяці 2009 року апелянтка
поселилася в спірну квартиру на правах
члена сім'ї ОСОБА_2 і проживає в спірній
квартирі разом з дітьми з того часу, а
ОСОБА_4 не проживав з 2007 року. Довідки
ЖКО, на які посилається в рішенні суд,
підтверджують лише факт реєстрації
ОСОБА_4, але не свідчать про його
фактичне проживання в квартирі. Тому
ОСОБА_4 відповідно до ст. 107 ЖК втратив
право на користування квартирою, а
відповідно і на її приватизацію.

Суд помилково вказав, що нібито вона
знала про приватизацію квартири, хоча
вона заперечувала цей факт,
приватизація квартири відбулася без її
відома, що позбавляло її можливості
оспорення приватизації чи прийняття
участі в ній.

Суд не врахував, що вона та її діти на
час приватизації квартири були
членами сім'ї наймача ОСОБА_2, набули
права користування квартирою, а також
права на її приватизацію, а відповідачі
шляхом обману чи помилки
приватизували квартиру, чим порушили
її право та право неповнолітніх дітей
на житло.

В засіданні апеляційного суду апелянт
та її представник підтримали
апеляційну скаргу з викладених у ній
мотивів.

Інші особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явилися, будучи
належно повідомленими про розгляд
справи, письмовими заявами просили
розглянути справу за їх відсутності;
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили задовольнити
позов.

Відповідач ОСОБА_4 надіслав письмові
заперечення проти апеляційної скарги,
пославшись на її безпідставність.

Колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ч. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що об'єктом
цивільно-правового спору, що виник між
сторонами, є трикімнатна квартира
АДРЕСА_1. Зазначена квартира на
підставі ордера № 11987 від 27 січня 2003
року, виданого виконкомом Нетішинської
міської ради, надана ОСОБА_2 на сім'ю з
п'яти чоловік - синів ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
невістки ОСОБА_7, внучки ОСОБА_8

Рішенням Нетішинського міського суду
від 09.08.2011 року ОСОБА_7 та малолітню
ОСОБА_8 визнано такими, що втратили
право користування цією квартирою.

Розпорядженням органу приватизації
виконкому Нетішинської міськради № 02
від 06.01.2012 року спірна квартира
передана у спільну часткову власність
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 На підставі
цього розпорядження останнім 11.01.2012
року видано свідоцтво про право
власності на житло.

На момент приватизації в цій квартирі
були зареєстровані та проживали
відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

З 25.09.2009 року позивачка перебуває в
шлюбі з ОСОБА_3, сторони мають
малолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3.
З часу укладення шлюбу вона разом з
донькою від першого шлюбу проживає в
спірній квартирі АДРЕСА_1. При цьому
вона з 24.10.2002 року значиться
зареєстрованою по АДРЕСА_2.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що приватизація спірної квартири
проведена у відповідності до чинного
законодавства, а тому відсутні
підстави для визнання її недійсною та
повернення квартири у власність
Нетішинської міської ради, а ОСОБА_4 є
співвласником квартири, тому його не
можна визнати таким, що втратив право
користування нею; позивач як член сім'ї
співвласника житла, не має права
встановлювати порядок користування
житлом, при цьому її право користування
жилим приміщенням ніхто не оспорює, а
відтак воно не підлягає захисту.

Так, порядок та умови приватизації
житла у державному фонді регулюються
Законом України «Про приватизацію
державного житлового фонду».

Відповідно до ст. 8 цього Закону,
приватизація державного житлового
фонду здійснюється уповноваженими на
це органами, створеними місцевою
державною адміністрацією, та органами
місцевого самоврядування, державними
підприємствами, організаціями,
установами, у повному господарському
віданні або оперативному управлінні
яких знаходиться державний житловий
фонд. Передача квартир у власність
громадян здійснюється на підставі
рішень відповідних органів
приватизації, що приймаються не
пізніше місяця з дня одержання заяви
громадянина.

За статтею 5 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» кожний громадянин України має
право приватизувати займане ним житло.
До членів сім'ї наймача включаються
лише громадяни, які постійно
проживають в квартирі (будинку) разом з
наймачем або за якими зберігається
право на житло.

Відповідно до п.2 ст. 8 Закону України
"Про приватизацію державного житлового
фонду" передача займаних квартир
(будинків) здійснюється в спільну
сумісну або часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають в
даній квартирі (будинку), в тому числі
тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири.

Аналогічну норму місить пункт 4
Положення про порядок передачі квартир
(будинків), жилих приміщень у
гуртожитках у власність громадян,
затвердженого наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 16.12.2009 р. № 396.

догої

При цьому пунктами 18, 19 цього Положення
визначено порядок підтвердження факту
постійного проживання особи в жилому
приміщенні - у довідці про склад сім'ї,
що подається особою в числі інших
документів до органу приватизації,
вказуються члени сім'ї наймача, які
водночас і прописані, і мешкають разом
з ним, а також тимчасово відсутні особи,
за якими зберігається право на житло.

Згідно довідки про склад сім'ї наймача
квартири і приміщення, що вони
займають, № 39 від 27.12.2011 року (а.с.55),
право на житло і його приватизацію
мають ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - особи,
що проживають та зареєстровані у
спірній квартирі.

Позивачка на момент приватизації
квартири жодним чином не заявляла про
своє постійне проживання у спірній
квартирі, про це на той час не вказували
наймач квартири ОСОБА_2 чи чоловік
позивачки ОСОБА_3

Водночас, як вбачається з
представленої апелянтом копії ордера
№ 1570 від 23.04.1992 року (а.с.161), ОСОБА_11 на
сім'ю з 4 осіб, у тому числі і доньку
(позивачку в справі) надано право на
зайняття квартири АДРЕСА_2. Цю
обставину підтвердила в апеляційному
суді і сама апелянта.

За даними паспорта позивачки з 2002 року
в цій же квартирі вона значиться
зареєстрованою (АДРЕСА_2), разом з нею у
цій квартирі зареєстровані і малолітні
діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Згідно повідомлення виконкому
Нетішинської міськради від 30.09.2014 р.
рішення про приватизацію квартири
АДРЕСА_2, не приймалося.

Таким чином позивачка як член сім'ї
наймача ОСОБА_11, одержавши квартиру
АДРЕСА_2, не позбавлена права на
приватизацію цього житла.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
позивачем не доведено факт її
постійного проживання у спірній
квартирі на момент її приватизації.

Наведене вище спростовує доводи
апеляційної скарги про те, що апелянт
та її діти набули право на приватизацію
квартири АДРЕСА_1, внаслідок чого її
приватизація здійснена відповідачами
з порушенням закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції
ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності.

В силу ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу
України, жилі будинки (квартири), що є у
приватній власності громадян, не може
бути в них вилучено, власника не може
бути позбавлено права користування
жилим будинком (квартирою), крім
випадків, установлених законодавством.

За даними свідоцтва про право
власності від 11.01.2012 року (а.с.9), спірна
квартира належить на праві спільної
часткової власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 у рівних частках.

Таким чином суд обґрунтовано відмовив
у вимозі про визнання ОСОБА_4 таким, що
втратив право користування спірною
квартирою, оскільки останній є її
співвласником, що виключає можливість
припинення права користування житлом
як складової права власності.

Щодо доводів апелянта про те, що ОСОБА_4
добровільно виселився з квартири у 2007
році і тому втратив право на її
приватизацію, то слід звернути увагу,
що ОСОБА_2 як наймач квартири, не
ставила питання про визнання його
таким, що втратив право користування
квартирою до її приватизації і не
оспорювала його право на приватизацію
квартири.

Інші доводи апеляційної скарги також
не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно,
всебічно досліджених матеріалах
справи, постановлено з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 14 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Л.М.Грох

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції:Стасюк
Р.М. Провадження № 22-ц/792/1847/14

Доповідач: Грох Л.М.
Категорія: 43