У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 грудня 2014 р.

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі головуючого судді
Галущенко Ю.А., розглянувши заяву
Концерну «Міські теплові мережі» про
приведення судового наказу у
відповідність до норми ч. 1 ст. 369 ЦПК
України, та п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України
«Про виконавче провадження», -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року заявник звернувся
до суду із заявою про приведення
судового наказу № 336/10649/13-ц пр. 2-н/336/6/2014
у відповідність до норми ч. 1 ст. 369 ЦПК
України, та п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України
«про виконавче провадження».

В заяві зазначає, що 09.01.2014 року
Шевченківським районним судом м.
Запоріжжя, було винесено судовий наказ,
згідно якого на користь Концерну
«Міські теплові мережі» з боржників
ОСОБА_1, ОСОБА_2 було стягнуто суму
заборгованості за надані послуги з
централізованого опалення, постачання
гарячої води.

Посилаючись на те, що судовий наказ має
відповідати вимогам до виконавчого
документа, встановленим Законом
України «Про виконавче провадження»,
просить суд привести судовий наказ №
336/10649/13-ц пр. 2-н/336/6/2014 від 09.01.2014 року у
відповідність до норми ч. 1 ст. 369 ЦПК
України, та п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України
«про виконавче провадження»
зазначивши ідентифікаційні номери
боржників ОСОБА_1, ОСОБА_2

Вивчивши матеріали цивільної справи,
суд вважає, що подана заява не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Згідно п. 1 статті 95
Цивільно-процесуального кодексу
України, судовий наказ є особливою
формою судового рішення, що видається
судом за результатами розгляду вимог
стягувача.

Як встановлено з матеріалів справи
09.01.2014 року Шевченківським районним
судом м. Запоріжжя, було винесено
судовий наказ, згідно якого на користь
заявника з боржників ОСОБА_1, ОСОБА_2
було стягнуто суму заборгованості за
надані послуги з централізованого
опалення, постачання гарячої води та
витрати по оплаті судового збору.

Судовий наказ набрав чинності 11.03.2014
року.

Заявник звернувся до суду із заявою про
внесення виправлення, оскільки судовий
наказ не містить відомостей про
ідентифікаційний номер платників
податків ОСОБА_1, ОСОБА_2

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції
України й ч. 1 ст. 302 ЦК України не
допускається збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, крім випадків, визначених
законом.

Офіційне тлумачення вказаного
положення Конституції України
міститься в Рішенні Конституційного
Суду України від 20 січня 2012 року №
2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого
збирання, зберігання, використання та
поширення конфіденційної інформації
про особу без її згоди державою,
органами місцевого самоврядування,
юридичними або фізичними особами є
втручанням в її особисте та сімейне
життя, таке втручання допускається
винятково у випадках, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

Частина 1 ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» містить вимоги
до виконавчого документа, у якому
зокрема має бути зазначено й
індивідуальний ідентифікаційний номер
боржника (фізичної особи). Відповідно
до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону у разі
невідповідності змісту виконавчого
листа вимогам ст. 18 державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження.

Разом із тим п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає
право державному виконавцю при
здійсненні виконавчого провадження з
метою захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі й
конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі
ідентифікаційного номера боржника не є
підставою для відмови державним
виконавцем у відкритті виконавчого
провадження.

За таких обставин суд дійшов висновку
що заява Концерну "Міські теплові
мережі" не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. ч. 1 ст. 95, 293 ЦПК України,
ч. 2 ст. 32 Конституції України, ст. 11,18
Закону України «Про виконавче
провадження»,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Концерну «Міські
теплові мережі» про приведення
судового наказу у відповідність до
норми ч. 1 ст. 369 ЦПК України, та п. 3 ч. 1 ст.
18 Закону України «Про виконавче
провадження» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Запорізької області
через Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя протягом 5 днів з наступного
дня після її проголошення шляхом
подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.А.
Галущенко