Справа № 540/1440/14-ц
Номер провадження 2/540/370/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2014 року. Машівський районний суд
Полтавської області в складі:

головуючого судді
Ряднини В.М.

за участю: секретаря
Сизоненко Н.М.

представника позивача
ОСОБА_1

представника
відповідача Соколова О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Машівка цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до відділу
державної виконавчої служби
Машівського районного управління
юстиції про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в :

у листопаді 2014 року представник
позивача звернувся до суду з позовною
заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що на
виконанні у ВДВС Машівського РУЮ
знаходилось виконавче провадження з
виконання виконавчого листа
Машівського районного суду № 1-22
виданого 18.04.2005 про стягнення з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 4600,00 грн.

В процесі виконання рішення суду
державною виконавчою службою було
накладено арешт на все особисте майно
позивача, як рухоме так і нерухоме.

Позивачем заборгованість перед ОСОБА_4
була погашена ще в 2006 році. Проте жодних
документів не збереглося, крім
розписки ОСОБА_4

Так, позивачеві на праві приватної
спільної власності належить частина
квартири АДРЕСА_1 що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
житло від 11 листопада 1996 року.

В серпні 2014 року позивачеві стало
відомо, що згідно витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію прав та їх обтяжень №
4710051 від 11.06.2013 на все його нерухоме
майно відділом державної виконавчої
служби Машівського районного
управління юстиції накладено арешт
номер запису про обтяження № 1261410 від
05.03.2005.

Оскільки борг позивачем був сплачений,
про що до ВДВС Машівського РУЮ було
надано відповідні документи, тому
вважав, що виконавче провадження щодо
нього з виконання виконавчого листа
Машівського районного суду № 1-22
виданого 18.04.2005 про стягнення з нього на
користь ОСОБА_4 боргу в сумі 4600,00 грн.
було завершено відповідно до ст. 37
Закону України «Про виконавче
провадження» та припинено чинність
арешту його майна. А тому позивач
вимушений звернутися до суду з позовом
про зняття арешту з майна.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
позивача підтримала в повному обсязі
та наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача Соколов О.В.
позов визнав в повному обсязі та не
заперечує проти його задоволення.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
пояснив, що дійсно в 2006 році ОСОБА_3
погасив заборгованість в сумі 4600
гривень, про що надав суду копію
розписки від 20.10.2014 року.

Суд, заслухавши сторони по справі,
свідка, перевіривши матеріали справи
та дослідивши надані докази, прийшов до
наступного висновку.

На виконанні у ВДВС Машівського РУЮ
знаходилось виконавче провадження з
виконання виконавчого листа
Машівського районного суду № 1-22
виданого 18.04.2005 про стягнення з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 4600,00 грн.

В процесі виконання рішення суду
державною виконавчою службою було
накладено арешт на все особисте майно
позивача, як рухоме так і нерухоме.

Згідно розписки, ОСОБА_4 отримав від
ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу
згідно рішення Машівського районного
суду Полтавської області № 1-22 від
18.04.2005 року в сумі 4600 гривень, претензій
не має (а.с. 13).

ОСОБА_3 на праві приватної спільної
власності належить частина квартири
АДРЕСА_1 що підтверджується свідоцтвом
про право власності на житло від 11
листопада 1996 року (а.с. 11).

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію прав та їх обтяжень № 4710051
від 11.06.2013 на все нерухоме майно ОСОБА_3
відділом державної виконавчої служби
Машівського районного управління
юстиції накладено арешт номер запису
про обтяження № 1261410 від 05.03.2005 року (а.с.
12).

ОСОБА_3 звертався до відділу державної
виконавчої служби Машівського
районного управління юстиції щодо
зняття арешту відповідно до ст. 38
Закону України «Про виконавче
провадження», чи видачі копії
постанови про закінчення виконавчого
провадження, оскільки ч. 2 ст. 38 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачено, що якщо у виконавчому
провадженні державним виконавцем був
накладений арешт на майно боржника, у
постанові про закінчення виконавчого
провадження, повернення виконавчого
документа стягувачу або повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, державний виконавець
зазначає про скасування арешту,
накладеного на майно боржника. А
відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України
«Про виконавче провадження», за заявою
боржника державний виконавець видає
йому додаткові копії постанови,
вказаної у частині другій цієї статті,
для її пред'явлення до органу нотаріату
та інших органів, що здійснюють
реєстрацію майна або ведуть реєстр
заборони на його відчуження для зняття
арешту з майна.

На заяву ОСОБА_3 було надано відповідь,
що виконавче провадження знищено через
закінчення строків його зберігання, а
через відсутність виконавчого
провадження арешт зняти неможливо (а.с.
14).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 60 Закону
України «Про виконавче провадження» в
редакції станом на 26.10.2014 з майна
боржника може бути знято арешт за
постановою начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, якщо виявлено
порушення порядку накладення арешту,
встановленого цим Законом. Копія
постанови начальника відділу
державної виконавчої служби про зняття
арешту з майна боржника не пізніше
наступного дня після її винесення
надсилається сторонам та відповідному
органу (установі) для зняття арешту.

Отже, після завершення виконавчого
провадження державний виконавець
відділу державної виконавчої служби не
припинив чинність арешту майна ОСОБА_3
та не скасував інші здійснені
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення.

Відповідно положень ст. 317. Цивільного
кодексу України власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно положень ч.1 ст. 319
Цивільного кодексу України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Відповідно положень ч.2 ст. 319
Цивільного кодексу України Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону.

Отже, накладення арешту та внесення
відповідного запису до Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна обмежує позивача законні права
як власника квартири, щодо вільного
розпорядження майном: унеможливлює
укладення договорів відчуження, здачі
в оренду, тощо належної мені квартири.

Відповідно до ст. 60 ЗУ «Про виконавче
провадження» особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутись до
суду з позовом про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту.

Частиною 2 ст.60 цього Закону України
«Про виконавче провадження» зазначено,
що у разі прийняття рішення суду про
зняття арешту з майна, арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи

Як передбачено ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
та слід зняти арешт з всього нерухомого
майна ОСОБА_3.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 212, 213-215, 218, 256- 259 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_3 до відділу
державної виконавчої служби
Машівського районного управління
юстиції про зняття арешту з майна -
задовольнити.

Зняти арешт з всього нерухомого майна
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт: НОМЕР_2,
виданий Крюківським РВ у м. Кременчуці
УДМС України в Полтавській області
28.05.2014 року. Ідн. НОМЕР_1 та припинити
обтяження № 1261410 від 05.03.2005 в Єдиному
реєстрі заборон відчужень об'єктів
нерухомого майна.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя :