Номер провадження 2/754/1309/14
РІШЕННЯ

Іменем України

30.10.2014
м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Петріщевої
І.В., при секретарях судового засідання
Сивенко В.В., Чернишової А.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1, яка також діє як
законний представник ОСОБА_2, до
Київської міської ради, ОСОБА_4, треті
особи: ОСОБА_5, Головне управління
юстиції у м. Києві, П'ятнадцята державна
Київська нотаріальна контора, Служба у
справах дітей Деснянської районної в
місті Києві державної адміністрації,
про визнання права власності на
частину квартири у порядку спадкування
за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, яка також діє як законний
представник ОСОБА_2, звернулась до суду
з зазначеною позовною заявою в якій, з
урахуванням уточнення, просить визнати
за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право власності в
порядку спадкування за законом по 1/9
частці за кожною квартири АДРЕСА_1,
після смерті ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_5 року, обґрунтовуючи свої
позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року
помер ОСОБА_6, з яким вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі, від якого
народилась донька ОСОБА_2, та після
смерті якого відкрилася спадщина, яку
окрім неї та їх доньки з померлим,
прийняла також мати померлого, але
після спливу шестимісячного строку з
моменту відкриття спадщини,
звернувшись до нотаріуса, вона та її
донька отримали відмову у вчинені
нотаріальної дії.

У судовому засіданні ОСОБА_1, яка
також діє як законний представник
ОСОБА_2, представник позовні вимоги
підтримали у повному обсязі, просили їх
задовольнити.

У судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_4 визнав позовні
вимоги в частині визнання права
власності в порядку спадкування за
законом за ОСОБА_2 на 1/9 частку квартири
АДРЕСА_1, в частині визнання права
власності в порядку спадкування за
законом за ОСОБА_1 на 1/9 частку квартири
АДРЕСА_1, заперечував, обґрунтовуючи
свої заперечення тим, що фактичні
відносини в яких ОСОБА_1 перебувала зі
спадкодавцем не надають їй цього права,
оскільки з 2011 року подружжя фактично
припинило шлюбні відносини, проживали
окремо, не вели спільного господарства,
перестали існувати як сім'я та
подружжя, шлюб мав формальний характер,
що свідчить про відсутність взаємних
прав і обов'язків подружжя та права на
спадкування з боку ОСОБА_1, враховуючи
обставини смерті, похорон ОСОБА_6 та
аморальної поведінки ОСОБА_1, що
підтверджується показами свідків,
тому, на думку представника перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
спадкодавця до ОСОБА_1 неможливий, в
зв'язку з чим вона не може бути
спадкоємцем та мати першочергового
права на спадкування за законом.

У судовому засіданні представник
третьої особи ОСОБА_5 зазначив, що
позовні вимоги в частині визнання
права власності в порядку спадкування
за законом за ОСОБА_2 на 1/9 частку
квартири АДРЕСА_1 підлягають
задоволенню, а в частині визнання права
власності в порядку спадкування за
законом за ОСОБА_1 на 1/9 частку квартири
АДРЕСА_1, не підлягають задоволенню,
підтримавши у повному обсязі
заперечення представника відповідача
ОСОБА_5, вважаючи, що фактичні
відносини в яких ОСОБА_1 перебувала зі
спадкодавцем не надають їй права на
спадкування, в зв'язку з чим вона не
може бути спадкоємцем.

У судове засідання представник
відповідача Київської міської Ради не
з'явився, звернувся до суду з заявою
про розгляд справи за відсутністю
представника, надавши письмові
пояснення, зазначивши, що Київська
міська рада не є належним відповідачем
по даній справі, оскільки крім
позивачів, є інші спадкоємці першої
черги.

У судове засідання представник
третьої особи П'ятнадцятої київської
державної нотаріальної контори не
з'явився, звернувшись до суду з заявою
про розгляд справи за відсутності
представника.

У судове засідання представник
третьої особи Головного управління
юстиції у м. Києві, не з'явився,
звернувшись до суду з заявою про
розгляд справи за відсутності
представника, надавши письмові
заперечення.

У судове засідання представник
третьої особи Служби у справах дітей
Деснянської районної в місті Києві
державної адміністрації не з'явився,
звернувшись до суду з заявою про
розгляд справи за відсутності
представника, в якій просить винести
рішення з урахуванням майнових та
житлових інтересів малолітньої ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши надані сторонами письмові
докази в їх сукупності, на основі повно
та всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилалися як на підставу
своїх вимог та заперечень, встановив
такі факти та відповідні їм
правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5
року помер ОСОБА_6, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть (а.с. 8).

У провадженні П'ятнадцятої
Київської державної нотаріальної
контори знаходиться спадкова справа
№1378/2012 року до майна померлого ОСОБА_6
(а.с. 117-185).

Заповіту на випадок своєї смерті
ОСОБА_6 не вчиняв.

29 квітня 2006 року Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві зареєстрований шлюб
між ОСОБА_6 та ОСОБА_1, прізвище після
реєстрації шлюбу: "ОСОБА_1", актовий
запис №606, що підтверджується копією
свідоцтва про шлюб (а.с. 130).

Від спільного подружнього життя
сторони мають дитину, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, позивач та відповідач є
батьками дитини, що підтверджується
копією свідоцтва про народження (а.с.
131).

Спадкоємцями ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, за
свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 15.08.2013 року, на підставі ст.
1261 ЦК України є: його дружина - ОСОБА_1,
його дочка - ОСОБА_2, його мати - ОСОБА_4,
що підтверджується копією свідоцтва
(а.с. 176).

Судом встановлено, що відповідно
до матеріалів справи ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 належать до першої черги
спадкоємців за законом.

ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є
власниками квартири АДРЕСА_2 в рівних
частках на підставі Договору міни
квартири на частину квартири від 06.06.1997
року, зареєстрованому Комунальним
підприємством Київське міське бюро
технічної інвентаризації та права
власності 10.06.1997 року, що
підтверджується копією цього Договору,
який був посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 (а.с. 5).

1/3 частка квартири АДРЕСА_3 на
праві власності зареєстрована за
ОСОБА_6 на підставі договору міни,
посвідченого ОСОБА_9, приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу 06.06.1997р., № 8573,
зареєстрованого КП "КМБТ1 та РПВ на OHM"
10.06.1997р. за реєстровим №4942 в реєстровій
книзі д.512-59, що підтверджується даними
від 27.03.2014 року Комунального
підприємства Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна (а.с. 98).

Згідно з даними
Житлово-експлуатаційної контори №303
від 2012 року ОСОБА_6 з 27.02.2003 року по день
смерті був зареєстрований за адресою:
квартира АДРЕСА_3, знятий з реєстрації,
як померлий ІНФОРМАЦІЯ_7 року, ОСОБА_1 не
зареєстрована за цією адресою (а.с. 126).

Згідно з даними
Житлово-експлуатаційної контори №303
від 2012 року за адресою: квартира
АДРЕСА_3, мешкають та прописані: ОСОБА_4,
ОСОБА_2, власником лицьового рахунку є
ОСОБА_4 (а.с. 127, 128).

ОСОБА_1, яка також діє як законний
представник від імені малолітньої
ОСОБА_2, звернулась до П'ятнадцятої
Київської державної нотаріальної
контори з відповідною заявою про
прийняття спадкового майна після
смерті ОСОБА_6 (а.с. 120, 121).

Відповідно до ст. 69 Закону України
«Про нотаріат», нотаріус при видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом перевіряє факт смерті
спадкодавця, час і місце відкриття
спадщини, наявність підстав для
закликання до спадкування за законом
осіб, які подали заяву про видачу
свідоцтва, та склад спадкового майна.

Проте, згідно до п.п. 4.15. п. 4 Глави 10
розділу II Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі -
Порядок), видача свідоцтва про право на
спадщину на майно, яке підлягає
реєстрації, проводиться нотаріусом
після подання правовстановлюючих
документів щодо належності цього майна
спадкодавцеві та перевірки
відсутності заборони або арешту цього
майна.

Відповідно до п. 1 ст. 182 ЦК України,
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

П'ятнадцята Київська державна
нотаріальна контора повідомляла
ОСОБА_4, що 05 листопада 2012 року відкрито
спадкову справу № 1378/2012 після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_5 року, гр.ОСОБА_6, який
мешкав до дня смерті в АДРЕСА_1, та, що
вона є потенційною спадкоємицею. Для
з'ясування підстав для закликання
ОСОБА_4 до кола спадкоємців та права на
спадщину, повторно запрошували
з'явитись до нотаріальної контри для
подачі заяви відповідного змісту та
надання відповідних документів для
з'ясування родинних стосунків з
померлим та надання документів на
спадкове майно померлого, що
підтверджується копіями листів від
11.12.2013 року, від 21.03.2014 року (а.с. 134, 183).

П'ятнадцята Київська державна
нотаріальна контора повідомила ОСОБА_1,
що видати Свідоцтво про право на
спадщину за законом, після виповнення
шестимісячного строку, на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1 після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_6 не є можливим,
оскільки до спадкової справи не надано
документів, що підтверджують право
власності на квартиру, що
підтверджується копією листа №вих.3293
від 15.08.2013 року (а.с. 179).

Судом встановлено у судовому
засіданні під час допиту свідків та не
заперечувалось сторонами, що між
померлим ОСОБА_6 та ОСОБА_1 останнім
часом фактично були відсутні шлюбні
стосунки, вони проживали окремо та вели
окреме господарство, але з позовом про
розірвання шлюбу до суду не звертались,
ОСОБА_6 мав бажання на примирення з
ОСОБА_1, яка пояснила, що причиною для
цього було зловживання з боку
останнього спиртними напоями.

Підстав для усунення від права на
спадкування ОСОБА_1, судом не в
встановлено.

Повно та всебічно з'ясувавши
обставини справи, оцінивши зібрані у
справі докази, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
ґрунтуються на вимогах закону,
обставини справи підтверджені певними
засобами доказування, тому позовні
вимоги підлягають задоволенню, з таких
підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову, без з'ясування і
дослідження інших обставин справи в
цій частині.

Відповідно до п. 24 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 2 від
12.06.2009 року "Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції" у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону й не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

З огляду на вищезазначене, суд
дійшов обґрунтованого висновку, що
визнання позову в частині визнання
права власності в порядку спадкування
за законом за ОСОБА_2 на 1/9 частку
квартири АДРЕСА_1, не суперечить закону,
не порушує прав, свобод та інтересів
сторін чи інших осіб, що є підставою для
ухвалення рішення про задоволення
позову в цій частині.

Спадкові відносини регулюються
Цивільним кодексом України, законами
України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про
нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV
"Про міжнародне приватне право", іншими
законами, а також прийнятими
відповідно до них підзаконними
нормативно-правовими актами.

Згідно статті 328 Цивільного
кодексу України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом.

Відповідно ст. 392 Цивільного
кодексу України власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до статті 368
Цивільного кодексу України спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю.

Частина 2 статті 370 Цивільного
кодексу України зазначає, що у разі
виділу частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлене
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду.

Стаття 1222 Цивільного кодексу
України передбачає, що спадкоємцями за
заповітом і за законом можуть бути
фізичні особи, які є живими на час
відкриття спадщини, а також особи, які
були зачаті за життя спадкодавця і
народжені живими після відкриття
спадщини.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного
кодексу України, право на спадкування
мають особи визначені у заповіті, а у
разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 Цивільного кодексу
України.

Згідно із статтею 1220 Цивільного
кодексу України, спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою.

Відповідно до статті 1218 ЦК
України до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Відповідно до статті 1258
Цивільного кодексу України спадкоємці
за законом одержують право на
спадкування почергово.

Стаття 1261 Цивільного кодексу
України передбачає у першу чергу право
на спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦПК УКраїни
частки у спадщині кожного із
спадкоємців за законом є рівними.

Стаття 1297 ЦК України передбачає
обов'язок спадкоємця звернутися за
свідоцтвом про право на спадщину на
нерухоме майно, а саме, згідно частини
першої цієї статті спадкоємець, який
прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно.

Згідно ч. 2 ст.1297 ЦК України якщо
спадщину прийняло кілька спадкоємців,
свідоцтво про право на спадщину
видається на ім'я кожного з них, із
зазначенням імені та частки у спадщині
інших спадкоємців.

Відповідно ст. 1298 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
видається спадкоємцям після
закінчення шести місяців з часу
відкриття спадщини.

Згідно статті 3 Цивільного
Процесуального кодексу України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_1, як спадкоємець першої
черги, подавши до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини та
звернувшись до нотаріуса за видачею їй
свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно, не одержала свідоцтва
про право на спадщину за відсутністю
правовстановлюючих документів, а
відтак є підстави вважати доведеним її
право на спадкування за законом після
свого померлого чоловіка ОСОБА_6, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, та оформлення
права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, відповідачем ОСОБА_4
суду не надано жодних належних та
допустимих доказів у підтвердження
заперечення частини позовних вимог, не
здобуто таких доказів і в ході судового
засідання.

Згідно ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

На підстав викладеного, керуючись
ст.ст. 4, 10, 11, 27, 39, 60, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 1216-1223, 1224, 1226, 1258, 1261, 1267,
1268-1270, 1296-1299 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, яка також діє як
законний представник ОСОБА_2, про
визнання права власності на частину
квартири у порядку спадкування за
законом задовольнити.

Визнати право власності в порядку
спадкування за законом за ОСОБА_1,
ОСОБА_2, по 1/9 частці квартири АДРЕСА_1 за
кожною, після смерті ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.
Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення.

Суддя
Петріщева І.В.