У Х В А Л А

іменем україни

24 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,суддів:
Коротуна В.М.,Ступак О.В.,Парінової
І.К.,Штелик С.П.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до
Національного технічного університету
України «Київський політехнічний
інститут», третя особа: Міністерство
освіти та науки, молоді та спорту
України про визнання дій протиправними
та зобов′?язання вчинити дії, за
касаційною скаргою Національного
технічного університету України
«Київський політехнічний інститут» на
рішення Солом′?янського районного
суду м. Києва від 24 січня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30
липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про
визнання дій Національного технічного
університету України «Київський
політехнічний інститут» (далі - НТУУ
«КПІ») протиправними та зобов′?язання
вчинити дії.

Рішенням Солом′?янського районного
суду м. Києва від 24 січня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 30 липня
2014 року, позов задоволено частково.

Зобов′?язано НТУУ «КПІ» призначити
ОСОБА_6 наукового керівника для
доопрацювання дисертаційної роботи на
тему: «Вимірювальний перетворювач
активної потужності середніх частот».

У задоволенні позову в іншій частині
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Не погодившись із вищезазначеними
судовими рішеннями, НТУУ «КПІ»
звернувся до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ з касаційною
скаргою, в якій просив скасувати
оскаржувані судові рішення та ухвалити
нове рішення про задоволення позову,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

З огляду на те, що судові рішення
оскаржуються лише в частині
призначення ОСОБА_6 наукового
керівника, в іншій частині відповідно
до норм статті 335 ЦПК України судом
касаційної інстанції не
переглядаються.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 був
аспірантом НТУУ «КПІ» денної форми
навчання за рахунок державного
замовлення, що підтверджується угодою
про підготовку аспіранта денної форми
навчання від 15 листопада 2006 року № 34, та
згідно з індивідуальним планом роботи
випускника аспірантури працював над
дисертацією на тему: «Вимірювальний
перетворювач активної потужності
середніх частот».

Відповідно до висновку вченої ради
радіотехнічного факультету НТУУ «КПІ»
від 25 травня 2009 року визнано успішність
дисертаційної роботи позивача та
затверджено термін подачі роботи для
захисту на спеціалізовану вчену раду у
жовтні-листопаді 2009 року.

У експертному висновку кафедри
електронних приладів та пристроїв НТУУ
«КПІ» від 3 листопада 2009 року було
зазначено, що дисертаційна робота
аспіранта ОСОБА_6 потребує суттєвого
доопрацювання згідно з переліком
недоліків, визначених кафедрою.

5 березня 2010 року кафедрою електронних
приладів та пристроїв НТУУ «КПІ»
надано повторний висновок щодо
матеріалів дисертації з вказівками про
те, що висновки дисертації не
відображають основних наукових
результатів, унаслідок чого необхідно
внесення змін до змісту дисертації та
автореферату.

Надалі, 19 вересня 2012 року кафедрою
радіоконструювання та виробництва
радіоапаратури НТУУ «КПІ» було надано
висновок про те, що дисертаційна робота
ОСОБА_6 до захисту не рекомендована.

Вважаючи вищенаведені дії НТУУ «КПІ»
протиправними, ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
дійсними витяг з Протоколу
радіотехнічного факультету НТУУ «КПІ»
від 25 травня 2009 року № 05-2009 про
відсутність зауважень до дисертації і
експертний висновок фахівців
факультету електроніки НТУУ «КПІ» про
врахування всіх зауважень до
дисертаційної роботи; зобов'язати
відповідача відповідно до листа
Міністерства освіти та науки, молоді та
спору України від 12 січня 2012 року №
5-2/19-12 призначити нового наукового
керівника; зобов'язати кафедру
радіоконструювання і виробництва
радіоапаратури радіотехнічного
факультету НТУУ «КПІ» виконати пункт 16
Порядку присудження наукових ступенів
і провести експертизу дисертації та
надати письмовий висновок.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
ОСОБА_6 має бути призначено наукового
керівника для доопрацювання
дисертаційної роботи на тему:
«Вимірювальний перетворювач активної
потужності середніх частот».

Однак із такими висновком погодитися
не можна, оскільки він не відповідає
обставинам справи та не ґрунтується на
доказах, наявних у матеріалах справи.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦПК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Аспірантура (ад'юнктура) і докторантура
є основними формами підготовки
наукових і науково-педагогічних
працівників вищої кваліфікації.
Аспірантура (ад'юнктура) і докторантура
створюють умови для безперервної
освіти, підвищення
науково-педагогічної і наукової
кваліфікації громадян і здобуття
наукового ступеня кандидата або
доктора наук (частини 1, 2 статті 58
Закону України «Про вищу освіту» в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин).

Згідно з частиною 9 статті 53 Закону
України «Про вищу освіту» в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин, аспірант (ад'юнкт) -
особа, яка має повну вищу освіту і
освітньо-кваліфікаційний рівень
магістра або спеціаліста, навчається в
аспірантурі (ад'юнктурі) вищого
навчального закладу або наукової
установи для підготовки дисертації на
здобуття наукового ступеня кандидата
наук.

15 листопада 2006 року між НТУУ «КПІ» та
ОСОБА_6 було укладено угоду про
підготовку аспіранта денної форми
навчання за науковою спеціальністю
05.12.17: «радіотехнічні та телевізійні
системи». Цей договір укладено строком
до 14 листопада 2012 року.

До обов'язків НТУУ «КПІ» входило
забезпечення ОСОБА_6 наукового
керівництва.

Відповідно до положень пункту 40
Положення про підготовку
науково-педагогічних і наукових
кадрів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 1
березня 1999 року № 309 в редакції, чинній
час виникнення спірних правовідносин,
кожному аспіранту одночасно з його
зарахуванням відповідним наказом
керівника вищого навчального закладу,
наукової установи призначається
науковий керівник, як правило, доктор
наук або за рішенням вченої ради, як
виняток, кандидат наук. Науковий
керівник аспіранта здійснює наукове
керівництво роботою над дисертацією,
контролює виконання затвердженого ним
індивідуального плану та несе особисту
відповідальність за якісне написання
аспірантом дисертації.

Як встановлено судом, наказом НТУУ
«КПІ» від 4 листопада 2009 року № 2-154
ОСОБА_6 було відраховано з аспірантури
з 14 листопада 2009 році у зв'язку із
закінченням терміну підготовки (а.с. 120).

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції не звернув уваги на те, що
згідно з наведеними нормами
законодавства України у вищого
навчального закладу відсутній
обов'язок здійснювати призначення
особі наукового керівника поза
встановленими законом формами
підготовки наукових і
науково-педагогічних працівників
вищої кваліфікації, зокрема, особі,
відрахованій з аспірантури.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що позивач
має право подати дисертацію до
повторного захисту після
доопрацювання, однак суд безпідставно
вважав, що відсутність профільного
наукового керівника позбавляє
можливості позивача подати
доопрацьовану дисертацію та отримати
науковий ступінь, так як законодавство
України про освіту не містить положень
про те, що можливість повторного
подання дисертаційної роботи до
захисту пов'язується з обов'язковим
призначенням особі профільного
наукового керівника.

Апеляційний суд у порушення вимог,
встановлених статтями 303, 315 ЦПК
України, належним чином не перевірив
рішення суду першої інстанції на
предмет його законності та
обґрунтованості.

За таких обставин суди неправильно
застосували норми матеріального права,
в порушення норм процесуального права
не встановили всіх фактичних обставин,
які мають значення для правильного
вирішення справи, відтак судові
рішення щодо задоволення вимог про
призначення ОСОБА_6 підлягають
скасуванню з направленням справи в цій
частині на новий розгляд до суду першої
інстанції з підстав, визначених
частиною 2 статті 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Національного
технічного університету України
«Київський політехнічний інститут»
задовольнити частково.

Рішення Солом′?янського районного
суду м. Києва від 24 січня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30
липня 2014 року в частині задоволення
вимог про призначення ОСОБА_6 наукового
керівника скасувати, справу в цій
частині передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. ДьомінаСудді:В.М.
Коротун І.К. Парінова О.В. Ступак С.П.
Штелик