У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області у складі:

Головуючого
судді: Демянчук С.В.

суддів:
Ковалевича С.П., Шеремет А.М.,

секретаря
судового засідання: Ковальчук Л.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та
публічного акціонерного товариства
"Рівнеазот" на рішення Рівненського
міського суду Рівненської області від
13 листопада 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до публічного акціонерного
товариства "Рівнеазот" про стягнення
моральної шкоди у зв"язку із травмою на
виробництві.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 13 листопада 2014
року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Рівнеазот» на користь
ОСОБА_1 25 000 грн. моральної шкоди та 250
гривень судового збору в дохід держави.

На зазначене рішення ОСОБА_1 та ПАТ
«Рівнеазот» подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1
вказує, що вказана сума на
відшкодування моральної шкоди не
співрозмірна тій моральній шкоді яку
він отримав в результаті фізичних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків, неможливості працювати по
спеціальності.

Зазначає, що судом першої інстанції
неналежним чином оцінено всі його
фізичні, душевні, психічні страждання,
стан його здоров'я та корінну зміну як
життя так і виробничих стосунків в
результаті травми, яку він отримав.

Просив змінити рішення суду першої
інстанції та стягнути з ПАТ
«Рівнеазот» на його користь 600 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди
завданої трудовим каліцтвом.

ПАТ «Рівнеазот» в своїй апеляційній
скарзі вказують, що рішення суду
________________________________________________________________________
_________________

Провадження № 22ц-787/2546/2014
Головуючий у суді 1 інстанції:
Крижова О.Г.

Доповідач : Демянчук С.В.

першої інстанції є незаконним,
необґрунтованим, неповно та невірно
відповідно до встановлених
судом обставин правовідносин,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи та порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Зазначають, що уповноважена комісія
спеціальне розслідування групового
нещасного випадку, що стався в цеху
складних мінеральних добрив з ОСОБА_1,
провела поверхово, висновки її
суперечливі і викликають сумнів,
суперечать доказам, які є в матеріалах
справи. Під час розгляду справи ними
заявлялось клопотання про призначення
по справі судової-інженерно-технічної
експертизи в галузі безпеки
життєдіяльності, однак судом першої
інстанції безпідставно відмовлено у її
проведенні.

Крім того вказують, що судом першої
інстанції зроблено хибний висновок про
порушення майстром Слєпаченко М.О. і
начальником цеху Царенко В.Ю. вимог
«Типової інструкції про порядок
безпечного проведення ремонтних робіт
на підприємствах Міністерства по
виробництву мінеральних добрив»
(ТІ-МУ-87).

Вважають передчасними висновик суду
про задоволення позовних вимог,
оскільки не встановлена винна особа,
яка допустила порушення вимог
законодавства про охорону праці.

Вказують на наявність грубої
необережності потерпілого, чого не
було враховано при ухваленні рішення.

Просять скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити за недоведеністю
обставин на які він посилається як на
підставу своїх вимог.

ОСОБА_1 в поданих запереченнях на
апеляційну скаргу ПАТ «Рівнеазот»
вказує на безпідставність її доводів,
тому просить її відхилити.

У судовому засіданні ОСОБА_1 його
представник, підтримавши свою
апеляційну скаргу повністю, надали
пояснення в межах її доводів. Проти
задоволення апеляційної скарги ПАТ
«Рівнеазот» заперечують.

Представник ПАТ «Рівнеазот»,
підтримавши свою апеляційну скаргу
повністю, надав пояснення в межах її
доводів. Проти задоволення апеляційної
скарги ОСОБА_1 заперечує.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг, а також вимог, заявлених в суді
першої інстанції, правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги
підлягають відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив зі
встановлених обставин того, що
відповідачем порушені норми
законодавства про працю України в
галузі охорони праці, тому виходячи із
засад розумності та справедливості,
враховуючи характер вимушених змін в
житті позивача та ступінь його
моральних страждань суд дійшов
обгрунтованого висновку про часткове
задоволення позовних вимог, в межах
суми заявлених вимог в розмірі 25 000
гривень.

Щодо даних висновків, суд першої
інстанції навів відповідні мотиви та
доводи з якими погоджується і колегія
суддів, виходячи з наступногою.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що 08 серпня 2013 року о
13 год 50 хв. у виробничому корпусі 708 цеху
складних мінеральних добрив із
слюсарем-ремонтником ОСОБА_1 стався
нещасний випадок, а саме падіння з
висоти. Причинами даного нещасного
випадку згідно акту № 1 форми Н-1
названі «Основна. Технічна: Ймовірною
причиною руйнування металоконструкції
оглядової площадки на відмітці 8.4, цеху
СМД к. 708 стало відсутність механічного
(зварного або болтового) з'єднання
елементів конструкції, а саме швелерів
№ 18 та двотаврів № 18 та можливого
прикладання динамічного навантаження
на металоконструкцію оглядової
площадки під час виконання робіт
підвищеної небезпеки з монтажу
циркуляційного баку.

Підстава: Висновок експерта № 17.24.56-20.15
від 14 серпня 2013 року виданий
технічнічним експертом ДП
«Рівненський ЕТЦ» Нітовським Б.В.

Супутня. Організаційна. Неналежна
організація робіт при монтажі
циркуляційного бака з використанням
металевої площадки, яка розміщена на
відмітці 8.4 м. (а.с. 2-9).

Відповідно до висновків, що містяться у
акті проведення спеціального
розслідування групового нещасного
випадку, що стався 08 серпня 2013 року о 13
год. 50 хв. із працівниками управління
ремонтно-монтажних робіт ПАТ
«Рівнеазот» від 22 серпня 2013 року
встановлено, що груповий нещасний
випадок, що стався 08 серпня 2013 року із
слюсарем-ремонтником ОСОБА_6,
слюсарем-ремонтником ОСОБА_1 дільниці
№ 1 з ремонтно-монтажних робіт
технологічного устаткування ПАТ
«Рівнеазот» стався у робочий час під
час виконання ними трудових обов'язків
(а.с. 10-20).

Проведеним розслідуванням вина
позивача у нещасному випадку
встановлена не була.

Відповідно до довідки та акта огляду
медико-соціальною експертною комісією
серії АВ № 0310497 ОСОБА_1 встановлена 3
група інвалідності з 24 березня 2014 року
внаслідок трудового каліцтва з
ураженням ОРА та ЦНС. Відповідно до
висновку про умови та характер праці
ОСОБА_1 протипоказана важка праця та
праця на висоті без навантаження на
хребет. Рекомендовано стаціонарне,
амбулаторне, відновне лікування в
травматолога, невропатолога та
санаторно-курортне лікування (а.с. 132-133).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої в результаті порушення
її прав. Моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я.

Згідно зі ст. 1168 ЦК України моральна
шкода, завдана каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, може бути
відшкодована одноразово або шляхом
здійснення щомісячних платежів.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що
шкода, заподіяна працівникам каліцтвом
або іншим ушкодженням здоровя,
повязаним з виконанням трудових
обовязків, відшкодовується у
встановленому законодавством порядку.

Стаття 237-1 КЗпП України надає право
працівникові на відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди, якщо
порушення його законних прав призвели
до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду № 4 від 31 березня 1995
року Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,

Отже, задовольняючі частково позовні
вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
позивач як потерпілий на виробництві
від нещасного випадку має право на
відшкодування моральної шкоди за
рахунок власника (роботодавця) або
уповноваженого ним органу.

На думку колегії суддів такий висновок
відповідає обставинам справи та
узгоджується з засадами розумності,
виваженості та справедливості.

Відповідно до норм процесуального
права передбачається, що обставини
цивільних справ з'ясовуються судом на
засадах змагальності; в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів. Щодо обов'язку
доказування і подання доказів, то кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Однак, будь-яких належних та,
заслуговуючих на увагу доказів, які б
спростовували зазначені висновки суду,
відповідач суду не надав.

Належними і допустимими доказами в
передбаченому законом порядку,
висновки суду не спростувано.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Вбачається, що судом
при вирішенні спору в повній мірі
дотримано ці вимоги закону.

Позивач не надав суду доказів в
спростування неврахування судом
доказів щодо доцільності визначення
більшого розміру відшкодування
моральної шкоди.

Безпідставними є доводи відповідача
про те, що відсутня вина підприємства
та неврахованою наявність грубої
необережності потерпілого. Так є
неспростованими встановлені
обставини, які підтверджено
об'єктивними доказами: актом
проведення спеціального розслідування
групового нещасного випадку, що стався
08 серпня 2013 року о 13 год. 50 хв. із
працівниками управління
ремонтно-монтажних робіт ПАТ
«Рівнеазот» від 22 серпня 2013 року; актом
№ 1 форми Н-1 від 30 серпня 2013 року, який
базується на висновку експерта №
17.24.56-20.15 від 14 серпня 2013 року виданий
технічнічним експертом ДП
«Рівненський ЕТЦ» Нітовським Б.В.

Поскільки доводи апеляційних скарг
висновків суду не спростовують, та,
враховуючи, що суд першої інстанції,
вирішуючи спір, правильно встановив
дійсні обставини справи, з'ясував
характер взаємовідносин сторін,
постановив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
та зважаючи, що не може бути скасоване
правильне по суті рішення суду з одних
лише формальних міркувань, судова
колегія не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного рішення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та публічного
акціонерного товариства "Рівнеазот"
відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 13 листопада 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:
С.В. Демянчук

Судді :
С.П. Ковалевич

А.М. Шеремет