АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1 й інстанції -
Багбая Є. Д. Доповідач - Повєткін
В.В. Категорія 50
У Х В А Л А

23 грудня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна
В.В.

Суддів: Рудь В.В.,
Ткаченко І.Ю.

При секретарі: Чергенець С.О.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
Дніпровського відділу Державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області

на ухвалу Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 11 квітня
2014 року

за поданням Дніпровського відділу
Державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України боржнику ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 11 квітня
2014 року відмовлено в задоволенні
подання Дніпровського ВДВС
Дніпродзержинського МУЮ
Дніпропетровської області про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України боржнику
ОСОБА_2 (а.с.7).

В апеляційній скарзі Дніпровський ВДВС
Дніпродзержинського МУЮ
Дніпропетровської області просить
ухвалу суду першої інстанції скасувати
та постановити нову ухвалу, якою
задовольнити зазначену заяву, оскільки
судом порушено вимоги діючого
цивільного процесуального
законодавства (а.с.8).

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, апеляційний суд вважає, що
скарга є необґрунтованою і не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні подання ВДВС
про встановлення тимчасового
обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України, суд першої
інстанції встановив, що заявник не
надав суду доказів того, що боржник має
намір виїхати за межі України.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Відповідно до п.2 ст.6 Закону України
"Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" передбачено,
як підставу для тимчасового обмеження
у праві виїзду за кордон, наявність
невиконаних зобов'язань, але лише до
моменту виконання зобов'язань, або
розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України.

Як вбачається з матеріалів справи, в
Дніпровському ВДВС
Дніпродзержинського МУЮ
Дніпропетровської області перебуває
на виконанні виконавчий лист № 2-1570/2009,
виданий 12 жовтня 2009 року Дніпровським
районним судом м.Дніпродзержинська
Дніпропетровської області, про
стягнення аліментів з ОСОБА_2 у
розмірі 500,00 грн. щомісячно на користь
ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої
дитини ОСОБА_4 (а.с.5).

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України
"Про виконавче провадження"
передбачено, що державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право, зокрема, у разі
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Таким чином, право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань.

Разом з тим, матеріали справи таких
доказів не містять.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.210 ЦПК України в
мотивувальній частині ухвали суду
мають бути зазначені мотиви, з яких суд
дійшов висновків, і закону, яким
керувався суд, постановляючи ухвалу.

Як вбачається зі справи, висновки суду
першої інстанції обґрунтовані
посиланням на обставини, викладені в
поданні ВДВС, без перевірки наявності
таких обставин.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на це колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги про
необґрунтованість ухвали суду першої
інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно
дослідив обставини справи, надав
належну оцінку доказам, які надані суду
сторонами, і по становив законну та
обґрунтовану ухвалу про відмову у
задоволенні подання.

Тому підстав для скасування ухвали
суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись
ст.ст.307,312,314,315 Цивільного процесу
ального кодексу України, апеляційний
суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Дніпровського
відділу Державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 11 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала Апеляційного суду
Дніпропетровської області набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: