Провадження № 2/201/3960/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

23 грудня 2014 року суддя Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
Брага А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про
вжиття заходів забезпечення позову по
цивільній справі № 201/16495/14-ц за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

22 грудня 2014 року до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська надійшла позовна
заява ОСОБА_1, в якій позивач просила
суд солідарно стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3
на її користь суму боргу у розмірі 200000,00
гривень.

Разом з позовною заявою
позивач подала до суду заяву про вжиття
заходів забезпечення позову, у
відповідності до якої просила суд
накласти арешт та заборонити ОСОБА_2
вчиняти певні дії, спрямовані на
відчуження квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, заборонити укладати
будь-які угоди стосовно цього майна та
проводити його перереєстрацію.

В обґрунтування заявлених вимог
позивача посилається на те, що 15 квітня
2013 року між нею та відповідачами був
укладений договір позики у простій
письмовій формі, за умовами якого
позивач передав, а ОСОБА_2 прийняла у
строкове користування грошові кошти у
розмірі 200000,00 гривень. За умовами
договору позичальник зобов’язався
повернути позивачу зазначену суму
позики в строк до 15 квітня 2014 року. До
теперішнього відповідач зобов’язання
не виконала, грошових коштів не
повернула, чим порушила умови договору.
Так, позивач зазначає, що про те, що їй
стало відомо, що з метою ухилення від
цивільно – правової відповідальності,
ОСОБА_2 має намір продати належне їй на
праві власності нерухоме майно,
квартиру за адресою: АДРЕСА_1.
Відчуження відповідачем нерухомого
майна, на яке може бути звернено
стягнення в рахунок задоволення
позовних вимог, зробить неможливим
виконання рішення суду про стягнення
боргу за договором позики. Адже грошові
кошти були позичені саме на ремонт
вказаної житлової квартири.

Суд, ознайомившись із матеріалами
заяви позивача про забезпечення
позову, вважає її такою, що підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України
встановлено, заява про забезпечення
позову розглядається судом, у
провадженні якого перебуває справа, в
день її надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Приписами ч. 3 ст. 151 ЦПК України
встановлено, що забезпечення позову
допускається на будь – який стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення
суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову.

У відповідності до ст. 152 ЦПК України,
позов забезпечується, зокрема, шляхом
накладення арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб,
забороною вчиняти певні дії. У разі
необхідності судом можуть бути
застосовані інші види забезпечення
позову. Суд може застосувати кілька
видів забезпечення позову. Види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» від 22 грудня 2006
року № 9 унормовано, що розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. При встановленні
зазначеної відповідності слід
враховувати, що вжиті заходи не повинні
перешкоджати господарській діяльності
юридичної особи або фізичної особи, яка
здійснює таку діяльність і
зареєстрована відповідно до закону як
підприємець. Вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів. Наприклад,
обмеження можливості господарюючого
суб'єкта користуватися та
розпоряджатися власним майном іноді
призводить до незворотних наслідків.

Як було встановлено судом, позивач
просить суд стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3
на її користь суму боргу у розмірі 200000,00
гривень.

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтвердження
доказами наявність фактичних
обставин, з якими пов'язується
застосування певного виду
забезпечення позову. Про такі
обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Адекватність заходу
до забезпечення позову, що
застосовується судом, визначається
його відповідністю вимогам, на
забезпечення яких він вживається.
Оцінка такої відповідності
здійснюється судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення прав
(інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії.

Так, представником позивача на
обґрунтування поданої ним заяви про
забезпечення позову було надано суду
копії договору позики, договору
дарування на нерухоме майно та копію
витягу з Державного реєстру прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності.

Суд, з’ясувавши предмет спірних
відносин, зміст заявлених позовних
вимог, встановивши дійсність
виникнення спору між сторонами,
вирішуючи питання про вжиття заходів
забезпечення позову, з урахуванням
реальності існуючої можливості
відчуження належного майна
відповідачами третім особам, з метою
недопущення унеможливлення виконання
рішення суду, у разі задоволення
позовних вимог позивача, робить
висновок про необхідність вжиття
заходів забезпечення позову шляхом
накладення арешту на нерухоме майно та
заборони вчиняти відповідні дії,
спрямовані на відчуження вказаної вище
квартири, оскільки такі заходи є
обґрунтованими та співмірними з
заявленими позовними вимогами.

Отже, враховуючи характер спору,
приймаючи до уваги, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити або
зробити неможливим виконання рішення
суду, з урахуванням заявлених вимог
позивача, суд вважає за можливе
задовольнити заяву позивача про вжиття
заходів забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного
та керуючись ст. ст. 151 – 153, 210 ЦПК
України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів
забезпечення позову по цивільній
справі № 201/16495/14-ц за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики, - задовольнити.

З метою забезпечення позову накласти
арешт та заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП
НОМЕР_1) вчиняти певні дії, спрямовані
на відчуження квартири, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_2, заборонити
укладати будь-які угоди стосовно цього
майна та проводити його
перереєстрацію.

Ухвала підлягає негайному
виконанню в порядку, встановленому для
судових рішень, та набрала чинності з 23
грудня 2014 року і може бути пред’явлена
до виконання протягом одного року з дня
її винесення.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Апеляційна
скарга на ухвалу суду подається
протягом п’яти днів з дня її
проголошення до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська.

Оскарження ухвали про забезпечення
позову не зупиняє її виконання, а також
не перешкоджає подальшому розгляду
справи.

Особи винні в порушенні заходів
забезпечення позову, несуть
відповідальність, встановлену законом.

Суддя:

А.В.
Брага