Справа № 474/ 1270 /14-ц
П. №2/474/395/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р
а ї н и

15.12.2014 року

смт Врадіївка

Врадіївський
районний суд Миколаївської області у
складі :

головуючого судді Сорочан А. В.

секретар судового засідання Євтушок Є.
В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянув у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Врадіївської селищної ради про
визнання права власності на земельну
ділянку ,-

в с т а н о в и в :

04.12.2014 року позивач звернувся з
позовною заявою до районного суду про
визнання за ним права приватної
власності на земельну ділянку площею 0,
21 га, яка надана для обслуговування
житлового будинку по АДРЕСА_1 та яка
належить його батькові ОСОБА_2 на
підставі державного акту на право
приватної власності на землю серії МК
№25 від 24.06.1993 року. Позов мотивований
тим, що 11.05.1998 року він відповідно до
заповіту батька у спадок отримав
житловий будинок за вказаною адресою.
Незважаючи на ту обставину, що
спадкування за заповітом на житловий
будинок проводився нотаріусом у
законний спосіб, земельна ділянка
площею 0,21 га, яка надана для
обслуговування вказаного житлового
будинку , у свідоцтві про паво на
спадщину за заповітом вказана не була
та на даний час на праві власності
належить ОСОБА_2, який ІНФОРМАЦІЯ_2 року
помер. Так як позивач є спадкоємцем за
заповітом після смерті батька та
виявив бажання узаконити своє право
власності на вказану земельну ділянку,
та у зв»язку із смертю власника землі
існує причина яка перешкоджає позивачу
у позасудовому порядку узаконити це
право, він і звернувся з вказаним
позовом до суду .

Під час судового розгляду
позивач свій позов уточнив та просив
визнати за ним право приватної
власності на земельну ділянку площею 0,
21 га, яка надана для обслуговування
житлового будинку по АДРЕСА_1. Також він
суду повідомив, що при зверненні до
нотаріуса за свідоцтвом про право на
спадщину на цю земельну ділянку, йому в
усній формі було відмовлено через
наявність виправлень у Державному акті
на землю, які ніким не завірені. Тому
він просить позов задовольнити, так як
в іншому позасудовому порядку він
зможе відновити своє право на землю,
яка надана для обслуговування
житлового будинку в якому він на даний
час проживає.

Представник відповідача до суду не
з'явився, але надав до суду письмову
заяву про розгляд справи без їх участі,
просять ухвалити рішення у зв»язку з
визнанням позову, наслідки визнання
позову їм зрозумілі.

Відповідно до положень ч.2 ст. 158
ЦПК України особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Заслухав пояснення позивача,
дослідив матеріали справи, суд вважає
позов таким, що підлягає задоволенню.
Визнання відповідачем пред'явленого
позову не суперечить закону, не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб.
До такого висновку суд прийшов на
підставі наступного.

Так, як вбачається з матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_2, який є
батьком позивача.

11.05.1997 року позивач отримав у
Державного нотаріуса за місцем
відкриття спадку свідоцтво про право
на спадщину за заповітом, згідно якого
спадкоємцем зазначеного в заповіті
майна після смерті батька є саме він та
спадкове майно, на яке видане свідоцтво
складається з житлового будинку з
надвірними спорудами, що розташовані
по АДРЕСА_1 та що вказаний будинок
споруджено на земельній ділянці.
Спадкова справа 59/98, зареєстровано в
реєстрі за №600.

Незважаючи на ту обставину, що
свідоцтво про право власності на
спадщину за заповітом на житловий
будинок нотаріусом було видано у
законний спосіб, земельна ділянка
площею 0,21 га, яка надана для
обслуговування вказаного житлового
будинку позивачем не
переоформлювалась та наданий час на
праві власності належить ОСОБА_1
відповідно до Державного акту на право
приватної власності на землю серії МК
№25 від 24 червня 1993 року, земельна
ділянка розташована на території
Врадіївської селищної ради та передана
у власність ОСОБА_2 на підставі рішення
Врадіївської селищної ради н/д від
10.06.1993 року №92.

Як вбачається з оригіналу
Державного акту, правовстановлюючий
документ містить виправлення у
прізвищі, імені, по батькові власника
землі та ці виправлення не завірені
належним чином.

Згідно Витягу з технічної документації
про нормативну грошову оцінку
земельної ділянки від 01.12.2014 року
№3850/08-41, сформованого відділом
Держземагенства у Врадіївському
районі, власником земельної ділянки
площею 0,21 га по АДРЕСА_1 надану для
обслуговування житлового будинку,
розміщеному на вказаній земельній
ділянці, є позивач ОСОБА_1 Нормативна
грошова оцінка земельної ділянки на
час смерті власника складає 31887, 14 грн.

За даними державного нотаріуса за
місцем відкриття спадку,після смерті
ОСОБА_2 відкрито спадкову справу №59/1998,
із заявою про прийняття спадщини за
законом звернувся син спадкодавця
ОСОБА_1

Встановив вказані обставини, суд
вважає, що між сторонами виникли
відносини щодо визнання права
власності на земельну ділянку, яка
надана для обслуговування житлового
будинку без зміни цільового
призначення та існує причина, яка
перешкоджає встановити це право у
позасудовому порядку.

Так, згідно ч.2 ст. 373 ЦК України, право
власності на землю гарантується
Конституцією України.

Право власності на земельну
ділянку набувається і здійснюється
відповідно до закону. За статтею 377 ЦК
України, до особи, яка придбала
житловий будинок переходить право
власності на земельну ділянку, на якій
він розміщений, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, встановлених
договором. Якщо договором про
відчуження житлового будинку, розмір
земельної ділянки не визначений, до
набувача переходить право власності на
ту частину земельної ділянки, яка
зайнята житловим будинком, будівлею
або спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка є необхідною для їх
обслуговування. За ст. 381 ЦК України
садибою є земельна ділянка разом з
розташованими на ній житловим
будинком, господарсько-побутовими
будівлями, наземними і підземними
комунікаціями, багаторічними
насадженнями. У разі відчуження
житлового будинку вважається, що
відчужується вся садиба, якщо інше не
встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст.120 ч.1 ЗК
України, у разі набуття права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду,
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у власності іншої особи,
переходить право власності на земельну
ділянку або її частину, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення. Зазначене положення також
закріплено і в ст. ст. 81, 131 ЗК України, п.
22-1 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004
року «Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ», згідно яких
громадяни України набувають права
власності на земельні ділянки на
підставі прийняття спадщини. За
вимогами ст. ст. 125, 126 ЗК України, право
власності на земельну ділянку виникає
з моменту державної реєстрації. Право
власності, користування земельною
ділянкою оформлюється відповідно до
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень".

Згідно чинного законодавства до
складу спадщини входять усі права та
обов»язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті ( ст.
1218 ЦК України).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право
на спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

Враховуючи той факт, що власник
земельної ділянки ОСОБА_2 помер, та
оригінал правовстановлюючого
документу містить виправлення, які
ніким не завірені, у іншому окрім
судового порядку, відновити своє право
власності на земельну ділянку, яка
надана для обслуговування житлового
будинку, позивач не може. Тому його
право підлягає захисту у суді. Визнання
права власності на спадкове майно в
судовому порядку є винятковим способом
захисту, так як існують перешкоди для
оформлення спадкових прав у
нотаріальному порядку.

Керуючись ст. ст. 10,11, 174, 212,
213,214, 215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 - задовольнити
повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянином України, право приватної
власності на земельну ділянку площею
0,21 га, яка надана для обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд, що розташовані по АДРЕСА_1
Врадіївського району Миколаївської
області та належала на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю серії МК №25 від
24.06.1993 року ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення
Врадіївського районного суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

А. В. Сорочан