Ухвала

іменем україни

16 грудня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Кузнєцов В.О.,
розглянувши касаційну скаргу
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 16 червня 2014 року
та ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Київської області
від 25 вересня 2014 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
боргу,

в с т а н о в и в:

В січні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду із зазначеним
позовом до ОСОБА_2, мотивуючи свої
вимоги тим, що між позивачем та
відповідачем 10 січня 2008 року було
укладено кредитний договір б/н, за
умовами якого відповідач отримала
кредит у розмірі 3 000 грн у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом. У зв'язку із неналежним
виконанням відповідачем умов
кредитного договору, утворилася
заборгованість у розмірі 14 552,61 грн, яку
позивач просив стягнути з відповідача
на свою користь.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 16 червня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Київської області від 25 вересня 2014
року, у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приват
Банк» просить ухвалені у справі судові
рішення скасувати та передати справу
на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й апеляційний суд,
виходячи із положень ст. 257, 258, 261, 267 ЦК
України, дійшов обґрунтованого
висновку про відмову у задоволені
позову, оскільки, позивачем пропущено
без поважних причин строк позовної
давності для звернення до суду із
зазначеним вище позовом, про
застосування якого заявила сторона у
спорі.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків судів вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити публічному акціонерному
товариству комерційний банк
«ПриватБанк» у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних
В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ