АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/2881/2014
Головуючий в І інстанції
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Херсонської області
в складі:

Головуючого:Колісниченка
А.Г.,суддів:Капітан І.А., Радченка С.В.,
при секретарі:Сікорі О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Дніпровського
районного суду м. Херсона від 03.10.2013
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про відшкодування шкоди,
заподіяної дорожньо-транспортною
пригодою, -

В С Т А Н О
В И Л А:

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 03.10.2013 року ОСОБА_5 у
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій
зазначає, що судом першої інстанції не
взято до уваги вимоги п.2 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», а також п.4
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду кримінальних та цивільних
справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки», а саме: не досліджено схему
ДТП, механізм скоєння ДТП; не зазначено,
які конкретні дії водіїв, як учасників
дорожнього руху, не узгоджуються з
Правилами дорожнього руху України та
не досліджено причинний зв'язок між
їхніми діями та заподіяною внаслідок
ДТП шкодою, не встановлено як кожен із
водіїв повинен був діяти у цій пригоді
та чи мали вони технічну можливість
уникнути зіткнення; не з'ясовано, які
положення Правил дорожнього руху
України порушені сторонами та не
звернуто уваги на положення ч.2 ст. 1166 ЦК
України відповідно до якої тягар
доказування у спорах про відшкодування
шкоди лежить на відповідачі, який
повинен довести, що шкода завдана не з
його вини. У зв'язку з чим, просив
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким його позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_5, у судовому засіданні на
задоволенні апеляції наполягав, з
підстав зазначених у скарзі.

ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7, у
судовому засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечували,
вважаючи рішення суду законним та
обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, учасників
процесу, які з'явилися до суду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, у визначених
цивільно-процесуальним законом межах,
колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_5
задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що
14.11.2012 року в м. Херсоні по вул. 40 років
Жовтня сталось зіткнення транспортних
засобів Ssang Yong Rexton, державний номерний
знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_8 та
автомобілем ВАЗ 2121, державний номерний
знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6,
(а.с.12-14). В результаті ДТП обидва
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження. Працівниками ДАІ,
викликаними на місце ДТП було складено
протоколи про адміністративне
правопорушення щодо обох водіїв.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Херсона від 18.01.2013 року ОСОБА_9
було визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП та притягнуто до
відповідальності. Однак, постановою
апеляційного суду Херсонської області
від 08.02.2013 року вказану постанову суду
першої інстанції було скасовано, а
провадження у справі закрито (а.с.10-11).
Підстави для скасування постанови,
зазначені апеляційним судом зводились
до невірного оформлення матеріалів
справи про адміністративне
правопорушення з боку працівників ДАІ.

В той же час, постановою Дніпровського
районного суду м. Херсона від 25.01.2013
року провадження по адміністративній
справі щодо ОСОБА_6 за ст.124 КУпАП
закрито у зв'язку з відсутністю у його
діях складу адміністративного
правопорушення (а.с.58). Суддею було
встановлено, що в момент ДТП водій
ОСОБА_6 рухався у правій смузі руху не
змінюючи напрямку руху. Водій
автомобіля Ssang Yong Rexton ОСОБА_5,
здійснюючи випередження не дотримався
безпечного інтервалу в результаті чого
відбулось зчеплення заднього бамперу
автомобіля Ssang Yong Rexton з переднім
бампером автомобіля ВАЗ-2121. При цьому
відстань від крайнього лівого бордюру
дозволяла ОСОБА_5 їхати лівіше на
відміну від ОСОБА_6, який такої
можливості не мав. Також суд відзначив,
що пояснення ОСОБА_5 щодо обставин ДТП є
неспроможними з технічної точки зору,
оскільки локалізація пошкоджень
автомобілів, а також наявна схема ДТП
свідчить про те, що саме водій
автомобіля Ssang Yong Rexton порушив вимоги
правил дорожнього руху. Так, при
загальній ширині проїжджої частини у 7
м відстань від лівих коліс автомобіля
Ssang Yong Rexton зафіксовано на схемі - 1,3 м, в
той час як відстань від правих коліс
автомобіля ВАЗ-2121 до правого краю
проїжджої частини зафіксовано 0,2 м.
Судом підкреслено, що обидва водії у
суді стверджували, що не змінювали
напрямок руху та не маневрували. Ці ж
обставини щодо відсутності
маневрування підтвердили сторони і в
апеляційному суді.

Обидві постанови у справах про
адміністративні правопорушення
набрали чинності.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, вищенаведені обставини
ДТП, встановлені судом у справі про
адміністративні правопорушення
доказуванню у даній справі не
підлягають.

Також з матеріалів справи вбачається,
що при першому апеляційному розгляді
даної справи на клопотання позивача
ОСОБА_5 апеляційним судом призначено та
проведено судову автотехнічну
експертизу, однак з неї не вбачається
можливості встановлення вини у ДТП
жодної із сторін.

Допитаний на клопотання позивача
судовий експерт ОСОБА_10 в апеляційному
суді лише підтвердив свої ж висновки,
які він дав при проведенні експертизи.

Також на запит апеляційного суду з
ВДАІ м. Херсона надійшло повідомлення
про те, що фотоматеріали ДТП, яка мала
місце 14.11.202 року відсутні. (а.с.200).

Зважаючи на викладене колегія
суддів доходить висновку про те, що
вина відповідача ОСОБА_6 у ході
розгляду справи та ретельного
дослідження наявних у ній доказів
свого підтвердження не знайшла.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах, а саме шкода,
завдана, одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

У п.4 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» роз'яснено, що
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК
України шкода, завдана особі чи майну
фізичної або юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавала за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Підсумовуючи викладене колегія суддів
вважає рішення суду першої інстанції
законним та обгрунтованим і не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а
рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 03.10.2013 року залишити без
змін.

Ухвала може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги

Головуючий:

Судді: