22-ц/795/2529/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Рахманкулова І. П. Доповідач - Скрипка А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСкрипки
А.А.суддів:Лакізи Г.П., Острянського В.І.
при секретарі:Сахаровій К.О.за
участю:старшого державного виконавця
Новозаводського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції - Нитченко
Ю.М.

розглянув у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду цивільну
справу за апеляційною скаргою старшого
державного виконавця Новозаводського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Нитченко Юлії Михайлівни на
ухвалу Деснянського районного суду м.
Чернігова від 20 листопада 2014 року по
справі за поданням старшого державного
виконавця Новозаводського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Нитченко Юлії Михайлівни про
встановлення тимчасового обмеження
боржнику ОСОБА_6 у праві виїзду за межі
України до виконання своїх зобов'язань,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Чернігова від 20.11.2014 року відмовлено у
задоволенні подання старшого
державного виконавця Новозаводського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Нитченко Ю.М. про встановлення
тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_6
у праві виїзду за межі України до
виконання своїх зобов'язань.

В апеляційній скарзі старший державний
виконавець Новозаводського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Нитченко Ю.М. просить скасувати
оскаржувану ухвалу суду першої
інстанції і постановити нову ухвалу,
якою задовольнити подання про
встановлення боржнику ОСОБА_6
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон до виконання ним своїх
зобов'язань. В доводах апеляційної
скарги зазначено, що ухвала від 20.11.2014
року є незаконною, постановленою з
порушенням та невірним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права. Апелянт вказує, що чинне
законодавство, зокрема стаття 377-1 ЦПК
України та стаття 6 Закону України „Про
порядок виїзду з України та в'їзду в
Україну громадян України" не містить
чіткого визначення поняття ухилення
боржника від виконання своїх
зобов'язань, тому вказане поняття є
оціночним. На думку апелянта, є
невірним висновок суду про те, що
державним виконавцем не надано
відповідних доказів на підтвердження
ухилення боржника від виконання своїх
зобов'язань, оскільки до суду
надавались документи, які
підтверджують факт ухилення, а саме
згідно з відповіддю Чернігівського
ВРЕР УДАІ УМВС України в Чернігівській
області боржнику належить автомобіль,
на який накладено арешт та оголошено в
розшук, тим самим боржник ухиляється
від виконання покладених на нього
судовим рішенням зобов'язань,
покладених на нього рішенням, що
підтверджується наявністю майна на яке
може бути звернуто стягнення в рахунок
погашення заборгованості.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта, дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд на підставі приписів
п.1ч.1статті 312 ЦПК України приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а оскаржувана
ухвала суду першої інстанції,-
залишенню без змін, оскільки її судом
постановлено з додержанням вимог
закону.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконанні у Новозаводському відділі
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції знаходиться виконавче
провадження з виконання постанови №
576786, виданої 26.06.2014 року Відділом ДАІ
про стягнення з ОСОБА_6 на користь
держави штрафу в сумі 1600 грн. (а.с. 3).

21.08.201 року старшим державним
виконавцем Новозаводського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Нитченко Ю.М. була винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження ВП № 44457395 за вказаною
постановою (а.с.3 зворотній бік).

28.10.2014 року старшим державним
виконавцем було винесено постанову про
арешт коштів боржника та оголошення
заборони на його відчуження в рамках
виконавчого провадження ВП № 44457395 (а.с.5
зворотній бік). 28.10.2014 старшим державним
виконавцем було винесено постанову про
розшук майна боржника (а.с.6).Також
державним виконавцем було надіслано
запит до Державної інспекції
сільського господарства в
Чернігівській області та
Чернігівського ВРЕР УДАІ УМВС України
в Чернігівській області стосовно
наявності рухомого та нерухомого
майна, зареєстрованого за боржником. За
даними системи Мрев-2000, наданими на
вказаний запит старшого державного
виконавця, боржнику ОСОБА_6 на праві
власності належить автомобіль Ford Focus,
(2010), сірий, ДНЗ - НОМЕР_1 (а.с. 5).

Як зазначив у поданні старший
державний виконавець, боржник штраф в
добровільному порядку не сплачує, а
тому, на думку старшого державного
виконавця, боржник від виконання своїх
зобов'язань ухиляється (а.с. 1-2).

Відмовляючи в задоволенні подання
державного виконавця, суд першої
інстанції виходив з того, що державним
виконавцем не представлено належних та
допустимих доказів на підтвердження
факту ухилення боржника від виконання
зобов'язань, а приписами ЦПК України
передбачено юридичні санкції у вигляді
тимчасового обмеження у праві виїзду
не за наявності факту невиконання
зобов'язань, а за наявності факту
ухилення від їх виконання.

Апеляційний суд погоджується з
обґрунтованістю вказаного висновку
суду першої інстанції, оскільки
вказаний висновок суду є вірним по
суті. Доводи апеляційної скарги щодо
невідповідності оскаржуваної ухвали
суду нормам права, які регламентують
спірні правовідносини, не знайшли
свого підтвердження в ході
апеляційного розгляду даної справи.

Відповідно до приписів статті 377-1 ЦПК
України питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно зі статтею 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Закон України „Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України" від 31.01.1994 року регулює порядок
здійснення права громадян України на
виїзд з України і в'їзд в Україну,
порядок оформлення документів для
зарубіжних поїздок, визначає випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері. Пунктом
5 ч.1 статті 6 вказаного Закону
передбачено як підставу для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон - ухилення громадянина
України від виконання ним зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно з п.18 ч.3 статті 11 Закону України
„Про виконавче провадження" державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника фізичної особи
або керівника боржника юридичної особи
за межі України до виконання
зобов'язання за рішенням.

Таким чином, в розумінні вказаних
правових приписів, обов'язковою
законною підставою для обмеження
громадянина України у його праві
виїзду за межі України може бути лише
ухилення боржника від виконання ним
своїх зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи).

Словосполучення „ухилення від
виконання зобов'язань, покладених
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи), вжите у п.5 ч.1
статті 6 Закону України „Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України", визначає з
об'єктивної сторони такі діяння (дії чи
бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків. У зв'язку з цим і
здійснюється примусове виконання. Це
також є підставою для звернення з
поданням до суду щодо вирішення
питання про застосування до такої
особи тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання,
не може вважатися винною в ухиленні,
поки не буде доведено протилежне.
Відповідно до положень ч.2 статті 10 ЦПК
України, яка регламентує змагальність
сторін, наявність умислу та обставини,
які є предметом посилання суб'єкта
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України, як на
підставу його вимог, підлягають
доведенню. Зокрема, задоволення такого
подання можливе лише за умови
„доведення факту ухилення боржника
від виконання зобов'язання".

Відповідно до приписів статей 10,60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

В матеріалах справи відсутні докази
ухилення боржника від виконання своїх
боргових зобов'язань, а саме:
направлення боржнику викликів про явку
до відділу ДВС з метою добровільного
погашення заборгованості, доказів
обізнаності боржника щодо наявності
відкритого виконавчого провадження та
строків його добровільного виконання.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про передчасність
заявленого подання є вірним по суті,
вказаний висновок узгоджується з
фактичними обставинами справи, тому
відповідно до п.1 ч.1 статті 312 ЦПК
України апеляційний суд вважає за
необхідне відхилити апеляційну скаргу,
залишивши без змін оскаржувану ухвалу
суду першої інстанції, оскільки її
постановлено з додержанням вимог
закону.

Керуючись статтями : 303, 304, 307; п.1 ч.1
статті 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу старшого державного
виконавця Новозаводського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Нитченко Юлії Михайлівни -
відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.
Чернігова від 20 листопада 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: