Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Голуб А. В. ,

при секретарі - Руденко Н. Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Біла Церква в залі суду №4
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа Комунальне
підприємство Білоцерківської міської
ради Житлово-Експлуатаційна контора №1
про визнання особи такою, що втратила
право на користування житловим
приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з
вказаним позовом, посилаючись на те, що
згідно до договору дарування квартири
від 13.12.2005 року їй на праві власності
належить квартира АДРЕСА_1. Позивачка
вказувала на те, що у вказаній квартирі
зареєстрований з 07.10.2003 року її
колишній чоловік - відповідач по
справі, який був зареєстрований після
того, як сторони стали разом проживати,
але шлюб між сторонами зареєстровано
не було. Від спільного проживання
сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивачка вказувала на те, що з кінця
літа 2013 року сторони спільно не
проживають, стосунки не підтримують,
спільного господарства не ведуть.
Відповідач з вересня 2013 року у спірній
квартирі не проживає, так як має
стосунки з іншою жінкою та проживає у
неї, точна адреса де проживає
відповідач позиваці не відома,
добровільно знятися з реєстрації
відповідач не бажає, а також відповідач
не бажає оплачувати комунальні послуги
за вказану квартиру. А тому позивачка
просила в судовому порядку визнати
ОСОБА_2 таким, що втратив право на
користування житловим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1 на підставі ст. 405 ЦК
України.

Позивачка в суді позов підтримала.

Відповідач та його представник позов
заперечували.

Представник КП БМР ЖЕК №1 до суду не
з"явився, про день і час розгляду справи
був повідомлений належним чином, надав
до суду лист в якому просив справу
розглядати без представника третьої
особи, та в листі вказав, що при
вирішенні позову він посилається на
розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов необгрунтований і
до задоволення не підлягає.

В судовому засіданні було встановлено,
що позивачці ОСОБА_1 на праві власності
належить квартира АДРЕСА_1, що
підтверджується копією договору
дарування квартири від 13.12.2005 року,
посвідченого державним нотаріусом
Другої Білоцерківської міської
державної нотаріальної контори
Київської області Магдич Т.І. та
зареєстрованого в реєстрі № 1-6239, та
копією витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно виданого
Білоцерківським міжміським бюро
технічної інвентаризації, відповідно
до якого право власності на
вищезазначену квартиру зареєстровано
за ОСОБА_1 22.12.2005 року.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони по справі перебували у
фактичних шлюбних відносинах з 2003 року
і до кінця літа 2013 року. Сторони мають
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Наведене підтверджується
поясненнями сторін, копією свідоцтва
про народження дитини.

Також встановлено, що у вищевказаній
квартирі зареєстровані: з 30.09.2003 року
позивачка ОСОБА_1, з 07.10.2003 року
відповідач ОСОБА_2, з 31.03.2009 року син
сторін ОСОБА_3, 2008 р.н. Наведене
підтверджується довідкою з місця
проживання про склад сім"ї та
реєстрацію /форма №3/ від 06.10.2014 року
№3611 виданою КП БМР ЖЕК №1.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач з часу своєї реєстрації
постійно проживає у спірній квартирі,
оплачує комунальні послуги, речі
відповідача знаходяться у спірній
квартирі. Наведене ствердили сторони в
судовому засіданні.

Позивач надав суду копії квитанцій по
оплаті комунальних послуг за спірну
квартиру 2013-2014 р.р., а саме за послуги:
ЖЕК №1, ПАТ "Київобленерго",
Білоцерківська ФЕГГ ПАТ "Київоблгаз",
КП БМР "БЦТМ", ТОВ "Білоцерківвода", а
також за послуги кабельного
телебачення. Оригінали вказаних
квитанцій були оглянуті в судовому
засіданні. Зазначені квитанції видані
на ім"я позивачки ОСОБА_1, яка в суді
підтвердила, що по квитанціям, копії
яких надані відповідачем суду, оплату
вищевказаних комунальних послуг
проведено відповідачем за його кошти.

Згідно до ст. 317 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Згідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно до ст. ст. 64, 156 ЖК України, до
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Якщо особи, зазначені в
частині другій цієї статті, перестали
бути членами сім'ї наймача, але
продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач та члени
його сім'ї.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України, члени
сім"ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. А в ч. 2 цієї ж статті вказано,
що член сім"ї власника житла втрачає
право на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім"ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: 1) захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Згідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

А згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, відповідно до вимог ч. 1 ст.
15 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права лише в разі його
порушення.

Суд вважає, що позивачка не довела
свого позову щодо порушення її прав, що
є її обов"язком відповідно до засад
змагальності процесу за ст.10 ЦПК
України.

Позивачка не надала до суду жодного
доказу, який би підтверджував її
позовні вимоги про те, що більше одного
року відповідач без поважних причин не
проживає у належній позивачці на праві
власності квартирі АДРЕСА_1.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позивачці слід відмовити в
задоволенні позову, оскільки нею не
було доведено в суді те, що відповідач
ОСОБА_2 відсутній на вказаній житловій
площі понад один рік без поважних
причин, а саме з вересня 2013 року.

На підставі вищевикладеного та ст.ст.
317,319,391,405 ЦК України, ст.ст. 64,156 ЖК
України, керуючись ст.ст.3,10,15,60,88,212-215,218
ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу на рішення суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду.

Суддя А. В. Голуб