Справа № 462/5555/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/5966/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: представника Залізничної
районної адміністрації -

Шаровського Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Залізничної
районної адміністрації Львівської
міської ради на рішення Залізничного
районного суду м. Львова від 03 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4
до Львівської міської ради про
визнання права власності на
реконструйовану квартиру,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулись до суду з позовом, в якому
просили визнати за ними право
власності на реконструйовану квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 46,2 кв.м.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що з
метою підвищення благоустрою сім»ї
вони самочинно добудували до належної
їм на праві власності квартири веранду
площею 17,1 кв.м. і таке будівництво
здійснене ними з додержанням вимог
будівельно-технічних норм і жодних
прав та інтересів інших фізичних та
юридичних осіб ним не порушено, що
підтверджується висновком про
проведення технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 03.10.2013 року позов ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право
власності на реконструйовану квартиру
АДРЕСА_2, що складається з житлової
кімнати площею 16,1 кв.м /позначена в
технічному паспорті циф. 4/, кухні
площею 6,9 /кв. м /циф. 3/, ванної кімнати
площею 2,7 кв.м / циф. 2/, коридору площею 3,1
кв.м /циф.1/, комірки площею 0,3 кв.м /циф. 5/,
веранди площею 17,1 кв. м /циф. 6/, а всього
загальною площею 46,2 кв.м.

Рішення суду оскаржила Залізнична
районна адміністрація Львівської
міської ради, просить його скасувати з
підстав неповного з»ясування обставин,
що мають значення для справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права і ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні вказаного позову
відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що
позивачі здійснили самочинну добудову
до своєї квартири без дозволу районної
адміністрації, без погодженої у
встановленому порядку проектної
документації та без дозволу інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю на виконання будівельних
робіт, і до того ж на земельній ділянці,
яка не була відведена їм для цієї мети,
а тому підстав визнавати за ними право
власності на таке будівництво у суду не
було. Крім того, апелянт зазначає, що на
момент ухвалення судом оскаржуваного
рішення існувало інше рішення цього ж
суду, яке набрало законної сили, у
справі за позовом районної
адміністрації про демонтаж вказаного
самочинного будівництва.

В судове засідання позивачі та
відповідач не з»явились, про час та
місце розгляду справи були повідомлені
у встановленому процесуальним законом
порядку, що підтверджується поштовими
повідомленнями про отримання ними
судових повісток (а.с.83, 84), клопотань
про відкладення розгляду справи від
них не надходило, а тому розгляд справи
апеляційним судом проведено у
відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК
України у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторони апелянта в підтримання
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку про задоволення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі є
власниками квартири АДРЕСА_1 загальною
площею 29,9 кв.м. (а.с.15, 16).

Добудова спірної веранди площею 17,1
кв.м. проведена позивачами самочинно,
про що відображено в технічному
паспорті на квартиру (а.с.5 зворот), і цей
факт ними визнається.

У відповідності до ч.1 ст.376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього (ч.2 ст.376 ЦК).

За правилами ч.3 ст.376 ЦК України, право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво, лише за умови,
що вона здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, яка
була їй відведена для цієї мети, або
якщо вона здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, яка
не була їй відведена для цієї мети, за
умови надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно.

Враховуючи те, що позивачі самочинно
здійснили добудову спірної веранди
площею 17,1 кв.м. на земельній ділянці,
яка не була відведена їм для цієї мети і
не належить їм на праві власності чи
праві користування, а рішення органу
місцевого самоврядування про надання
їм земельної ділянки у власність чи
користування під уже збудоване
нерухоме майно, немає, то в такому разі
закон забороняє суду визнавати право
власності на самочинне будівництво
незалежно від того, чи дотримано
забудовниками будівельних норм і
правил, а тому вимоги позивачів не
можуть бути задоволенні.

Суд першої інстанції вказаних вище
норм не врахував, чим допустив
порушення норм матеріального права, а
тому оскаржуване рішення підлягає
скасуванню з ухваленням апеляційним
судом нового рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 313,
316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу Залізничної
районної адміністрації Львівської
міської ради задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 03 жовтня 2013 року скасувати і
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий:
Бойко С.М.

Судді:
Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.