АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/2995/2014
Головуючий в І інстанції: Зубов О.С.
Доповідач: Вейтас І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року грудня місяця 01 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Вейтас
І.В.Суддів:Цуканової І.В. Склярської
І.В.при секретарі:Благовещенській О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5,
ОСОБА_6 на рішення Суворовського
районного суду м.Херсона від 06 серпня
2014 року у цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«БТА Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2014 року публічне акціонерне
товариство «БТА Банк» звернулось до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що 03 серпня 2007 року між ПАТ «БТА
Банк» та відповідачем ОСОБА_6 був
укладений договір кредиту, згідно
якого відповідачу надавався кредит у
сумі 25 000 грн., зі сплатою 27 % річних. В
забезпечення належного виконання
кредитного договору 03 серпня 2007
року з ОСОБА_5 був укладений договір
поруки, згідно якого вказана особа
виступила поручителем ОСОБА_6 та
зобов'язувалася солідарно в
повному обсязі відповідати перед
кредитором за виконання
зобов'язань за основним договором
кредиту. В порушення умов договору,
позичальник зобов'язання належним
чином не виконує, основний борг та
проценти за користування кредитними
коштами не погашає. Просив стягнути з
відповідачів солідарно кредитну
заборгованість в розмірі 71874,25 гривень.

Рішенням Суворовського районного
суду м.Херсону від 06 серпня 2014 року
позов публічного акціонерного
товариства «БТА Банк» задоволено
частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6,
ОСОБА_5 на користь публічного
акціонерного товариства «БТА Банк»
11130,19 грн., з яких 7068,32 грн. - простроченої
заборгованості зі сплати процентів, 1651,
31 грн. - інфляційні втрати, 2410,55 грн. - 3%
річних та по 121,80 грн. з кожного у
відшкодування судових витрат. В
задоволенні позову в частині стягнення
пені відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням суду, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в
апеляційній скарзі вказують, що судом
першої інстанції не враховано, що
рішенням Суворовського районного суду
м.Херсона від 30 листопада 2010 року вже
стягнуто з них заборгованість на
користь позивача, виконавче
провадження закінчено в зв'язку з
повним виконанням. Посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просять рішення
суду скасувати, ухвалити нове, яким в
задоволенні позову відмовити.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу не надходили.

Рішення суду в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
стягнення пені ніким не оскаржувалось.

Заслухавши доповідача, пояснення
відповідачів, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що 03 серпня
2007 року між ВАТ «БТА Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «БТА
Банк» та ОСОБА_6 було укладено
кредитний договір № 08/07-Х, відповідно
до умов якого банк надав відповідачці
кредит в сумі 25000 гривень, розмір
процентів за користування кредитом
відповідно до п.1.2 становить 27 % річних.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання позивальника за кредитним
договором між банком, ОСОБА_6 та ОСОБА_5
було укладено договір поруки № 0807-Х(ДП).
Відповідно до п.1.1. вказаного договору
поручитель ОСОБА_5 відповідає перед
банком за виконання позичальником усіх
його зобов'язань в повному обсязі, що
виникли з кредитного договору.

В зв'язку з порушенням відповідачами
взятих на себе зобов'язань за кредитним
договором, рішенням Суворовського
районного суду м.Херсона від 30
листопада 2010 року стягнуто на користь
ПАТ«БТА Банк» солідарно з ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 заборгованість за кредитним
договором № 08/07-Х від 03 серпня 2007 року
станом на 16 серпня 2010 року в сумі 28169,27
грн., з яких 18328,78 грн. - прострочена
заборгованість, 192,45 грн. - строкова
заборгованість зі сплати процентів, 9648,
04 грн. - прострочена заборгованість зі
сплати процентів (а.с.31).

Згідно даних відділу державної
виконавчої служби Суворовського
районного управління юстиції у
м.Херсоні виконавче провадження по
виконанню виконавчого листа про
стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь
ПАТ«БТА Банк» боргу в сумі 28370,12 грн.
завершено 05.06.2014 року у зв'язку зі
сплатою солідарним боржником ОСОБА_5
коштів, які надійшли 17.06.2013 року на
депозитний рахунок відділу.

Колегія суддів не бере до уваги, як
такі, що не відповідають матеріалам
справи та є юридично безпідставними
доводи апеляційної скарги стосовно
того, що банк не мав права повторно
стягувати заборгованість за кредитним
договором, оскільки вже існує рішення
суду про стягнення коштів і, яке вже
виконане відповідачами, виходячи з
наступного.

Відповідно до положень ст.625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Звертаючись до суду з позовом в березні
2014 року, позивач, згідно змісту позову
та розрахунку, просив стягнути
прострочену заборгованість за сплатою
процентів з 17 серпня 2010 року, яка
виникла після ухвалення рішення
Суворовським районним судом м.Херсона
від 30 листопада 2010 року, в сумі 7068,32 грн.
(а.с.15-17), строкову заборгованість за
сплатою процентів - 164,96 грн.,
посилаючись на положення ст.625 ЦК
України - інфляційні витрати за
несвоєчасне погашення кредиту - 3030,90
грн., 3% річних за несвоєчасне
повернення кредиту та відсотків - 2741, 42
грн., пеня, нарахована за несвоєчасне
погашення кредиту та відсотків - 58868,65
грн..

Згідно з ч.1 ст.598 ЦК зобов'язання
припиняється частково або в повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом. Ці підстави
зазначені у статтях 599, 600, 604-609 ЦК
України. Зважаючи на відсутність у
зазначених правових нормах такої
підстави, як ухвалення судового
рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконане боржником,
не припиняє правовідносин сторін
договору, не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не припиняє
правовідносин сторін договору, не
звільняє боржника від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених, передбачених ч.2 ст.625 ЦК
України.

Отже доводи апеляційної скарги про
повторне (подвійне) стягнення
заборгованості за кредитним договором
є безпідставними та такими, що не
відповідають матеріалам справи, і суд
першої інстанції правильно з
урахуванням заяви про застосування
строків позовної давності прийшов до
висновку про часткове задоволення
позовних вимог.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції допущені
помилки при розрахунках стягнутих сум
заборгованості.

Так, п.6.3 кредитного договору проценти
за користування кредиту нараховуються
виходячи з розміру процентної ставки,
встановленої в п.1.2. договору (27% річних).
Проценти за користування кредитом
нараховуються на суму залишку
заборгованості за кредитом, починаючи
з дати видачі кредиту до моменту його
повернення.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_5
17.07.2013 року сплачено на депозитний
рахунок відділу ДВС 102298,84 грн. за
зведеним виконавчим провадженням, в
тому числі за виконавчим листом про
стягнення заборгованості на користь
ПАТ«БТА Банк».

Згідно листа від 26.11.2014 року відділу
державної виконавчої служби
Суворовського районного управління
юстиції у м.Херсоні, відділом ДВС кошти
перераховані на рахунок
Держказначейства 22.07.2013 року, і лише
14.01.2014 року платіжним дорученням від
25.07.2013 року кошти в сумі 28370,12 грн.
перераховані на рахунок ПАТ «БТА Банк».

Отже колегія суддів вважає, що оскільки
відповідачами заборгованість за
кредитом сплачена 17.07.2013 року і
відсутня вина відповідачів в тому, що
кошти надійшли на рахунок банку лише
14.01.2014 року, то заборгованість за
відсотками за договором, інфляційні
збитки та 3% річних за прострочення
зобов'язання слід рахувати лише до
17.07.2013 року.

Так як згідно розрахунку простроченої
заборгованості по сплаті відсотків за
кредитним договором, навіть з
урахуванням строків позовної давності
та по дату нарахування заборгованості
до 17.07.2013 року, заборгованість по сплаті
відсотків більша ніж зазначена в
позові, то суд першої інстанції
правильно задовольнив позовні вимоги в
частині простроченої заборгованості
за сплатою відсотків в сумі 7068,32 грн., в
межах заявлених позовних вимогах, і
підстав для зміни вказаної суми
колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, суд першої інстанції,
погоджуючись з розрахунком сум
стягнень, передбачених ч.2 ст.625 ЦК
України, не звернув увагу на те, що сума
боргу з урахуванням індексу інфляції
має розраховуватися на підставі
індексу інфляції за кожен місяць (рік)
прострочення, незалежно від того, чи
був в певний період індекс інфляції
менший одиниці (тобто мала місце не
інфляція, а дефляція). При застосуванні
індексу інфляції слід мати на увазі, що
він розраховується не на кожну дату
місяця, як це зроблено в розрахунку
позивача, а в середньому на місяць
шляхом множення суми заборгованості на
момент її виникнення на сукупний
індекс інфляції за період прострочення
платежу.

Так, за розрахунком позивача
заборгованість за кредитом станом на
04.03.2011 (з урахування стрів позовної
давності) становила 18328,78 х 1,026 (сукупний
індекс інфляції за період з 04.03.2011 по
17.07.2013) = 18805,05 гривень ( загальна сума
заборгованості з урахуванням індексу
інфляції) - отже інфляційні витрати за
несплату заборгованості за вказаний
період складають 476,27 гривень.

Також суд першої інстанції помилково
погодився з розрахунком позивача 3%
річних. Так розрахунок 3% річних
здійснюється за кожен день
прострочення за формулою: сума боргу х
3% /365 (кількість днів у році) х кількість
днів прострочення, відповідно 3% річних
становлять 1262,43 гривні ( 18328,78 х 3% х 837
днів прострочення).

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає зміні в частині сум
інфляційних збитків та 3% річних, а саме
зменшення стягнутої суми інфляційних
збитків з 1651,32 гривень до 476,27 гривень та
суми 3% річних з 2410,55 гривень до 1262,43
гривні, відповідно зменшення загальної
суми боргу з 11130,19 гривень до 8807,02
гривні.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6
задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду
м.Херсона від 06 серпня 2014 року змінити в
частині сум інфляційних збитків та 3%
річних, зменшивши стягнуту суму
інфляційних збитків з 1651,32 гривень до
476,27 гривень та суму 3% річних з 2410,55
гривень до 1262,43 гривні, відповідно
зменшивши загальну суму боргу з 11130,19
гривень до 8807,02 гривні.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: