Справа № 460/160/14
Головуючий у 1 інстанції: Варениця В.С.
Провадження № 22-ц/783/5322/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Штефаніци Ю.Г.

секретар - Глинський О.А.

з участю позивача ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3, представника
відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_5 - ОСОБА_4 на рішення Яворівського
районного суду Львівської області від
29 травня 2014 року, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся
в суд з позовом до ОСОБА_5 про
зобов'язання до вчинення дій, усунення
перешкод у користуванні майном. З
посиланням на ст.ст. 1268, 1269, 1270, 1274, 1296, 1297
ЦК України просив ухвалити рішення,
яким зобов'язати відповідачку надати в
розпорядження Яворівської державної
нотаріальної контори оригінали
правовстановлюючих документів, що
стверджують право власності
спадкодавця ОСОБА_6 на
будинковолодіння АДРЕСА_1, зобов'язати
відповідачку не чинити перешкод
позивачу у користуванні спадковим
майном - будинковолодінням АДРЕСА_1
шляхом вільного доступу до будинку та
надання ключів від вхідних дверей.

В обґрунтування вимог покликався на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько -
ОСОБА_6, який на момент смерті був
власником будинку на АДРЕСА_1. Заповіт
від його імені складено не було. В силу
дії ст.ст. 1258, 1261 ЦК України
спадкоємцями першої черги є його діти -
позивач, його сестри: ОСОБА_7 та
відповідачка по справі - ОСОБА_5 У
визначений законом строк звернувся до
Яворівської держнотконтори з заявою
про прийняття спадщини за законом.
Сестра ОСОБА_7 17.10.2013 року подала у
нотаріальну контору заяву, в якій
відмовилась від прийняття спадщини,
яка залишилась після смерті її батька
на користь позивача. Отримати
свідоцтво про право на спадщину за
законом не може, оскільки після смерті
батька відповідач одноособово
самовільно захопила будинок, в якому
зберігались усі правовстановлюючі
документи, що підтверджували право
власності на спадкове майно.
Добровільно надати на вимогу нотаріуса
вказані документи відповідач
відмовляється, натомість створює
конфліктні ситуації, виганяє з будинку.
Забороняє користуватися спадковим
майном.

Рішенням Яворівського районного суду
Львівської області від 29 травня 2014 року
позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_5 протягом місяця з
дня набрання законної сили рішення
подати в розпорядження Яворівської
державної нотаріальної контори
оригінал правовстановлюючого
документа - Свідоцтва про право
власності на будинок АДРЕСА_1 на ім»я
спадкодавця ОСОБА_6.

Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_2
перешкод щодо користування
будинковолодінням АДРЕСА_1 шляхом
надання ключів від вхідних дверей для
виготовлення дублікатів.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила представник
відповідача. Вважає його незаконним та
необґрунтованим, таким, що прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи.

Просить рішення скасувати та ухвалити
нове, яким у задоволенні позову
відмовити. Мотивує тим, що суд першої
інстанції, всупереч вимогам ст. 10 ЦПК
України вийшов за межі позовних вимог,
і взяв на себе повноваження
представника позивача та прийняв
рішення, резолютивна частина якого не
відповідає прохальній частині
позовної заяви. Задовольняючи позовні
вимоги про зобов'язання відповідача
надати в розпорядження держнотконтори
оригінали правовстановлюючих
документів, що підтверджують право
власності, не врахував, що такий спосіб
судового захисту не передбачений
нормами ЦК України. При розгляді справи
ні позивачем, ні судом не обґрунтовано,
яким чином та в чому виражається
відмова /небажання/ ОСОБА_5 подати
оригінал такого документу до
нотаріальної контори. Більше того,
відповідач підтвердила свою
готовність надати документи на законну
вимогу нотаріуса чи іншої
уповноваженої особи. Вказує на те, що
оригінал документів подавався нею
нотаріусу при поданні заяви про
прийняття спадщини, з якого нотаріусом
зроблено копію та долучено до
спадкової справи.

Позивачем також не додано жодного
доказу, що відповідачем самовільно
захоплено будинок, що в саме в цьому
будинку знаходились усі оригінали
правовстановлюючих документів, що
стверджують право власності батька на
спадкове майно, що відповідач
заволоділа такими документами та
утримує їх у себе. У разі, якщо у
відповідача такі документи відсутні,
він вправі такі відновити, а у випадку
неможливості звернутись до суду.

Позовні вимоги щодо усунення перешкод
в користуванні спадковим майном
вважає безпідставними та не
доведеними, такими, що ґрунтуються на
припущеннях, оскільки відповідач має
вільний доступ до будинку померлого
батька, має свій дублікат ключів і може
вільно здійснювати за таким будинком
та його схоронністю, в межах прав
спадкоємця за законом на рівні з
відповідачкою. Крім того, відповідно до
ст. 391 ЦК України, лише власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном, яким
позивач не є і не надав жодного
документу, який підтверджує його право
особистої та/чи часткової власності на
будинковолодіння АДРЕСА_1.

Вказує на те, що незрозумілим є
застосування судом до спірних
правовідносин ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК
України, оскільки такі стосуються
порядку прийняття спадщини, а не
порядку пред'явлення позову власником
про усунення перешкод в користуванні.

При розгляді справи представник
відповідача доводи апеляційної скарги
підтримала.

Позивач та його представник вважають
рішення суду законним та
обґрунтованим, просять залишити його
без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Представник третьої особи в
судове засідання не з'явився, належно
та завчасно повідомлений про розгляд
справи, про що до справи долучено
розписку про отримання судової
повістки, про причини неявки суд не
повідомили, листом від 23.09.2014 року
просить справу розглянути у
відсутності представника. Тому
розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 305
ЦПК України здійснюється колегією
суддів за відсутності цієї особи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення, виходячи з
таких мотивів.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі. При цьому кожна із сторін
зобов»язана довести ті обставини на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, а обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з»ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
таким вимогам не відповідає.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_6 - батько сторін у справі - був
власником житлового будинку в селі
Воля-Любинська Яворівського району
Львівської області, про що до справи
долучено копію витягу про реєстрацію
права власності з ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»
на підставі свідоцтва, виданого 27.12.2009
року Любинською сільською радою,
згідно рішення виконкому №49 від 19.10.2009
року та зареєстрованого в електронному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно за реєстраційним №29328690./а.с. 29/

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер. Після
його смерті відкрилася спадщина за
законом.

Як вбачається з матеріалів спадкової
справа спадкодавця ОСОБА_6- позивач
ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_5, як
спадкоємці за законом першої черги
своєчасно, у визначений законом
шестимісячний строк, подали до
нотаріальної контори заяви про
прийняття спадщини після смерті батька
і відповідно набули, з врахуванням
відмови від частки в спадщині
спадкоємця ОСОБА_7 в користь позивача,
право на спадщину у відповідних
частках.

Судом вірно враховано, що відповідно
до п.4.15 гл.10 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року,
видача свідоцтва про право на спадщину
на майно, яке підлягає реєстрації,
проводиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна.

Під час розгляду справи відповідач не
заперечила факту володіння оригіналом
Свідоцтва про право власності на
спадковий житловий будинок на ім'я
спадкодавця.

Задовольняючи вимоги позивача в
частині зобов'язання ОСОБА_5 протягом
місяця з дня набрання законної сили
рішення подати в розпорядження
Яворівської державної нотаріальної
контори оригінал правовстановлюючого
документа - Свідоцтва про право
власності на будинок АДРЕСА_1 на ім»я
спадкодавця ОСОБА_6, суд мотивував своє
рішення тим, що відмова (небажання)
відповідача подати оригінал даного
правовстановлюючого документа
нотаріусу, порушує права позивача щодо
реалізації його законних прав та
інтересів по оформленню спадкових прав
на спадщину після смерті батька.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не
погоджується.

Суд не врахував, що документи, про
надання яких нотаріусу відповідачем -
не належать позивачу.

Заявляючи таку вимогу, позивач
фактично діє в інтересах третьої
особи - нотаріальної контори за
відсутності доказів наявності
повноважень на такі дії та доказів
існування перешкод у оформленні
нотаріусом спадкових прав сторін та
доказів про відмову відповідача подати
такі документи нотаріусу.

У випадку неможливості
оформлення спадкових справ позивачем
на майно спадкодавця, особа вправі
захистити свої майнові права у спосіб
визначений законом і такий не
втрачений для позивача.

Задовольняючи позовні вимоги
про усунення перешкод у користуванні
спадковим майном - вищевказаним
будинковолодінням, суд першої
інстанції керувався вимогами ст.ст.
1216,1217,1218 ЦК , за якими спадкуванням є
перехід прав та обов'язків спадщини від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. До складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті. Також врахував вимоги
ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК, якими врегульовано
положення щодо прийняття спадщини та
визначені для цього строки.

Однак вказані норми судом першої
інстанції застосованої неправильно, що
призвело до ухвалення незаконного
рішення.

Судом встановлено, що сторони у
встановлений законом строк вчинили
дії, які свідчать про прийняття ними
спадщини, подавши до Яворівської
державної нотаріальної контори
відповідні заяви.

Застосовуючи положення ч.5 ст. 1268 ЦК,
згідно з якою незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини, суд першої інстанції не
врахував вимоги ч.4 ст. 334 ЦК , згідно
якої - права на нерухоме майно, які
підлягають державній реєстрації,
виникають з дня такої реєстрації
відповідно до закону та вимог ст.391 ЦК,
згідно якої - власник має право
вимагати усунення перешкод у
здійснення ним права користування та
розпорядження майном та помилково не
застосував ці норми до спірних
правовідносин.

Таким чином суд першої інстанції
безпідставно дійшов висновку, що
вчинення позивачем дій, які свідчать
про прийняття ним спадщини є достатнім
для ухвалення рішення про усунення
перешкод в користуванні будинком, що
належав спадкодавцю.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням у справі нового рішення про
відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1
ст. 309, ч.2 ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5
- ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Яворівського районного
суду Львівської області від 29 травня 2014
року скасувати та ухвалити у справі
нове рішення, яким в позові ОСОБА_2 до
ОСОБА_5, третя особа Яворівська
державна нотаріальна контора про
зобов»язання до вчинення дій, усунення
перешкод у користуванні майном -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 а на користь
ОСОБА_5 121 гр. 80 коп. судового збору.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскарженим в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий

Судді