Справа № 477/2858/14-ц
Провадження № 2-о/477/94/14
У Х В А Л А

26 листопада 2014 року          м.
Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду
Миколаївської області Саукова А.А.,
вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1,
зацікавлена особа – Воскресенська
селищна рада Жовтневого району
Миколаївської області, СВТ «Сонячна
поляна», про встановлення факту,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулась до суду з заявою про
встановлення факту, в якій просить
встановити факт володіння на праві
приватної власності ОСОБА_2 будинком,
розташованим на належній йому
земельній ділянці № 152 площею 0.068га, яка
розташована на території СВТ «Сонячна
долина» Воскресенської селищної ради
Жовтневого району Миколаївської
області, зазначивши, що встановлення
даного факту їй необхідно для
оформлення спадщини за заповітом після
смерті останнього, оскільки у неї
відсутнє правовстановлюючі документи
на спадкове майно.

Вивчивши заяву та додані до неї
документи, суд приходить до наступного
висновку.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234, ст. 256 ЦПК
України, в порядку окремого
провадження суд розглядає справи про
встановлення фактів, якщо вони згідно
із Законом породжують юридичні
наслідки.

Процесуальний закон передбачає умови,
за яких у окремому провадженню можуть
бути встановлені факти, що мають
юридичне значення, зокрема, факти, що
підлягають встановленню, повинні мати
юридичне значення, тобто від них
повинні безпосередньо залежати
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичної
особи без повторного звернення до суду
на підставі цього рішення;
встановлення факту не пов’язується з
наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається з заяви, заявник
пов’язує рішення суду з можливістю
оформлення права на спадщину за
заповітом на майно, яке заповітом не
охоплене, а саме: на будинок, тоді як
заповіт складено лише на земельну
ділянку. Крім того, зазначивши про те,
що спадкодавець не встиг зареєструвати
будинок та правовстановлюючі
документи на нього відсутні, заявник
помилково вважає рішення суду
документом, який замінює собою
правовстановлюючий документ на майно
померлого, що має стати підставою для
видачі нотаріусом свідоцтва про право
на спадщину. Тобто, шляхом встановлення
факту намагається підтвердити право
власності, якого у спадкодавця не
існувало.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995
року, факт володіння громадянином
жилим будинком на праві власності
встановлюється судом, якщо у заявника
був правовстановлюючий документ на цей
будинок, але його втрачено і немає
можливості підтвердити наявність
права власності не в судовому порядку.
Заяви про встановлення факту володіння
будинком на праві власності не
підлягають розгляду в порядку окремого
провадження, якщо будівництво не було
закінчено і будинок не був прийнятий в
експлуатацію або його було збудовано
самовільно чи зареєстровано за іншою
особою.

Таким чином, з поданої заяви вбачається
спір про право, який має вирішуватись в
порядку позовного провадження

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України,
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо з заяви про
встановлення факту, що має юридичне
значення, вбачається спір про право.

Керуючись ст.ст. 234, 256 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у
справі за заявою ОСОБА_1, зацікавлена
особа – Воскресенська селищна рада
Жовтневого району Миколаївської
області, СВТ «Сонячна поляна», про
встановлення факту володіння будівлею
на праві приватної власності.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Миколаївської
області через Жовтневий районний суд
Миколаївської області протягом п’яти
днів з дня отримання її копії.

Суддя
А.А. Саукова