Справа № 740/2655/14
Провадження № 2/740/893/14
Ніжинський міськрайонний суд
Чернігівської області в складі:
головуючої - судді Діденко О.П.,
при секретарі Капленку І.О.,
за участю: позивача ОСОБА_1,
представника позивача - адвоката
представників відповідача Ніжинська
міської ради - Макаренко Н.Г., Леги В.О.,
відповідачів: ОСОБА_6, ОСОБА_12,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Ніжині
справу за позовною заявою ОСОБА_1,
третя особа без самостійних вимог на
стороні позивача ОСОБА_8, до ОСОБА_9,
ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_7, Ніжинської міської ради про
усунення перешкод у користуванні
Позивач ОСОБА_1 у позові, а її
представник - адвокат ОСОБА_2, уточнивши
в подальшому позовні вимоги, просила
усунути перешкоди в користуванні
земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1,
які чинять відповідачі, в користуванні
яких знаходиться земельна ділянка за
адресою: АДРЕСА_2, зобов»язавши
останніх повернути їй у користування
самовільно зайняту ними земельну
ділянку розміром 1м. х 3,50 м. уздовж
стіни погрібника «Д», розташованого на
земельній ділянці, що знаходиться в її
користуванні, та знести частину
паркану розміром 1м. по червоній лінії
вулиці Червона Гребля між земельними
ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, надавши
їй вільний доступ до земельної ділянки
з боку вулиці Червона Гребля.
В обґрунтування заявлених вимог
позивач ОСОБА_1 зазначила, що вона є
власником 3/5 частин жилого будинку
АДРЕСА_1 і відповідно до проекту
землерозподілу, затвердженого
рішенням сесії Ніжинської міської ради
від 12.04.2012 року № 14-25/2012 між
співвласниками жилих будинків їй
виділено у користування земельну
ділянку площею 0,0979 га., а третій особі
ОСОБА_8 - земельну ділянку площею 0,0662 га.
Відповідно до технічного паспорта
станом на 1999 рік на межі її земельної
ділянки та земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_2, якою користуються
відповідачі, знаходиться належний їй
погрібник, для обслуговування якого їй
надана земельна ділянка розміром до 1
метра уздовж стіни будівлі погрібника,
що також зафіксовано у технічному
паспорті, яку вона обгородила парканом
та безперешкодно використовувала. У
березні 2014 року відповідачі обмежили
її доступ до тієї ділянки, встановивши
свій паркан чітко на межі земельних
ділянок, без врахування частини
земельної ділянки у розмірі 1-го метра,
яка попередньо використовувалася нею
для обслуговування будівлі погрібника.
З метою врегулювання спору ОСОБА_1
зверталась до Ніжинської міської ради,
проте комісія, яка оглядала земельні
ділянки, встановила, що їх межі та
конфігурація не відповідають планам,
вказаних у технічних паспортах, та
рекомендувала розпочати процедуру
приватизації, попередньо відновивши
межові

знаки, проте відповідачі цього у
добровільному порядку робити не
бажають. Вважає, що самовільно зайнята
відповідачами земельна ділянка
підлягає поверненню.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник - адвокат ОСОБА_2
позовні вимоги підтримали. При цьому
представник позивача пояснила, що
рішенням виконавчого комітету
Ніжинської міської ради від 28 лютого
1969 року № 88 за рахунок земельної
ділянки домоволодіння АДРЕСА_1 було
здійснено прирізку земельної ділянки
площею 5 кв.м. домоволодінню АДРЕСА_2
згідно схеми техбюро в справах
будівництва і архітектури, а рішенням
виконавчого комітету від 09 серпня 1979
року № 429 затверджено встановлені при
обмірі конфігурації та розміри
земельних ділянок домоволодінь
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, але при цьому в
користуванні ОСОБА_1 залишалася
земельна ділянка розміром до 1-го
метра, яка попередньо
використовувалася нею для
обслуговування будівлі погрібника,
доступ до якої навесні 2014 року вона
втратила з вини відповідачів, так як
співвласник будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_6
встановив новий паркан чітко на межі
земельних ділянок, без врахування
частини земельної ділянки у розмірі
1-го метра, яка попередньо
використовувалася нею для
обслуговування будівлі погрібника.

Відповідач ОСОБА_6 позовні вимоги не
визнав та пояснив, що частину жилого
будинку АДРЕСА_2 він купив у 2007 році, а у
2014 році встановив новий паркан на межі
з будинком АДРЕСА_1, співвласником
якого є позивач ОСОБА_1, але при цьому
межу земельних ділянок не змінював.
Вважає, що зменшення розміру земельної
ділянки, яка позивачем
використовувалася для обслуговування
належного їй погрібника, відбулася з її
вини, так як нею було збудовано
погрібник у розмірі, більшому на один
метр, а відповідно відбулося зменшення
розміру земельної ділянки, яка
використовувалася нею для
обслуговування погрібника.

Відповідач ОСОБА_12 позовні вимоги не
визнала та пояснила, що позивач ОСОБА_1
побудувала новий цегляний погрібник
замість того, що був у неї раніше,
збільшивши при цьому його розмір,
внаслідок чого зменшився розмір
земельної ділянки, яка
використовувалася для його
обслуговування.

Відповідач ОСОБА_7 позовні вимоги не
визнала та підтримала пояснення
відповідача ОСОБА_12

Представник відповідача Ніжинської
міської ради Лега В.О. позовні вимоги
не визнав, посилаючись на відсутність
порушень земельного законодавства з
боку відповідачів.

Третя особа на стороні позивача
ОСОБА_8, яка про час розгляду справи
повідомлена належним чином, у судове
засідання не з»явилася, тому суд
визнав можливим справу розглянути за
її відсутності, а в подальшому - під час
розгляду справи 16.12.2014 року від неї
надійшла заява, у якій ОСОБА_8
зазначила, що їй нічого невідомо і
справу просила розглянути за її
відсутності (а.с.233), а також не
з»явилися в судове засідання
відповідачі ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11,
але від них надійшли заяви, в яких вони
справу просили розглянути без їх
участі (а.с.41, 76, 105), при цьому відповідач
ОСОБА_9 позовні вимоги не визнала
(а.с.41), відповідач ОСОБА_10 проти
задоволення позовних вимог не
заперечував (а.с.76), а відповідач
ОСОБА_11 свою думку щодо заявлених
позовних вимог у заяві не виразив
(а.с.105).

Заслухавши пояснення осіб, що брали
участь у справі, дослідивши письмові
докази та даючи оцінку зібраним по
справі доказам у їх сукупності, суд
приходить до наступного висновку.

Перехід прізвища позивачки з «ОСОБА_1»
на «ОСОБА_1» підтверджується копією
свідоцтва про укладення шлюбу, що мало
місце 20 листопада 1992 року (копія
свідоцтва на а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 26 грудня 1980
року, копія якого на а.с.9, позивачу
ОСОБА_1 та ОСОБА_16 перейшло у спадщину
після смерті ОСОБА_17 3/5 частин жилого
будинку АДРЕСА_1 і право власності за
ними в Ніжинському МБТІ на зазначену
частину будинку зареєстровано 07 січня
1981 року, тобто, під час дії Земельного
кодексу Української РСР від 08 липня 1970
року (далі - Земельного кодексу 1970 року),
а відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 03 березня 1982
року, копія якого на а.с.8, позивачу
ОСОБА_1 перейшло у спадщину після
смерті ОСОБА_16 належних йому 3/10
частини цього будинку і право

власності за нею на зазначену частину
будинку в Ніжинському МБТІ
зареєстровано 18 серпня 1996 року, тобто,
під час дії Земельного кодексу України
від 18 грудня 1990 року в редакції від 13
березня 1992 року (далі - Земельного
кодексу 1990 року). В обох свідоцтвах про
право на спадщину зазначено, що жилий
будинок АДРЕСА_1 знаходиться на
земельній ділянці площею 910 кв.м.

Відповідно до ст.16 Земельного кодексу
1970 року надання земельних ділянок у
користування здійснюється в порядку
відведення, а відповідно до ст. 22 цього
Кодексу користування наданою
земельною ділянкою до встановлення
відповідними землевпорядними органами
меж цієї ділянки в натурі (на
місцевості) і видачі документа, який
засвідчує право користування землею,
забороняється. Право
землекористування громадян в містах і
селищах міського типу засвідчується в
реєстрових книгах виконавчих
комітетів міських, селищних рад
народних депутатів, що встановлено ч.5
ст.20 цього Кодексу. З приписів ст.90
цього Кодексу убачається, що на землях
міст при переході права власності на
будівлю переходить також і право
користування земельною ділянкою або її
частиною, а відповідно до ст.91
зазначеного Кодексу особи, яким
належить будинок на праві спільної
власності, користуються земельною
ділянкою спільно. Порядок
користування нею визначається
співвласниками будинку залежно від
розміру часток в спільній власності
на будинок. Наступні зміни в розмірі
часток в спільній власності на
будинок, які сталися у зв'язку з
прибудовою, надбудовою або
перебудовою, не тягнуть за собою
змін встановленого порядку
користування ділянкою. Угода про
порядок користування земельною
ділянкою є обов'язковою і для особи,
яка згодом придбає відповідну частку в
спільній власності на цей будинок.
Якщо згоди на користування спільною
земельною ділянкою не досягнуто, спір
вирішується в порядку, встановленому
статтею 167 цього Кодексу.

Норму щодо виникнення права
користування земельною ділянкою,
аналогічну закріпленій у ст. 22
Земельного кодексу 1970 року, містить і
стаття 22 Земельного кодексу 1990 року.
Відповідно до ч.1 ст.30 Земельного
кодексу 1990 року, при переході права
власності на будівлю і споруду разом
з цими об'єктами переходить у
розмірах, передбачених статтею 67
цього Кодексу (у містах розмір
присадибної ділянки не більше 0,1
гектара) і право власності або право
користування земельною ділянкою без
зміни її цільового призначення, якщо
інше не передбачено у договорі
відчуження - будівлі та споруди. У разі
зміни цільового призначення надання
земельної ділянки у власність або
користування здійснюється в порядку
відведення.

При переході права власності громадян
на жилий будинок і господарські
будівлі та споруди до кількох
власників, а також при переході права
власності на частину будинку в разі
неможливості поділу земельної
ділянки між власниками без шкоди для
її раціонального використання
земельна ділянка переходить у спільне
користування власників цих об'єктів.
Право власності або право користування
земельною ділянкою у перелічених
випадках посвідчується Радами
народних депутатів відповідно до вимог
статті 23 цього Кодексу.

28 лютого 1969 року виконавчим комітетом
Ніжинської міської ради депутатів
трудящих прийнято рішення № 88, яким до
частини домоволодіння АДРЕСА_2,
власником якого зазначена ОСОБА_18,
загальна площа земельної ділянки якого
становить 1713 кв.м. при нормі 910 кв.м., за
рахунок домоволодіння АДРЕСА_1,
власниками якого були ОСОБА_19 та
ОСОБА_17, із загальної площі 1682 кв.м. при
нормі 910 кв.м., прирізано земельну
ділянку площею 5,0 кв.м. згідно схеми
техбюро в справах будівництва і
архітектури та зобов»язано ОСОБА_18
перенести за свій рахунок в межах
прирізки ділянки - паркан, який
належить домоволодінню АДРЕСА_1,
власники якого ОСОБА_19 та ОСОБА_17
(а.с.92-93).

Рішенням виконавчого комітету
Ніжинської міської ради народних
депутатів від 09 серпня 1979 року № 429
затверджено пред»явлені Ніжинским
МБТІ і схвалені відповідною комісією
виконкому матеріали обміру земель
забудованих кварталів і у фактичному
користуванні за домоволодінням
АДРЕСА_1 зафіксовано загальну площу
земельної ділянки у розмірі 1499 кв.м., з
якої зареєстровано за
землекористувачами 910 кв.м., а решту
площею 589 кв.м. становлять лишки (а.с.11),
а за домоволодінням АДРЕСА_2 - у
фактичному користуванні зафіксовано
площу земельної ділянки 1846 кв.м., з яких
зареєстровано за землекористувачами 910
кв.м., а решту площею 936 кв.м. становлять
лишки (а.с.90-91). Ці обставини мали місце
до переходу права власності на
зазначені у свідоцтвах про право на
спадщину частини жилого будинку
АДРЕСА_1 до позивача ОСОБА_1,

але і відповідно до свідоцтв про право
на спадщину площа земельної ділянки,
на якій знаходиться жилий будинок
АДРЕСА_1, становить 910 кв.м.

Висновком судової земельно-технічної
експертизи від 29 серпня 2014 року № С-240
встановлено, що площа земельної
ділянки АДРЕСА_1 відповідно до
технічного паспорта на жилий будинок,
виготовленого 27.12.1999 року, становить
1499 кв.м. (як і в рішенні виконавчого
комітету Ніжинської міської ради
народних депутатів від 09 серпня 1979 року
№ 429), а фактично площа становить 1635
кв.м., тобто, площа збільшилась на 136
кв.м., а площа земельної ділянки АДРЕСА_2
згідно технічного паспорта на жилий
будинок, виготовленого 13.04.2009 року,
становить 1846 кв.м. (як і в рішенні
виконавчого комітету Ніжинської
міської ради народних депутатів від 09
серпня 1979 року № 429), а фактична площа
становить 1856 кв.м., тобто, площа
збільшилась на 10 кв.м. (а.с.150-153). З
пояснень позивача ОСОБА_1, фактична
площа земельної ділянки АДРЕСА_1 на 136
кв.м. збільшилася в довжину за рахунок
збільшення площі лишків земельної
ділянки. Відповідач ОСОБА_6 пояснив, що
фактична площа земельної ділянки
АДРЕСА_2 збільшилася на 10 кв.м. за
рахунок використання земельної
ділянки, яка була під сміттєзвалищем,
що в кінці земельної ділянки (у
довжину).

При проведенні додаткової судової
земельно-технічної експертизи
встановлено, що погрібник, про який
позивачем ОСОБА_1 зазначено у позові,
був перебудований зі зміною його площі
та розмірів і в порівнянні з технічним
планом на жилий будинок АДРЕСА_1,
виготовленим 27.12.1999 року, його розмір
збільшився на 1,02 м., а саме, в бік жилого
будинку АДРЕСА_1 - на 0,32 м., а в бік жилого
будинку АДРЕСА_2, тобто, в бік будинку
відповідачів, збільшився на 0,7 м., що
відповідно призвело до зменшення
розміру земельної ділянки, яка
використовувалась позивачем ОСОБА_1
для обслуговування погрібника
(висновок від 28 листопада 2014 року №
С-344 на а.с.224-229). Зазначеним висновком
експертизи спростовуються пояснення
позивача ОСОБА_1 та її представника
щодо самовільного захоплення
відповідачами частини земельної
ділянки, яка використовувалася нею
для обслуговування погрібника, та
підтверджуються пояснення
відповідачів щодо зменшення розміру
земельної ділянки, яка
використовувалася позивачем ОСОБА_1
для обслуговування погрібника, нею
самою за рахунок збільшення розміру
погрібника.

Відповідно до ст.152 діючого на
даний час Земельного кодексу України
захисту підлягає лише порушене право.

Оскільки позивачем не доведено
належними доказами порушення її права
користування земельною ділянкою з боку
відповідачів, то у задоволенні позову
слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 212, 214-215, 218 ЦПК
України, ст. 152 Земельного кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
третя особа без самостійних вимог на
стороні позивача ОСОБА_8, до ОСОБА_9,
ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_7, Ніжинської міської ради про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою АДРЕСА_1 відмовити.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Чернігівської області через
Ніжинський міськрайонний суд протягом
10-и днів з дня його проголошення, а
особами, які брали участь у справі, але
були відсутні в судовому засіданні під
час його проголошення - у той же строк з
дня отримання копії рішення.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду
Діденко О.П.

Повне рішення суду виготовлено

18 грудня 2014 року.