АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2320/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого судді - Гринчука
Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.М.,

при секретарі: Гриньовій А.М.,

з участю позивача та її представника -
ОСОБА_1,

відповідача та його представника -
адвоката Величка В.І.,

прокурора Лапко О.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа без
самостійних вимог на предмет спору -
орган опіки та піклування - виконавчий
комітет Хмельницької міської ради, з
участю прокурора, про позбавлення
батьківських прав з апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 30 жовтня 2014
року,

встановила:

В червні 2014 року ОСОБА_3
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4
про позбавлення його батьківських прав
відносно малолітнього ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

На обґрунтування позовних вимог
зазначила, що 20 січня 2012 року шлюб між
нею та відповідачем було розірвано. З
часу народження дитини ОСОБА_4
зустрічався з ним лише декілька разів,
проживає окремо від них, не займається
вихованням дитини, не цікавиться його
життям та розвитком, сплачує аліменти
на утримання дитини в примусовому
порядку.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 30 жовтня 2014 року в
задоволенні позову було відмовлено.
Попереджено ОСОБА_4 про необхідність
змінити ставлення до виховання сина.
Покладено на орган опіки та піклування
- виконком Хмельницької міської ради
контроль за виконанням відповідачем
своїх батьківських обов'язків відносно
сина ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, неправильне застосування судом
норм матеріального та процесуального
права.

На підтвердження доводів
апеляційної скарги апелянт зазначила,
що суд не дав належної оцінки доказам,
які достовірно стверджують про
навмисне ухилення відповідача від
виконання своїх батьківських
обов'язків щодо сина; наявність
висновку органу опіки та піклування
про доцільність позбавлення ОСОБА_4
батьківських прав.

В суді апелянт та її представник
підтримали доводи апеляційної скарги.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні проти апеляційної
скарги заперечили та пояснили, що
рішення суду є законним та
обґрунтованим.

Прокурор в судовому засіданні
заперечив проти доводів апеляційної
скарги та пояснив, що рішення суду є
законним та справедливим, відповідає
фактичним обставинам, тому підстави
для скасування відсутні.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, перевіривши матеріали справи
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні
обставини справи та дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є
батьками малолітнього ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розрівняння шлюбу
20.01.2012 року спільний син сторін
залишився проживати разом із матір'ю -
ОСОБА_3

Обґрунтовуючи відмову в позові
суд виходив з того, що на підтвердження
позовних вимог позивачем не надано
достатніх належних доказів, які б
свідчили про необхідність позбавлення
ОСОБА_4 батьківських прав на підставі п.
2 ч. 1 ст. 164 СК України, а встановлені в
справі обставини дають підстави для
висновку про можливість з боку
відповідача виправити недоліки в
спілкуванні та вихованні сина.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК
України мати, батько можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вона, він ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум ВСУ в п.п. 15, 16 постанови від
30 березня 2007 року №3 „Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав" роз'яснив, що
позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно їх утримують та
інше), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання
своїх обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини за умови
винної поведінки батьків, свідомого
нехтування своїми обов'язками.

Відмовляючи в задоволенні позову
суд правомірно виходив з того, що
відповідач не належним чином виконував
свої батьківські обов'язки по
утриманню та вихованню дитини, не в
повній мірі піклувався про фізичний і
духовний розвиток сина.

Однак провівши оцінку доказів у
відповідності з вимогами ст. 212 ЦПК
України, суд прийшов до обґрунтованого
висновку про те, що ці обставини не
можуть бути відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164
СК України підставою для позбавлення
ОСОБА_4 батьківських прав, оскільки він
працює водієм, виховує ще двох
малолітніх дітей, сплачує аліменти на
утримання сина, заборгованості по
сплаті аліментів не має, під час
розгляду справи в суді покращив своє
ставлення щодо виховання сина, у
вересні та жовтні 2014 року провідував
сина у дитячому садку, виділив кошти на
придбання канцелярських
приналежностей для дитини.

При цьому висновок органу опіки
та піклування від 23.10.2014 року про
доцільність позбавлення відповідача
батьківських прав відносно сина ОСОБА_5
ґрунтується лише на даних, які були
надані позивачем та її поясненнях, тому
він не може бути визнано судом як такий,
що має об'єктивний характер.

Суд ухвалюючи оскаржуване
рішення врахував інтереси дитини щодо
виховання з боку рідного батька.

Наявні в справі довідки про те, що
ОСОБА_4 не відвідував разом з дитиною
медичного закладу, не з'являвся до
дошкільного дитячого закладу, де
перебував син ОСОБА_5, не дають підстав
для висновку про ухилення сторони від
виконання обов'язку по вихованню сина.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що з метою
забезпечення прав та інтересів дитини
суд прийняв законне та обґрунтоване
рішення про те, що на даний час немає
необхідності позбавляти відповідача
батьківських прав відносно сина, надав
йому можливість покращити відносини з
дитиною, зобов'язавши орган опіки та
піклування контролювати виконання
ОСОБА_4 батьківських обов'язків
відносно сина ОСОБА_5.

Не спростовують висновків суду
першої інстанції й інші доводи
апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно
і всебічно досліджених обставинах
справи та ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 30 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду
Р.С. Гринчук

________________________________________________________________________
_______________________

Головуючий у першій інстанції -
Бондарчук В.В.
Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 48,52