№ 336/9927/14-ц
пр. № 6/336/596/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі головуючого судді
Жупанової І.Б., при секретарі Брагіній
І.В., з участю державного виконавця
Пашкової О.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні подання
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції про
обмеження права виїзду за кордон осіб,
які мають невиконані зобов’язання,
покладені на них судовими рішеннями,

В С Т А Н О В И В:

Шевченківський ВДВС Запорізького МУЮ
звернувся до суду з вищезазначеним
поданням, в якому зазначено, що на
виконанні Шевченківського ВДВС
Запорізького МУЮ знаходиться
виконавче провадження № 43304679 з
примусового виконання виконавчого
документа: виконавчий лист № 335/1131/13-к,
виданий 18.05.2013 року Орджонікідзевським
районним судом м. Запоріжжя про
стягнення боргу з ОСОБА_1 (РНОКПП
НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за
адресою згідно виконавчого документа:
м. Запоріжжя, вул. Тімірязєва, 29) на
користь ОСОБА_2 у розмірі 10000,00 грн.

Станом на 22.12.2014 року заборгованість за
виконавчим листом не погашається.
Боржник рішення суду не виконує.

14.05.2014 року головним державним
виконавцем Шевченківського ВДВС
Запорізького МУЮ ОСОБА_3 винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
вищезазначеного виконавчого
документа.

15.12.2014 року з метою встановлення
майнового стану боржника та здійснення
опису належного йому рухомого майна, на
яке можливо звернути стягнення,
державний виконавець здійснив вихід за
місцем реєстрації боржника згідно
виконавчого документа: м. Запоріжжя,
вул. Тімірязєва, буд. 29, проте
встановити місцезнаходження боржника
і рухоме майно не виявилось можливим,
про що складено відповідний акт
державного виконавця.

За інформацією, надано сектором
адресно-довідкової роботи УДМС України
в Запорізькій області встановлено, що
боржник ОСОБА_1 зареєстрований за
адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

За наданою інформацією ПФУ інформація
про місце в електронній базі даних
персоніфікованого обліку управління
відсутня.

Згідно відповіді ДПС за боржником
наявні зареєстровані розрахункові
рахунки, на які накладено арешт та
згідно відповіді з банківських установ
кошти на рахунках відсутні.

Державним виконавцем неодноразово
вживались заходи примусового
характеру, а саме: направлялись виклики
боржнику, здійснювались виходи за
місцем мешкання боржника з метою
перевірки майнового стану, але
боржником не вжито жодного заходу,
спрямованого на виконання рішення
суду.

На підставі викладеного державний
виконавець звернувся до суду із
поданням, погодженим з начальником
Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ,
в якому просить прийняти рішення щодо
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України боржника ОСОБА_1

В судовому засіданні державний
виконавець Пашкова О.В. підтримала дане
подання, просить суду обмежити ОСОБА_1 у
праві виїзду за кордон до виконання ним
зобов’язань за судовим рішенням.

Вислухавши пояснення державного
виконавця, дослідивши матеріали справи
та матеріали виконавчого провадження,
суд вважає, що подання не підлягає
задоволенню.

Порядок вирішення питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України за поданням державного
виконавця врегульовано ст. 377-1 ЦПК
України, відповідно до якої питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби, а також п. 18 ст. 11 ЗУ
«Про виконавче провадження».

Відповідно ч.2 ст. 377-1 ЦПК України суд
негайно розглядає подання, зазначене в
частині першій цієї статті, без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Із подання державного виконавця
вбачається, що воно обґрунтоване тим,
що боржником не вжито жодного заходу,
спрямованого на виконання рішення
суду, з посиланням на ст. 6 ЗУ «Про
порядок виїзду та в’їзд в Україну
громадян України», ст. ст. 19, 20 ЗУ «Про
державну прикордонну службу», ст. 11 ЗУ
«Про виконавче провадження».

Між тим, зазначені норми права не
врегульовують питання щодо
повноважень державного виконавця на
звернення до суду під час примусового
виконання рішення суду з поданням про
обмеження боржників у праві виїзду за
межі України і порядок вирішення
такого подання.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 6 ЗУ «Про
порядок виїзду з України і в’їзду в
Україну громадян України»
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, якщо він
ухиляється від виконання зобов’язань,
покладених на нього судом рішенням.

Згідно з п. 18 ч.3 ст. 11 ЗУ «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право: у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Інші підстави звернення
державного виконавця з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України під час
примусового виконання рішення суду
законом не передбачені.

Звертаючись же із поданням
до суду ДВС зазначено, що підставою
такого звернення є наявність в особи
невиконаних зобов’язань, покладених
на неї судовим рішенням.

Однак законом передбачено
юридичні санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявності факту невиконання
зобов’язань, а за ухилення від їх
виконання.

Відповідно до роз'яснень
Верховного Суду України, викладених у
Листі від 01.02.2013 року "Судова практика
щодо вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України", ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням варто розуміти як будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Державним виконавцем констатовано
лише факт наявності у боржника
заборгованості. У матеріалах справи
відсутні докази того, що він вчиняє дії,
які унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення суду, ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням.

У ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» є
припис, за яким копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення. Боржник вважається
повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Проте, в матеріалах справи відсутні
дані про те, що боржник був
повідомлений про вчинення виконавчих
дій та викликався до виконавчої служби
і ухилився від сплати боргу.

За наявності викладеного, не доведено
ухилення боржника від сплати боргу, а
також і те, що його викликали до ДВС,
тому подання є необґрунтованим і
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 208, 377-1 ЦПК України, ст. 11
Закону України “Про виконавче
провадження ”, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
через Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подання апеляційної
скарги протягом 5 днів з дня
проголошення ухвали.

Суддя