Справа № 155/1655/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Адамчук Г.М. Провадження №
22-ц/773/1909/14 Категорія: 53 Доповідач:
Лівандовської-Кочура Т.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді Лівандовської -
Кочури Т.В.

суддів -Антонюк К.І., Овсієнка А.А.

при секретарі Черняк О.В.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача
Кондратюка В.В.

третьої особи ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Берестечківського
психоневрологічного інтернату, третя
особа на стороні відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, директор
Берестечківського
психоневрологічного інтернату ОСОБА_8
про визнання незаконним та скасування
наказу про накладення дисциплінарного
стягнення, за апеляційною скаргою
позивача ОСОБА_1 на рішення
Горохівського районного суду
волинської області від 12 листопада 2014
року,

в с т а н о в
и л а:

12 листопада 2014 року рішенням
Горохівського районного суду в позові
ОСОБА_1 відмовлено.

В поданій на вищеназване рішення суду
першої інстанції апеляційній скарзі
позивач ОСОБА_1 вважає оскаржуване
рішення постановленим із порушенням
норм матеріального та процесуального
права, просить його скасувати, ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити в
повному об'ємі.

Позивач ОСОБА_1 в ході розгляду справи в
суді апеляційної інстанції апеляційну
скаргу із наведених у ній мотивів
підтримав, тоді як представник
відповідача та третя особа просили її
відхилити з огляду на безпідставність
наведених у ній доводів.

Заслухавши доповідь головуючого-судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши обставини справи та
перевіривши їх доказами, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін із наступних мотивів.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції виходив із того, що даний
наказ винесено правомірно та з
дотриманням порядку притягнення до
дисциплінарної відповідальності, тоді
як ОСОБА_1 об'єктивно не надано доказів,
які б підтвердили поважність його
відсутності на робочому місці 23, 24, 25
червня 2014 року.

Колегія суддів погоджується із такими
висновками суду першої інстанції,
вважає їх правильними та такими, що
узгоджуються із нормами матеріального
права які регулюють спірні
правовідносини.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за
порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення:1)
догана; 2) звільнення.

Згідно із ст. 148 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинні зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. За кожне порушення
трудової дисципліни може бути
застосовано лише одну дисциплінарне
стягнення. При обранні виду стягнення
власник або уповноважений ним орган
повинен враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника. Стягнення оголошується в
наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівникові під
розписку.

Таким чином, крім встановлення самого
факту відсутності працівника на роботі
більше трьох годин протягом робочого
дня визначальним фактором для
вирішення питання про законність
звільнення позивача з роботи є
з'ясування поважності причин його
відсутності.

Законодавством не визначено переліку
обставин, за яких прогул вважається
вчиненим з поважних причин, а тому,
вирішуючи питання про поважність
причин відсутності на роботі
працівника, суд повинен виходити з
конкретних обставин і враховувати
докази, передбачені ст. 57 ЦПК України.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, які до даної справи не
відносяться. Докази повинні подаватись
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватись
на припущеннях.

Виходячи із наведених вимог статті 60
ЦПК України позивач мав довести
незаконність наказу відповідача
про накладення дисциплінарного
стягнення у виді догани за прогул,
тобто довести, що він або був присутнім
на робочому місці 23, 24, 25 червня 2014 року,
або був відсутній з поважних причин.

Судом встановлено, що наказом
відповідача від 01 вересня 2010 року № 39
ОСОБА_1 було прийнято по переводу на
посаду заступника директора
Берестечківського
психоневрологічного інтернату з 01.09.2010
року (а.с. 15).

Із заяви ОСОБА_1 про надання відпустки
вбачається, що він просив надати йому
щорічну відпустку з 03 червня 2014 року
(а.с. 3).

Згідно із наказом від 08 серпня 2014 року
№ 63 ОСОБА_1 було оголошено догану за
вчинення прогулу без поважних причин 23,
24, 25 червня 2014 року (а.с. 4).

Підставою для застосування до ОСОБА_1
такого виду дисциплінарного
стягнення були акти від 23.06.2014 року,
24.06.2014 року, 25.06.2014 року, складені
інструктором по праці ОСОБА_4,
заступником голови профкому ОСОБА_5,
директором ОСОБА_8, бухгалтером по
оплаті ОСОБА_6, з яких вбачається, що
ОСОБА_1 був відсутній на роботі з 09 год.
00 хв. до 18 год. 00 хв. 23.06.2014 року, 24.06.2014
року, 25.06.2014 року і до відому нікого не
поставив (а.с. 19-21).

Щодо скоєного прогулу ОСОБА_1 на вимогу
дирекції Берестечківського
психоневрологічного інтернату надано
письмові пояснення із яких вбачається,
що секретар ОСОБА_7, яка приймала його
заяву про відпустку порахувала на
календарі і повідомила дату виходу на
роботу 26.06.2014 року (а.с. 17).

Секретар-друкарка Берестечківського
психоневрологічного інтернату ОСОБА_7
пояснила, що 02.06.2014 року до неї
звернувся ОСОБА_1, щоб вона порахувала
кількість днів невикористаної ним
відпустки. Після заповнення бланку
заяви, позивач залишив незаповненими
графи про кількість днів відпустки і
дату написання заяви, які бути
заповнені ОСОБА_7 Після чого ОСОБА_1 із
бланком заяви пішов в кабінет
директора для накладення резолюції на
дозвіл йти у відпустку. З наказом про
відпустку позивач не був ознайомлений,
у зв'язку із відсутністю на робочому
місці (а.с. 18 зворот).

З огляду на вищевикладене та
враховуючи те, що позивачем ОСОБА_1
об'єктивно не надано належних та
допустимих доказів в підтвердження
поважних причин відсутності на
робочому місці 23, 24, 25 червня 2014 року,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що дисциплінарне
стягнення у виді догани до ОСОБА_1 було
застосовано обґрунтовано, і для цього
були передбачені трудовим
законодавством підстави, тоді як не
ознайомлення позивача із наказом про
відпустку не є однозначною підставою
для визнання його незаконним та
скасування. Окрім того, перебуваючи із
відповідачем у трудових відносинах,
останній мав можливість особисто
поцікавитись у дирекції інтернату про
день закінчення відпустки.

А тому підстав для скасування наказу №
63 від 08 серпня 2014року, немає.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції, повно і
всебічно з'ясувавши всі дійсні
обставини спору сторін ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Горохівського районного суду
Волинської області від 12 листопада 2014
року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді