Ухвалаіменем україни 12 листопада 2014
року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Парінової І.К.,Коротуна В.М.,Штелик
С.П.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні справу за позовом
Бердянської міжрайонної прокуратури в
інтересах держави до Бердянської
міської ради, управління
Держземагенства у Бердянському районі
Запорізької області, ОСОБА_4, третя
особа - реєстраційна служба
Бердянського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області, про визнання незаконним та
скасування рішення, визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку, скасування його
державної реєстрації та повернення
земельної ділянки, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 11 лютого 2014 року
та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 24 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року Бердянський
міжрайонний прокурор звернувся до суду
в інтересах держави з позовом до
Бердянської міської ради, управління
Держземагенства у Бердянському районі
Запорізької області, ОСОБА_4,
обґрунтовуючи вимоги тим, що п. п. 5, 5.61
рішення 79 сесії Бердянської міської
ради V скликання № 41 від 25 лютого 2010
року «Про передачу в оренду та у
власність земельних ділянок,
продовження терміну розробки проекту
відведення та надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок»
затверджено проект відведення
земельної ділянки та передано ОСОБА_4
земельну ділянку, площею 0,1 га з
присвоєнням поштової адреси: АДРЕСА_1,
для індивідуального дачного
будівництва. На підставі вказаного
рішення ОСОБА_4 виданий державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії ЯК № 911504, що зареєстрований
управлінням Держкомзему у
м. Бердянську за реєстраційним №
29. Зазначив, що згідно
Генерального плану м. Бердянська,
затвердженого рішенням Бердянської
міської ради від 25 червня 2009 року,
зазначені в оскаржуваному рішенні
території запроектовані для
розміщення оздоровчих установ та
установ відпочинку, зелених насаджень
загального користування, громадських
центрів. Будівництво нових дачних
районів в межах міських населених
пунктів не допускається. На момент
прийняття рішення Бердянською міською
радою від 25 лютого 2010 року посадовими
особами виконкому міської ради не
розроблена та не затверджена
передбачена законодавством
містобудівна документація м.
Бердянська, а саме: відсутні детальні
плани територій окремих районів міста,
зокрема території Бердянської коси.
Посилаючись на те, що оскаржуване
рішення суперечить вимогам ст. ст. 48, 51,
52, 59, 60, 116, 118, 186-1 ЗК України, ст. ст. 85, 88, 90
ВК України, позивач просив визнати
незаконним та скасувати п. п. 5, 5.61
рішення 79 сесії Бердянської міської
ради V скликання № 41 від 25 лютого 2010
року «Про передачу в оренду та у
власність земельних ділянок,
продовження терміну розробки проекту
відведення та надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок»; визнати
недійсним державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку серії ЯК № 911504, виданий
на ім'я ОСОБА_4; зобов'язати управління
Держземагенства у Бердянському районі
скасувати запис № 29 від 25 червня
2010 року про державну реєстрацію
зазначеного вище державного акта та
скасувати державну реєстрацію спірної
земельної ділянки, шляхом закриття
Поземельної книги на неї; зобов'язати
ОСОБА_4 повернути спірну земельну
ділянку територіальній громаді м.
Бердянськ.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 11 лютого
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 24 червня 2014 року, позов задоволено.
Визнано незаконним та скасовано п. 5, 5.61
рішення 79 сесії Бердянської міської
ради Запорізької області V скликання №
41 від 25 лютого 2010 року «Про передачу в
оренду та у власність земельних
ділянок, продовження терміну розробки
проекту відведення та надання дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельних ділянок»,
яким передана у приватну власність
ОСОБА_4 земельна ділянка площею 0,1 га по
АДРЕСА_1 для
ведення індивідуального дачного
будівництва. Визнано недійсним
державний акт на право власності серії
ЯК № 911504, виданий на ім'я ОСОБА_4 на
вказану земельну ділянку, вартістю 53 570
грн, зареєстрований в «Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та право постійного
користування землею, договорів оренди
землі» за реєстраційним № 29 від 25
червня 2010 року та зобов'язано
управління Держземагентства у
Бердянському районі скасувати його
державну реєстрацію. Зобов'язано
управління Держземагентства у
Бердянському районі Запорізької
області скасувати державну реєстрацію
зазначеної земельної ділянки.
Зобов'язано ОСОБА_4 повернути спірну
земельну ділянку за належністю
територіальній громаді м.
Бердянська. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права і
неправильним застосуванням норм
матеріального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 60 ЗК України (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), вздовж річок,
морів та навколо озер, водосховищ та
інших водойм з метою охорони
поверхневих водних об'єктів від
забруднення і засмічення та збереження
їх водності у межах водоохоронних зон
виділяються земельні ділянки під
прибережні захисні смуги.

Згідно зі ст. ст. 88, 90 ВК України,
зокрема, уздовж морів та навколо
морських заток і лиманів виділяється
прибережна захисна смуга шириною не
менше двох кілометрів від урізу води,
яка може використовуватися лише для
будівництва санаторіїв та інших
лікувально-оздоровчих закладів, з
обов'язковим централізованим
водопостачанням і каналізацією.

Розмір та межі прибережної захисної
смуги уздовж морів та навколо морських
заток і лиманів встановлюються за
проектами землеустрою, а в межах
населених пунктів - з урахуванням
містобудівної документації.

Судами встановлено, що спірна земельна
ділянка розташована в межах
двокілометрової зони прибережної
захисної смуги Азовського моря.

Згідно Генерального плану м.
Бердянська, затвердженого рішенням
Бердянської міської ради від 25 червня
2009 року, зазначені у рішенні території
запроектовані для розміщення
оздоровчих установ та установ
відпочинку, зелених насаджень
загального користування.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, на підставі належним
чином оцінених доказів, поданих
сторонами (ст. 212 ЦПК України), з
урахуванням встановлених обставин і
вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, правильно
виходив з того, що відсутність в
проекті землеустрою урахування
відповідно до вищевказаних норм права
розмірів і меж прибережної захисної
смуги Азовського моря, унеможливлювало
відведення земельної ділянки ОСОБА_4, а
тому дійшов обґрунтованого висновку
про задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги
висновків суду першої та апеляційної
інстанцій не спростовують та не дають
підстав вважати, що при розгляді справи
судами допущено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення спору, колегія суддів вважає
за необхідне касаційну скаргу
відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 11
лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від 24
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. Парінова В.М. КоротунС.П. Штелик