Справа №442/5640/14-ц
Провадження №2/442/1872/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Івасівки А.П.

при секретарі - Грабар Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Дрогобичі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, за участю третьої особи -
Летнянської сільської ради про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою ,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до
суду до відповідача, в якому просить
усунути перешкоди у користуванні
спільною земельною ділянкою -проїздом,
що в с. Летня Дрогобицького району на
АДРЕСА_1, між будинковолодіннямНОМЕР_1
та НОМЕР_3 шляхом зобов'язання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку та забрати
металеву огорожу з проїзду, судові
витрати покласти на відповідачку. В
обґрунтування позову, покликається на
те, що він проживає у житловому будинку,
що по вул. АДРЕСА_1 який належить йому на
підставі договору дарування від 06.05.2004
року. По сусідству з ним в житловому
будинку АДРЕСА_2 проживає відповідачка
ОСОБА_2. Їхні земельні ділянки мають
спільну межу та спільний проїзд.
Відповідачка на спільному проїзді
поставила паркан, внаслідок чого він не
може нормально користуватися своєю
земельною ділянкою, оскільки там
стоїть огорожа. У зв'язку з цим, він
неодноразово звертався до неї з
проханням знести огорожу на спірній
земельній ділянці та повернути
земельну ділянку за її належністю з
приведенням у попередній стан, однак
вона відмовляється. Поряд з цим,
сільська рада дала відповідь на його
таке звернення та рекомендувала ОСОБА_2
зняти встановлену без законних підстав
огорожу не доводячи справу до суду.
Однак відповідачка жодним чином не
відреагувала на таку рекомендацію. З
цього часу постійно виникають
конфлікти.

В судовому засіданні позивач та його
представник - адвокат ОСОБА_4 позовні
вимоги підтримали дали пояснення, які
по суті та змісту, відповідають
викладеному у позовних вимогах.

Відповідач та її представник - адвокат
ОСОБА_6 в судовому засіданні проти
позову заперечили, подавши письмове
заперечення проти позову. Додатково
пояснили, що спірна земельна ділянка не
є проїздом, а заїздом до будинку ОСОБА_2.
така земельна ділянка не є землею
загального користування відповідно до
ст. 83 ЗК України. Вигляд такої земельної
ділянки дозволяє зробити припущення,
що така ніколи не була проїздом.
Просили у позові відмовити.

Представник третьої особи Летнянської
сільської ради - ОСОБА_7 відносно
задоволення позову, поклалася на думку
суду. При цьому пояснила, що спірна
земельна ділянка належить до земель
загального користування, і будь-яких
законних підстав для встановлення
огорожі немає.

Вислухавши пояснення учасників
судового процесу, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає до
задоволення з наступних міркувань.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником
житлового будинку НОМЕР_1, з
відповідними господарськими
будівлями, що по АДРЕСА_1 (договір
дарування житлового будинку від 06.05.2004
року, посвідчений державним нотаріусом
Першої Дрогобицької державної
нотаріальної контори, р. №1-1236 (а.с.3, 5-
зворот). Земельна ділянка до такого
будинку не приватизована.

Рішенням від 10.09.2014 року №308
Летнянської сільської ради
Дрогобицького району ОСОБА_1 надано
дозвіл на розроблення технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки :
для обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, що в
АДРЕСА_1, площею 0,14 га а.с.39).

Згідно рішення Летнянської сільської
ради №189 від 22.09.2009 року ОСОБА_2 площею
0,23 га для обслуговування житлового
будинку та0,26 га для ведення особистого
селянського господарства, по АДРЕСА_2
(а.с.36-38).

Згідно плану забудови садиби
(викопіювання з плану забудови ОСОБА_2.)
від 25.02.1974 року між спірними земельними
ділянками передбачено заїзд, огорожі
на такій не має (а.с.4.).

Поряд з цим, згідно викопіювання з
плану забудови ОСОБА_1 від 1997 року між
спірними земельними ділянками
передбачено проїзд (а.с.4- зворот).

Згідно довідки Летнянської сільської
ради від 23.09.2013 року №433, виданої
Летнянською сільською радою,
вбачається що спір виник через
земельну ділянку, яка відноситься до
земель загального користування (а.с.5).

З цього приводу, між сторонами склалися
неприязні відносини, які не
відповідають правилам добросусідства,
що ними також не заперечується.

Суд надає віри показам свідків, які
були допитані в судовому засіданні.

Так, Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що є
односельчанкою для сторін. З дитинства
бігала на город ОСОБА_2. З центральної
вулиці проходив заїзд до її подвір'я, а
далі город. Загороджень спірної
земельної ділянки раніше не було.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що
відносини проживає в с. Летня з 1985 року.
Огорожа на спірній земельній ділянці
ніколи не стояла. Однак, такою
земельною ділянкою як проїздом він
ніколи не користувався, є інша дорога
якою можна проїхати до цегельного
заводу.

Свідки ОСОБА_9 суду пояснила, що з 1962
року не проживає, до того проживала
вище по сусідству з ОСОБА_2 і між
будинками позивача та відповідача, де
на даний момент встановлена брама
відповідачкою, проходила дорога, якою
користувалися як дорогою, та їздили всі
люди.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що має 80
років, весь час користувався дорогою
між будинками ОСОБА_1 та ОСОБА_2, де є
проїзд до поля, до якого возили гній. На
даний час, як би хотів пройти через
спірну земельну ділянку, то б не зміг
оскільки стоїть брама.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що з
сторонами перебуває у добрих
відносинах, до 1974 року була їхньою
сусідкою. Між будинками ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 існував вигін, прохід, який на
даний час закритий. Таким проходом
користувалися всі бажаючі і ті які
проходили до цегельного заводу.

Виходячи з п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України з
урахуванням обставин справи та
позовних вимог є усі підстави вважати,
що правовідносини з приводу усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою є триваючими і продовжують
існувати після набрання чинності ЦК
України, а, відтак, до пред'явленого
позову слід застосовувати правила ЦК
України.

Виходячи зі змісту ст. 83 ЗК України -
землі, які належать на праві власності
територіальним громадам міст, є
комунальною власністю. До земель
комунальної власності, які не можуть
передаватись в приватну власність,
належать: а) землі загального
користування населених пунктів,
зокрема майдани, вулиці, проїзди, шляхи,
набережні, пляжі, парки, сквери,
бульвари, кладовища, місця
знешкодження та утилізації відходів
тощо.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що
держава забезпечує громадянам та
юридичним особам рівні умови захисту
прав власності на землю, зокрема
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється,
зокрема шляхом відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, визнання прав.

Згідно ст. 212 ЗК України самовільно
зайняті земельні ділянки підлягають
поверненню власникам землі або
землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного
користування ними. Приведення
земельних ділянок у придатний для
використання стан, включаючи знесення
будинків, будівель і споруд,
здійснюється за рахунок громадян або
юридичних осіб, які самовільно зайняли
земельні ділянки. Повернення
самовільно зайнятих земельних ділянок
провадиться за рішенням суду.

До повноважень сільських рад у галузі
земельних відносин на території міст
належить: а) розпорядження землями
територіальних громад; ґ) викуп
земельних ділянок для суспільних
потреб відповідних територіальних
громад сіл, селищ, міст; д) організація
землеустрою; є) здійснення контролю за
використанням та охороною земель
комунальної власності, додержанням
земельного та екологічного
законодавства; й) вирішення земельних
спорів; к) вирішення інших питань у
галузі земельних відносин відповідно
до закону, ч.1 ст.12 ЗК України.

Таким чином судом встановлено, що має
місце самовільне закриття заїзду
(проїзду) між АДРЕСА_1 який передбачений
схем-планом, і з такого часу рішення
уповноваженого органу на його закриття
чи зміну цільового призначення не
виносилося; без належної згоди інших
користувачів, та дозволу органу влади,
що створює незручності позивачу, і саме
відповідачка заперечує на відкриття
такого, що ствердила при розгляді
справи, чим порушують право позивача.

Також, невизнання волі позивача,
конфлікт інтересів має місце за
змістом ст. 319 ЦК України, в контексті
доступу до користування житлом, за
правилами якої при здійсненні своїх
прав та виконання обов»язків власник
зобов»язаний додержуватися моральних
засад суспільства, усім власникам
забезпечуються рівні умови у
здійсненні їх прав, власник не може
використовувати своє право власності
на шкоду правам та свободам громадян,
інтересам суспільства. Небажання
відповідачки щодо розкриття спірного
заїзду (проїзду) суперечить волі всіх
інших користувачів.

Разом з тим, суд звертає увагу, що
покликання відповідачки на те, що
користування спірним проїздом
(заїздом) є неможливим, то цьому не
надано жодних доказів. За наявності
перешкод у користуванні таким,
створення небезпечної ситуації, вони
повинні бути предметом розгляду
компетентного органу, як і вирішення
питання на його закриття.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд, на основі всебічного,
повного, об'єктивного та
безпосереднього з'ясування фактичних
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, оцінивши наявні у справі
докази за своїм внутрішнім
переконанням, з'ясувавши їх
достатність і взаємний зв'язок у
сукупності, прийшов до висновку, що
позов підлягає до задоволення щодо
усунення перешкод, зобов'язавши
звільнивши таку самовільно зайняту
земельну ділянку, забрати металеву
огорожу з земельної ділянки - проїзду,
що в АДРЕСА_1 між будинковолодінням
НОМЕР_2 та НОМЕР_3.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 213-215, 218
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1
перешкоди у користуванні спільною
земельною ділянкою - проїздом, що в
АДРЕСА_1 між будинковолодінням НОМЕР_1
та НОМЕР_3, звільнивши таку самовільно
зайняту земельну ділянку, забрати
металеву огорожу з земельної ділянки -
проїзду, що в АДРЕСА_1 між
будинковолодінням НОМЕР_1 та НОМЕР_3.

Стягнути з ОСОБА_3 243,60 грн. судового
збору в користь держави.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Дрогобицький міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення, а
особами, які не були присутні у
судовому засіданні під час його
проголошення - з дня отримання такого.

Суддя А.П.
Івасівка

Повний текс рішення виготовлено та
підписано 24.12.2014 року.