Провадження : 22ц/790/7892/14
Головуючий 1-ї інстанції - Чайка
Справа №2-641/7487/14
Доповідач - Шевченко
Категорія : договірне.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Бобровського
В.В., Кокоші В.В.

при секретарі - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Укрсиббанк»
на рішення Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 01 жовтня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Укрсиббанк» про визнання поруки
припиненою, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Укрсиббанк» про визнання поруки
припиненою, посилаючись на те, що у
серпні 2008 року між нею та АКІБ
«Укрсиббанк», правонаступником якого є
ПАТ «Укрсиббанк» (далі Банк) було
укладено договір поруки на
забезпечення виконання ОСОБА_2,
позичальником, своїх обов'язків за
кредитним договором.

У грудні 2013 року нею було
отримано від Банку вимогу про сплату
боргу позичальника, який не виконує
своїх зобов'язань за кредитним
договором.

Вимоги відповідача вважає
безпідставними, оскільки договір
поруки є припиненим на підставі ч.4 ст.
559 ЦК України, оскільки в ньому не
зазначений строк його дії, а є лише
посилання на дію до повного припинення
всіх зобов'язань боржника. Останній
платіж позичальником було зроблено 07
жовтня 2011 року, тому право Банку
вимагати повернення кредиту виникло 25
листопада 2011 року, проте на протязі 6-ті
місяців після настання права вимоги,
свої вимоги до неї Банк не пред'явив,
тому порука є припиненою з 26 травня 2012
року.

Представник відповідача проти
позову заперечувала з посиланням на
термін виконання основного
зобов'язання за кредитним договором у
серпні 2015 року і оскільки поручителем
зобов'язання боржника не були погашені,
то і строк дії договору поруки є до 12
серпня 2015 року.

Рішенням Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 01 жовтня
2014 року позов задоволено.

Визнано припиненою поруку, що
встановлена договором поруки від 12
серпня 2008 року, укладеного між АКІБ
«Укрсиббанк», правонаступником якого є
ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ПАТ
«Укрсиббанк» просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги апелянт
посилається на порушення судом норм
процесуального і матеріального права.

Колегія суддів перевіривши
матеріали справи, заслухавши доповідь
судді апеляційного суду, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у відповідності до ст..303 ЦПК
України в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді
першої інстанції, знаходить апеляційну
скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить
із наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з доведеності
підстав для визнання договору поруки
припиненим.

Такі висновки суду першої
інстанції колегія суддів вважає
правильними.

Судом встановлено та
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, що 12 серпня 2008 року
між АКІБ «Укрсиббанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Укрсиббанк» (далі Банк) та ОСОБА_2
укладений споживчий кредитний договір
(а.с.8-16).

На забезпечення виконання
кредитного зобов'язання 12 серпня 2008
року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1
було укладено договір поруки (а.с.5-7).

Пунктом 1.1 договору поруки
встановлено, що поручитель
зобов'язується перед кредитором
відповідати по зобов'язанням боржника
ОСОБА_2, які виникають із умов
споживчого кредиту від 12 серпня 2008
року.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
боржником зобов'язання. Порука є
способом забезпечення виконання
зобов'язання.

За змістом зазначених норм
матеріального права поручитель, хоча й
пов'язаний з боржником певними
зобов'язальними відносинами, але є
самостійним суб'єктом у відносинах з
кредитором.

Згідно ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання
припиняється на підставах,
встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України та ч.1
ст.554 ЦК України за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
боржником зобов'язання.

Уразі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

За змістом зазначених норм
матеріального права поручитель, хоча й
пов'язаний з боржником певними
зобов'язальними відносинами, але є
самостійним суб'єктом у відносинах з
кредитором.

Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого у договорі поруки. У разі
якщо такий строк не встановлений,
порука припиняється, якщо кредитор
впродовж шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Частиною 1 ст.251 ЦК України визначено, що
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 252 ЦК України строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами.

Проте, із настанням певної події, яка
має юридичне значення, законодавець
пов'язує термін, який визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст.
251, ч.2 ст. 252 ЦК України).

З договору поруки від 12 серпня 2008 року,
укладеному між сторонами, вбачається,
що в ньому не встановлено строку, після
якого порука припиняється, а умова
договору поруки про його дію до повного
виконання боржниками своїх зобов'язань
перед банком за кредитним договором не
є встановленим сторонами строком
припинення дії поруки, оскільки
суперечить ч.1 ст. 251 та ч.2 ст. 252 ЦК
України, тому у цьому випадку
підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559
ЦК України про те, що порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в п. 24 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
згідно до частини четвертої статті 559
ЦК порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. При вирішенні таких спорів
суд має враховувати, що згідно зі
статтею 526 ЦК зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Отже, якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов'язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково. Таким строком не може бути
лише несплата чергового платежу.
Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання. При
цьому сама по собі умова договору про
дію поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам статті 252 ЦК
України, згідно з якою строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Судом встановлено, що відповідно
розрахунку заборгованості, наданої
Банком, вбачається, що останній платіж
за кредитним договором ОСОБА_2 вніс
07.10.2011 року (а.с.21).

Представник Банку не заперечував, що
після 07.10.2011 року жодної оплати боржник
на погашення кредиту не вніс.

Протягом наступних шести місяців Банк
будь-яких претензій до поручителя з
підстав погашення кредиту не заявляв,
що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України є
підставою для припинення поруки.

Така ж правова позиція висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 29 січня 2014 року у справі № 6-155цс13, а
саме: відповідно до вимог частини
другої статті 1054 та частини другої
статті 1050 ЦК України у разі, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів. Згідно з положеннями
частини четвертої статті 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.
Установивши, що договором поруки не
визначено строк, після закінчення
якого порука припиняється, оскільки
умовами цього договору встановлено, що
він діє до повного припинення всіх
зобов'язань боржника за кредитним
договором, та що кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання, який
був змінений ним відповідно до пункту
1.9.1 кредитного договору, не пред'явив
протягом шести місяців вимоги до
поручителя про виконання зобов'язання,
суд дійшов правильного висновку про те,
що зобов'язання за договором поруки
припинилися.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, постановлено
з дотриманням вимог матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314,
315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укрсиббанк»
відхилити.

Рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 01 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -
Судді: