Справа №592/6400/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Чернобай О. І.Номер
провадження 22-ц/788/2138/14 Суддя-доповідач -
Криворотенко В. І. Категорія - 54
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Собини О.
І.

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 05 листопада 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Об'єднаної первинної організації
профспілки працівників
машинобудування та металообробки
Публічного акціонерного товариства
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе», третя особа - ОСОБА_4, про
зобов'язання надати невикористану та
додаткову відпустки, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та моральної
шкоди,

в с т а н о в и л а:

Позивач звертаючись з позовом, просив
суд: зобов'язати відповідача надати 5
календарних днів невикористаної
щорічної відпустки з 14.05.2014 року; надати
додаткову відпустку на час
профспілкового навчання із
збереженням середньої заробітної
плати на період з 12.05.2014 року по 16.05.2014
року включно; поновити на посаді
консультанта з правових питань
Об'єднаної первинної організації
профспілки працівників
машинобудування та металообробки ПАТ
«Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» з 15.05.2014
року; стягнути середній заробіток за
час вимушеного прогулу; відшкодувати
моральну шкоду в розмірі 4000 грн.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 05 листопада 2014 року у
задоволенні позову відмовлено за
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість ухваленого рішення,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
ОСОБА_3, представника відповідача
Ейсмонта Є.А., дослідивши матеріали
справи, перевіривши рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи, рішенням Сумського
районного суду Сумської області від 29
жовтня 2010 року, визнано такою, що
укладена на невизначений строк,
тимчасову трудову угоду від 1 березня
2008 року між Об'єднаною первинною
організацією профспілки працівників
машинобудування та металообробки ПАТ
«Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» та ОСОБА_3 і
поновлено його на посаді консультанта
з правих питань цієї Об'єднаної
первинної організації профспілки.

Розпорядженням голови профспілкового
комітету Об'єднаної первинної
організації профспілки від 28 лютого 2014
року ОСОБА_3 попереджений про
заплановане звільнення з 5 травня 2014
року за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з
скороченням чисельності.

12 травня 2014 року та 14 травня 2014 року
ОСОБА_3 звертався до відповідача із
письмовою заявою про надання йому п'яти
календарних днів невикористаної
щорічної відпустки, проте в цьому йому
було відмовлено.

Крім цього, з 30.09.2013 року позивач є
членом профспілкового комітету
первинної профспілкової організації
«Солідарність» ДП «Завод ОБ та ВТ» ВАТ
«Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе».

Листом від 08.05.2014 року ППО
«Солідарність» зверталось до
відповідача з проханням про
необхідність надання позивачу
додаткової відпустки на час
профспілкового навчання з 12.05.2014 року
по 16.05.2014 року.

Позивач також звертався до відповідача
з аналогічної заявою про надання йому
відпустки на час профспілкового
навчання, але в цьому йому також було
відмовлено.

Розпорядженням голови Об'єднаної
первинної організації профспілки
працівників машинобудування та
металообробки ПАТ «Сумське НВО ім. М.В.
Фрунзе» ОСОБА_4 від 14.05.2014 року за №
01/06-13, ОСОБА_3 був звільнений з 14.05.2014
року з посади консультанта з правових
питань за п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку
із скороченням чисельності (а.с.19).
Позивач з даним розпорядженням був
ознайомлений.

Оспорюючи своє звільнення в судовому
порядку, позивач в якості підстав свого
незаконного звільнення зазначив те, що:
він був звільнений без згоди
профспілки «Солідарність»; був
звільнений не уповноваженою на те
особою ОСОБА_4; відповідач всупереч
вимогам галузевої угоди не погодив
звільнення понад 4% працюючих; крім
того, як він вважає був звільнений під
час відпустки, яку відповідач йому хоча
і не надав, але на його думку на момент
звільнення 14.05.2014 року він повинен був
перебувати в цій відпустці, тому
вважає, що звільнення відбулось під час
відпустки. На підставі перелічених
обставин вважає, що його звільнення
відбулось з порушенням вимог трудового
законодавства України.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди
місцевий суд вважав, що роботодавець
мав достатні підстави для звільнення
ОСОБА_3 за п. 1 ст. 40 КЗпП України,
процедура його звільнення була
проведена з дотриманням вимог чинного
трудового законодавства, профспілкова
організація «Солідарність»
відмовляючи у наданні згоди на
звільнення ОСОБА_3 не обґрунтувала
належним чином своєї відмови, тому є
всі підстави для звільнення позивача
без згоди профспілкового органу.

Проте в повній мірі з таким висновком
суду погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_3 з 30 вересня 2013 року є членом
профспілкового комітету первинної
профспілкової організації
«Солідарність» ДП «Завод ОБ та ВТ ВАТ
«Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе».

Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених п.1 ст. 40 КЗпП
України може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

Рішення виборчого органу первинної
профспілкової організації про відмову
в наданні згоди на розірвання
трудового договору повинно бути
обґрунтованим. У разі якщо в рішенні
немає обґрунтування відмови в наданні
згоди на розірвання трудового
договору, власник або уповноважений
ним орган має право звільнити
працівника без згоди виборного органу
первинної профспілкової організації.

Аналогічні вимоги щодо
обґрунтованості відмови у згоді на
звільнення виборного органу
профспілки передбачено і в ч. 6 ст. 39
Закону України «Про професійні спілки,
їх права та гарантії».

Однією з гарантій працівників, обраних
до виборних профспілкових органів, ч. 3
ст. 252 КЗпП України передбачає
можливість їх звільнення лише за
наявності попередньої згоди виборного
органу, членами якого вони є, а також
вищого виборного органу цієї
професійної спілки (об'єднання
професійних спілок).

Відповідач звертався з поданням до
первинної профспілкової організації
«Солідарність» ДП «Завод ОБ та ВТ ВАТ
«Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» про дачу
згоди на звільнення. Проте не отримавши
відповідь звільнив без згоди
профспілкового комітету первинної
профспілкової організації.

Вирішуючи питання про звільнення
ОСОБА_3 відповідач звертався і до
Сумської обласної профспілкової
організації «Солідарність», яка
розглянувши подання на засіданні
обласної ради прийняла рішення
відмовити в наданні згоди на
звільнення ОСОБА_3 (а.с.115).

Місцевий суд під час розгляду справи
звертався до первинної профспілкової
організації «Солідарність» для
вирішення питання згідно ст. 43 КЗпП
України про надання згоди або відмови в
наданні згоди на звільнення позивача.

Профспілкова організація розглянувши
звернення суду на засіданні
профспілкового комітету 10 вересня 2014
року прийняла рішення про відмову в
наданні згоди на звільнення позивача
(а.с. 125-126).

Обидві ці відмови профспілкових
органів є достатньо обґрунтованими.

Місцевий суд відмовляючи у поновлені
на роботі позивача прийшов до висновку,
що профспілковий комітет первинної
профспілкової організації
«Солідарність» не обґрунтував
належним чином своєї відмови стосовно
позивача, не надав оцінки підставам
звільнення позивача з роботи, не
зазначив у чому полягає незаконність
цього звільнення, посилається на
обставини не пов'язані зі звільненням
позивача, не вказує у чому саме полягає
порушення вимог чинного законодавства,
тобто місцевий суд дав оцінку
зазначеним обґрунтуванням, чого не мав
права робити, так як закон вимагає лише
наявності обґрунтування у рішенні.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» від 6
листопада 1992 року №9 відмова
профспілкового органу на звільнення є
підставою для поновлення працівника на
роботі.

Враховуючи зазначені вище обставини
колегія суддів вважає, що відповідач не
мав права звільняти позивача за
наявності обґрунтованої відмови у дачі
згоди на звільнення виборного
профспілкового органу. Тому позивач
ОСОБА_3 підлягає поновленню на роботі.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_3 працював у відповідача неповний
робочий день та неповний робочий
тиждень з режимом робочого часу:
понеділок, середа, п'ятниця з 16 години
до 18 години, тобто лише 2 години
протягом 3 -х днів на тиждень. З довідки
ОПОПРММ ПАТ «Сумське НВО ім. М.В.
Фрунзе» вбачається, що середній
заробіток ОСОБА_3 складає 51 грн. 94 коп.
(а.с.136).

Період вимушеного прогулу позивача
складає з 15 травня 2014 року по 18 грудня
2014 року (день ухвалення рішення)
включно, на який припадає 91 робочих
днів, в які ОСОБА_3 працював би по 2
години на день (враховуючи вихідні та
святкові дні, що припадали на робочі
дні позивача).

За таких обставин, час вимушеного
прогулу складає 182 години (91х2), а розмір
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу - 9453,08 (182х51,94).

Довідку відповідача про інший розмір
середньо-годинної оплати праці
позивача, що мається у справі на аркуші
48, колегія суддів не може взяти до
уваги, так як розмір оплати праці
зазначений в ній, обрахований з
порушенням Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№100.

Порушення відповідачем трудових прав
позивача у вигляді звільнення
безумовно завдало йому моральної
шкоди, яка підлягає відшкодуванню на
його користь на підставі ст. 237-1 КЗпП
України. При цьому враховуючи всі
обставини справи та виходячи із засад
розумності, виваженості,
справедливості, доведеності позивачем
обсягу моральних страждань, колегія
суддів визначає її розмір у 300 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь держави слід
стягнути 487,20 грн. судового збору за
розгляд справи в суді першої інстанції
(243,60+243,60), враховуючи наявність
майнової вимоги та немайнових вимог і
243,60 грн. за розгляд справи в суді
апеляційної інстанції (487,20:2).

Тому рішення суду в частині поновлення
на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди
заподіяної незаконним звільненням на
підставі ст. 309 ЦПК України підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позовних
вимог.

В іншій частині рішення місцевого суду
ухвалене з дотриманням вимог норм
матеріального і процесуального права і
апеляційна скарга не містить
обґрунтованих посилань на наявність
таких порушень.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 05 листопада 2014 року в даній
справі в частині вирішення позовних
вимог про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди скасувати і ухвалити в
цій частині нове рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Поновити ОСОБА_3 з 15 травня 2014 року на
роботі на посаді консультанта з
правових питань Об'єднаної первинної
організації профспілки працівників
машинобудування та металообробки
Публічного акціонерного товариства
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе».

Стягнути з Об'єднаної первинної
організації профспілки працівників
машинобудування та металообробки
Публічного акціонерного товариства
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе» на користь ОСОБА_3 9453,08 грн.
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу і 300 грн. на відшкодування
моральної шкоди з утриманням
відповідних податків і обов'язкових
платежів.

Стягнути з Об'єднаної первинної
організації профспілки працівників
машинобудування та металообробки
Публічного акціонерного товариства
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе» в дохід держави 730,80 грн.
судового збору за розгляд справи в суді
першої і апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу протягом двадцяти днів може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -