22-ц/795/2587/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Рахманкулова І. П. Доповідач - Бечко Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
у складі:

головуючого - суддіБечка
Є.М.,суддів:Острянського В.І., Горобець
Т.В.,при секретарі:Мартиновій А.В.,за
участю:ОСОБА_5, представника апелянта
ОСОБА_6,

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення
Деснянського районного суду
м.Чернігова від 24 листопада 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про
стягнення аліментів на повнолітню
дочку на період навчання,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду
м.Чернігова від 24 листопада 2014 року
задоволено частково позов ОСОБА_5,
стягнуто з ОСОБА_7, на користь позивачки
аліменти на утримання повнолітньої
доньки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі
1/4 частини всіх видів доходів щомісяця,
на період її навчання в Державному
професійно-технічному навчальному
закладі «Чернігівський центр
професійно-технічної освіти» до 08.01.2016
року, але не більше як до досягнення нею
23 років, починаючи з 11.11.2014 року.

Не погоджуючись з даним рішенням
ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою
та просив змінити рішення суду першої
інстанції, стягувати з нього на користь
позивачки аліменти на утримання доньки
у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що судом не взято до уваги той
факт, що дочку також повинна утримувати
і його колишня дружина - позивачка по
справі, проте вона ніде не працює,
доглядає дитину від другого шлюбу та
живе на сплачені відповідачем
аліменти. Крім того, апелянт зазначає,
що дочка навчається, отримує стипендію
та крім того, вона після навчання може
працювати за своєю спеціальністю
повар-кондитер. Апелянт вважає, що
дочка не несе витрат на навчання, а
навпаки отримує дохід від навчання,
тобто не потребує матеріальної
допомоги. Апелянт також вказує, що хоче
сплачувати аліменти безпосередньо
дочці, а не позивачці ОСОБА_5 та згоден
сплачувати аліменти в розмірі 1/6
частини від усіх видів його доходів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з
того, що оскільки відповідач працює в
органах внутрішніх справ, стабільно
отримує заробітну плату, на його
утриманні ніхто не перебуває, доказів
понесення витрат на найм житла у судове
засідання не надано, суд вважає за
можливе стягнути аліменти з
відповідача на користь позивача на
утримання повнолітньої доньки у
розмірі 1/4 частини всіх видів доходів
щомісяця, на період її навчання, але не
більше, як до досягнення нею 23 років

Судом першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідач є батьком
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження (а.с.3).

ОСОБА_8 навчається в Державному
професійно-технічному навчальному
закладі «Чернігівський центр
професійно-технічної освіти», термін
навчання до 08 січня 2016 року (а/с 8).

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Стаття 181 СК України визначає способи
виконання батьками обов'язку
утримувати дитини, зокрема за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Згідно частини 3
цієї ж статті право на звернення до
суду з позовом про стягнення аліментів
має той з батьків, з ким проживає дочка,
син, а також самі дочка, син, які
продовжують навчання.

Як зазначено в п.20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року №3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»,
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття, виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів, а саме: досягнення
дочкою, сином віку, який перевищує 18,
але не є більшим 23 років; продовження
ними навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу, тобто батьки самі мають бути
працездатними та мати такий заробіток,
який дозволив би їм утримувати себе та
свою повнолітню дитину.

Вказані положення закону судом при
ухваленні рішення враховані.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
тобто обов'язок доказування покладений
на сторони.

Сторонами не заперечуються факти,
встановлені в судовому засіданні.

З пояснень позивачки вбачається, що
донька, у зв'язку з навчанням, потребує
коштів на придбання посібників, форми,
на проїзд, харчування, відмінно
навчається і значний час, по-за межами
уроків, витрачає на підготовку.

Посилання апелянта на те, що дочка
підробляє після закінчення часу
навчання та не потребує матеріальної
допомоги, належними та допустимими
доказами не доведені.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, не призвели до порушення
принципів цивільного процесуального
законодавства та охоронюваних законом
прав та інтересів осіб, які беруть
участь у справі.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду
м.Чернігова від 24 листопада 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: