АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6810/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Горбенко Н.В. Доповідач - Куценко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року
м. Дніпропетровськ

17 грудня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Варенко О.П.

при секретарі - Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

на рішення Орджонікідзевського
міського суду Дніпропетровської
області від 11 червня 2014 року, по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Дніпропетровської обласної
дирекції до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа
- сектор громадянства, імміграції і
реєстрації фізичних осіб
Орджонікідзевського МВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, виселення із житлового
будинку та зобов'язання зняти з
реєстрації, стягнення судових витрат, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у жовтні 2012
року звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування своїх позовних вимог
посилаються на те, що 03.06.2008 року між
позивачем та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № 014/3140/149326/82 зі
змінами та доповненнями про надання
кредиту у сумі 18000 доларів США з
процентною ставкою 14% річних та
остаточним строком погашення 03.06.2018
року.

03.06.2008 року між позивачем та ОСОБА_2
укладено договір іпотеки №
014/3140/149326/82-26-юр-08 предметом іпотеки є
нерухоме майно житловий будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_1.

Позивач виконав свої зобов'язання
належним чином перерахувавши кошти в
сумі 18000 доларів США.

Відповідач свої зобов'язання за
кредитним договором не виконує, через
що станом на 18.09.2012 року утворилася
заборгованість в сумі 25367, 49 долара США,
що еквівалентно 202 762, 32 грн. де :
заборгованість за кредитом складає 19436,
15 доларів США, що еквівалентно 155 353, 15
грн.; заборгованість по відсоткам 2737, 05
долара США, що еквівалентно 21877 грн. та
пеня за несвоєчасне погашення кредиту -
3194, 29 долара США, що еквівалентно 25531, 93
грн.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просить
суд звернути стягнення на предмет
іпотеки, а саме житловий будинок з
надвірними будівлями за адресою
АДРЕСА_1, який належить на праві
власності ОСОБА_2, для задоволення
грошових зобов'язань ОСОБА_3 за
кредитним договором в сумі 202762, 32 грн.,
виселити всіх зареєстрованих осіб з
будинку та зобов'язати третю особу
сектор громадянства, імміграції і
реєстрації фізичних осіб
Орджонікідзевського МВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області зняти з
реєстрації всіх зареєстрованих осіб
/а.с. 87-90/.

Рішенням Орджонікідзевського міського
суду Дніпропетровської області від
11.06.2014 року позовні вимоги задоволено
частково, звернуто стягнення на
предмет іпотеки, вирішено питання щодо
судових витрат. В іншій частині
позовних вимог відмовлено /т.2 а.с. 216-219,
т.3 а.с. 4/.

З рішенням суду не погодилися ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 і звернулися до суду з
апеляційною скаргою, в якій просять
скасувати це рішення, та ухвалити нове,
яким відмовити ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» в задоволенні позовних вимог в
повному обсязі посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
/т.2 а.с. 224-237/.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду - зміні
відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України, з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 526, 530, 610 ч.1 ст.612 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і у встановлений термін;
відповідно до умов договору та вимог
чинного законодавства. Порушення
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України обов'язком
позичальника за кредитним договором є,
зокрема, повернення кредиту та сплати
відсотків за користування ним.

Відповідно до ст.ст. 629, 638 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України
«Про іпотеку» передбачено, що у разі
порушення іпотекодавцем обов'язків,
встановлених іпотечним договором,
іпотекодержатель вправі вимагати
дострокового виконання основного
зобов'язання, а в разі його невиконання
- звернути стягнення на предмет
іпотеки.

За змістом ч.1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що у разі
порушення основного зобов'язання
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотеко держатель вправі
розпочати звернення стягнення на
предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

Проте ч.2 ст. 35 цього Закону встановлено,
що положення ч.1 цієї статті не є
перешкодою для реалізації права
іпотекодержателя звернутися у
будь-якій час за захистом своїх
порушених прав до суду у встановленому
законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № 014/3140/149326/82 зі
змінами та доповненнями про надання
кредиту у сумі 18000 доларів США з
процентною ставкою 14% річних та
остаточним строком погашення 03.06.2018
року.

03.06.2008 року між позивачем та ОСОБА_2
укладено договір іпотеки №
014/3140/149326/82-26-юр-08 предметом іпотеки є
нерухоме майно житловий будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_1.

Позивач виконав свої зобов'язання
належним чином перерахувавши кошти в
сумі 18000 доларів США.

Відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання за
кредитним договором не виконує, через
що станом на 18.09.2012 року утворилася
заборгованість в сумі 25367, 49 доларів
США.

03.04.2012 року ПАТ «Райфайзен Банк Аваль»
на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 направлено
вимогу щодо усунення порушень
кредитного договору та звернення
стягнення на предмет іпотеки де
вказано, що заборгованість за
кредитним договором станом на 16.03.2012
року складає 21983, 05 доларів США, та
попереджено що у випадку невиконання
зобов'язань по кредитному договору
банк зверне стягнення на предмет
іпотеки /т. 1 а.с. 118/.

За таких обставин суд першої інстанції
правильно прийшов до висновку, що
позовні вимог в частині звернення
стягнення на предмет іпотеки, а саме
житловий будинок з надвірними
будівлями розташований за адресою
АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до роз'яснень у п. 41
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
прав № 5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» при
вирішенні спору про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
дати оцінку співмірності суми
заборгованості за кредитом та вартістю
іпотечного майна.

Згідно п. 1.3 договору іпотеки від 03.06.2008
року заставна вартість предмета
іпотеки визначається сторонами в сумі
127670 грн., заборгованість за кредитним
договором станом на 18.09.2012 року складає
202762, 32 грн.

Також резолютивна частина рішення
відповідає вимогам ст. 39 Закону України
«Про іпотеку» та положенням п.4 ч.1 ст. 215
ЦПК України, а саме зазначено загальний
розмір вимог та його складові, які
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмету іпотеки, спосіб
реалізації предмета іпотеки та вказано
встановлення початкової ціни.

Але суд першої інстанції вказавши
розмір заборгованості та його складові
помилково не застосував ч. 2 ст. 258 ЦК
України яка передбачає строк позовної
давності в один рік відносно вимог про
стягнення неустойки, а саме пені.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума, яку боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасного виконання грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Право на позов про стягнення пені за
кожен день (місяць) виникає щодня
(щомісяця) на відповідну суму, а позовна
давність обчислюється з того дня
(місяця), коли кредитор дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
права.

Отже, стягнення неустойки (пені, штрафу)
обмежується останніми 12 місяцями перед
зверненням кредитору до суду,а
починається з дня (місяця), з якого вона
нараховується, у межах строку позовної
давності за основною вимогою.

Відповідач посилався на пропущення
позивачем строку позовної давності
щодо вимог про стягнення неустойки, але
суд першої інстанції не дав їм належної
оцінки.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про необхідність стягнення
пені за несвоєчасний розрахунок за
період з вересня 2011 року по вересень 2012
року (звернення до суду з уточненим
позовом), яка складає 21394, 46 грн.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що позивач не
довів правомірність своїх позовних
вимог, а суд першої інстанції прийняв
до уваги недостовірну та неналежні
дані ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», що
банк змушував їх придбати валюту за
комерційним курсом, що є валютними
ризиками, а тому рішення є незаконним,
то вони не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці, та
особистого тлумачення апелянтом норм
матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів
приходить дот висновку, що рішення суду
першої інстанції підлягає зміні в
частині пені за кредитним договором та
змінити її, з урахуванням строку
позовної давності, вказавши 21394, 46 грн.
замість вказаних 25531, 93 грн. У зв'язку з
чим загальна сума заборгованості буде
198 624, 85 грн. замість 202 762, 32 грн.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 -
задовольнити частково .

Рішення Орджонікідзевського районного
суду Дніпропетровської області від 11
червня 2014 року - змінити, вказавши пеню
за кредитним договором № 014/3140/149326/82 від
03 червня 2008 року - 21394, 46 грн. замість
вказаних - 25531, 93 грн. та загальну суму
заборгованості вказати 198 624, 85 грн.,
замість 202 762, 32 грн.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Головуючий:
Куценко Т.Р.

Судді:
Демченко Е.Л.

Варенко О.П.