Номер провадження: 22-ц/785/9536/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Виноградова Л. Є.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Виноградової Л.Є.

суддів
Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

при секретарі
Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі справу за
позовом ОСОБА_4 до Одеської державної
академії будівництва та архітектури,
за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
Управління Держземагентства у м. Одесі
Одеської області, Одеської
регіональної філії ДП «ЦДЗК», Одеської
міської ради, за участю прокуратури
Київського району м. Одеси про визнання
недійсним державного акту та
встановлення сервітуту за апеляційною
скаргою Одеської державної академії
будівництва та архітектури на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
03 жовтня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду із вищевказаним позовом, вказуючи,
що вона є власником житлового будинку з
надвірними спорудами за адресою:
АДРЕСА_1, що розташовані на земельній
ділянці площею 0,0961 га, яка знаходиться
у фактичному постійному користуванні
ОСОБА_4 Згідно архівних матеріалів,
земельна ділянка, на якій розташоване
належне позивачці домоволодіння з 1949
року знаходиться у користуванні
власників житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_4 зазначає, що на
підставі договору купівлі-продажу
частки домоволодіння від 2 липня 1949
року ОСОБА_5, ОСОБА_14 і ОСОБА_6 продали, а
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 придбали у рівних
частках домоволодіння, розташоване за
адресою: АДРЕСА_1. 8 травня 1971 року
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продали ОСОБА_3 2/5
частини житлового будинку за
вищевказаною адресою. Позивачка
вказує, що відповідно до довідки, яка
була отримана нею у державному архіві
Одеської області рішенням Одеського
міського виконкому № 642 від 16.07.1956 року
за ОСОБА_7 закріплена земельна ділянка
площею 1820 кв.м. ОСОБА_4 посилається
також на те, що з 1986 року власником
частини домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1 став її батько - ОСОБА_10. У 1990
році батьком була проведена
реконструкція житлового будинку,
будинок введено в експлуатацію з
урахуванням змін після реконструкції,
також проведено перерахунок часток,
відповідно до розпорядження Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради від 15.07.1998 року № 985. 7
серпня 1998 року ОСОБА_10 було отримано
свідоцтво про право власності на 82/100
частин домоволодіння. На підставі
договору дарування від 20.08.2000 р.
власницею 82/100 частин домоволодіння з
надвірними спорудами стала ОСОБА_4, а в
подальшому рішенням суду належна їй
частка домоволодіння була виділена у
самостійний об'єкт нерухомого майна та
за позивачкою визнано право власності
на житловий будинок з надвірними
спорудами за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_4
вказує, що у 2011 році вона звернулася до
Одеської міської ради для отримання
дозволу на приватизацію та оформлення
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку, також позивачкою
було укладено договір із
землевпорядною організацією на
розробку проекту землеустрою щодо
відводу земельної ділянки.
Землевпорядною організацією при
проведенні попередніх робіт шляхом
внесення у базу даних кадастрового
центру інформації про земельну ділянку
площею 0,0961 га по АДРЕСА_1, було
встановлено, що частина земельної
ділянки, яка знаходиться у фактичному
користуванні ОСОБА_4, в тому числі і
частина земельної ділянки, на якій
розташований належний позивачці
житловий будинок, за документами
знаходиться у користуванні
відповідача - Одеської державної
академії будівництва та архітектури та
на неї отримано державний акт на право
постійного користування. ОСОБА_4
стверджує, що зазначена обставина є
перешкодою у реалізації її права
користування та розпорядження майном,
а також порушує її право на
приватизацію земельної ділянки.
Позивачка також вказує, що вона
намагалася врегулювати даний
земельний спір мирним шляхом, письмово
зверталася до вказаного учбового
закладу з проханням відкоригувати межі
земельної ділянки, проте відповіді так
і не отримала, у зв'язку із чим була
вимушена звернутися до суду для
захисту своїх прав і законних
інтересів.

Посилаючись на ці обставини, уточнивши
розмір позовних вимог, ОСОБА_4 просила
суд визнати недійсним державний акт на
право постійного користування
земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2
серії ІІ-ОД № 000493, виданий 06 листопада
2001 року Одеській державній академії
будівництва та архітектури та
зареєстрований за № 175 в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею; встановити ОСОБА_4
сервітут на земельну ділянку площею
0,0244 га, що на плані топогеодезичної
зйомки 2009 року позначена точками
1-2-3-4-5-6, та на земельну ділянку площею
0,0038 га, що на плані топогеодезичної
зйомки 2009 року позначена точками
1-2-3-4-5-6, на право проходу та проїзду до
житлового будинку ОСОБА_4,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1;
встановити порядок виконання цього
рішення суду відповідно до якого
рішення у разі набрання ним законної
сили є підставою для оформлення ОСОБА_4
документів для приватизації земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1 за
відсутності згоди та підпису в акті
встановлення меж земельної ділянки
суміжного землекористувача - Одеської
державної академії будівництва та
архітектури, а також є підставою для
Управління Держземагентства у м. Одесі
Одеської області для анулювання запису
№ 175 в Книзі записів державних актів на
право постійного користування землею
про реєстрацію державного акту на
право постійного користування
земельною ділянкою Одеської державної
академії будівництва та архітектури за
адресою: АДРЕСА_2, виданого 06 листопада
2001 року.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 03 жовтня 2014 року позов
задоволено, визнано недійсним
державний акт на право постійного
користування земельною ділянкою за
адресою: АДРЕСА_2 серії ІІ-ОД № 000493,
виданий 06 листопада 2001 року Одеській
державній академії будівництва та
архітектури та зареєстрований за № 175 в
Книзі записів державних актів на право
постійного користування землею,
встановлено ОСОБА_4 сервітут на
земельну ділянку площею 0,0244 га, що на
плані топогеодезичної зйомки 2009 року
позначена точками 1-2-3-4-5-6, та на
земельну ділянку площею 0,0038 га, що на
плані топогеодезичної зйомки 2009 року
позначена точками 1-2-3-4-5-6, на право
проходу та проїзду до житлового
будинку ОСОБА_4, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, встановлено порядок
виконання цього рішення суду
відповідно до якого рішення у разі
набрання ним законної сили є підставою
для оформлення ОСОБА_4 документів для
приватизації земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1 за відсутності згоди
та підпису в акті встановлення меж
земельної ділянки суміжного
землекористувача - Одеської державної
академії будівництва та архітектури, а
також є підставою для Управління
Держземагентства у м. Одесі Одеської
області для анулювання запису № 175 в
Книзі записів державних актів на право
постійного користування землею про
реєстрацію державного акту на право
постійного користування земельною
ділянкою Одеської державної академії
будівництва та архітектури за адресою:
АДРЕСА_2, виданого 06 листопада 2001 року.

В апеляційній скарзі Одеська державна
академія будівництва та архітектури
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення яким залишити
позовну заяву без розгляду,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального та матеріального права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в апеляційній скарзі доводи,
судова колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ч.3 ст. 415 ЦК України особа, до
якої перейшло право власності на
будівлі (споруди), набуває право
користування земельною ділянкою на тих
же умовах і в тому ж обсязі, що й
попередній власник будівлі (споруди).

Задовольняючи позов, суд обґрунтовано
виходив з того, що межі земельної
ділянки, яка передана у постійне
користування Одеській державній
академії будівництва та архітектури та
позивачки ОСОБА_4 перетинаються
внаслідок помилок при здійсненні
вимірювань по земельній ділянки.

Цей висновок суду підтверджується
листом Одеського міського управління
земельних ресурсів Одеської міської
ради від 22.07.2011 року про те, що при
виготовленні технічної документації
по складанню державного акту на право
постійного користування землею
Одеської державної академії
будівництва та архітектури на земельну
ділянку були допущені технічні
неточності для усунення яких необхідно
провести вимірювання меж земельної
ділянки сучасними геодезичними
вимірювальними приводами на
місцевості (а.с. 20-21,т.1), розпорядженням
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради № 786 від 12.06. 1998
року (а.с. 11,т.1) ,рішенням Київського
районного суду м. Одеси від 23. 07.2009 року
по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_11,
ОСОБА_12 про усунення перешкод у
користуванні і розпорядженні майном,
виділ частки та визнання права
власності, яким визнано за ОСОБА_4 право
власності на домоволодіння, яке
складається з житлового будинку під
літ. «Г», а саме: «Г1», «Г2», «Г3»
загальною площею 186,5 кв.м, житловою
площею 133,3 кв.м, вбиральню під літ. «Л»,
навіс «Т», гараж під літ «Н», сарай під
літ. «З» за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 25,т.1),
довідкою державного архіву Одеської
області від 06.05.1998 року про закріплення
земельної ділянки площею 1820 кв.м за
адресою АДРЕСА_1 (а.с. 26,т.1), листом КП
«Одеське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості Одеської міської ради» від
20.10.2011 року про те, що корегування
геодезичних даних земельної ділянки
Одеської державної академії
будівництва та архітектури не змінюють
її форми, місце розташування та площу
(а.с. 27,т.1), відомістю обчислення площі
земельної ділянки Одеської державної
академії будівництва та архітектури
(а.с. 28,т.1), планом земельної ділянки
Одеської державної академії
будівництва та архітектури (а.с. 30-31,т.1),
каталогом координат зовнішніх меж
земельної ділянки, якою користується
ОСОБА_4 (а.с. 32,т.1), каталогом координат
кутів зовнішніх меж землекористування,
землекористувача ОСОБА_4 (а.с. 53-58,т.1),
Державним актом на право постійного
користування землею Одеської
державної академії будівництва та
архітектури від 06.11.2001 року (а.с. 71-73,т.1),
договором дарування від 20.08.2000 року
ОСОБА_10 - ОСОБА_4 (а.с. 91,т.2).

Доводи апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_10 свою частину будинку
реконструював незаконно, не всі
зведені самовільно будови ОСОБА_10
прийняті в експлуатацію, частина
огорожі незаконно подарована позивачу
її батьком не можуть бути підставою для
скасування рішення суду, оскільки не
мають правового значення для вирішення
справи по суті і не підтверджені
матеріалами цієї справи.

Твердження апеляційної скарги, що
Державний акт на земельну ділянку
Одеської державної академії
будівництва та архітектури є законним
суперечить висновку №1064/02 судової
почеркознавчої експертизи від 21.05.2014
року про те, що ОСОБА_10 не підписував
заяву про погодження меж земельних
ділянок (а.с. 165-167,т.2) та листам
Одеського міського управління
земельних ресурсів від 22.07.2011 року та
КП «ОМБТІ та РОН» від 20.10.2011 року про
виявлення технічних помилок, які були
викликанні недосконалістю
вимірювальної техніки, якими
користувалися організації на той
період часу, тому межі частини належних
ОСОБА_4 на праві власності будівель і
споруд перетинаються з межами
земельної ділянки переданої у постійне
користування Одеської державної
академії будівництва та архітектури.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що позов пред'явлений не до належного
відповідача , судом при ухваленні
рішення був проаналізований суб'єктний
склад учасників процесу і суд прийшов
до висновку, з яким погоджується судова
колегія, оскільки вимоги пред'явлені
виключно до ОДАБА, як володільця
земельної ділянки згідно ст. 404 ЦК
України.

Вирішуючи спір, суд обґрунтовано
послався на правову позицію, викладену
в постанові Верховного Суду України
від 06.02.2013 року (справа 6-169 цс 12), яка є
обов'язковою для застосування всіма
судами України.

До того ж, паркан між земельними
ділянками встановлений відповідачем
ще в 1969 році.

Що стосується встановлення судом
ОСОБА_4 безстрокового сервітуту на
земельну ділянку площею 0,0244 га, що на
плані топогеодезичної зйомки 2009 року
позначена точками 1-2-3-4-5-6, та на
земельну ділянку площею 0,0038 га, що на
плані топогеодезичної зйомки 2009 року
позначена точками 1-2-3-4-5-6, на право
проходу та проїзду до житлового
будинку ОСОБА_4, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, то судова колегія
вважає, що рішення суду в цій частині
відповідає вимогам ст.ст. 401- 404 ЦК
України, оскільки прохід та проїзд до
земельної ділянки ОСОБА_4 іншим шляхом
неможливий.

Судова колегія вважає, що підстав для
скасування рішення суду не вбачається,
доводи апеляційної скарги не
спростовують рішення суду, до того ж
згідно ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України,
ст.ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Одеської державної
академії будівництва та архітектури
відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 03 жовтня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
Л.Є. Виноградова

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко