АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/791/3956/14
Головуючий в суді 1
інстанції: Стамбула М.І.
Доповідач: Склярська І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року грудня місяця 22 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Вейтас І.В.

При секретарі: Благовещенській
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
ухвалу Дніпровського районного суду
міста Херсона від 28 листопада 2014 року у
справі за заявою ОСОБА_3, зацікавлені
особи: Реєстраційна служба
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Херсоні, Дніпровське
управління юстиції у м. Херсоні про
встановлення факту набуття права
власності за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із заявою про встановлення факту
набуття права власності за набувальною
давністю, в якій просив встановити факт
набуття ним права власності за
набувальною давністю на квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 47,7 кв.м.,
жилою площею 29,8 кв.м.

Ухвалою Дніпровського районного суду
міста Херсона від 28 листопада 2014 року
відмовлено у відкритті провадження у
справі з підстав передбачених ст. 256 ЦПК
України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм процесуального права, просить
ухвалу суду скасувати та направити
справу до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Заслухавши доповідача, представника
заявника, перевіривши відповідність
оскарженої ухвали вимогам цивільного
процесуального закону, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі суд першої інстанції послався
на те, що відповідно ст. 256 ЦПК України
встановлення факту набуття права
власності не може мати юридичне
значення, оскільки з заяви вбачається
спір про право.

Стаття 234 ЦПК України визначає, що
окреме провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.4 ст.256 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо із заяви про
встановлення факту, що має юридичне
значення, вбачається спір про право.

Як вбачається зі змісту поданої заяви,
ОСОБА_3 просить встановити факт набуття
ним права власності за набувальною
давністю на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 47,7 кв.м., жилою площею
29,8 кв.м., у зв'язку з тим, що заявник з
травня 1971 року постійно проживає у
вказаній квартирі, у теперішній час
зазначений будинок не знаходиться на
балансі в жодній організації міста та
інші особи на вказане майно не
претендують (а.с.1-3).

Відповідно до змісту положень ст. 344 ЦК
України набуття права власності на
майно за набувальною давністю є
самостійною підставою набуття права
власності. В зазначеному випадку право
власності на нерухоме майно
набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344
ЦК України).

Як роз'яснено в постанові Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав» (п.13)
можливість пред'явлення до суду позову
про визнання права власності за
набувальною давністю випливає з
положень статей 15,16 ЦК, а також ч.4 ст.344
ЦК згідно з якими захист цивільних
прав здійснюється судом шляхом
визнання права. У зв'язку з цим особа,
яка заявляє про давність володіння і
вважає, що у неї є всі законні підстави
бути визнаною власником майна за
набувальною давністю, має право
звернутися до суду з позовом про
визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання
права власності за набувальною
давністю є попередній власник майна
або його правонаступник. У разі якщо
попередній власник нерухомо мого майна
не був і не міг бути відомим давнісному
володільцю, то відповідачем є орган,
уповноважений управляти майном
відповідної територіальної громади.

Як у нормах процесуального права, так і
нормах матеріального права йдеться про
право власності, як право цивільне, яке
ОСОБА_3 ще не належить.

Представник заявника в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
зазначила, що ОСОБА_3 утримує квартиру
шляхом укладення договорів з
організаціями, які надають комунальні
послуги та сплачує ці послуги. Будинок
в якому знаходиться квартира, є
багатоквартирним, усі інші квартири
були приватизовані квартиронаймачами
до реорганізації балансоутримувача
будинку, але заявник за вадами здоров'я
і внаслідок своєї необізнаності не
зміг вчасно реалізувати своє право на
приватизацію житла, власника будинку
не має, а тому право власності на
квартиру має набуватися в порядку ч.4
ст.344 ЦК України з дотриманням
процесуального закону: гл. 6 ЦПК
України.

З вищевикладеного вбачається, що
квартира має статус об'єкта
цивільно-правових відносин, матеріали
справи, з урахуванням викладених
представником заявника обставин, не
свідчать про безспірність заяви, а тому
колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги про
наявність підстав для розгляду заяви в
окремому провадженні.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
відкритті провадження на підставі ч. 4
ст. 256 ЦПК України, а доводи скарги не
ґрунтуються на процесуальному законі.

Ухвала постановлена з додержанням
вимог закону, при вирішені питання не
були порушені норми процесуального
права та порядок, встановлений для його
вирішення.

Таким чином, апеляційну скаргу слід
відхилити, а ухвалу суду першої
інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, ч.1 п.1 ст.312, ст.315 ЦПК
України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду
міста Херсона від 28 листопада 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: