Справа № 346/5505/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року
м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді
Беркещук Б.Б.

секретаря
Матушевської Г.Д.

з участю заявника
ОСОБА_1,

позивача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Коломия
заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного
рішення , -

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Коломийського
міськрайонного суду від 04 листопада 2014
року, ухваленому у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, позовні вимоги ОСОБА_2
задоволені у повному обсязі.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про
перегляд та скасування заочного
рішення Коломийського міськрайонного
суду від 04 листопада 2014 року по справі
№ 346/5505/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини, котру у
судовому засіданні підтримав
посилаючись на те, що із постановленим
рішенням він не згоден, оскільки судом
не повно встановлено обставини , які
мають значення для вирішення справи,
факти які встановлені судом зі слів
позивача не відповідають дійсності, що
не згідний із заочним рішенням
поскільки позивачка забрала дитину, в
результаті чого він змушений був
звертатись в органи опіки та до органів
внутрішніх справ в м.Коломия, що
присуджені судом аліменти позивачка
буде використовувати для власних
потреб, а також уточнив у судовому
засіданні, що він добровільно надавав
допомогу на утримання неповнолітньої
дочки - купив коляску, дитяче ліжечко.
Крім того ствердив, що погоджується
сплачувати аліменти при умові, якщо
позивачка буде давати йому дитину.
Вказує, що повістки за адресою
проживання він не отримував, а
отримувала його сестра, а він не був
повідомлений про час та місце розгляду
справи, у звязку з цим не міг повідомити
суду причини неявки, подати відповідні
письмові заперечення проти позову.

Зазначає, що вищевказане рішення суду
він отримав по пошті 21 листопада 2014
року. У звязку з цим, фактично був
позбавлений можливості бути присутнім
в судовому засіданні та захищати свої
права , а також позбавлений
передбаченого законодавством права
надати суду докази , якими він
заперечує проти позову, а саме, що
позивач забрала дитину і цим
перешкоджає йому у добровільному
виконанні обовязку по утриманню
дитини; що аліменти, які він буде
сплачувати позивач буде
використовувати для власних потреб.

Просить суд переглянути вищевказане
заочне рішення та скасувати його.

Позивач ОСОБА_2. заперечила проти
задоволення заяви поскільки вважає її
безпідставною і необгрунтованою.

Заслухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, суд
приходить до наступних висновків.

У відповідності до п.1 ч.3 ст. 231 ЦПК
України суд може своєю ухвалою за
результатами розгляду заяви про
перегляд заочного рішення залишити
заяву без задоволення.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України
заочне рішення підлягає скасуванню,
якщо судом буде встановлено, що
відповідач не з”явився в судове
засідання та не повідомив про причини
неявки з поважних причин і докази на
які він посилається, мають істотне
значення для правильного вирішення
справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
заявник він же відповідач ОСОБА_1 не
з"явився 20 жовтня 2014 року в попереднє
судове засідання та 04 листопада 2014 року
в судове засідання по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, хоча про час слухання справи
повідомлявся судовими повістками про,
що свідчать повідомлення про їх
отримання (а.с.10,14).

Згідно з правилами ч.3 ст.76 ЦПК України
якщо особу, якій адресовано судову
повістку, не виявлено в місці
проживання, повістку під розписку
вручають будь-кому з повнолітніх
членів сім'ї, які проживають разом з
нею, а за їх відсутності - відповідній
житлово-експлуатаційній організації
або виконавчому органу місцевого
самоврядування.

Тому посилання відповідача на те, що
замість нього судові виклики в судові
засідання отримала його сестра, і
зв'язку з цим відповідач не був належно
повідомлений про дані засідання, суд
вважає безпідставним, враховуючи
вищенаведені законодавчі положення.
Крім того, в повідомленні про вручення
судового виклику вказано без
застережень, що судову повістку виклик
вручено особисто відповідачу, а не
будь-кому іншому (а.с.10.14) і даний факт
відповідачем не спростовано.

Відповідачем не надано доказів, які
б свідчили про поважність причин його
неявки у вищевказані судові засідання.

Небажання відповідача надавати
докази в обгрунтування своїх
заперечень проти позову, зокрема з
причини ухилення від участі у судових
засіданнях, давало суду право при
заочному розгляді справи обмежитися
доказами, наданими позивачем, що
повністю відповідає положенням ч.1 ст.
224 ЦПК України.

Суд вважає, що відповідач мав
можливість реалізувати свої
процесуальні права, як при
попередньому судовому засіданні так і
в стадії судового розгляду справи .

Крім того, відповідач обґрунтовує
свою заяву про скасування заочного
рішення тим, що позивач забрала
малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і
саме цим перешкоджає йому у
добровільному виконанні обов’язку в
утриманні дитини; а також що аліменти
які він буде сплачувати на утримання
дитини позивач буде використовувати
для своїх власних потреб, та що згідний
сплачувати аліменти, якщо позивач
ОСОБА_2 буде давати йому дитину . Такі
докази не можуть братися судом до уваги
оскільки не мають істотного значення
для правильного вирішення справи про
стягнення аліментів.

Відповідно до ст.57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Отже, судом встановлено, що заявник
ОСОБА_1 не з'явився в судові засідання
про які завчасно та належним чином був
повідомлений. Заявником отримано
рішення суду 08 листопада 2014 року, що
підтвердив в судовому засіданні
заявник, за тією ж адресою що і судові
повідомлення . Заявник ОСОБА_1 не подав
доказів, які мають істотне значення для
вирішення справи, у зв'язку з чим
відсутня передбачена сукупність
підстав, необхідних для скасування
заочного рішення, а тому суд дійшов
висновку, що заяву про перегляд
заочного рішення слід залишити без
задоволення.

Керуючись ст. 231 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення Коломийського
міськрайонного суду від 04 листопада 2014
року по справі № 346/5505/14 ц за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ЦПК
України у разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене в загальному порядку,
встановленому цим Кодексом. У цьому
разі строк на апеляційне оскарження
рішення починає відраховуватися з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Беркещук Б. Б.