Справа № 2/489/2774/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 грудня 2014 року Ленінський
районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю представника позивача
Івлічевої К.Ю., відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Миколаєві
цивільну справу за позовом Державного
підприємства «Науково-виробничий
комплекс газотурбобудування «Зоря» -
«Машпроект» до ОСОБА_2 про визнання
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року ДП НВКГ
«Зоря-Машпроект» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання його
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням.

Позивач вказував на те, що з 10.10.1991 року
по 06.08.2008 року ОСОБА_2 перебував з
підприємством в трудових відносинах.
06.08.2008 року відповідач був звільнений
з роботи за власним бажанням.

На балансі підприємства ДП НВКГ
«Зоря-Машпроект» знаходиться
гуртожиток, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, в якому відповідач
зареєстрований з 1991 року, але в ньому
не проживає.

З березня 2007 року відповідач постійно
проживає в іншому гуртожитку за
адресою: АДРЕСА_2, але зареєструвати в
установленому порядку нове місце
проживання відповідач відмовився.

Посилаючись на те, що відповідач
протягом семи років відсутній за
місцем свого проживання в гуртожитку
по АДРЕСА_1, де він зареєстрований,
оскільки вибув на інше постійне місце
проживання в інший гуртожиток, де і
проживає протягом тривалого часу, в
трудових відносинах з ДП НВКГ
«Зоря-Машпроект» на теперішній час не
перебуває, позивач просив суд визнати
відповідача таким, що втратив право
користування житловим приміщенням в
гуртожитку, розташованого за
адресою:АДРЕСА_1 на підставі ст.107 ЖК
України.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позов. Просила про
його задоволення.

Відповідач проти задоволення позову
заперечував. Вказував на те, що кімната
АДРЕСА_1, де він залишається
зареєстрованим і по теперішній час,
була йому надана у зв'язку з трудовими
відносинами з підприємством, а залишив
він гуртожиток не за власним бажанням,
а у зв'язку з необхідністю проведення
його ремонту. В кімнаті, в якій він
проживає на теперішній час, йому
виділене лише ліжко-місце, та це житло
не є рівноцінним попередньому.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, вивчивши матеріали
справи та оцінивши зібрані по справі
докази у їх сукупності, суд дійшов
наступного.

Відповідно до змісту ч.3 ст.9 ЖК України
ніхто не може бути обмежений у праві
користування жилим приміщенням,
займаним на законній підставі.

В силу ч.1 ст.127 ЖК України гуртожитки
використовуються для проживання
робітників, службовців, студентів,
учнів.

Як визначено пунктом 2 Примірного
положення про гуртожиток,
затвердженого постановою Ради
Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208
(далі - Положення), гуртожитки
призначаються для проживання
робітників, службовців, студентів,
учнів, а також інших громадян у період
роботи або навчання.

За приписами ч. 2 ст. 107 ЖК України та п.
11 роз'яснень Постанови Пленуму
Верховного Суду України N 13 від 12
квітня 1985 року «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» вбачається,
що відповідно до ст. 107 ЖК наймач або
член його сім'ї, який вибув на інше
постійне місце проживання, втрачає
право користування жилим приміщенням з
дня вибуття, незалежно від пред'явлення
позову про це.

На ствердження вибуття суд може брати
до уваги будь-які фактичні дані, які
свідчать про обрання стороною іншого
постійного місця проживання
(повідомлення про це в листах, розписка,
переадресовка кореспонденції,
утворення сім'ї в іншому місці,
перевезення майна в інше жиле
приміщення, виїзд в інший населений
пункт, укладення трудового договору на
невизначений строк тощо).

Як вбачається з матеріалів справи,
будівля гуртожитку, розташованого по
АДРЕСА_1, з 1966 року знаходиться на
балансі позивача ДП НВКГ «Зоря» -
«Машпроект».

Відповідачу ОСОБА_2 в 1991 році у зв'язку
з його трудовими відносинами з даним
підприємством було надано для
проживання кімнату АДРЕСА_1 у
вказаному гуртожитку. У цій кімнаті
позивач зареєстрований з 20.12.1991 року.

У зв'язку з необхідністю проведення
капітального ремонту будівлі
гуртожитку по АДРЕСА_1 відповідач,
разом з іншими мешканцями гуртожитку,
на підставі наказу по соціальній
службі комплексу від 16.02.2007 року № 65, у
період з квітня 2007 року, тимчасово, на
період ремонту гуртожитку, був
відселений у інший гуртожиток по
АДРЕСА_2, який також знаходиться на
балансі позивача, де йому було виділено
ліжко - місце в кімнаті АДРЕСА_2.

В даній кімнаті гуртожитку по АДРЕСА_2
відповідач проживає і на теперішній
час.

Як вбачається з наявних матеріалів
справи, договору № 707/1 на капітальний
ремонт гуртожитку по АДРЕСА_1 від 23
липня 2007 року виконання робіт щодо
капремонту будівлі гуртожитку мало
бути завершеним до грудня 2007 року.

Проте, як слідує з пояснень
представника позивача в судовому
засіданні капітальний ремонт вказаної
будівлі гуртожитку до теперішнього
часу не проведений.

Протоколом конференції трудового
колективу ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект»
від 30.07.2014 року прийнято рішення дати
згоду на передачу гуртожитку по
АДРЕСА_1 на баланс Міністерства
оборони України.

Таким чином, наведене вище свідчить про
те, що саме з поважних причин
відповідач не проживає в гуртожитку по
АДРЕСА_1, а не залишив це жиле
приміщення у зв'язку з вибуттям на інше
постійне місце проживання.

Крім того, в матеріалах справи відсутні
докази, що відповідачу замість житла в
гуртожитку по АДРЕСА_1, у встановленому
законом порядку, було надано інше житло
в гуртожитку по АДРЕСА_2 для постійного
проживання, на що зазначав в позові
позивач.

Що ж стосується доводів позивача про
припинення трудових відносин
відповідача з підприємством, то ці
обставини не стосуються підстав,
заявленого позову, передбачених ст.107
ЖК України.

Враховуючи вказані обставини, суд
приходить до висновку, що позов
Державного підприємства
«Науково-виробничий комплекс
газотурбобудування «Зоря» -
«Машпроект» до ОСОБА_2 про визнання
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І
Ш И В:

В позові Державного підприємства
«Науково-виробничий комплекс
газотурбобудування «Зоря» -
«Машпроект» до ОСОБА_2 про визнання
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до
апеляційного суду

Миколаївської області через
Ленінський районний суд м.Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя:
Н.А. Спінчевська