Справа № 703/5196/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2014 Смілянський міськрайонний суд
Черкаської області в складі:

головуючого-судді
Гудзюка І.В.

при секретарі Гречка
В.В.,

за участю представника

відповідача
Волошиної Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Сміла
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Смілянської філії товариства з
обмеженою відповідальністю «Еліт» про
стягнення заробітної плати, середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні та відшкодування
моральної шкоди,-

встановив:

ОСОБА_2 перебувала в трудових
відносинах із Смілянською філією ТОВ
«Еліт» із 01 квітня по 18 серпня 2014 року.
Наказом №912 від 18 серпня її звільнено з
роботи на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України
за угодою сторін.

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом до відповідача.

В обґрунтування позовних вимог
вказала, що в день звільнення із нею не
було проведено повного розрахунку по
виплаті заробітної плати за червень,
липень та серпень місяць 2014 року в сумі
7 595 грн. 56 коп. Оскільки розрахунок по
заробітній платі не проведений із нею і
на сьогодні просить стягнути із
підприємства на свою користь середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні за період із 19 серпня по
04 листопада 2014 року, тобто з дня,
наступного за днем звільнення з роботи,
по день винесення рішення по справі, що
становить 55 робочих днів. Також
позивачка, відповідно до положень ст.
2371 КЗпП України просить відшкодувати
їй моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.,
зазначаючи, що незаконні дії
відповідача по невиплаті заробітної
плати протягом тривалого часу призвели
до моральних переживань, втрати
душевного спокою, роздратування,
принизливої ситуації щодо
необхідності відшукання додаткових
джерел для існування тощо.

Представник відповідача позов визнала
лише в частині виплати заборгованої
заробітної плати та пояснила, що ст. 117
КЗпП України, на яку посилається
позивачка у своїй позовній заяві,
передбачає відповідальність за
затримку розрахунку при звільненні в
разі наявності вини власника або
уповноваженого ним органу. Однак вини
відповідача у не проведенні розрахунку
з позивачкою під час її звільнення
немає. Причиною виникнення
заборгованості відповідача перед його
працівниками є відсутність
фінансування відповідача головним
товариством в силу різних обставин.
Так, в зв'язку з проведенням військових
дій на сході України та анексією Криму
Російською Федерацією, значна
кількість продукції ТОВ «Еліт»
залишилася на вказаних територіях,
повернення або продаж якої є на даний
час неможливим. Підприємство зазнало
значних фінансово-матеріальних
збитків, а для стабілізації його
господарської діяльності виниклу
заборгованість по заробітній платі
підприємство змушене гасити
частковими платежами в міру
надходження коштів. З позовною вимогою
позивачки про відшкодування моральної
шкоди у розмірі 15 000 гривень відповідач
не погоджується, та вважає її
необґрунтованою, оскільки позивачкою
не надано жодних доказів того, що вона
дійсно зазнала моральних переживань,
втратила нормальні життєві зв'язки, і
що це дійсно вимагало від неї
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Дослідивши матеріали справи суд
вважає, що позов підлягає до часткового
задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, проводиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Про нараховані суми, належні
працівникові при звільненні, власник
або уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних
працівникові при звільненні, власник
або уповноважений ним орган в усякому
випадку повинен в зазначений у цій
статті строк виплатити не оспорювану
ним суму.

Відповідно до довідки про доходи №696
від 24 вересня 2014 року заборгованість
відповідача перед позивачем по
заробітній платі становить 7595 грн. 56
коп., які відповідно до ст. 116 КЗпП
України повинні бути стягнуті із
відповідача на користь позивача в
примусовому порядку.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Згідно постанови КМУ №100 від 08 лютого
1995 року «Про затвердження Порядку
обчислення середньої заробітної
плати» середньомісячна зарплата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата. Усі виплати
включаються в розрахунок середньої
заробітної плати у тому розмірі, в
якому вони нараховані, без виключення
сум відрахування на податки, стягнення
аліментів тощо, за винятком
відрахувань із заробітної плати осіб,
засуджених за вироком суду до
виправних робіт без позбавлення волі.
Нарахування виплат у всіх випадках
середньої заробітної плати
провадиться виходячи з розміру
середньоденної (годинної) заробітної
плати (п.5 розділу IV постанови).

Заробітна плата ОСОБА_2 згідно
розрахункових листів за два останніх
повних календарних місяців становить в
червні та липні 2014 року відповідно 4000
та 4046, 28 грн.

Згідно з табелем обліку використання
робочого часу за червень-липень 2014 року
позивачка відпрацювала 42 дня.

Середній заробіток позивачки за один
день дорівнює 191 грн. 58 коп. ((4000+4046,28) : 42).

На момент винесення рішення по справі
затримка розрахунку по заробітній
платі відповідача з дня звільнення
складає 55 днів.

Отже середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні
складає 10 536 грн. 90 коп. (191,58х55).
Зазначена сумі підлягає стягненню із
відповідача на користь позивачки в
судовому порядку на підставі ст. 117 КЗпП
України.

Невиплата заробітної плати протягом
тривалого часу призвели до моральних
переживань позивачки, втрати душевного
спокою, роздратування, принизливої
ситуації щодо необхідності відшукання
додаткових джерел для існування тощо.
Розмір заподіяної позивачці моральної
шкоди суд оцінює в 500 грн., які
відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
підлягають стягненню із відповідача на
користь позивачки.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України із відповідача на користь
позивачки слід стягнути 200 грн. за
надання правової допомоги адвоката, а
на користь держави 243 грн. 60 коп.
судового збору.

Всього із відповідача на користь
позивача підлягають стягненню 18 832 грн.
46 коп. (7 595, 56+10 536,90+500+200).

На підставі викладеного, відповідно до
ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 233, ст.237-1 КЗпП України,
керуючись 10, 60, 88, 213, 215 ЦПК України, суд,
-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із Смілянської філії
товариства з обмеженою
відповідальністю «Еліт» на користь
ОСОБА_2 заборгованість із заробітної
плати - 7 595 грн. 56 коп., середній
заробіток за весь час затримки
розрахунку при звільненні - 10 536 грн. 90
коп., 500 грн. на відшкодування моральної
шкоди, 200 грн. за надання правової
допомоги адвоката, а всього 18 832 грн. 46
коп., а на користь держави 243 грн. 60 коп.
судового збору.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Черкаської області
через Смілянський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на його
оскарження, а в разі його оскарження
-після розгляду справи апеляційним
судом, якщо воно не буде скасовано.

Головуючий:
І. В. Гудзюк