№ 201/7916/14-ц
провадження 2-з/201/238/2014
УХВАЛА

30 жовтня 2014 року

Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 (49000, Україна,
АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (49000,
Україна, м. Дніпропетровськ, вул.
Рогальова, буд. 3-а, РНОКПП НОМЕР_2), третя
особа: публічне акціонерне товариство
«ОСОБА_3 Аваль», про стягнення суми
боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13 червня 2014 року звернулася до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_2
про стягнення суми боргу.

Ухвалою судді Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 2 липня 2014
року позовну заяву було залишено без
руху та надано позивачу строк для
усунення недоліків в позовній заяві,
які ним було усунуто та подано позовну
заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу.

Ухвалою судді Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 8 липня 2014
року провадження по цій справі було
відкрито та призначено проведення
судового засідання.

Ухвалою судді Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 8 липня 2014
року по справі було вжито заходи
забезпечення позову.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 1 жовтня
2014 року апеляційну скаргу задоволено, а
ухвалу судді Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 8 липня 2014 року
– скасовано та направлено на новий
розгляду до суду вирішення вказаного
питання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 6 жовтня 2014 року
позивачу повернуто заяву про
забезпечення позову.

29 жовтня 2014 року ОСОБА_1 подано уточнену
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: публічне акціонерне товариство
«ОСОБА_3 Аваль», про стягнення суми
боргу, а також разом з уточненим
позовом позивачем до суду було подано
заяву про забезпечення позову, в якій
він просить накласти арешт та
заборонити вчиняти будь-які дії
(купівля-продаж, міна, найм та інше) по
відчуженню, реалізації майна, передачі
іншим особам та переоформленню
документів на інших осіб стосовно
нерухомого майна, що належить
відповідачу, а саме: нежитлового
приміщення № 5, магазин непродовольчих
товарів, який знаходиться за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Ширшова, буд. 10,
літера А-3, загальною площею 192,8 кв.м,
оскільки сума заявлених позовних вимог
є значною та відповідач під час
розгляду справи судом матиме змогу
відчужити належне йому майно на
користь інших осіб, також слід
зазначити, що державною виконавчою
службою проводяться виконавчі дії щодо
звернення стягнення на майно
відповідача в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором,
однак як витікає з матеріалів справи
повернення заборгованості за
договором позики від 14 червня 2006 року,
яку позивач просить стягнути з
відповідача було забезпечене майном
стосовно якого він просить вжити
заходи забезпечення позову, а тому в
разі задоволення позову зазначене може
бути утруднити чи зробить неможливим
виконання рішення суду.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України
передбачено, що суд, за заявою осіб, що
беруть участь у справі, може вжити
заходи забезпечення позову. Частиною 3
цієї ж статті встановлено, що
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Накладення
арешту на майно та заборона вчиняти
певні дії є видами забезпечення позову,
передбаченими ст. 152 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про
забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» зазначено, що
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суддя має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи і заяву
про забезпечення позову та оцінивши
надані докази, суд вважає можливим
задовольнити заяву про забезпечення
позову, в з в’язку з чим накласти арешт
та заборонити вчиняти будь-які дії
(купівля-продаж, міна, найм та ін.) по
відчуженню, реалізації, передачі іншим
особам та переоформленню документів на
інших осіб стосовно нерухомого майна,
що належить відповідачу ОСОБА_2 на
праві приватної власності, а саме:
нежитлового приміщення № 5, магазин
непродовольчих товарів, який
знаходиться за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Ширшова, буд. 10,
літера А-3, загальною площею 192,8 кв.м,
оскільки між сторонами дійсно виник
майновий спір з приводу стягнення суми
грошових коштів (1 500 000 гривень), яка є
значною та зазначені види забезпечення
позову є співмірними із заявленими
позивачем вимогами, а також існують всі
підстави вважати, що відповідачем чи
іншими особами може бути відчужене
зазначене майно на користь інших осіб
або вчинені будь-які інші дії щодо вище
вказаного нерухомого майна, крім того з
матеріалів справи вбачається, що
державною виконавчою службою
проводяться виконавчі дії щодо
звернення стягнення на майно
відповідача в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором,
однак як витікає з матеріалів справи
повернення заборгованості за
договором позики від 14 червня 2006 року,
яку позивач просить стягнути з
відповідача було забезпечене майном
стосовно якого позивач просить вжити
заходи забезпечення позову, крім того
слід зазначити, що вказаним не
порушуються інтереси третьої особи, в
зв’язку з чим не можуть бути взяті до
уваги можливі її заперечення щодо
зазначеного, оскільки заходи
забезпечення позову вживаються судом
до розгляду справи по суті, тобто мають
тимчасовий характер, однак справа ще не
розглянута, по справі проводяться
процесуальні дії з метою повного і
всебічного її розгляду і з’ясування
обставин та ін., всі ці обставини є
предметом спору по справі між
сторонами, позовні вимоги носять
матеріальний характер, по суті
позовних вимог своїх пояснень сторони
ще не давали, матеріали справи ще не
досліджувалися по суті, а тому з
урахуванням вище викладеного суд
вважає, що у разі невжиття заходів
забезпечення позову відповідач матиме
можливість здійснити відчуження майна,
що йому належить, на користь інших осіб,
а тому дійсно існує реальна загроза
утруднення або неможливість виконання
рішення суду так як у сторони спору
(відповідача ОСОБА_2 чи інших осіб) до
його вирішення наявна можливість
розпорядитися об'єктом прав, що йому
належать, в зв’язку з чим невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

На підставі викладеного,
керуючись ч. ч. 1, 3 ст. 151, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 152,
ч. 1 ст. 153, 210, 293 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову – задовольнити.

Накласти арешт та
заборонити вчиняти будь-які дії
(купівля-продаж, міна, найм та ін.) по
відчуженню, реалізації, передачі іншим
особам та переоформленню документів на
інших осіб стосовно нерухомого майна,
що належить відповідачу ОСОБА_2 на
праві приватної власності, а саме:
нежитлового приміщення № 5, магазин
непродовольчих товарів, який
знаходиться за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Ширшова, буд. 10,
літера А-3, загальною площею 192,8 кв.м.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 5 днів з
дня проголошення ухвали, а у разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Ухвала набрала законної
сили 30 жовтня 2014 року.

Строк пред’явлення ухвали
до виконання – один рік.

Оскарження ухвали не
зупиняє її виконання.

Суддя -

О.А. Антонюк