справа № 361/8506/14-ц
провадження № 2/361/3216/14
Броварський міськрайонний суд
Київської області у складі:
головуючого-судді Телепенька А.Д.,при
секретарі Балабан І.М.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи
такою, що втратила право користування
У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом у якому зазначала, що
вона на підставі договору
купівлі-продажу житлового будинку від
15 жовтня 2014 року є власником житлового
Вказаний договір купівлі-продажу був
укладений між нею та відповідачем
ОСОБА_5, яка була власницею будинку
АДРЕСА_1, та від імені якої діяла ОСОБА_6
Крім цього, її право власності на цей
будинок підтверджується і витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
На даний час у спірному будинку
зареєстровані двоє осіб: ОСОБА_5 та
ОСОБА_4, які уже більше двох років у
вказаному будинку не проживають, не
несуть витрат по його утриманню,
особистих речей відповідачів у будинку
Оскільки, відповідачі не є власниками
будинку АДРЕСА_1, а їхня реєстрація за
вказаною адресою створює їй, як
власнику, перешкоди у вільному
користуванні та розпорядженні
належним їй нерухомим майном, тому вона
звернулася до суду із цим позовом та
просить визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5
такими, що втратили право користування
спірним житловим будинком.
Представник позивача: ОСОБА_7, у
судовому засіданні позов підтримав та
просив його задовольнити. Проти
заочного розгляду справи не
Відповідачі: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до суду
повторно не з'явилися, про місце, дату
та час розгляду справи повідомлялися
належним чином, про причини неявки суд
Зі згоди представника позивача суд
виносить рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст. 224
Заслухавши пояснення представника
позивача, свідка, дослідивши матеріали
справи, судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві
приватної власності належить житловий
будинок, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності № 28153243 від 15 жовтня 2014 року.
Вказаний будинок належить їй на
підставі договору купівлі-продажу
жилого будинку від 15 жовтня 2014 року
укладеного між ОСОБА_5, від імені якої
діяла на підставі довіреності ОСОБА_6,
та ОСОБА_3, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстрованого в реєстрі за № 1546, за
умовами якого ОСОБА_5 (в особі
представника) передала у власність
ОСОБА_3 жилий будинку № 6 з надвірними
будівлями: гараж-сарай, вбиральня,
колодязь, тротуар, огорожа, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 107,9 м2., жилою площею 66,3
Згідно із записами у будинковій книзі
для прописки громадян, що проживають в
будинку №? 6, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, у даному будинку
зареєстровані: ОСОБА_5 та ОСОБА_4
Із довідки Форми - 3 за № 507 від 19
листопада 2014 року виданої Комунальним
підприємством «Служба замовника»
видно, що у будинку АДРЕСА_1,
зареєстровані: ОСОБА_5 та ОСОБА_4
Свідок: ОСОБА_9 у суді показала, що їй як
сусідці позивача відомо, що
відповідачі у справі, а саме: ОСОБА_5
більше восьми років не проживає у
будинку ОСОБА_3, оскільки постійно
проживає у Краснодарському краї
Російської Федерації. Що стосується
відповідача ОСОБА_4 то він не проживає у
цьому ж будинку № 6, більше чотирьох
років. Також зазначила, що відповідачі
продали цей будинок позивачу ОСОБА_3
У ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.
Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
Пленум Верховного Суду України у п. п. 26,
27 постанови № 2 від 12 червня 2009
року «Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» роз'яснив, що під час
судового розгляду предметом
доказування є факти, якими
обґрунтовують заявлені вимоги чи
заперечення або мають інше юридичне
значення для вирішення справи (причини
пропуску позовної давності тощо) і
підлягають встановленню при ухваленні
рішення. Суд не бере до розгляду докази,
які не стосуються предмета
доказування. Виходячи з принципу
процесуального рівноправ'я сторін та
враховуючи обов'язок кожної сторони
довести ті обставини, на які вона
посилається, необхідно в судовому
засіданні дослідити кожний доказ,
наданий сторонами на підтвердження
своїх вимог або заперечень, який
відповідає вимогам належності та
допустимості доказів (ст. ст. 58, 59 ЦПК
України) в порядку, передбаченому ст.
ст. 85, 187, 189 ЦПК України.

За змістом ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що ґрунтують
вимоги і заперечення для вирішення
справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
письмових доказів, речових доказів,
зокрема звуко - і відеозаписів,
висновків експертів.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом. Право приватної власності є
непорушим.

Згідно із ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно із ст. 72 ЖК України, визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Статтею 150 ЖК України, передбачено, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд.

Відповідно до ст. 156 ЖК України до
членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. До членів сім'ї
наймача належать дружина наймача, їх
діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

На підставі ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним користування
та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член
сім'ї власника житла втрачає право
користування цим житлом уразі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Оцінивши зібрані у судовому засіданні
докази у їх сукупності, враховуючи, що
відповідачі не є членами сім'ї власника
житла, а їхня реєстрація у житловому
будинку, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 перешкоджає позивачу ОСОБА_3
вільно володіти, користуватися та
розпоряджатися своїм майном, суд
дійшов висновку про задоволення позову
шляхом визнання ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
такими особами, що втратили право
користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 57-59, 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,
суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 такими особами, що
втратили право користування житловим
будинком, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем апеляційна скарга на заочне
рішення може бути подана протягом
десяти днів з дня його проголошення до
Апеляційного суду Київської області
через Броварський міськрайонний суд.

Суддя
Телепенько А. Д.