Справа № 372/2127/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року
Обухівський районний суд
Київської області в складі :

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Радченко С.П.,

за участі прокурора Цимбаленко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Обухівського
районного суду Київської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи - Обухівський
районний відділ управління Державної
міграційної служби України в Київській
області, орган опіки та піклування
Обухівської районної державної
адміністрації Київської області, про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною
заявою до відповідача про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, в якій
зазначає, що відповідач зареєстрована
в спірному житловому приміщенні, однак
в ньому не проживає, за комунальні
послуги не сплачує, будинок належить їй
на праві власності, реєстрація
відповідача перешкоджає реалізації
права власності. Просила визнати
ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3 такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням та зобов'язати УДМСУ зняти
їх з реєстраційного обліку.

Під час розгляду справи позовні вимоги
було уточнено і змінено, загалом
позивач просила визнати ОСОБА_2 такою,
що втратила право користування
належним позивачеві на праві приватної
власності жилим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги з
врахуванням змін і уточнень повністю,
посилаючись не те, що будинок належить
їй, відповідач зареєстрована, але не
проживає в ньому декілька років, вона
бажає продати будинок, щоб купити
квартиру, оскільки за станом здоров'я
не спроможна займатись господарством,
інші члени родини не заперечують проти
цього, а відповідач не бажає зніматись
із реєстрації, що перешкоджає продажу.

Представник позивача ОСОБА_4 позов з
врахуванням змін і уточнень повністю
підтримала, посилаючись на аналогічні
обставини, порушення прав власника,
одноособову приватизацію відповідачем
прилеглої до будинку ділянки без
погодження із позивачем.

Відповідач проти позову заперечила
повністю, посилаючись на те, що вона
зареєстрована у будинку бабусі з 2000
року, не має іншої можливості ніде
зареєструватись, оскільки після
розірвання шлюбу проживає у колишньої
свекрухи, періодично приїздила до
бабусі, недовго проживала, допомагала
на земельній ділянці.

Представники відповідача ОСОБА_5,
ОСОБА_6 проти позову заперечили
повністю, посилаючись на вселення
відповідача з дозволу власника,
відсутність іншого житла.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування Обухівської районної
державної адміністрації Київської
області Назаренко О.І. позов не
підтримала, посилаючись на те, що у
неповнолітньої дитини відповідача
немає іншого житла, яке їй повинні
забезпечити батьки.

Представник третьої особи
Обухівського районного відділу
управління Державної міграційної
служби України в Київській області в
судове засідання не з'явився, подав
заяву про розгляд справи за його
відсутності.

Прокурор проти позову заперечила.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
показала, що є сестрою відповідача, яка
не проживає у будинку бабусі з 17 років,
лише іноді приїздила допомогала по
господарству, останні два роки не
з'являлась у будинку, її особистих
речей у будинку не залишилось.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11
показали, що є сусідами позивача, в
будинку якої її онука - відповідач по
справі - не проживає близько 7-8 років.

Свідок ОСОБА_12, будучи неповнолітнім і
допитаним в присутності батька,
показав, що є братом відповідача, яка
періодично проживає у будинку бабусі, в
будинку є особисті речі сестри, з
роддому її забрали у квартиру чоловіка,
вона іноді допомагала по городу, він
зараз проживає у гуртожитку, з бабусею
у сестри виникають сварки, бабуся
погрожує виписати її.

Вислухавши сторони, їх представників,
представника третьої особи, свідків,
прокурора, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Позивач ОСОБА_1 є власником цілого
будинку № 102 по вулиці Пар.Коммуни в
місті Обухів Київської області, що
підтверджується свідоцтвом, технічним
паспортом, будинковою книгою.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у
спірному будинку, що підтверджується
паспортом, будинковою книгою.

Відповідач розлучена та має
неповнолітню дитину ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження, рішенням
суду.

Відповідач щонайменше з 2012 року у
спірному житловому приміщенні не
проживає, що підтверджується показами
свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11
При цьому на підтвердження вказаної
обставини суд не приймає приймає до
уваги копії актів про непроживання,
оскільки оригінали цих актів всупереч
вимогам ч.2 ст.64 ЦПК України не були
представлені. Суд вважає покази свідка
ОСОБА_12 такими, що частково
підтверджують цю обставину, оскільки
він не навів переконливих доводів на
підтвердження своїх власних висновків
про періодичне проживання відповідача
у будинку, крім того, суд враховує
сварки, які виникають з приводу
користування будинком між з
відповідачем та позивачем, а також
неповнолітній вік свідка, тому не
покладає його покази в основу судового
рішенння.

Позивач має намір продати спірний
будинок, що підтверджується попереднім
договором.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Відповідно до ч.ч.2,5 ст. 319 ЦК України при
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства, власник не може
використовувати право власності на
шкоду правам, свободам та гідності
громадян, інтересам суспільства,
погіршувати екологічну ситуацію та
природні якості землі.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 405 ч. 2 Цивільного
кодексу України член сім'ї власника
житла втрачає право на користування
цим житлом у разі відсутності члена
сім'ї без поважних причин понад один
рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла
або законом.

Оскільки відповідач зареєстрована у
спірній квартирі, однак не є власником,
її реєстрація суперечить інтересам
власника, відповідач фактично не
проживаючи у будинку відмовляється
знятися із реєстраційного обліку, це
обмежує позивача у здійсненні
належного їй права власності на спірне
житлове приміщення, створює обмеження
і перешкоди у реалізації однієї і
складових права власності - права
розпорядження житловим будинком.

Усунення перешкод у користуванні
власністю позивача шляхом позбавлення
відповідача права користування
житловим приміщенням узгоджується із
приписами ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 383, 406 ЦК
України, ст.ст. 64, 71, 72, 116, 150, 156 ЖК
України.

Можливість судового захисту законних
прав та інтересів позивача як власника
у обраний позовом спосіб узгоджується
із приписами ст.41 Конституції України,
ст.1 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, якими
закріплено принцип непорушності права
власності, який включає в тому числі
право власника розпоряджатись своїм
майном незалежно від волі інших осіб.

Суд вважає можливим захистити право
власності позивача шляхом визнання
відповідача таким, що втратив право
(позбавлений права) користування
житловим приміщенням, а обраний
позивачами спосіб захисту їх інтересів
грунтується на законі.

Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд вважає
позовні вимоги обгрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню
повністю, оскільки під час судового
розгляду факт порушення прав власника
доведений належними і допустимими
доказами, а відповідач всупереч
вимогам ст.ст. 10,11,60 ЦПК України не
довела своїх заперечень на позов.

Таким чином, позовні вимоги
грунтуються на законі та зібраних у
справі доказах, судом встановлено
достатність підстав для визнання
відповідача таким, що втратив право
користування жилим приміщенням шляхом
позбавлення такого права у судовому
порядку, тому позов слід задовольнити
повністю.

Судові витрати слід стягнути з
відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.41 Конституції України,
ст.ст. 10, 11, 15, 60, 88, 212-214 ЦПК України, ст.ст.
317, 321, 383, 391 ЦК України, ст.7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування жилим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 114 грн. 70 коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Обухівський районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня проголошення рішення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні в судовому засіданні
під час проголошення рішення - з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
М.В.Кравченко