Провадження №2/333/3772/14
Ухвала

26.12.2014 року м.
Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя Ярошенко А.Г., розглянувши
позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної
громади в особі Запорізької міської
ради про встановлення факту прийняття
спадщини за законом та визнання права
власності, –

в с т а н о в и в:

До Комунарського районного суду
м.Запоріжжя надійшла позовна заява
позивача про витребування нерухомого
майна з чужого незаконного володіння.

Позовна заява подано без додержання
вимог, передбачених ст.119 Цивільного
процесуального кодексу України.

- позовна заява не містить виклад
обставин, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги;

- не зазначено доказів, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування;

- вказано незрозумілу ціну позову (при
сплаті судового збору порушено
встановленні правила ЗУ «Про судовий
збір» та положення ст. 80 ЦПК України, у
зв’язку з чим неможливо перевірити
правильність його сплати).

Так, згідно вимог ст.80 Цивільного
процесуального кодексу України у
позовах про визнання права власності
на майно ціна позову складається з
дійсної (ринкової) вартості майна на
час звернення до суду.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 від 30.05.2008 року “Про
судову практику у справах про
спадкування” передбачено, що позовна
заява оплачується судовим збором
залежно від ціни позову, яка
визначається виходячи з вартості
відшукуваного майна. Відповідно до
підпункту “а” пункту 12 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №20 від
22.12.1995 року “Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності” вартість
спірного майна визначається за
погодженням сторін, а за його
відсутністю – за дійсною вартістю
майна на час розгляду спору.

Так як відповідно до ч.2 ст.119 Цивільного
процесуального кодексу України в
позовній заяві щодо вимог майнового
характеру обов’язково повинна бути
зазначена ціна позову, тобто тягар
доказування вартості спірного майна
несе позивач, тому він повинен
обґрунтувати у позовній заяві ціну
позову та надати суду відповідні
докази цього.

Як вбачається з матеріалів справи, в
порушення зазначених вимог позивач
ніяких доказів вартості спірного майна
на час звернення до суду не надав.

При цьому відповідно до ч.2 ст.80 ЦПК
України у разі неможливості встановити
точну ціну позову (ринкову вартість
спірного майна) розмір судового збору
попередньо визначає суд з наступним
стягненням недоплаченого або з
поверненням переплаченого судового
збору відповідно до ціни позову,
встановленої судом при вирішенні
справи.

Таким чином, позивачу в позовній заяві
треба вказати ціну позову – ринкову
вартість спірної квартири (для чого
звернутися до суб’єкта оціночної
діяльності, який надасть висновок про
вартість зазначеного майна) та згідно
ст.4 Закону України “Про судовий збір”
сплатити судовий збір, виходячи з
реальної вартості спірної частини
квартири на час звернення до суду. У
разі неможливості визначити ціну
позову, позивач повинен доплатити
судовий збір, виходячи з попередньо
визначеної судом суми судового збору у
розмірі (3654,00 гривень – 263, 60гривень = 3410,
40 гривень)

Європейський суд з прав людини у своїй
прецедентній практиці виходить із
того, що положення пункту 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує
кожному право подати до суду будь-який
позов, що стосується його цивільних
прав і обов'язків. Проте право на суд не
є абсолютним і воно може бути піддане
обмеженням, дозволеним за змістом, тому
що право на доступ до суду за своєю
природою потребує регулювання з боку
держави.

Відповідно до ст.121 Цивільного
процесуального кодексу України
позовна заява, подана без додержання
вимог, викладених у ст.ст.119-121
Цивільного процесуального кодексу
України, підлягає залишенню без руху з
наданням строку для усунення
недоліків.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.118, 119-121 ЦПК України, суддя, -

У х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної
громади в особі Запорізької міської
ради про встановлення факту прийняття
спадщини за законом та визнання права
власності – залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення
недоліків позовної заяви – пять днів з
дня отримання ним копії даної ухвали.

Роз'яснити позивачу, що якщо він у
встановлений строк не усуне зазначені
недоліки, то позовна заява буде
вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя
А.Г. Ярошенко