Справа № 761/5264/14-ц
Провадження №2-з/761/440/2014
У Х В А Л А

20 листопада 2014 року Шевченківський
районний суду м. Києва у складі:

головуючого судді Саадулаєва А.І.,

при секретарі Гаркуші Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві заяву про
забезпечення позову у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Виконавчий орган
Київської міської ради (Київська
міська державна адміністрація) Головне
управління житлового забезпечення
комунальне підприємство з
експлуатації і ремонту житлового фонду
"Житло-Сервіс", про визнання договору
купівлі-продажу квартири удаваним,
визнання покупцем за договором,
визнання права власності на квартиру
та усунення перешкод у користуванні
квартирою, шляхом виселення третіх
осіб, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом до ОСОБА_2, третя особа:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Виконавчий орган
Київської міської ради (Київська
міська державна адміністрація) Головне
управління житлового забезпечення
комунальне підприємство з
експлуатації і ремонту житлового фонду
"Житло-Сервіс", про визнання договору
купівлі-продажу квартири удаваним,
визнання покупцем за договором,
визнання права власності на квартиру
та усунення перешкод у користуванні
квартирою шляхом виселення третіх
осіб.

20.11.2014 року на адресу суду надійшла
заява, в якій позивач просить суд з
метою забезпечення позову вжити заходи
забезпечення позову, шляхом накладення
арешту на майно, а саме на квартиру
АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви, позивач
посилається на те, що ним було подано до
суду позов до ОСОБА_2 про визнання
договору купівлі-продажу квартири
удаваним, визнання покупцем за
договором, визнання права власності на
квартиру та усунення перешкод у
користуванні квартирою, шляхом
виселення третіх осіб. Наприкінці
вересня 2012 року позивач звернувся до
нотаріуса та отримав Витяг з
державного реєстру правочинів, з якого
дізнався, що відповідач отримав
Свідоцтво на право власності та продав
квартиру ще 21.09.2011 року і з метою
приховати укладання правочину
купівлі-продажу з позивачем, уклав
інший договір купівлі-продажу,
оформивши його через свого
представника ОСОБА_4 з ОСОБА_3 У
позивача є всі підстави стверджувати,
що ОСОБА_3 має переоформити спірну
квартиру на іншу особу, аби вона набула
статусу належного набувача. Враховуючи
те, що невжиття заходів забезпечення
позову може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду,
позивач вважає необхідним накласти
арешт на спірну квартиру з метою
унеможливлення її подальшого
відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України,
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Розглянувши вказану заяву, враховуючи
подані матеріали, суд вважає, що немає
підстав для задоволення даної заяви, з
огляду на таке.

Згідно ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені цим Кодексом
заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до ст.152 ЦПК України, позов
забезпечується, зокрема, накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

Згідно п.п.1,4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи після відкриття
провадження у ній (за винятком випадку,
передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України),
якщо невжиття заходів забезпечення
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову
застосовуються для того, щоб
гарантувати виконання можливого
рішення суду і повинні застосовуватися
лише у разі необхідності, оскільки
безпідставне звернення до даних дій
може спричинити порушення прав та
законних інтересів інших осіб чи
учасників процесу.

Зазначені заявником обставини, що
викладені у заяві про забезпечення
позову, не обґрунтовують необхідності
в застосуванні даного виду
забезпечення позову - накладення
арешту на квартиру, що є предметом
спору, враховуючи позовні вимоги.
Позивач не зміг довести
обґрунтованість вжиття заходів
забезпечення позову, накладання арешту
на майно, оскільки його заява не
підтверджується жодними доказами.
Позивачем не додано до заяви про
забезпечення позову належних доказів
щодо того, що третя особа ОСОБА_3 має
намір переоформити спірну квартиру на
іншу особу, аби вона набула статусу
належного набувача. Заява позивача не
містить належного обґрунтованого
припущення про те, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду у випадку його задоволення.

Законом передбачено, що забезпечення
позову можливе лише в разі достатньо
обґрунтованого припущення про те, що
невжиття заходів забезпечення може у
майбутньому утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

З урахуванням вимог, викладених в заяві
про забезпечення позову, відсутності
доказів, які можуть підтвердити
обґрунтованість вжиття заходів
забезпечення позову, з'ясувавши обсяг
позовних вимог, а також відповідність
виду і обсягу забезпечення позову, який
просить застосувати заявник, судом не
встановлено реальної загрози
невиконання чи утруднення виконання
рішення у разі невжиття заходів
забезпечення, а тому у задоволені заяви
ОСОБА_1 про забезпечення позову слід
відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.
151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову -відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання апеляційної скарги через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом п'яти днів з дня її
проголошення, а у разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя