Справа № 740/2830/14 Провадження №
22-ц/795/2447/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Ковальова Т. Г. Доповідач - Вінгаль В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2014 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ
В.М.суддів:КУЗЮРИ Л.В., ЗІНЧЕНКО С.П.при
секретарі:Шкарупі Ю.В.за участю:ОСОБА_4,
його представника ОСОБА_5, відповідачів
ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Ніжинського міськрайонного суду
Чернігівської області від 03 листопада
2014 року у справі за позовною заявою
ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про
захист честі, гідності та ділової
репутації і стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Ніжинського міськрайонного
суду від 03 листопада 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про захист честі,
гідності та ділової репутації і
стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_4 звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просив
рішення суду скасувати і ухвалити нове,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі. Апелянт зазначає, що в
позовній заяві ним було вказано, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 року на шпальтах веб-сайту
мережі Інтернет «Уездные новости.
Нечто о Нежине» було розміщено
інформацію, яка невідповідає дійсності
стосовно нього та яка була
передрукована на багатьох інших
інтернет-виданнях та друкованими
виданнями з посиланням на «Уездные
новости».

Апелянт зазначає, що суд під час
ухвалення рішення не надав правової
оцінки доказам, на які позивач звертав
увагу як на підставу задоволення
позову, зокрема, що неправдива
інформація завдає шкоди честі,
гідності і ділової репутації. Це
виявляється у порушенні нормальних
соціальних зв'язків через неможливість
у майбутньому продовження активного
громадського життя та подальшої
кар'єри, так як він є публічною особою,
будучи депутатом Ніжинської міської
ради, громадським діячем та головою
місцевої партійної організації,
приймає активну участь у житті
територіальної громади.

Вважає, що протиправні дії
відповідачів є замовними та спрямовані
на створення на фоні громадськості
особи, яка порушує закон, що є наклепом.

Крім цього, поширена недостовірна
інформація була висловлена в
брутальній формі, це негативно впливає
на можливість повноцінної реалізації
немайнових прав у суспільстві в тому
числі на сприйняття громадянами
діяльності як депутата міської ради.

На думку апелянта ці всі дії свідчать
про завдання моральної шкоди, оскільки
згідно ст.280 ЦК України, якщо фізичній
особі внаслідок порушення її
особистого немайнового права завдано
майнової або моральної шкоди, ця шкода
підлягає відшкодуванню.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи та
заперечення сторін, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без зміни виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Таким вимогам відповідає рішення суду
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач є депутатом міської ради, тобто
політичним діячем і межі сприйняття
критики стосовно політичного діяча є
ширшими, ніж стосовно приватних осіб.
Поширена відповідачем інформація
стосовно позивача є оціночним
судженням відповідача, вжиті
відповідачем слова не є брутальними
або непристойними, а також не є такими,
що принижують честь і гідність
позивача.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується апеляційний
суд та зазначає наступне.

Судом встановлено, що 21.06.2014 року в кафе
м. Батурина близько 20 години, в кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1», яке розташоване в
АДРЕСА_1 яке належить ОСОБА_7 між
позивачем, відповідачами, іншими
особами, які були в кафе відбувся
інцидент, в результаті якого було
завдано тілесних ушкоджень ОСОБА_7,
ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10

Заподіяння тілесних ушкоджень
підтверджується висновками
судово-медичної експертизи, які надані
відповідачем в засідання апеляційного
суду. За фактом вчинення хуліганській
дій та завдання тілесних ушкоджень
заведене кримінальне провадження, по
якому відповідачі визнані потерпілими.
Ця обставина підтверджується довідкою
прокуратури Бахмацького району
Чернігівської області від 03.11.2014 року №
2491 про те, що станом на 03.11.2014 року
кримінальне провадження за № 000022
від 24.06.2014 року за ч. 2 ст. 296 КК України
розпочате за фактом хуліганських дій,
вчинених групою осіб і знаходиться на
вивченні у прокуратурі Бахмацького
району.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року
на шпальтах веб-сайту, який належить
ОСОБА_6, мережі Інтернет «Уездные
новости. Нечто о Нежине» було розміщено
статтю під назвою „ІНФОРМАЦІЯ_2". ТОВ
„Інтернет Інвест" є провайдером послуг
по розміщенню інформації в мережі
Інтернет, надає послуги з реєстрації
доменного імені (ІНФОРМАЦІЯ_4) ОСОБА_6 на
підставі публічного (сервісного)
договору.

Позивач зазначав, що стаття, де автор
наводить неперевірену інформацію, що
не відповідає дійсності, шкодить його
діловій репутації та наносить шкоду
його інтересам, а тому він просив
зобов"язати ОСОБА_6 навести
спростування надрукованої неправдивої
інформації та принести публічні
вибачення. Крім того, позивач просив
стягнути з відповідачів на його
користь 15 тис. грн. моральної шкоди, по 5
тис. грн.. з кожного відповідача.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 лютого 2009
року №1 «Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи» про те, що
юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б). поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в).
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г). поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

Негативна інформація, відповідно до ч. 3
ст. 277 ЦК України поширена про особу,
вважається недостовірною, якщо особа,
яка її поширила, не доведе протилежного
(презумпція добропорядності).
Негативною слід вважати інформацію, в
якій стверджується про порушення
особою, зокрема, норм чинного
законодавства, вчинення будь-яких
інших дій (наприклад, порушення
принципів моралі, загальновизнаних
правил співжиття, неетична поведінка в
особистому, суспільному чи політичному
житті тощо) і яка, на думку позивача,
порушує його право на повагу до
гідності, честі чи ділової репутації.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
обґрунтовано послався на положення як
ст.ст. 15, 16, 275 ЦК України, так і на
положення ст.ст. 3, 4, 6 Декларації про
свободу політичних дебатів у засобах
масової інформації схваленої 12.02.2004
року на 872 засіданні Комітету Міністрів
Ради Європи якою передбачено, що
оскільки політичні діячі та посадові
особи, які обіймають публічні посади
або здійснюють публічну владу на
місцевому, регіональному,
національному чи міжнародному рівнях,
вирішили апелювати до довіри
громадськості та погодилися на
публічне - політичне обговорення щодо
себе, то вони підлягають ретельному
громадському контролю і потенційно
можуть зазнати громадської критики у
засобах масової інформації з приводу
того, як вони виконували або виконують
свої функції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 ЗУ «Про
інформацію», ніхто не може бути
притягнутий до відповідальності за
висловлення оціночних суджень.
Оціночними судженнями, за винятком
наклепу, є висловлювання, які не
містять фактичних даних, критика,
оцінка дій, а також висловлювання, що не
можуть бути витлумачені як такі, що
містять фактичні дані, зокрема з огляду
на характер використання мовно -
стилістичних засобів (вживання
гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтовано висновку, що автор
статті ОСОБА_6 коментував події, про які
йому повідомив у своєму інтерв'ю
відповідач по справі ОСОБА_7 Автором
статті зроблена публікація у
сатиричній формі, а не в образливій, в
статті автором зроблені оціночні
судження поведінки учасників тих
подій.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, у
апеляційного суду відсутні підстави
для скасування оскаржуваного рішення
суду першої інстанції, ухваленого на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 03
листопада 2014 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності негайно і може
бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: