Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2014 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

при секретарі - Стьопіну О.К.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду №9 в місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за розпискою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів
за договором позики в розмірі 41870,52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10
жовтня 2008 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_3
грошові кошти в розмірі 22900 грн., які
останній одержав у ВАТ «Родовід Банк»,
взявши на себе зобов'язання погашати
заборгованість по кредитному договору
№Ск-1237-032-193/9-2008 від 25.09.2008 р. На
підтвердження отримання грошових
коштів відповідач ОСОБА_2 склав
розписку та оригінал якої надав ОСОБА_3
03.09.2010 р. ОСОБА_2 склав розписку про те,
що зобов'язується до 30 вересня 2010 р.
закрити заборгованість ОСОБА_3 перед
Родовід Банком в повному обсязі.
Позивач неодноразово звертався до
відповідача з вимогою про повернення
грошових коштів, але відповідач їх
ігнорує, а банк вимагає від позивача
погасити заборгованість по кредиту.

В судовому засіданні
представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі. Також
зазначив, що спочатку їх угода
виконувалась, відповідач погасив 4000
грн., через місяць надав позивачу
пенсійну картку з 2000 грн., яка в
наступному місяці вже не діяла. В
подальшому відповідач уникав
виконання обов'язку по сплаті
заборгованості, не відмовлявся, в 2010 р.
надав другу розписку про зобов'язання
погасити заборгованість до 30.09.2010 р.

Відповідач позов не визнав, але
частково погодився, що його вина є в
тому, що він порадив позивачу
звернутися до знайомого в отриманні
кредиту, оскільки ОСОБА_3 працював
охоронцем в агенції «Панург», коли йому
знадобились гроші. Гроші з ним
відповідач не отримував, в термінал не
їздив. Відчуваючи свою вину він вирішив
допомогти сплатити позивачу гроші, на
теперішній час він не може зв'язатися
зі знайомим, щоб допоміг вирішити ці
питання та повернути гроші. Крім того,
він зазначив, що йому взагалі не
зрозуміло навіщо він частину коштів
віддавав, а собі залишив 6500 грн., тому
він вважає, що взагалі не має
відношення до них, а розписки складав
із почуття провини.

Вислухавши думку представника
позивача та відповідача, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

10 жовтня 2008 року ОСОБА_2 склав розписку
про те, що отримав через ОСОБА_3 кредит в
Родовід Банку в сумі 22900 грн., а також
про те, що бере на себе
відповідальність по сплаті по кредиту
та зобов'язується погасити всю суму
кредиту в повному обсязі в найкоротший
термін.

В згаданій розписці відсутні умови та
строки повернення вказаної суму
грошей (а.с.4).

03 вересня 2010 р. ОСОБА_2 було складено
розписку про те, що він зобов'язується
до 30 вересня 2010 р. закрити
заборгованість ОСОБА_3 перед Родовід
Банком у повному обсязі (а.с.5).

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно з положеннями ст.1046 ЦК України,
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Зміст представлених розписок не
відповідає умовам укладення договору
позики, отже, суд приходить до висновку
про відсутність договірних відносин
позики між позивачем та відповідачем,
оскільки останній не вказував, що брав
гроші у борг саме у позивача і
зобов'язується їх повернути позивачу.

З урахуванням встановлених у судовому
засіданні фактів, суд вважає, що
позивач не довів суду ті обставини, на
які посилався в обґрунтування позовних
вимог і вони на підставі статей 509, 1046 ЦК
України не підлягають задоволенню.

Враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України з
відповідача необхідно стягнути
судовий збір в розмірі 418,70 грн., який не
був сплачений при звернені до суду, а
так як позивач є інвалідом 3 групи, тому
відповідно до ст.5 Закону України «Про
судовий збір» не має пільг.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за розпискою залишити без
задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір 418,70 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Суворовський районний суд м.Одеси
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: