У х в а л а

8 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, подану
представником ОСОБА_4, про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 жовтня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи:
Іпотечний центр у м. Києві та Київській
області «Державний фонд сприяння
молодіжному житловому будівництву»,
Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль», про поділ
спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_5
вони не можуть дійти згоди щодо
користування та поділу спільного
майна.

Враховуючи наведене, просив суд
поділити майно, що є спільною сумісною
власністю подружжя.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 20 січня 2014 року
позов задоволено частково. У порядку
поділу спільного майна подружжя
визнано за ОСОБА_3 право власності на
наступне майно: 23/100 частки квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 85,10 кв. м,
житловою площею 50,30 кв. м; 3/10
частки машиномісця АДРЕСА_2. У порядку
поділу спільного майна подружжя
визнано за ОСОБА_5 право власності на
наступне майно: 77/100 частки квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 85,10 кв. м,
житловою площею 50,30 кв. м; 7/10
частки машиномісця АДРЕСА_2. Вирішено
питання судових витрат. У решті позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
17 березня 2014 року рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 20 січня 2014 року скасовано та
ухвалено нове рішення про задоволення
позову. У порядку поділу спільного
майна подружжя визнано за ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 за кожним право власності на Ѕ
частини квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 85,10 кв. м, житловою площею 50,30 кв.
м; Ѕ частини машиномісця АДРЕСА_2.
Боргові зобов'язання у сумі 86 452 грн. 85
коп. розділено в рівних частках між
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за кредитним
договором від 27 березня 2003 року № 11,
укладеним між ОСОБА_5 та Регіональним
відділенням у м. Києві Державного фонду
сприяння молодіжному житловому
будівництву. Боргові зобов'язання у
сумі 22 649 грн. 68 коп. розділено в рівних
частках між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за
кредитним договором від 22 вересня 2006
року, укладеним між ОСОБА_5 та АППБ
«Аваль».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 жовтня 2014 року
рішення апеляційного суду м.
Києва від 17 березня 2014 року в частині
поділу боргових зобов'язань скасовано,
залишено в цій частині в силі рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 20 січня 2014 року. В іншій частині
рішення апеляційного суду м. Києва від
17 березня 2014 року залишено без змін.

У листопаді 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява представника
ОСОБА_5 про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 жовтня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме: ч. 1 ст.
60, ч. 2 ст. 70 Сімейного кодексу
України.

До заяви про перегляд судових рішень як
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, додано копії ухвали
Верховного Суду України від 3 грудня 2009
року у справі про поділ майна подружжя.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Із змісту заяви та долученої до неї
копії ухвали Верховного Суду України
від 3 грудня 2009 року, на яке
здійснюється посилання як на приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права, судом касаційної
інстанції, не вбачається неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права. Зокрема, судові
рішення судів касаційної інстанції
ухвалені у справах, в яких предмет
спору, підстави позову та зміст
позовних вимог не є тотожним, та в
справах за різних встановлених судами
фактичних обставин.

За таких обставин неоднакового
застосування судами касаційних
інстанцій одних і тих самих норм
матеріального права не відбулось, а
тому у допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_5, треті особи: Іпотечний центр
у м. Києві та Київській області
«Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву», Публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль», про поділ спільного майна
подружжя, за заявою ОСОБА_3, поданою
представником ОСОБА_4, про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 жовтня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С.
Ткачук

Судді: В.С.
Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська