АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Головуючий у 1 й інстанції -
Залімська Н. В. Доповідач - Петренко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді - Петренко І.О.

суддів
- Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі
- Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 15 листопада 2013
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Дніпроважмаш» до ОСОБА_2, третя особа
Головне управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області, про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстрації,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом та
просив ухвалити рішення, яким усунути
перешкоди в праві користування
власністю шляхом зняття з реєстрації
ОСОБА_2 та визнати ОСОБА_2 такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що будівля
гуртожитку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 є власністю ПАТ
«Дніпроважмаш». ОСОБА_2 було надано у
тимчасове користування кімнату в
гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1. З
лютого 2013 року відповідачка не
проживає у гуртожитку.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 15 листопада 2013
року позовні вимоги ПАТ «Дніпровадмаш»
задоволенні та усунено перешкоди ПАТ
«Дніпроважмаш» перешкоди у праві
користування власністю шляхом зняття з
реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Дніпроважмаш» судовий збір у розмірі
114,75 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити їх
позовні вимоги.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

У відповідності до частини 1 статті 308
ЦПК України суд апеляційної інстанції
відхиляє апеляційну скаргу, якщо
встановлює, що суд першої інстанції
постановив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення , яким суд ,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства , вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення , ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин , на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і заперечень
, підтверджених тими доказами , які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що
гуртожиток, розташований за адресою:
АДРЕСА_1 належить ПАТ «Дніпроважмаш»,
що підтверджується витягом про
державну реєстрацію прав КП «ДМБТІ»
Дніпропетровської обласної ради №
31168988 (а.с. 13).

ОСОБА_2 було надано у тимчасове
користування кімнату в гуртожитку за
адресою: АДРЕСА_1, в зв'язку з чим вона
була зареєстрована за зазначеною
адресою. Станом на 01 вересня 2013 року
ОСОБА_2 на ПАТ «Дніпроважмаш» не працює
(а.с. 3, 4).

За місцем реєстрації ОСОБА_2 з лютого 2013
року не проживає, що підтверджується
актами від 28 лютого 2013 року, 29 березня
2013 року, 30 квітня 2013 року, 31 травня 2013
року, 27 червня 2013 року та 31 липня 2013 року
(а.с. 5-10).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Відповідно до положень ст. 72 ЖК України
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться у
судовому порядку.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

В силу ст. 2 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», реєстрація
місця проживання чи місця перебування
особи або її відсутність не можуть бути
умовою реалізації прав і свобод,
передбачених Конституцією, законами чи
міжнародними договорами України, або
підставою для їх обмеження.

Відповідно до положень ст. 7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» зняття з реєстрації місця
проживання проводиться за рішенням
суду. Однією з підстав зняття з
реєстрації є позбавлення права
користування жилим приміщенням.

З урахуванням наведеного, висновки
суду зроблені на підставі повного,
всебічного та об'єктивного дослідження
наданих сторонами доказів, доводів та
заперечень сторін, яким судом дана
відповідна правова оцінка, оцінка
доказів проведена відповідно до вимог
ст. 212 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не містять
нових фактів чи засобів доказування,
які б спростовували висновки суду
першої інстанції. Наведені в
апеляційній скарзі доводи фактично
зводяться до переоцінки доказів,
незгоди апелянта з висновками суду
першої інстанції та з їх оцінкою, а тому
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування місцевим
судом норм матеріального і
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Так , посилання відповідачки на те , що
вона змушена була з січня 2013 року
виїхати до м. Чернігів , де проживає її
мати похилого віку та , що потребує
догляду за нею , самі по собі не дають
підстав для відмови в задоволенні
позовних вимог , оскільки як вбачається
з матеріалів справи відповідачка
позивача не ставила до відома , що вона
буде відсутня тимчасово , а з довідки
наданої до матеріалів справи ( ар. сп. 12)
вбачається , що оплату за гуртожиток
відповідача проводила за період з 2010
року по 2013 рік один раз у листопаді 2011
року.

Посилання в рішенні суду на положення
ст.ст. 124 та 132 ЖК України колегія суду
вважає зайвими і вважає за можливе
виключити їх з мотивувальної частини
рішення , що на суть рішення суттєвого
впливу не мають , оскільки стосуються
виселення з житлової площі , а не
визнання осіб такими , що втратили
право користування житловим
приміщенням.

Доводи про те , що гуртожиток , в якому
знаходиться спірне житлове приміщення
не був приватизований і знаходиться в
державній власності спростовується
Витягом про державну реєстрацію
приватної власності будівлі
гуртожитку , розташованого в АДРЕСА_1(
ар. сп. 13) за ПАТ «Дніпроважмаш».

Колегія суддів вважає, що при вирішенні
спору судом першої інстанції вірно
застосовані норми матеріального і
процесуального права, а також
правильно встановлені фактичні
обставини по справі та їм дано належну
правову оцінку.

Керуючись ст. 307, ст. 308, ст. 313, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 15 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
- І.О. Петренко

Судді
- С.П.Котушенко

- М.М.Романюк