У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
селянського фермерського об'єднання
«Володимирівське», третя особа -
ОСОБА_5, про скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу і моральної шкоди
за касаційною скаргою ОСОБА_4 та його
представника ОСОБА_6 на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 15 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 через свого
представника звернувся до суду із
указаним позовом, у якому з урахуванням
уточнень просив скасувати наказ
селянського фермерського об'єднання
«Володимирівське» № 4 від 27 березня
2014 року про звільнення його з посади
головного інженера СФО
«Володимирівське», на підставі п. 4 ч. 1
ст. 40 КЗпП України, поновити його на
вказаній посаді з 27 березня 2014 року,
стягнути з відповідача на його користь
15 804 грн 72 коп. середнього заробітку за
час вимушеного прогулу за період з 28
березня 2014 року по 24 липня 2014 року, та 10
тис. грн в рахунок відшкодування
моральної шкоди, завданої незаконним
звільненням.

В обґрунтування позову зазначав, що він
з 21 грудня 1993 року перебував у трудових
відносинах із відповідачем. Між ним та
ОСОБА_5, який є чоловіком його
сестри, склалися неприязні стосунки,
постійно виникають конфліктні
ситуації, зокрема, щодо управління СФО
«Володимирівське», обробітку земель та
розподілу техніки належної СФО
«Володимирівське» та ФГ
«Володимирівське», головою якого є
його мати - ОСОБА_7 20 березня 2014 року між
ним та ОСОБА_5 виник конфлікт, який і
став підставою його звільнення. Будучи
звільненим за п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України,
він прогулу не вчиняв, 20 березня 2014 року
прийшов на роботу до СФО
«Володимирівське», роздав наряди
працівникам та відбув до м. Кривого
Рогу для придбання запасних частин до
техніки. Вважав своє звільнення
незаконним, зумовленим неприязними
відносинами з ОСОБА_5, а тому звернувся
до суду за захистом.

Рішенням Криворізького районного суду
Дніпропетровської області від 9
вересня 2014 року позов ОСОБА_4
задоволено частково. Скасовано наказ
СФО «Володимирівське» № 4 від 27 березня
2014 року «Про звільнення з роботи за
прогул без поважних причин ОСОБА_4».
Поновлено ОСОБА_4 на посаді головного
інженера СФО
«Володимирівське» з 28 березня 2014 року.
Стягнуто з СФО
«Володимирівське» 15 414 грн 48 коп.
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за період з 28 березня 2014 року по
24 липня 2014 року. Стягнуто з СФО
«Володимирівське» на користь ОСОБА_4 2
тис. грн моральної шкоди. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду в частині поновлення
ОСОБА_4 на посаді головного інженера
СФО «Володимирівське» допущено до
негайного виконання. В решті позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15 жовтня
2014 року рішення місцевого суду
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та його
представник ОСОБА_6, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, просять скасувати
судове рішення апеляційної інстанції
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції,
перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами
(ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного
висновку про те, що позов ОСОБА_4 не
підлягає задоволенню, керуючись при
цьому нормами ст. ст. 21, 40, 149 КЗпП
України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судове
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та його
представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник