Справа № 620/922/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2014 року Зачепилівський районний
суд Харківської області

у складі : головуючого - судді Яценка
Є.І.,

при секретарі - Гагаріній С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду сел. Зачепилівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа служба у справах
дітей Зачепилівської РДА Харківської
області про розірвання шлюбу,
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання права власності на ?
частину майна набутого у шлюбі, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в
якому вказав, що з відповідачем ОСОБА_2
він перебуває у шлюбі, який було
зареєстровано 14.09.2002 року
Руновщинською сільською радою
Зачепилівського району Харківської
області, актовий запис № 06.

Від даного шлюбу сторони мають
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач зазначає, що спільне сімейне
життя з відповідачем не склалося,
відповідач покинула сім»ю та стала
проживати з іншим чоловіком, тривалий
час вони проживають окремо, подальше
спільне проживання в шлюбі неможливе,
примирення не відбудеться.

За твердженням ОСОБА_2 фактично сім»я
розпалася, кожен з них вже досить давно
живе своїм життям. Спільне
господарство не ведеться.

Позивач просить суд розірвати шлюб
укладений між ним та ОСОБА_2,
зареєстрований 14.09.2002 року
Руновщинською сільською радою
Зачепилівського району Харківської
області, актовий запис № 06.
Неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з ним.
Стягнути з відповідача на його користь
витрати по наданню юридичної допомоги
та по оплаті судового збору.

Від ОСОБА_2 до суду надійшов зустрічний
позов до ОСОБА_2 про визнання права
власності на ? частину майна, набутого у
шлюбі, в якому зазначено наступне.

З 14.09.2002 року з ОСОБА_2 вони знаходяться
у зареєстрованому шлюбі, від якого
мають неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. За час перебування у
шлюбі, а саме 26.12.2007 року позивачем
разом з відповідачем на підставі
договору купівлі-продажу було придбано
двохкімнатну квартиру за адресою
АДРЕСА_1, Зачепилівського району
Харківської області. Договір
купівлі-продажу квартири укладав
відповідач ОСОБА_2 і саме за ним
зареєстровано право власності на
житло.

Оскільки ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом про розірвання шлюбу, то
виникло питання про необхідність
розподілу спільного сумісного майна
подружжя. Як зазначає ОСОБА_2 вартість
спірної квартири станом на 24.10.2014 року
становить 30 669,00 грн., вона вважає, що має
право на ? її частину, а оскільки
відповідач відмовляється в
добровільному порядку вирішити
питання розподілу спільного майна
набутого під час шлюбу, вона вимушена
звернутися до суду із даним зустрічним
позовом.

ОСОБА_2 просить суд визнати за нею право
власності на ? частину майна, що є
спільною сумісною власністю подружжя,
а саме на ? частину двохкімнатної
квартири, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, Зачепилівського району
Харківської області, право власності
на яку на даний час зареєстроване за
ОСОБА_1. Стягнути з відповідача на її
користь судові витрати, понесені у
зв»язку з розглядом даної справи.

В судовому засіданні ОСОБА_2 частково
змінив позовні вимоги, зазначив, що на
розірванні шлюбу наполягає, від
стягнення на його користь судових
витрат він відмовляється. Також ним в
присутності та за згодою
неповнолітнього сина ОСОБА_4 досягнуто
домовленості з матір»ю дитини щодо
проживання неповнолітнього сина
слідуючим чином: дитина після
розірвання шлюбу залишається
проживати з ним, а кожні вихідні дні та
дні всіх шкільних канікул разом з
матір»ю. Спору про утримання дитини не
виникає, оскільки кожен з батьків буде
дбати про матеріальне забезпечення
дитини. Крім того, ОСОБА_2 зазначив, що
зустрічний позов ОСОБА_2 визнає, та не
заперечує проти визнання за нею права
власності на ? частину квартири за
адресою: АДРЕСА_1, Зачепилівського
району Харківської області.

ОСОБА_2 в судовому засіданні частково
змінила свої зустрічні позовні вимоги:
підтримала свій зустрічний позов про
розподіл майна та просить суд його
задовольнити, від позовних вимог в
частині стягнення судових витрат
відмовилася. Зазначила, що позов ОСОБА_2
про розірвання шлюбу визнає в повному
обсязі, в частині місця проживання
неповнолітнього сина ОСОБА_4 у них з
відповідачем в присутності та за
згодою дитини, досягнута домовленість,
що син ОСОБА_4 після розірвання шлюбу
залишається проживати з батьком, а
кожні вихідні дні та дні всіх шкільних
канікул разом з нею. Спору про
утримання дитини не виникає, оскільки
кожен з батьків буде дбати про
матеріальне забезпечення дитини.

Представник служби у справах дітей
Зачепилівської РДА Харківської
області Коломацька Т.М. в судовому
засіданні зазначила, що згодна з тією
домовленістю про місце проживання
неповнолітнього сина ОСОБА_4, якої
досягли його батьки.

Суд, вислухавши сторони, представника
третьої сторони, дослідивши матеріали
справи:

- копію паспорта,
ідентифікаційного номера ОСОБА_2,

- свідоцтво про одруження,

- копію свідоцтва про народження
дитини,

- педагогічну характеристику
видану Зачепилівським ліцеєм на учня
6-Б класу Осколкова Олександра
Андрійовича,

- копію паспорта,
ідентифікаційного номера ОСОБА_2,

- копію договору купівлі-продажу
квартири від 26.12.2007 року,

- копію витягу з Державного
реєстру правочинів № 5247856 від 27.12.2007
року,

- копію витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно №
17250605 від 28.12.2007 року,

- копію короткої характеристики
квартири зареєстрованої на ім»я
ОСОБА_1, виданої КП «Зачепилівське бюро
технічної інвентаризації» від 24.10.2014
року,

- копію поверхового плану квартири
ОСОБА_2,

- копію експлікації приміщень
житлового будинку ОСОБА_2,

- копію акту обстеження
житлово-побутових умов проживання
сім»ї ОСОБА_1 від 11.11.2014 року,

- копію акту обстеження
житлово-побутових умов проживання
сім»ї ОСОБА_2,

- лист Зачепилівської РДА від
24.11.2014 року щодо доцільності проживання
неповнолітнього сина ОСОБА_4,

- довідку лікаря нарколога на
ОСОБА_2,

- довідку-характеристику видану на
ОСОБА_2 ЦПЗ №4 Харківської дирекції
УДППЗ «Укрпошта»,

- копію довідки-характеристики з
місця проживання, виданої на ОСОБА_2,

- довідку з місця роботи на ОСОБА_2
виданої ТОВ «Мірс»,

приходить до висновку, що змінені
позовні вимоги ОСОБА_2, змінені
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 слід
задовольнити виходячи з наступних
підстав.

В силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Ст. 112 СК України вказує на те, що суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, одного з дітей.

Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду.

В силу ч. 2 ст. 114 СК України у разі
розірвання шлюбу судом шлюб
припиняється у день набрання чинності
рішення суду про розірвання шлюбу.

Таким чином в судовому засіданні
встановлено, що спільне сімейне життя
сторін не склалося по причині
несхожості характерів, різних поглядів
на ведення побуту, шлюбно-сімейні
стосунки на даний час не підтримуються,
примирення не відбудеться, сторони
згодня з розірванням шлюбу, тому суд
приходить до висновку, що шлюб
необхідно розірвати.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 160 СК
України, місце проживання дитини, яка
досягла десяти років, визначається за
спільною згодою батьків та самої
дитини.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо
мати і батько, які проживають окремо, не
досягли згоди відносно того, з ким з них
проживатиме малолітня дитина, спір між
ними вирішується судом.

Згідно п.1 ст. 9 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року дитина
не повинна розлучатися з батьками
всупереч їхньому бажанню, за винятком
випадків, коли компетентні органи
згідно з судовим рішенням, визначають
відповідно до застосовуваного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини.

Принцип 6 Декларації прав дитини,
за яким малолітня дитина може бути
розлучена зі своєю матір'ю лише у
винятковій ситуації не можна тлумачити
таким чином, що у матері малолітньої
дитини мається перевага перед батьком
при вирішенні питання щодо визначення
місця проживання дитини, приймаючи до
уваги рівність прав обох батьків щодо
дитини, що витікає як зі ст. 141 СК
України, так зі змісту Конвенції про
права дитини.

Суд, беручи до уваги домовленість та
згоду сторін про проживання
неповнолітнього сина ОСОБА_4 разом з
батьком в будні дні, а в вихідні дні та
дні шкільних канікул разом з матір»ю,
вважає, що в даному випадку вищевказана
домовленість відповідатиме інтересам
дитини та забезпечить можливість
рівної участі батьків у вихованні та
утриманні дитини.

В даному випадку мати дитини, у разі
визначення місця проживання дитини з
батьком, не обмежена у своєму праві на
спілкування з дитиною, турботу
відносно дитини та участь у її
вихованні і може реалізувати свої
права у встановлений час коли син
ОСОБА_4 буде проживати разом з нею.
Обмеження у цьому разі стосується
тільки місця проживання дитини до
досягнення нею віку 14 років.

При вирішенні спору про місце
проживання дитини суд бере до уваги
домовленість батьків про місце
проживання дитини, відношення батьків
до виконання своїх батьківських
обов'язків, особисту прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Враховуючи вищенаведені
обставини справи, суд вважає таким, що
буде відповідати інтересам дитини,
визначення місця проживання дитини за
місцем проживання батька в будні дні, а
в вихідні дні та дні шкільних канікул
разом з матір»ю.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Як встановлено в судовому засіданні,
14.09.2002 року між сторонами було
укладено шлюб. Під час перебування у
шлюбі - 26.12.2007 року сторонами за спільні
кошти була придбана двохкімнатна
квартира, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, Зачепилівського району
Харківської області, яка була
зареєстрована на ОСОБА_1, яка за законом
являється їхньою спільною сумісною
власністю.

Згідно ч.1 ст.368 Цивільного кодексу
України спільна власність двох або
більше осіб без визначення часток
кожного з них у праві власності є
спільною сумісною власністю.

Об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

Крім того, згідно ст. 61 Сімейного
кодексу України об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя є
житло.

Статтею 63 СК України
встановлено, що дружина та чоловік
мають рівні права на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними. Дружина, чоловік
розпоряджаються майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, за взаємною згодою.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено,
що дружина і чоловік мають право на
поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.3 ст.368 Цивільного
кодексу України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Згідно ст.355 Цивільного кодексу України
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно).

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, враховуючи, що
ОСОБА_2 в судовому засіданні погодився
з розподілом квартири в рівних
частках, суд приходить до висновку про
задоволення позовних вимог та визнання
права власності на майно, що є спільною
сумісною власністю подружжя в рівних
частках.

Суд не розглядає позовні вимоги сторін
щодо стягнення судових витрат, так як
від них вони відмовилися в судовому
засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
10,11,88,174,209,212,214,215 ЦПК України, ст.ст. ст. 60,
61, 63, 69, 70 ,105,110,112,141,160,161 СК України, ст. 355,
368 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
служба у справах дітей Зачепилівської
РДА Харківської області про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 14.09.2002 року
Руновщинською сільською радою
Зачепилівського району Харківської
області, актовий запис № 06 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу
залишити прізвище ОСОБА_2, відповідачу -
ОСОБА_2.

Після розірвання шлюбу визначити місце
проживання неповнолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1:

- у будні дні за місцем проживання
батька ОСОБА_1;

- у вихідні дні та дні шкільних
канікул за місцем проживання матері -
ОСОБА_2.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання права власності на ? частину
майна набутого у шлюбі - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право
власності на ? частину майна, що є
спільною сумісною власністю подружжя,
а саме на ? частину двохкімнатної
квартири, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, Зачепилівського району
Харківської області, право власності
на яку зареєстроване за ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Головуючий, суддя
Є.І. Яценко