АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Головуючий у 1 й інстанції -
Бондарьова Г. М. Доповідач - Куценко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року м.
Дніпропетровськ

24 грудня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 03
листопада 2014 року, по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
спричиненої злочином, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 у лютому 2014 року звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди спричиненої злочином.

В обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на те, що 08.03.2012 року ОСОБА_2,
перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, вчинила бійку в ході якої
умисно нанесла їй декілька ударів по
голові та обличчю причинивши тілесні
пошкодження, які непоправно знівечили
обличчя потерпілої. Вироком
Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області від 06.11.2013
року ОСОБА_2 визнана винною у вчинені
злочину передбаченого ч.1 ст. 296 КК
України та ч.1 ст. 121 КК України та
призначено покарання у вигляді п'яти
років позбавлення волі.

ОСОБА_3 просить стягнути з ОСОБА_2 для
проходження курсу лікування у
медичному косметологічному центрі
«Шеррі» 28000 грн., витрати понесені нею
на проведення судово-медичних
експертиз в сумі 137, 27 грн. та моральну
шкоду в сумі 30000 грн.

Рішенням Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від
03.11.2014 року позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено у повному обсязі, стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну
шкоду в сумі 28137 грн. 27 коп., моральну
шкоду в сумі 30000 грн., а всього 58137, 27 грн.
Вирішено питання щодо судових витрат
/а.с. 107-110/.

З рішенням суду не погодилася ОСОБА_2 і
звернулася до суду з апеляційною
скаргою в якій просить скасувати це
рішення та ухвалити нове, яким
відмовити ОСОБА_3 в задоволення
позовних вимог в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права /а.с. 119-121/.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду скасуванню
в частині задоволення позовних вимог
про стягнення матеріальної шкоди,
відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України, з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявність її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Судом встановлено, що 08.03.2012 року о 21
годині 30 хвилин ОСОБА_2 разом зі своєю
подругою вживала алкогольні напої в
приміщенні кафе «Мінутка», яке
розташовано по вул. Комсомольській у м.
Першотравенську Дніпропетровської
області. За столом навпроти сиділа
компанія жінок серед яких була ОСОБА_3

09.03.2012 року о 01 год. 30 хвилин ОСОБА_2,
перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння влаштувала бійку, в ході якої
взяла скляну пляшку з пивом зі свого
столу, та тримаючи її за горловину
навмисно вдарила нею по голові ОСОБА_3,
в наслідок чого пляшка розбилася.
Утримуючи уламок в руці, ОСОБА_2
навмисно нанесла удар гострими краями
скляної пляшки в обличчя ОСОБА_3, чим
спричинила тілесні пошкодження у
вигляді різаної рани верхньої губи, яка
згідно висновку судово-медичної
експертизи № 470 від 10.09.2012 року
відноситься до легких тілесних
пошкоджень, що спричинило
короткочасний розлад здоров'я, але
після загоєння рани утворився грубий
рубець верхньої губи, який згідно
висновку додаткової судово-медичної
експертизи № 610 від 12.11.2012 року є
невиправним, та згідно правил
судово-медичного визначення ступеню
тяжкості тілесних ушкоджень може бути
розцінено як таке, якщо буде визнане
таким, що знівечило обличчя.

06.11.2013 року Першотравенським міським
судом Дніпропетровської області
постановлено вирок, яким ОСОБА_2
визнана винною у вчинені злочину
передбаченого ч.1 ст. 296 КК України та ч.1
ст. 121 КК України та призначено
покарання у вигляді п'яти років
позбавлення волі /а.с. 6-12/.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 09.01.2014
року вирок суду залишено без мін /а.с.
99-100/.

Ухвалою колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19.08.2014 року ці ухвали залишені
без змін /а.с. 97-98/.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_3 підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Однак, з висновком суду щодо
задоволення позовних вимог про
стягнення матеріальної шкоди
погодитися неможна, з наступних
підстав.

Постановляючи рішення, та
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3
про стягнення матеріальної шкоди, суд
першої інстанції послався на те, що
оглянувши у судовому засіданні обличчя
потерпілої ОСОБА_3 суд встановив у неї
наявний грубий рубець верхньої губи,
який згідно висновку судово-медичних
експертиз є невиправним, та відповідно
до консультації хірурга від 30.10.2014 року
вартість курсу лікування, відповідно
до прейскуранту медичного центру
«Шеррі» станом на 01.10.2014 року складає
28000 грн., що лікування не проведено
через відсутність коштів у позивача, що
стягнення витрат на майбутнє не
заборонено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК України,
збитки складаються з реальних збитків
та упущеної вигоди.

Судом встановлено, що у зв'язку з
отриманим тілесним ушкодженням, у
ОСОБА_3 є потреба у витратах на медичну
допомогу, розмір витрат на ліки та
курсу лікування яких повинен бути
підтвердженим лікарськими рецептами,
довідками або рахунками про їх
вартість.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач курс лікування у зв'язку з
отриманими тілесними ушкодженнями не
проходила, а тому колегія суддів
вважає, що вимоги ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної шкоди є передчасними, що
не позбавляє її права в подальшому
звернутися до суду з такими вимогами.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції в цій
частині підлягає скасуванню.

При вирішені спору про стягнення з
ОСОБА_2 на користь позивача моральної
шкоди, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що вони підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму
Верховного суду України від 31.03.1995 року
№ 4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)»
суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.5 вказаної Постанови,
розмір відшкодування моральної шкоди
повинен визначатися судом залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалість,
можливі відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 є молодою
жінкою 1983 року народження, те що
тілесне пошкодження, а саме грубий
рубець верхньої губи є невиправним,
помітним, та таким, що знівечив обличчя,
у зв'язку з чим обличчя потерпілої є
ассиметричним і має неприємний вигляд,
не властивий нормальному людському
обличчю та усі страждання позивача
пов'язані з цим, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції правильно
прийшов до висновку, що позовні вимоги
про стягнення моральної шкоди
підлягають задоволенню.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
ОСОБА_2 про те, що у кримінальному
провадженні потерпіла ОСОБА_3
цивільний позов не заявляла, що ні в
кримінальному ні в цивільному
провадженні не було досліджено жодних
доказів обгрунтованості цивільного
позову, що судом не досліджено
причинний зв'язок між отриманим
ушкодженням та їх наслідками, що
позивач не доказала своїх моральних
страждань, то з ними погодитися
неможна, оскільки вони зводяться до
переоцінки доказів та незгоди з
висновками суду по їх оцінці, та
особистого тлумачення апелянтом норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України
особа, яка не пред'явила цивільного
позову в кримінальному провадженні, а
також особа, цивільний позов якої
залишено без розгляду має право
пред'явити його в порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до ст.ст. 57-59, 61 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для справи. Вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
в цій частині є необґрунтованими, а
рішення суду в цій частині відповідає
вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 03
листопада 2014 року в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про
стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди
в сумі 28137 грн. та судового збору на
користь держави в сумі 281, 37 грн. -
скасувати та відмовити ОСОБА_3 в
задоволенні позовних вимог в цій
частині.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Головуючий: Куценко
Т.Р.

Судді: Варенко О.П.

Городничої В.С.