Справа №472/1661/13-ц 24.12.2014 24.12.2014
Провадження 22ц - 784/3499/14
інстанції:Тустановський А.О.
Головуючий в апеляційній інстанції
У Х В А Л А

Іменем України

24 грудня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів : Буренкової К.О.,
Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання:
Харитоновою І.В.,

за участю: позивачки
ОСОБА_3 та представника відповідача
ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_4, як представника відповідача
ОСОБА_5

на рішення Веселинівського районного
суду Миколаївської області від 9 жовтня
2014 року за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ автомобіля,
як спільного майна подружжя

та за зустрічним позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання
автомобіля особистою приватною
власністю та поділ будинку, як
спільного майна подружжя

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 про
поділ автомобіля, як спільного майна
подружжя.

Позивачка зазначала, що під час
перебування з відповідачем в шлюбі в
2007 році вони придбали автомобіль ВАЗ
21099 державний номер НОМЕР_1, оскільки
однією сім'єю вони не проживають
просила поділити вказане спільне
майно шляхом визнання за нею права
власності на ? частину вказаного
автомобіля.

Відповідач ОСОБА_5 звернувся до суду
з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3
про визнання за ним права особистої
приватної власності на спірний
автомобіль. Посилаючись на те, що в 2005
році він отримав після смерті батька
у спадщину будинок, який продав, кошти
поклав на банківський рахунок та в
подальшому в 2007 році придбав за
вказані кошти автомобіль. Також
відповідач просив поділити належний
сторонам на праві власності будинок в
АДРЕСА_1, який йому було надано як
учаснику військових дій в республіці
Афганістан за рішенням КСП «Колос».

Рішенням Веселинівського районного
суду Миколаївської області від 9
жовтня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено,
визнано право власності за сторонами
на спірний автомобіль по ? частині за
кожним. В задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_5 відмовлено. Розподілені
судові витрати.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_5 просить вказане
рішення суду скасувати, а по справі
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог відповідача та відмову
у задоволенні позову ОСОБА_3,
посилаючись на те, що суд не вірно надав
оцінку доказам та не застосував норми
матеріального права, які на думку
апелянта підлягають застосуванню.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення сторін, дослідивши докази по
справі, судова колегія дійшла висновку
про відсутність підстав для
задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи і
таке встановлено судом сторони у
справі ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з 1982 року
перебували в зареєстрованому шлюбі
(а.с.5).

Під час перебування у шлюбі
відповідач ОСОБА_5 на своє ім'я придбав
автомобіль марки ВАЗ , модель 21099 на
підставі довідки рахунку від 26 липня 2007
року, який зареєстрував в органах ДАЇ 13
березня 2008 року (а.с.7).

Згідно з положеннями ст. 60 СК України
майно набуте під час шлюбу є спільною
сумісною власністю подружжя, і
відповідно до норм ст. 70 цього кодексу
їх частки в спільному майні є рівними.

Враховуючи наведені обставини,
районний суд обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги і визнав за позивачкою
та відповідачем право власності по 1/2
частині за кожним на вказаний
автомобіль.

Вирішуючи зустрічний позов про
визнання вказаного автомобіля
особистою приватною власністю
відповідача ОСОБА_5, районний суд вірно
виходив з недоведеності придбання
вказаного автомобіля за йому особисто
належні кошти отримані від продажу
спадщини.

Так, свідоцтво про право на спадщину
за законом ОСОБА_6 видано 3 жовтня 2005
року на спадкове майно, яке складалося
з житлового будинку в АДРЕСА_2, вартістю
19298 грн. (а.с. 102). Вказаний будинок
ОСОБА_5 продав 19 грудня 2005 року (а.с.146).

Однак, із виписок по особовим
рахункам в ПАТ КБ «ПриватБанк»

слідує, що на рахунок вперше ОСОБА_5
поклав грошові кошти в сумі 4678, 52 долари
США 6 вересня 2005 року. Вказані кошти
було знято 17 березня 2006 року і того ж
дня внесено на інший рахунок в сумі
6473, 79 доларів США (а.с. 150-152).

Таким чином грошові кошти
відповідачем на банківському рахунку
були розміщені ще до отримання
спадщини та її продажу, а тому вказані
кошти не можна вважати його особистими.
В зв'язку з цим, витрата вказаних коштів
на придбання автомобіля, не змінює його
правовий статус.

За такого районний суд вірно
відмовив в задоволенні позову.

Слід погодитись і з висновком суду
про відсутність підстав для
задоволення зустрічних вимог в частині
визнання права власності за позивачем
на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Так судом встановлено, що на
підставі договору купівлі - продажу від
16 серпня 1993 року колгосп «Колос»
продав, а ОСОБА_5 купив житловий
будинок з надвірними господарчими та
побутовими спорудами, який знаходиться
в с. Зелене Веселинівського району
Миколаївської області (а.с. 137).

Рішенням виконавчого комітету
Зеленівської сільської ради народних
депутатів № 11 від 13 червня 1995 року
вирішено видати жителям с. Зелене
свідоцтва про право особистої
власності на жилі будинки згідно
списків, в якому зазначено в тому числі
і прізвище ОСОБА_5 (а.с. 134-135). Наступним
рішенням вказаної сільради від 7
вересня 2009 року вирішено присвоїти
номери житловим будинкам, так будинку
ОСОБА_5 присвоєно № 9 (а.с. 136).

Проте, з пояснень сторін слідує, що
свідоцтво про право власності на
вказаний будинок ними не отримано, що
також підтверджується довідкою
виданою Веселинівською філією
Миколаївського міжміського бюро
технічної інвентаризації про те, що
будинок АДРЕСА_1 за обліком бюро
технічної інвентаризації не
зареєстрований (а.с. 153).

Таким чином об'єкт права власності в
розумінні положень ст. 22 КпШС України,
який діяв на час виникнення спірних
правовідносин, відсутній, а тому і
сторони не наділені відповідними
суб'єктивними правами стосовно
спірного майна.

За вказаних обставин, районний суд
правомірно ухвалив рішення про відмову
в задоволенні і в цій частині
зустрічного позову про поділ житлового
будинку, як спільної сумісної
власності подружжя.

Проте, сторони не позбавлені в
подальшому звернутись з аналогічним
спором в разі вирішення питання в
установленому законом порядку щодо
права власності на спірний будинок.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
районного суду, колегія суддів, не
вбачає підстав для його зміни чи
скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, як
представника відповідача ОСОБА_5 -
відхилити.

Рішення Веселинівського районного
суду Миколаївської області від 9
жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Судді: