Справа № 591/5779/14-ц
Провадження № 2/591/2175/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2014 року

м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у
складі: головуючого-судді Янголя Є.В.,
при секретарі Журба А.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа ОСОБА_3 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом
про стягнення з відповідачки на її
користь 4845 грн. 76 коп. в рахунок
відшкодування витрат по утриманню
квартири.

Свої вимоги мотивує тим, що їй а також
її сину ОСОБА_3 на праві власності
належить квартира АДРЕСА_1. 07.07.2006 року
ОСОБА_3 вступив у шлюб з ОСОБА_2, яка
ІНФОРМАЦІЯ_3 народила дитину ОСОБА_4 В
жовтні 2012 року шлюб між її сином ОСОБА_3
та відповідачкою було розірвано, після
чого син став проживати за іншою
адресою, а відповідачка разом з дитиною
продовжили проживати в належній їй
квартирі. Її син сплачує аліменти
відповідачці на утримання дитини. Вона
особисто сплачує за опалення, воду,
квартплату, газ, електроенергію,
телефон та інші комунальні послуги, а
саме за листопад - грудень 2012 року
сплатила 1002,60 грн., за 2013 рік - 5427,76 грн.,
за 6 місяців 2014 року - 3261,16 грн. Вважає, що
так як відповідачка разом з дитиною
проживає в належній їй квартирі, вона
повинна сплачувати не менш ніж ?
частину витрат, пов'язаних з утриманням
квартири. В добровільному порядку
відповідачка відмовляється
відшкодувати половину понесених
витрат на утримання квартири, а тому
просить стягнути з неї вказану суму,
яка виникла за період з листопада 2012
року по червень 2014 року включно.

В судовому засіданні представник
позивачки позов підтримала.

Відповідачка та її представник позов
визнали частково, визнають, що дійсно
позивачка та третя особа є
співвласниками квартири, а
відповідачка з дитиною проживають у
цій квартирі у спірний період. Також
визнають ту обставину, що позивачка
сама сплачує кошти на утримання
квартири згідно позовних вимог та не
заперечують проти суми сплачених
коштів, згодні з тим, що відповідачка
повинна відшкодовувати витрати
позивачці по оплаті комунальних
послуг. В той же час не погоджуються з
сумою коштів, які повинна відшкодувати
відповідачка, оскільки вона кожного
місяця передавала позивачці по 200 грн. в
рахунок відшкодування витрат по сплаті
комунальних послуг.

Третя особа ОСОБА_3 вважає, що позов
підлягає задоволенню.

Суд, вислухавши учасників судового
розгляду, що з'явилися, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що позивачці а також
її сину ОСОБА_3 на праві власності
належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 5).
ОСОБА_3 перебував у шлюбі з ОСОБА_2, який
29.10.2012 року згідно рішення Зарічного
районного суду м. Суми було розірвано
(а.с. 7). ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідачка
народила дитину ОСОБА_4 (а.с. 6).

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 став
проживати окремо за іншою адресою, а
відповідачка разом з дитиною
продовжили проживати в квартирі
АДРЕСА_1, що визнається сторонами по
справі. ОСОБА_3 сплачує аліменти
відповідачці на утримання дитини (а.с.
7), що також визнається сторонами по
справі.

Позивачка особисто сплачує всі послуги
по утриманню квартири, а саме за
листопад - грудень 2012 року сплатила 1002,60
грн., за 2013 рік - 5427,76 грн., за 6 місяців 2014
року - 3261,16 грн., всього було сплачено
9691,52 грн., що підтверджується копіями
рахунків, чеків та квитанцій (а.с.9-61).
Вказана обставина визнається також
відповідачкою.

Положеннями статті 322 ЦК України
передбачено, що власник зобов'язаний
утримувати майно, що йому належить,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно з ч.1 ст.360 ЦК України співвласник
відповідно до своєї частки у праві
спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. За згодою власника
будинку (квартири) член його сім'ї
вправі вселяти в займане ним жиле
приміщення інших членів сім'ї. На
вселення до батьків їх неповнолітніх
дітей згоди власника не потрібно. Члени
сім'ї власника будинку зобов'язані
дбайливо ставитися до жилого будинку
(квартири). Повнолітні члени сім'ї
власника зобов'язані брати участь у
витратах по утриманню будинку
(квартири) і прибудинкової території та
проведенню ремонту. Спори між
власником та членами його сім'ї про
розмір участі у витратах вирішуються в
судовому порядку. До членів сім'ї
власника будинку (квартири) належать
особи, зазначені в частині другій
статті 64 цього Кодексу. Припинення
сімейних відносин з власником будинку
(квартири) не позбавляє їх права
користування займаним приміщенням. У
разі відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

Виходячи з наведених норм та
враховуючи, що ОСОБА_3 сплачує аліменти
на користь відповідачки, суд вважає, що
відповідачка повинна нести ? частину
витрат на утримання квартири, тобто за
спірний період повинна сплатити 4845 грн.
76 коп.

Посилання відповідачки на те, що вона
кожного місяця сплачувала позивачці по
200 грн. на утримання квартири, суд не
може взяти до уваги з наступних
підстав.

Так, ніяких письмових доказів в
обґрунтування цієї обставини
відповідачкою не надано.

Після розлучення ОСОБА_3 та
відповідачкою, між останньою та його
матір'ю виникли напружені стосунки, що
підтверджується поясненнями свідка
ОСОБА_5 та копіями письмових документів
про звернення позивачки на дії
відповідачки до правоохоронних
органів.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
також пояснила, що позивачка їй
неодноразово скаржилася, що колишня
невістка не хоче плати кошти за
квартиру.

В обґрунтування цієї позиції
відповідачка посилається на покази
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та її доньки
ОСОБА_4, 2006 року народження.

Як вбачається з показів ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, останні не були свідками
передачі коштів, а знають про це зі слів
відповідачки.

Суд вважає, що згідно ч.2 ст. 59 ЦПК
України, пояснення свідків, на які
посилається відповідачка, не є
належними доказами на підтвердження
передачі коштів, а тому суд вважає, що
відповідачкою вказана обставина не
доведена.

Крім того факт передачі коштів без
підтвердження письмовими доказами
цього викликає сумніви з огляду на
напружені відносини між сторонами.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4845
грн. 76 коп. в рахунок відшкодування
витрат по утриманню квартири.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана особою, яка була присутня
при оголошенні рішення суду протягом 10
днів з дня його оголошення а особою, яка
не брала участі в розгляді справи,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення до судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Сумської
області через Зарічний районний суд м.
Суми.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано.

Повний текст рішення суду виготовлений
24.12.2014 року.

Суддя
Є.В. Янголь