22-ц/795/2505/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Лямзіна Н. Ю. Доповідач - Страшний М. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСтрашного
М.М.,суддів:Євстафіїва О.К.,, Шарапової
О.Л.при секретарі:Нечасному О.Л.за
участю:ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщення суду апеляційну
скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Деснянського
районного суду м. Чернігова від 18
листопада 2014 року у справі за поданням
головного державного виконавця
Новозаводського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції про
встановлення тимчасового обмеження
керівнику ПП „Бренд-Сервіс" ОСОБА_5 у
праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2014 року головний державний
виконавець Новозаводського ВДВС
Чернігівського міського управління
юстиції Помилуймо А.С. звернувся до
суду з поданням про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України до виконання своїх
зобов'язань керівнику ПП
„Бренд-Сервіс" ОСОБА_5 Подання
мотивоване тим, що в провадженні
вказаного відділу ДВС перебуває
зведене виконавче провадження про
стягнення з ПП „Бренд-Сервіс" боргів в
загальній в сумі 104 341 грн. 31 коп. Проте з
часу відкриття виконавчого
провадження боржником жодної суми в
рахунок погашення заборгованостей
сплачено не було, що, на думку заявника,
є доказом ухилення боржника від
виконання своїх зобов'язань.

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Чернігова від 18 листопада 2014 року
подання задоволено; встановлено
тимчасове обмеження керівнику ПП
„Бренд-Сервіс" ОСОБА_5 у праві виїзду за
межі України до виконання ним своїх
зобов'язань за рішенням суду без
вилучення паспортного документа.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та постановити нову ухвалу, якою
відмовити у задоволенні подання
державного виконавця. Апелянт
посилається на те, що він розірвав
трудові відносини з ПП „Бренд-Сервіс"
у 2012 році, тому не має відношення до
діяльності підприємства, не виконує
адміністративно-господарські функції
по управлінню його майном.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_5, який підтримав свою скаргу,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до
наступного висновку.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про
задоволення подання головного
державного виконавця Новозаводського
ВДВС Чернігівського міського
управління юстиції Помилуйка А.С., суд
першої інстанції погодився з доводами
останнього про те, що мало місце
ухилення боржника ОСОБА_5 як керівника
ПП „Бренд-Сервіс" від виконання
боргових зобов'язань за судовими
рішеннями.

Однак, з таким висновком місцевого суду
не може погодитись апеляційний суд
через їх невідповідність обставинам
справи та порушення норм
процесуального права, враховуючи
наступне.

Статтею 377-1 ЦПК України встановлено, що
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Судом встановлено, що на виконанні у
Новозаводському ВДВС Чернігівського
міського управління юстиції
знаходиться зведене виконавче
провадження №43655526 про стягнення з ПП
„Бренд-Сервіс" боргів на користь
юридичних осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» від 21 січня 1994 року регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону
передбачено як підставу для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон - ухилення громадянина
України від виконання ним зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника фізичної особи
або керівника боржника юридичної
особи за межі України до виконання
зобов'язання за рішенням.

Таким чином, в розумінні вказаних
правових приписів, обов'язковою
законною підставою для обмеження
громадянина України у його праві
виїзду за межі України може бути лише
ухилення боржника від виконання ним
своїх зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи). Про ухилення
боржника від виконання покладених на
нього рішенням обов'язків у
виконавчому провадженні може свідчити
невиконання ним своїх обов'язків,
передбачених Законом України „Про
виконавче провадження", зокрема,
утримання від вчинення дій, які
унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення, надання у строк,
встановлений державним виконавцем,
достовірних відомостей про свої доходи
та майно, своєчасна явка за викликом
державного виконавця тощо.

Крім того, доказуванню підлягають не
тільки факти ухилення боржника від
виконання рішення суду, а й вжиття
державним виконавцем заходів
примусового виконання рішення суду
відповідно до ст. 32 Закону України „Про
виконавче провадження".

Проте, судом першої інстанції не було
враховано того, що ОСОБА_5 з 04 вересня 2012
року звільнений з посади директора ПП
„Бренд-Сервіс", з 14 вересня 2012 року
ОСОБА_5 перебував на обліку в
Чернігівському міському центрі
зайнятості. Зазначені обставини
підтверджуються відповідними записами
у трудовій книжці ОСОБА_5(а.с.45-47).

Отже, заслуговують на увагу доводи
апелянта ОСОБА_5 про те, що він не
являється керівником ПП
„Бренд-Сервіс", не має відношення до
діяльності підприємства, проте
оскаржуваною ухвалою суду його
притягнуто до відповідальності як
посадову особу ПП „Бренд-Сервіс".

Враховуючи викладене, апеляційний суд,
керуючись п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
скасовує ухвалу суду першої інстанції
і постановляє нову ухвалу про відмову у
задоволенні подання старшого
державного виконавця Новозаводського
ВДВС Чернігівського міського
управління юстиції про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
керівнику ПП „Бренд-Сервіс" ОСОБА_5 за
межі України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п 2 ч.1 ст.312, 313-314,
315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити

Ухвалу Деснянського районного суду м.
Чернігова від 18 листопада 2014 року
скасувати.

В задоволенні подання головного
державного виконавця Новозаводського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції про встановлення тимчасового
обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за межі
України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:Судді: