Провадження по справі № 2/752/1101/14
РІШЕННЯ

Іменем України

05.12.2014 року Голосіївський районний суд
м. Києва у складі:

головуючого - судді Хоменко О.Л.,

при секретарях Кириченко О.М.,
ГерегаО.Ю., СимоненкоІ.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи:
Голосіївський районний відділ
Головного управління Державної
міграційної служби в м.Києві,
Голосіївська районна в м.Києві
державна адміністрація про визнання
осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з позовом про
визнання осіб такими, що втратили
право користування жилим приміщенням.

Свої вимоги мотивує тим, що вона
є власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідач є її донькою.

Згідно з актом від 10.10.2013 року,
складеним комісією ЖБК «Молодіжний,16»,
відповідач та її донька ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживають в
зазначеній квартирі з 23.08.2012 року.

Відповідно до рішення
Московського районного суду м.Києва
від 06.06.2001 року відповідача було
визнано такою, що втратила право
користування жилим приміщенням у
квартирі АДРЕСА_1.

23.01.2013 року вона придбала у ОСОБА_5 для
постійного проживання відповідачів
окрему житлову кімнату за адресою:
АДРЕСА_3. Із зазначеного часу
відповідачі постійно проживають у
зазначеному житловому приміщенні.

В зв'язку з тим, що відповідачі
не знялись з реєстрації місця
проживання, вона змушена була
звернутись до Голосіївської районної
в м.Києві державної адміністрації із
заявою про надання дозволу на зняття
з реєстрації місця проживання доньки
відповідача, на яку отримала відмову,
мотивовану порушенням її інтересів.

Разом з тим кімната у спірній
квартирі, в якій проживали
відповідачі, становила 12,4 кв.м, а
площа придбаної нею кімнати
становить 14 кв.м.

Як власник квартири, вона має
право використовувати помешкання для
власного проживання, а також вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Так як відповідачі з часу
придбання нею квартири в смт.
Калинівка не мають права постійного
проживання за місцем своєї
реєстрації, понад рік не проживають
у спірному житловому приміщенні, а
відповідач ОСОБА_3 має право власності
за місцем дійсного проживання,
просить визнати відповідачів такими,
що втратили право користування
квартирою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та
її представник уточнили позовні
вимоги і просили визнати відповідачів
такими, що втратили право
користування житловим приміщенням на
підставі ст.405 ч.2 ЦК України, так як
вони не проживають на спірній
житловій площі без поважних причин
понад один рік.

Відповідач з позовом не згідна
і пояснила, що через складні
взаємовідносини з позивачем вона ще
у 1999 році змушена була залишити
спірне житло. Деякий час вона
проживала на квартирі, а в 2000 році
познайомилась з чоловіком, з яким
вступила у фактичні шлюбні стосунки
і стала проживати разом з ним. 18.10. 2001
року вона народила доньку ОСОБА_4.

В той час, як вона була
відсутня на спірній житловій площі,
позивач звернулась до суду, і
рішенням суду її було визнано такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням.

Після трагічної загибелі
чоловіка вона повернулась до
спірного житла і знову була
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Однак скандали продовжувались,
а в серпні 2012 року позивач не
впустила її з донькою до квартири.

Три місяці вона з дитиною
проживала в притулку, а потім
позивач придбала для них з дитиною
житлову кімнату в смт.Калинівка з
санвузлом, але без кухні. Незважаючи
на незадовільні умови для
проживання, вони з дитиною
поселилися в цій кімнаті і стали в
ній проживати.

Коли на вимогу позивача вона
намагалася знятися з реєстрації у
спірному житловому приміщенні, Служба
в справах дітей не дала дозволу на
зняття з реєстрації дитини.

Вважає, що вони з дитиною не
можуть бути зняті з реєстраційного
обліку в спірній квартирі, оскільки
житлове приміщення, в якому вони
проживають, не відповідає вимогам,
що пред'являються до житла.

Представник третьої особи
Голосіївської районної в м.Києві
державної адміністрації вважає, що
позов задоволенню не підлягає, так
як перереєстрація відповідачів за
адресою їх фактичного проживання за
висновком комісії з питань захисту
дитини не відповідає інтересам
дитини.

Представник третьої особи
Голосіївського районного відділу
Головного управління Державної
міграційної служби в м.Києві в судове
засідання не з`явився, про день
розгляду справи повідомлений
належним чином, подав до суду заяву
про розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши сторони, свідка,
та дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Матеріалами справи встановлено,
що позивач є власником квартири
АДРЕСА_1, що підтверджується копією
свідоцтва про право власності на
квартиру від 17.01.2001 року. Рішенням
Московського районного суду м.Києва
від 06.06.2001 року відповідач була
визнана такою, що втратила право
користування жилим приміщенням у
квартирі АДРЕСА_1.

Як видно з довідки №19 ЖБК
«Молодіжний-16» від 05.06.2013 року за ф.№3,
відповідач та її неповнолітня донька
ОСОБА_4 30.09.2004 року були зареєстровані
на спірній житловій площі.

З акту комісії ЖБК «Молодіжний-16»
від 10.10.2013 року вбачається, що
відповідач та її донька ОСОБА_4 не
проживають в квартирі з 23.08.2012року.

Як видно з висновку дільничого
інспектора Голосіївського РУ ГУ МВС
України в м.Києві від 30.08.2012 року за
результатами розгляду заяви ОСОБА_3,
23.08.2012 року до Голосіївського РУ ГУ МВС
України в м.Кєві надійшла заява
ОСОБА_3, яка проживає в АДРЕСА_1 про те,
що прийомна матір ОСОБА_2, 1941 року
народження, не пускає в квартиру.

З конфліктуючими сторонами
проведено профілактичну роботу та
роз'яснено порядок вирішення спірних
питань.

З відповіді в.о. начальника
Служби в справах дітей Голосіївської
районної в м.Києві державної
адміністрації № 01/14-2614 від 21.09.2012 року
на звернення відповідача від 23.08.2012
року вбачається, що працівниками
Служби у справах дітей було здійснено
виїзд за адресою реєстрації її та
малолітньої ОСОБА_4, складено акт
обстеження житлово-побутових умов та
проведено бесіду з позивачем, яка
повідомила, що дійсно заперечує
проти її проживання разом з дитиною
у вказаній квартирі в зв'язку із
втратою довіри. Досягти згоди щодо
конфліктної ситуації, яка склалася
між сторонами, не вдалося.

З метою захисту прав та законних
інтересів малолітньої ОСОБА_4 було
рекомендовано звернутись до суду.

Згідно довідки Київського міського
центру соціально-психологічної
допомоги №5 від 20.01.2014 року відповідач
та її дитина ОСОБА_4, 2001 року
народження з 22.08.2012 року по 20.12.2012 року
були клієнтами центру з наданням
тимчасового притулку за адресою:
АДРЕСА_4.

На підставі договору
купівлі-продажу житлової кімнати від
23.01.2013 року, укладеного між ОСОБА_5 та
ОСОБА_3, остання прийняла у власність
житлову кімнату під номером АДРЕСА_3,
загальною площею 14 кв.м, житловою
площею 14 кв.м.

З копії плану квартири АДРЕСА_3
вбачається, що квартира складається з
приміщення площею 11,5 кв.м та санвузла
площею 2,2 кв.м.

06.02.2013 року відповідач звернулась до
голови ЖБК «Молодіжний-16», а 25.02.2013 року
- до Голосіївської
райдержадміністрації із заявою про
зняття її та її доньки з
реєстраційного обліку з спірної
квартири в зв'язку із купівлею її
матір`ю ОСОБА_2 жилої кімнати за
адресою: АДРЕСА_3.

З відповіді начальника Служби в
справах дітей Голосіївської РДА №01-14/917
від 21.03.2013 року вбачається, що в
задоволенні заяви відповідача
відмовлено, так як, на думку Комісії з
питань захисту прав дитини зняття з
реєстраційного обліку місця
проживання малолітньої ОСОБА_4 з
двокімнатної квартири АДРЕСА_1 з
подальшою реєстрацією в житлову
кімнату АДРЕСА_3 (14 кв.м.) не відповідає
інтересам дитини та порушує її
житлові права.

Як видно з акту обстеження
житлово-побутових умов проживання
відповідача та її неповнолітньої
доньки ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3,
складеного депутатами Калинівської
селищної ради Броварського району
Київської області 08.07.2014 року,
приміщення в якому проживають
відповідач та її неповнолітня донька
ОСОБА_4, має відокремлену частину, де
знаходиться санвузол. В кімнаті є
ліжко, на якому сплять мати та донька,
стіл для приготування їжі, стіл для
навчання, холодильник. Встановити шафу
для одягу немає можливості. В
приміщенні дуже тісно, умови
проживання складні, все заставлено
речами… Умови проживання потребують
покращення.

Свідок ОСОБА_6 показала, що вона
живе по сусідству з позивачем: позивач
- на шостому поверсі, а вона - на
третьому. Знайома із сторонами з 1998
року. Спочатку у позивача з
відповідачем були хороші стосунки, а
потім погіршилися. Коли дитина
відповідача була ще маленькою, позивач
їх виписала, а потім знову прописала.
Років п'ять тому їй часто було чути
плач дитини відповідача, а приблизно
два роки тому відповідач викликала
міліцію, тому що мати не пускала її
до квартири.

Позивач тоді розповідала, що
вони посварились, бо відповідач щось
у неї вкрала. Позивач скаржилась, що
вони з відповідачем не можуть
ужитися, бо та погано виховує дитину,
кидає роботу. Зі слів позивача їй
також відомо, що вона купила
відповідачу кімнату, де вона останнім
часом проживає разом з дитиною.

Судом встановлено, що відповідач
та її неповнолітня донька дійсно не
проживають на спірній житловій площі
з серпня 2012 року.

Судом також встановлено, що
причиною, по якій відповідач
залишила спірне житлове приміщення, є
конфлікт між нею та позивачем, в
результаті якого позивач в серпні 2008
року не пустила її та її доньку в
спірне житлове приміщення. Як
наслідок, в період з 22.08.2012 року по
20.12.2012 року відповідач з дитиною
проживала у притулку.

Після купівлі позивачем
житлової кімнати АДРЕСА_3 в січні 2013
року відповідач з донькою стали
проживати в ній; дитина навчається в
Калинівській загальноосвітній школі,
обслуговується в медамбулаторії за
місцем фактичного проживання.

Разом з тим умови проживання
відповідача та її неповнолітнії
доньки є незадовільними, в зв'язку з
чим комісія з питань захисту прав
дитини Голосіївської
райдержадміністрації відмовила
відповідачу у знятті дитини з
реєстраційного обліку.

Відповідно до ст.405 ЦК України
члени сім`ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім`ї власника втрачає
право на користування цим житлом у
разі відсутності члена сім`ї без
поважних причин понад один рік, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ним і власником житла або законом.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги не знайшли свого
підтвердження в ході судового
розгляду, так як відповідач залишила
спірну житлову площу вимушено, а не
добровільно; кімнату в смт.Калинівка, в
якій вона проживає разом з дитиною і
яка є її власністю, не можна вважати
постійним місцем проживання
відповідача та неповнолітньої ОСОБА_4
з огляду на неналежні
житлово-побутові умови сім`ї.

Таким чином, суд відмовляє в
задоволенні позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись
ст.405 ЦК України, ст.ст. 10,60,212-215 ЦПК
України. суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи: Голосіївський
районний відділ Головного управління
Державної міграційної служби в
м.Києві, Голосіївська районна в м.Києві
державна адміністрація про визнання
осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м.Києва через
Голосіївський районний суд м.Києва
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: