Справа №: 343/2948/14-ц
Провадження №: 2/0343/1085/14
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року
м. Долина

Долинський районний суд
Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді -
Андрусіва І. М.,

за участю секретаря судових
засідань - Височанської О.З.,

представника
відповідача-Чопей С.Д.

розглянувши у вiдкритому судовому
засiданнi в залі Долинського районного
суду Івано-Франківської області справу
за позовною заявою ОСОБА_2 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань Долинського району про
стягнення недоотриманих коштів у
відшкодування втраченого заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка просить стягнути з
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Долинському
районі 1235,76 гривень 25% доплати до
відшкодування за роботу в гірському
населеному пункті за період 01.04.2014 року
по 01.12.2014 року; витрати з надання
правової допомоги адвоката та
зобов»язати відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Долинському
районі продовжувати виплату
щомісячного відшкодування з
підвищенням на 25 % за роботу в гірському
населеному пункті, починаючи 01.12.2014
року.

Свої вимоги мотивує тим, що вона у 1979
році працювала на Долинському заводі
ЗБВІК. 22.08.1979 року при виконанні
трудових обов'язків отримала трудове
каліцтво та визнана інвалідом 3 групи
внаслідок трудового каліцтва із
стійкою втратою професійної
працездатності у розмірі 65%. До 1995 року
відшкодування шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров»я, пов'язаним з
виконанням трудових обов'язків,
проводив Долинський завод ЗБВІК, після
реорганізації якого до 01.04.2001 року
відшкодування втраченого заробітку у
зв'язку з травмою на виробництві їй
проводило ВАТ "Долинський
деревообробний завод".

Після утворення Фонду у 2001 році
особові справи потерпілих на
виробництві з підприємств
передавалися у Фонд. Була передана і її
справа. Фондом було вирішено
продовжити виплату раніше призначеної
Долинським ДОЗ щомісячної грошової
суми 76,70 грн., платежі проводити з 01.04.2001
року довічно. У справі була довідка із
зазначенням розміру втраченого
заробітку станом на 01.04.2001 року про те,
що місячна зарплата станочниці, яку
вона займала, на 01.04.2001 року становить 118
грн. з донарахуванням 25 % гірських.

В травні 2013 року вона звернулась в
Долинський районний суд з позовом про
стягнення недоотриманих протягом
багатьох років коштів у відшкодування
втраченого нею заробітку. На підставі
вищевказаного рішення від 07.06.2013 року
на її користь стягнуто з ВАТ
"Долинський деревообробний завод" 7066
грн. доплати за роботу в гірському
населеному пункті за період з 01.04.2001
року по 01.04.2013 року. Відповідно до
рішення Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 02.09.2014
року, законність якого підтверджено
ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 29.09.2014
року, з відділення дирекції Фонду
стягнуто 1853,64 грн. доплати за роботу в
гірському населеному пункті за період
з 01.04.2013 року по 01.04.2014 року, 19,50 грн.
компенсації за несвоєчасну виплату
доплат за період з 01.04.2013 року по 01.04.2014
року.

Починаючи з 01.04.2014 року і по даний час
відповідач продовжує виплачувати їй
відшкодування без нарахування та
виплати 25 % доплати до відшкодування за
роботу в гірському населеному пункті.

Сума заборгованості по нарахуванню 25 %
доплати до відшкодування за період з
01.04.2014 року по 01.12.2014 року складає 1235, 76
гривень.

В судовому засіданні позивачка
позовні вимоги підтримала, зіславшись
на вищевказані обставини, просила
позов задоволити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнала, подала
заперечення проти позову та пояснила,
що відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України
«Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, що спричинили втрату
працездатності», який діяв на момент
передачі справи ОСОБА_2, Фонд сплачує
страхові виплати та надає соціальні
послуги працівникам (членам їх сімей),
які потерпіли на виробництві до 1
квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи,
що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги.

07 серпня 2001 року актом № 39
ВАТ «Долинський ДОЗ» передало у
відділення Фонду в Долинському районі
справу ОСОБА_2 на 17 аркушах. Цим актом
була передана і довідка про розмір
втраченого заробітку, витрат на
медичну та соціальну допомогу та інших
страхових виплат на дату передачі
особової справи потерпілої ОСОБА_2 Сума
відшкодування втраченого заробітку
потерпілої становила 76 грн. 70 коп.
Прийнявши справу ОСОБА_2 від ВАТ
«Долинський ДОЗ», відділення Фонду в
Долинському районі винесло постанову
про продовження раніше призначеної
страхової виплати в сумі 76 грн. 70 коп.

Згідно ст. 29 Закону відділення
Фонду в Долинському районі протягом
усього періоду, починаючи від дати
прийняття справи, постійно проводить
перерахування розміру страхових
виплат позивачки. До компетенції Фонду
згідно цієї статті не відноситься
перерахунок щомісячного відшкодування
в зв'язку з набуттям м. Долиною статусу
гірського населеного пункту.

Що стосується доплати за роботу в
гірському населеному пункті, то
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України № 47 від 24.01.2001 р.
населеному пункту місту Долина надано
статус гірського населеного пункту в
січні 2001 році, тобто до введення в дію
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, що спричинили втрату
працездатності».

Посилання позивачки на ст. 40
цього Закону є безпідставним тому, що
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в Долинському районі не
може виходити за межі своїх
повноважень, а відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України, діяло лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Отже, виходячи з вищенаведеного
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в Долинському районі
просить відмовити повністю в
задоволенні позовної заяви ОСОБА_2

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослiдивши здобутi в судовому засiданнi
докази в їх сукупностi, вважає, що позов
пiдлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Ст. 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Ч. 2 вищевказаної статті
передбачає, що це право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, в яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Матеріалами справи та рішенням
Долинського районного суду по справі №
343/752/14-ц від 02.09.2014 року встановлено, що
ОСОБА_2 у 1979 році на Долинському заводі
"ЗБВІК" отримала трудове каліцтво із
втратою професійної працездатності у
розмірі 65 %. У зв'язку з чим вона
звернулась за призначенням страхової
виплати на вищевказане підприємство.
До утворення Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України виплата
проводилась вказаним заводом та його
правонаступниками. У період з 01.02.2001
року по 01.04.2001 року нарахування та
виплату втраченого заробітку ОСОБА_2
проводив ВАТ "Долинський
деревообробний завод". З 01.04.2001 року ВАТ
"Долинський ДОЗ" передав особову справу
ОСОБА_2 у Фонд соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань у
Долинському районі, який продовжив
страхову виплату позивачці відповідно
до довідки в сумі 76,70 гривень. В
судовому засіданні було доведено, що
дана виплата проводилась, виходячи із
розміру мінімальної заробітної плати
без нарахування 25 % гірських, чим були
порушені права позивачки, які
підлягали поновленню. У зв"язку з чим з
ВАТ "Долинський ДОЗ" на користь ОСОБА_2
було стягнуто 38,36 грн. доплати за роботу
в гірському населеному пункті за
період з 01.02.2001 року по 01.04.2001 року, а з
відділення виконавчої дирекції ФСС від
НВ на виробництві та професійних
захворювань у Долинському районі - 7066,46
грн. вищевказаної доплати за період з
01.04.2001 року по 01.04.2013 року . Рішенням
Долинського районного суду від 02.09.2014
року, стягнуто з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань Долинського району на
користь ОСОБА_2 1853,64 (одну тисячу
вісімсот п'ятдесят три) гривні 64
копійки доплати за роботу в гірському
населеному пункті за період 01.04.2013 року
по 01.04.2014 року; 19,50 (дев'ятнадцять
гривень 50 копійок) гривень компенсації
за несвоєчасну виплату доплат за
період 01.04.2013 року по 01.04.2014 року.

Вказане рішення згідно ухвали
Апеляційного суду Івано-Франківської
області від 29.09.2014 року ,залишено без
змін.

Рішення Долинського районного суду
від 02.09.2014 року має приюдиційну силу.

В судовому засіданні встановлено, що з
01.04.2014 року і по даний час відповідач
продовжує виплачувати ОСОБА_2
відшкодування без нарахування та
виплати 25% доплати до відшкодування за
роботу в гірському населеному пункті,
підтвердженням чого є довідка про
доходи ОСОБА_2, видана відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Долинському
районі Івано-Франківської області № 689
від 10.11.2014 року. А станом на 01.12.2014 року
щомісячне відшкодування втраченого
заробітку ОСОБА_2 становить 1235 грн. 76
коп. (а.с. 5,18).

Доводи представника відповідача, що
згідно ст. 29 Закону відділення Фонду в
Долинському районі протягом усього
періоду, починаючи від дати прийняття
справи, постійно проводить
перерахування розміру страхових
виплат позивачки. До компетенції Фонду
згідно цієї статті не відноситься
перерахунок щомісячного відшкодування
в зв'язку з набуттям м. Долиною статусу
гірського населеного пункту не
заслуговують на увагу,оскільки в
судовому засіданні та матеріалами
справи встановлено,що позивачка має
статус громадянки ,яка працювала на
території гірського населеного пункту.

У відповідності до п.1 постанови КМ
України №648 від 11.08.1995 року "Про умови
праці осіб,які працюють в гірських
районах "(в редакції від 03.04.1996 року)на
підприємствах в установах
,організаціях та військових частинах
,розташованих на території населених
пунктів,яким надано статус
гірських,тарифні ставки і посадові
оклади працівників,визначені
генеральною,галузевими та
регіональними угодами як мінімальні
гарантії в оплаті праці,а також
встановлені за рішеннями КМ України
або за його дорученням,підвищуються на
25 %.

Дія постанови КМ України від 03.04. 1996
року № 392 поширювалась на підприємства
,установи організації як на юридичних
осіб ,а одже поширювалась на
ВАТ"Долинський ДОЗ"та на фонд СС віл НВ
на виробництві та професійних
захворювань України в Долинському
районі.

Відповідно до постанови КМ України від
24.01.2001 року "Про доповнення переліку
населених пунктів ,яким надано статус
гірського"місту Долина надано статус
гірського .

У відповідності до ст.40 Закону
України "«Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату
працездатності»,якщо потерпілому або
особам,які мають право на одержання
страхової вимплати,з вини Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків своєчасно не визначено або не
виплачено суми страхової виплати,ця
сума виплачується без обмеження
протягом будь-якого строку та підлягає
коригуванню у зв"язку із зростанням цін
на споживчі товари та послуги".

Стосовно позовної вимоги позивачки
про зобов'язання відповідача
продовжувати проводити їй виплату
щомісячного відшкодування з
підвищенням на 25% за роботу в гірському
населеному пункті, починаючи з 01.12.2014
року, суд вважає , що задоволенню
підлягають лише ті позовні вимоги, які
відновлюють фактично порушені права та
інтереси позивачів, тому дана вимога не
підлягає до задоволення, оскільки
позивачу не відомо чи будуть порушені
її права в майбутньому.

Таким чином беручи до уваги
розрахунок недоотриманої 25% доплати за
роботу в гірському населеному пункті
та компенсації за несвоєчасну виплату
доплати за період з 01.04.2014 року по 01.12.2014
року (а.с. 18), наданий позивачкою , суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог в частині стягнення з
відповідача на користь ОСОБА_2 1235 грн. 76
коп. доплати за роботу в гірському
населеному пункті за вищевказаний
період,оскільки представником
відповідача сума не заперечується.

Питання судових витрат суд вирішує
відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Згідно квитанції адвоката ОСОБА_3
ОСОБА_2 оплатила за складання позовної
заяви 500,00 грн. (а.с. 15).

На підставі викладеного, ст. 19, 46
Конституції України, ст.40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
постанови Кабінету Міністрів України
від 11.08.1995 року № 648 "Про умови оплати
праці осіб, які працюють в гірських
населених пунктах", постанови Кабінету
Міністрів України від 24.01.2001 року № 47
"Про внесення змін до постанови
Кабінету Міністрів України від 11.08.1995
року №647 "Про перелік населених
пунктів, яким надається статус
гірських", ст.ст. 3, 60, 61 Цивільного
процесуального кодексу України,
керуючись ст.ст. 213, 215,218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

РIШИВ:

Позов ОСОБА_2 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань Долинського району про
стягнення недоотриманих коштів у
відшкодування втраченого заробітку
задовольнити частково .

Стягнути з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань Долинського району на
користь ОСОБА_2 1235 (одну тисячу двісті
тридцять п"ять) гривень 76 копійок, 25%
доплати до відшкодування за роботу в
гірському населеному пункті за період
01.04.2014 року по 01.12.2014 року та 500 (п"ятсот)
гривень понесених витрат за надання
правової допомоги адвоката.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні
позовної вимоги про зобов"язання
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань Долинського районі
продовжувати виплату щомісячного
відшкодування з підвищенням на 25% за
роботу в гірському населеному пункті
починаючи з 01.12.2014 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подачі
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
часу ознайомлення з мотивувальною
частиною рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Долинський районний суд.

Суддя: