Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області

в складі : головуючого
судді Леміш О.М.,

при секретарі
Химинець О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Укрсиббанк"
правонаступником якого є АКІБ
"Укрсиббанк в особі Закарпатської
філії ПАТ "Укрсиббанк" , третя особа -
ОСОБА_2, ТзОВ "Кей-Колект" про
припинення договору поруки ,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ПАТ "Укрсиббанк" правонаступником
якого є АКІБ "Укрсиббанк в особі
Закарпатської філії ПАТ "Укрсиббанк" ,
третя особа - ОСОБА_2, ТзОВ "Кей-Колект"
про припинення договору поруки .

Свій позов позивач мотивував тим, що в
травні 2013 року на адресу позивача
надійшла позовна заява з додатками до
нього, а також ухвала про відкриття
провадження у справі № 307/1816/13-ц пр. №
2/307/1110/13 Тячівського районного суду
Закарпатської обл. за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кей Колект» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
Одним із додатків до позовної заяви про
стягнення заборгованості с копія
довідки- розрахунку заборгованості
Позичальника яку позивач не отримував,
а дізнався про її зміст тільки в день
отримання позовної заяви. З даної
вимоги вбачається, що станом на 08
травня 2013 року заборгованість за
кредитним договором складає 592960,08
гривень. Банк надав довідки-розрахунку
від 08 травня 2013 року за кредитним
договором з якого вбачається, що
останнє погашення заборгованості по
кредиту ОСОБА_3 проводив щомісячно в
розмірі від 180 до 190 дол. CШA, однак згідно
графіку погашення кредиту щомісячний
платіж складає 540,00 доларів США. Позивач
вважає, що є всі підстави вважати
договір поруки таким, що припинив свою
дію , оскільки згідно пункту 3.1 сказано,
що цей Договір закінчується належним
виконанням Позичальником взятих на
себе Зобов 'язань по Кредитному
договору чи виконанням Поручителем
своїх зобов'язань, згідно з умовами
цього Договору. При цьому сама по собі
умова договору про дію поруки до
повного виконання позичальником
зобов'язання перед кредитодавцем або
до повного виконання поручителем
взятих на себе зобов'язань не може
розглядатися як установлення строку
дії поруки, оскільки це не відповідає
вимогам статті 252 ЦК України, згідно з
якою строк визначається роками,
місяцями, тижнями, днями або годинами.
Термін визначається календарною датою
або вказівкою на подію, яка має
неминуче настати. Отже, якщо кредитним
договором не визначено інші умови
виконання основного зобов'язання, то у
разі неналежного виконання
позичальником своїх зобов'язань за цим
договором строк пред'явлення
кредитором до поручителя вимоги про
повернення отриманих у кредит коштів
має обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.В даному випадку
кредитний договір припиняє свою дію 30
грудня 2021 року, але в ідеальному
варіанті, коли б Позичальник вчасно
виконує свої зобов'язання, однак на
справді Позичальник перестав платити
щомісячні платежі за даним кредитним
договором в 21 березня 2011 року. Окрім
того, між банком та основним боржником,
ОСОБА_2 було підписано декілька
додаткових угод до вищевказаного
договору, а саме угода №1 та №2 від
30.01.2009 року, а також угода №5 від 28.07.2010
року. Вказані угоди підписані
поручителем не були, про наявність
таких останньому не повідомлено.
Враховуючи наведене, відповідач
порушив вимоги ст. 559 ч.1 ЦпКУ, а тому
позивач просив суд визнати договір
поруки таким, що припинив свою дію.

Позивач в судове засідання не з"явився,
про час та місце розгляду справи був
повідомленим . Також до суду надійшла
заява про розгляд справи у його
відсутності.

Представник відповідача та третя особа
в судове засідання також не з"явилися ,
про час та місце розгляду справи були
повідомлені .

Вивчивши та перевіривши в судовому
засіданні матеріали справи, оцінивши
допустимість та належність кожного
доказу , суд вважає, що позов не
обґрунтований і до задоволення не
підлягає з таких підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що позивач обгрунтовуючи вимоги свого
позову , посилається на дві підстави
визнання договору поруки припиненим, а
саме те,що кредитор протягом строку,
встановленого частиною 4 статті 559 ЦК
України не звернувся з вимогою до
поручителя; а також те, що у
відповідності до ч.І ст.559 ЦК України,
розмір основного зобов'язання був
змінений без згоди поручителя, що є
підставою для визнання поруки
припиненою.

Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК
України, порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

Як вбачається з кредитного договору та
договору поруки зокрема (пункт 1.2)
основне зобов'язання діє до 20 грудня 2021
року, тобто встановлено чіткий термін
виконання такого зобов'язання.

Тому, оскільки строк виконання
основного зобов'язання не настав - не
міг закінчитись і термін пред'явлення
вимоги до поручителя.

Висновки викладені в позовній заяві
про те, що порука припинена внаслідок
того, що кредитор не пред'являв до
поручителя жодних вимог протягом
терміну дії основного зобов'язання не
відповідають нормам чинного
законодавства та кредитного договору
укладеного між сторонами, отже не
можуть бути поставлені судом в основу
свого рішення.

Що стосується підстав визнання
недійсним договору поруки на підставі
частини 1 статті 559 ЦК України,
відповідно до якої порука припиняється
з припиненням забезпеченого нею
зобов'язання, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності, то підставою для
даного твердження слугує те, що як
зазначено позивачем позивача ОСОБА_5
угода №2 від 30 січня 2009 року та №5 від 28
липня 2010 року не погоджені з
поручителем.

Нормою частини 1 статті 559 ЦК України
передбачається припинення договору
поруки у разі зміни зобов'язання без
згоди поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Як вбачається з з ОСОБА_5 угоди №2, такою
змінено лише строки виконання
зобов'язань, без зміни його розміру в
цілому (ціни кредитного договору).

Відповідно до ОСОБА_5 угоди №5 змінено
відсоткову ставку в розмірі 7,99%
(аналогічна відсоткова ставка
погоджена поручителем відповідно до
ОСОБА_5 угоди №1 від 30 січня 2009 року) та
змінено ануїтетний платіж (який жодним
чином не впливає на ціну кредитного
договору в цілому та на розмір
зобов'язання, а знову ж таки лише
визначає умови та розміри чергових
платежів.)

Таким чином, з усього вищенаведеного
вбачається що вимоги наведені в позові
не грунтуються на нормах чинного
законодавства , а обставини припинення
поруки не доведені належними та
допустимими доказами по справі.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218, ЦПК
України, суд, -

РІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ
"Укрсиббанк" правонаступником якого є
АКІБ "Укрсиббанк в особі Закарпатської
філії ПАТ "Укрсиббанк" , третя особа -
ОСОБА_2, ТзОВ "Кей-Колект" про
припинення договору поруки -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
Леміш О.М.