інстанції Чернов Д. С. Провадження №
22-ц/780/6977/14 Доповідач у 2
інстанції МатвієнкоКатегорія 46
УХВАЛА

Іменем України

11 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді Матвієнко Ю.О.,

суддів Волохова Л.А.,
Касьяненко Л.І.,

при секретарі Микитенко
Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
заочне рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 20 травня 2013
року у справі за позовом Прокурора
міста Ірпеня Київської області в
інтересах держави до Коцюбинської
селищної ради Київської області,
ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа - Комунальне
підприємство "Святошинське
лісопаркове господарство", про
визнання недійсними рішення,
державного акту на право власності на
землю, визнання права власності на
земельну ділянку,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2013 року прокурор м. Ірпеня
Київської області звернувся до суду з
позовом до Коцюбинської селищної ради
Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_1,
третя особа КП «Святошинське
лісопаркове господарство», про
визнання недійсними рішення,
державного акту на право власності на
землю, визнання права власності на
земельну ділянку, обґрунтовуючи його
тим, що рішенням Коцюбинської селищної
ради від 24 грудня 2008 року № 1761/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1» ОСОБА_2
затверджено проект землеустрою щодо
відведення та передачі у приватну
власність земельної ділянки площею 0,15
га для вказаних цілей. На підставі
зазначеного рішення ОСОБА_2 видано
Державний акт серії ЯЗ № 449602 на право
власності на вказану земельну ділянку
площею 0,15 га, кадастровий номер
:01:042:0004. Позивач вважає, що спірна
земельна ділянка знаходиться за межами
селища Коцюбинське і Коцюбинською
селищною радою її було передано у
приватну власність за рахунок земель,
що перебувають в постійному
користуванні комунального
підприємства «Святошинське
лісопаркове господарство», оскільки
вказану земельну ділянку було надано
останньому у користування на підставі
постанови Ради Міністрів УРСР від 20
червня 1956 року №673 без виключення її з
Держлісфонду України та згідно з
картографічними матеріалами
лісовпорядкування обліковуються як
квартали Святошинського та Київського
лісництв. Зазначену земельну ділянку в
приватну власність відповідача було
передано без її вилучення з
користування КП «Святошинське
лісопаркове господарство», тобто без
відома держави в особі уповноваженого
органу та постійного землекористувача,
яким є КП «Святошинське лісопаркове
господарство». Крім того, при прийнятті
рішення Коцюбинською селищною радою не
було дотримано вимоги ст.ст.20, 21
Земельного кодексу України, ст.57
Лісового кодексу України, оскільки
зміна цільового призначення спірної
земельної ділянки з лісового фонду на
землі для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд не проводилась, будь
яких рішень щодо такої зміни не
приймалось. Також зазначає, що в
порушення вимог ст. 9 Закону України
«Про державну експертизу
землевпорядної документації», якою
передбачено обов'язковість проведення
вказаної експертизи проектів
землеустрою щодо відведення земель
лісогосподарського призначення,
державна експертиза проекту
землеустрою щодо відведення спірної
земельної ділянки ОСОБА_2 не
проводилась. Вказує, що відведення
спірної земельної ділянки відповідачу
під будівництво і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд генеральним планом
смт. Коцюбинське не передбачено, а
отже оскаржуване рішення Коцюбинською
селищною радою прийнято також у
порушення вимог ст.39 Земельного
кодексу України, ст.ст. 3, 10, 12, 13, 23 Закону
України «Про планування і забудову
територій». Вважає, що рішення
Коцюбинської селищної ради від 24
грудня 2008 року №1761/25-5 не відповідає
вимогам закону, порушує право
державної власності на спірну земельну
ділянку, а тому підлягає визнанню
недійсним виданий ОСОБА_2 на підставі
вказаного рішення державний акт на
право власності на земельну ділянку.
Зазначає, що оскільки уповноваженим
державою органом рішення про передачу
спірної земельної ділянки у власність
ОСОБА_2 не приймалось, відповідно до
ст.346 ЦК України право державної
власності на цю ділянку не припинено, а
право власності відповідача на неї на
законних підставах не виникло. У
зв'язку з цим просив суд визнати
недійсним рішення Коцюбинської
селищної ради від 24 грудня 2008 року
№1761/25-5 «Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення та
передачу у приватну власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1», визнати недійсним державний
акт серії ЯЗ №449602 на право власності на
земельну ділянку, кадастровий номер
:01:042:0004, виданий на ім'я ОСОБА_2, та
визнати право власності держави на
вказану земельну ділянку.

В ході судового розгляду справи
прокурор уточнив позовні вимоги,
просив залучити співвідповідачем
ОСОБА_1, оскільки ОСОБА_2 відчужила
вищезазначену земельну ділянку ОСОБА_1
на підставі договору купівлі-продажу,
про що зроблено відмітку на державному
акті про право власності на земельну
ділянку. З врахуванням викладеного
просив визнати недійсним державний акт
серії ЯЗ №449602 на право власності на
земельну ділянку, кадастровий номер
:01:042:0004, виданий на ім'я ОСОБА_2, з
відміткою про перехід права власності
до ОСОБА_1 та скасувати його державну
реєстрацію.

Заочним рішенням Ірпінського
міського суду Київської області від 20
травня 2013 року позов задоволено
частково. Визнано недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради від 24
грудня 2008 року №1761/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1». Визнано
недійсним державний акт серії ЯЗ № 449602
на право власності на земельну ділянку,
кадастровий номер :01:042:0004, виданий
на ім»я ОСОБА_2, з відміткою про перехід
права власності до ОСОБА_1 В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_1 просить заочне рішення
скасувати та ухвалити нове про відмову
в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм матеріального
права. Зазначав, що приймаючи
оскаржувані рішення, Коцюбинська
селищна рада діяла в межах своїх
повноважень, відповідно до
встановленого порядку та з дотриманням
процедури їх прийняття, а тому
відсутні підстави для їх скасування.
Крім того, враховуючи чинність
договору купівлі-продажу, визнання
поряд з державним актом недійсною
також і відмітки про перехід права
власності до нього є незаконним.

Рішенням Апеляційного суду
Київської області від 16 липня 2014 року
заочне рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 20 травня 2013
року в частині визнання недійсним
державного акту серії ЯЗ № 449602 на право
власності на земельну ділянку,
виданого на ім»я ОСОБА_2 з відміткою про
перехід права власності до ОСОБА_1 та
скасування його державної реєстрації -
скасовано та ухвалено в цій частині
рішення про відмову в задоволенні цієї
вимоги. В іншій частині рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 жовтня 2014 року
рішення апеляційного суду Київської
області від 16 липня 2014 року в частині
вимог про визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку скасовано. Справу в
цій частині позовних вимог передано до
суду апеляційної інстанції на новий
розгляд. В іншій частині рішення судів
залишено без змін.

Враховуючи викладене, апеляційним
судом Київської області
переглядається заочне рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 20 травня 2013 року за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 лише в
частині визнання недійсним державного
акту, виданого на ім»я ОСОБА_2 з
відміткою про перехід права власності
до ОСОБА_1

Судом першої інстанції встановлено,
що рішенням Коцюбинської селищної ради
Київської області від 24 грудня 2008 року
затверджено проект землеустрою та
передано у власність ОСОБА_2 земельну
ділянку для будівництва і
обслуговування будинку площею 0,1500 га
по АДРЕСА_1. На підставі даного рішення
ОСОБА_2 25 лютого 2009 року видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЗ № 449602
(кадастровий номер :01:042:0004).

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову та визнання недійсним
державного акту серії ЯЗ № 449602, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки державний акт виданий на
підставі незаконного рішення селищної
ради і є похідним від нього, такий акт
підлягає визнанню недійсним.

Колегія суддів погоджується з
вищенаведеними висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 173 ЗК України визначено, що
межа району, села, селища, міста, району
у місті - це умовна замкнена лінія на
поверхні землі, що відокремлює
територію району, села, селища, міста,
району у місті від інших територій.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 12 ЗК
України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селиш, міст належить передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 116 ЗК
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої: влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону. Набуття
права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Як передбачено ч. 1 ст. 122 ЗК України
сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у
власність або користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст. 21 Закону України від
16 листопада 1992 року «Про основи
містобудування» визначення територій
і вибір земель для містобудівних
потреб здійснюється відповідно до
затвердженої містобудівної
документації місцевих правил забудови
з урахуванням планів
земельно-господарського устрою.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України від
20 квітня 2000 року «Про планування і
забудову територій» сільські, селищні,
міські ради та їх виконавчі органи в
межах повноважень, визначених законом,
відповідно до генеральних планів
населених пунктів, у тому числі,
вирішують питання вибору, вилучення
(викупу), надання у власність чи в
користування земельних ділянок.

Відповідно до п. 12 розділу X
«Перехідні положення» ЗК України до
розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, переданих у приватну власність,
та земель, зазначених в абзаці третьому
цього пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Частиною 1 ст. 155 ЗК України
передбачено, що у разі видання органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

Встановивши факт відсутності на час
прийняття селищною радою рішення про
надання ОСОБА_2 земельної ділянки
будь-якої містобудівної чи іншої,
передбаченої законом документації, яка
б встановлювала межі смт. Коцюбинське
Київської області, суд першої
інстанції на підставі статей 116, 122, ч. 1
ст. 155 ЗК України, п. 12 розділу X
«Перехідні положення» ЗК України
дійшов обґрунтованого висновку про
перевищення селищною радою
повноважень щодо розпорядження
землями, які знаходяться за межами
населеного пункту, та недійсність
такого рішення селищної ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 ЗК
України (у редакції, яка була чинною на
момент прийняття селищною радою
рішення, право власності ОСОБА_2 на
земельну ділянку виникло з моменту
отримання нею державного акта та його
державної реєстрації.

Таким чином, оскільки зазначені норми
встановлювали нерозривний зв'язок між
виникненням права власності на
земельну ділянку з обов'язковим
одержанням її власником державного
акта, який посвідчував його право
власності, то суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
наявність правових підстав для
визнання недійсним державного акта,
виданого ОСОБА_2 на підставі
неправомірного або незаконного
рішення селищної ради.

Державний акт на право власності на
землю видається на підставі рішення
органу місцевого самоврядування, тому
вирішення питання про правомірність
видачі державного акта безпосередньо
залежить від законності рішення
органу, на підставі якого такий акт
видано. Вказана правова позиція
міститься у постановах Верховного Суду
України від 18 вересня 2013 року (справа №
6-12цс13), від 23 жовтня 2013 року (справа №
6-93цс13) та від 25 червня 2014 року (справа №
6-67цс14).

Так, відповідно до ст. 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» (у редакції, яка була чинною
на час укладення договору
купівлі-продажу) підставою для
державної реєстрації права власності
на земельну ділянку є саме нотаріально
посвідчений договір купівлі-продажу
нерухомого майна, а не державний акт
(частина друга статті 126 ЗК України).

Вчинення в такому разі на державному
акті (визнаному судом недійсним)
відмітки про відчуження земельної
ділянки на підставі договору
купівлі-продажу (частина шоста статті
126 ЗК України) не змінює суті такого
державного акту, як недійсного.

Враховуючи викладене, висновок суду
першої інстанції про визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку,
виданого на ім»я ОСОБА_2 з відміткою про
перехід права власності до ОСОБА_1, є
законним та обґрунтованим.

Доводів, які б спростували законність
та обґрунтованість ухваленого судом
першої інстанції рішення, апеляційна
скарга ОСОБА_1 не містить.

Оскільки судом першої інстанції
повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи, дана належна правова
оцінка доказам, висновки суду
відповідають фактичним обставинам
справи, а ухвалене рішення відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Заочне рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 20
травня 2013 року в частині визнання
недійсним державного акту серії ЯЗ №
449602 на право власності на земельну
ділянку, кадастровий номер
:01:042:0004, виданого на ім»я ОСОБА_2, з
відміткою про перехід права власності
до ОСОБА_1 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: