Справа № 464/7059/14
Головуючий у 1 інстанції: Бойко
Провадження № 22-ц/783/6876/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Шашкіної С.А.

Суддів: Богонюка М.Я.,Ванівського О.М.

При секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Львівавтокомплектація» на рішення
Сихівського районного суду м.Львова
від 05 серпня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Львівавтокомплектація», третя особа
директор Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Львівавтокомплектація» Гарасимович
Ю.І. та просила стягнути з відповідача
заборгованість по заробітній платі за
період з 01.11.2011 року по 31.12.2012 року в сумі
6 490 грн.22 коп.

Рішенням Сихівського районного суду
м.Львова від 05 серпня 2014 року позов
ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Львівавтокомплектація» про стягнення
заборгованості задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Львівавтокомплектація» на користь
ОСОБА_2 6 490 грн. 22 коп. заборгованості по
заробітній платі.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржило Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Львівавтокомплектація». В
апеляційній скарзі посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, при неповно
з'ясованих обставинах справи. Вказує,
що заборгованість у сумі 6 490 гривень 22
копійки, яка виникла через зменшення
посадового окладу з 01.12.2012 року від 1500
гривень до 1210 гривень. У відповідності
до вимог чинного законодавства
позивачка була повідомлена про
запровадження таких змін та не
заперечувала проти них оскільки
отримувала таку заробітну плату з
січня 2013 року по листопад 2013 року. Крім
того, від позивачки не надходило жодних
скарг щодо порушення її прав у зв'язку з
запровадженням змін до посадового
окладу та зменшення заробітної плати.
Також, 19.11.2013 року наказом директора
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Львівавтокомплектація» від 05.11.2013
року №12 було звільнено з посади
інженера ОСОБА_2 за згодою сторін і на
час звільнення їй видано трудову
книжку, проведено розрахунок, проте
жодних заперечень щодо нарахувань від
неї не надходило. Також судом в рішенні
не наведено розрахунки, з яких він
виходив при визначенні сум, що
підлягають стягненню. Просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким у
позові відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника ТзОВ на
підтримання апеляційної скарги,
позивача та його представника на її
заперечення, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданих відповідно до вимог цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб які беруть участь у справі. При
цьому, кожна із сторін зобов'язана
довести ті обставини на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, а обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону
дане рішення частково не відповідає.

Відповідно ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи
наказом №11 від 28.09.2011 року ОСОБА_2 була
прийнята на роботу в Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Львівавтокомплектація» на посаду
інженера із 28.09.2011 року із посадовим
окладом, згідно штатного розпису,
затвердженого 01.11.2011 року, згідно якого
посадовий оклад інженера становить 1500
грн.00 коп.

На підставі наказу №12 від 05.11.2013 року
позивачка звільнена з роботи за угодою
сторін з 19 листопада 2013 року.

Встановлено, що рішенням Сихівського
районного суду м. Львова від 07.04.2014 року
задоволено частково позов ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Львівавтокомплектація» та стягнуто
в її користь заборгованість по
заробітній платі за період з 01.01.2013
року по 19.11.2013 року. При цьому, вказаним
рішенням встановлено, що посадовий
оклад позивачки при прийнятті на
роботу становив 1500 грн. 00 коп., а
подальше зменшення посадового окладу
відбулось із порушенням вимог ст.103
КЗпП України та ст.29 Закону України
«Про оплату праці», у зв'язку із чим з
відповідача стягнуто різницю між
посадовим окладом в розмірі 1500 грн. 00
коп. та нарахованою позивачці
заробітною платою за період з січня 2013
року по 19.11.2013 року. Зазначене рішення в
цій частині залишено без змін рішенням
Апеляційного суд Львівської області
від 23.06.2014 року та ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28.08.2014 року, відтак, набрало
законної сили.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Із довідки про зарплату за період з
01.11.2011 року по 31.12.2012 року №60 від 13.06.2014
року, виданої ОСОБА_2 вбачається, що з
листопада 2011 року по грудень 2012 року
заробітна плата нарахована їй,
виходячи із розміру посадового меншого
ніж 1500 грн.00 коп.

Статтею 103 КЗпП України та статтею 29
Закону України «Про оплату праці»
визначено, що про нові або зміну діючих
умов оплати праці в бік погіршення
власник або уповноважений ним орган
повинен повідомити працівника не
пізніш як за два місяці до їх
запровадження або зміни.

Відновідно до п.12 роз'яснень Постанови
пленуму Верховного суду України «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці» №13 від
24.12.1999 року судам слід мати на увазі, що
відповідно до статей 21, 22 Закону (108/95-ВР)
роботодавець не може в
односторонньому порядку приймати
рішення з питань оплати праці, які
погіршують умови, встановлені
законодавством, угодами і
колективним договором. Розмір
заробітної плати за працю може бути
нижчим за встановлений трудовим
договором та мінімальний розмір
заробітної плати тільки в разі
невиконання норм виробітку,
виготовлення продукції, що виявилась
браком, та з інших передбачених чинним
законодавством причин, які мали місце з
вини працівника.

Згідно х п. 6 вищевказаної Постанови
задовольняючи вимоги про оплату праці,
суд має навести в рішенні
розрахунки, з яких він виходив при
визначенні сум, що підлягають
стягненню. Оскільки справляння і
сплата прибуткового податку з
громадян є відповідно обов'язком
роботодавця та працівника, суд
визначає зазначену суму без
утримання цього податку й інших
обов'язкових платежів, про що
зазначає в резолютивній частині
рішення.

Посилання представника апелянта
на те, що з листопада 2011 року по грудень
2012 року посадовий оклад інженера
становив 1200 грн. 00 коп. є
безпідставними, оскільки відомості про
своєчасне попередження позивачки про
зменшення посадового окладу відсутні.
Так, посилання представника апелянта
лише в суді апеляційної інстанції на
те, що штатним розписом від 31.10.2011 року
був запроваджений посадовий оклад
інженера в сумі 1200 грн. 00 коп. (а.с.83) є
необгунтованими, оскільки, як
встановлено в судовому засіданні, з
01.11.2011 року на підприємстві діяв
штатний розпис від 01.11.2011 року, який, як
ствердив своїм листом Департамент
житлового господарства та
інфраструктури Львівської міської
ради, враховувався при розрахунку
тарифів на послуги з утримання
будинків та прибудинкових територій
для ТзОВ «Львівавтокомплектація»
(а.с.6,77,80).

Крім того, як вбачається з
заперечення представника відповідача
у попередній справі між тими ж
сторонами щодо оплати праці, саме ним
стверджувалось, що штатний розпис ТзОВ
«Львівавтокомплектація», що введений в
дію з 01.11.2011 року (з посадовим окладом
інженера в розмірі 1500 грн. 00 коп.)
вважається недійсним на його думку з
01.12.2012 року (а.с.74 справа №464/265/14-ц).

Доводи представника апелянта про
те, що позивачка, отримуючи з 01.11.2011 року
заробітну плату у зменшеному розмірі, а
саме з окладу 1200 грн. 00 коп., а з 01.12.2012
року в розмірі 1210 грн. 00 коп., тобто
фактично погодилась із зменшенням
посадового окладу не ґрунтуються на
вимогах чинного законодавства.
Належних доказів про своєчасне
повідомлення ОСОБА_2 про зміну розміру
посадового окладу з 01.12.2012 року
апелянтом не надано.

Суд першої інстанції, вирішуючи
спір, що виник між колишнім працівником
та роботодавцем з приводу того, з якого
окладу мала виплачуватись позивачці
заробітна плата за період з листопада
2011 року по грудень 2012 року, вірно
прийшов до висновку, що заробітна плата
мала виплачуватись із посадового
окладу в розмірі 1500 грн. 00 коп. на
підставі штатного розпису, що введений
в дію з 01.11.2011 року.

Таким чином, колегія суддів вважає,
що висновки суду першої інстанції щодо
стягнення з відповідача в користь
ОСОБА_2 недоплаченого їй заробітку з
листопада 2011 року по грудень 2012 року в
сумі, що становить різницю між
встановленим посадовим окладом в
розмірі 1500 грн. 00 коп. та фактично
нарахованою позивачці заробітною
платою за цей період є правильними,
оскільки відповідачем порушено вимоги
ст. 103 КЗпП України. Проте, колегія
суддів не погоджується із сумою, яка
підлягає стягненню з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Львівавтокомплектація» зважаючи на
наступне.

Так, із довідки про доходи позивачки №60
від 13.06.2014 року (а.с.17) вбачається, що з
01.11.2011 року по 31.12.2012 року при розмірі
посадового окладу 1500 грн. 00 коп.,
заробітна плата позивачки мала б
становити 21 000 грн. 00 коп. (1500 х 14), однак,
фактично така нарахована їй у розмірі 16
357 грн. 05 коп., з якої утримано податки в
сумі 1 847 грн. 27 коп., відтак, виплачена в
розмірі 14 509 грн. 78 грн. Відтак, із
відповідача в користь позивачки
підлягає стягненню невиплачена
заробітна плата, що становить різницю
між посадовим окладом за спірний
період в розмірі 1500 грн. 00 коп. та
нарахованою позивачці заробітною
платою за цей період в розмірі 16 357 грн.
05 коп. з врахуванням утриманих податків
та складає (21 000 грн. 00. - 16 357 грн.05 коп.) 4
642 грн. 95 коп. з відрахуванням з цієї
суми податків згідно з вимогами
чинного законодавства.

Апелянтом не подано розрахунків щодо
невірності такого розрахунку
проведеного на підставі поданої ним
довідки та відповідного штатного
розпису від 01.11.2011 року.

За таких обставин рішення суду
підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 303 , п.3 ч.1 ст. 307, 309, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Львівавтокомплектація» задовольнити
частково.

Рішення Сихівського районного суду
м.Львова від 05 серпня 2014 року змінити,
виклавши резолютивну частину рішення
(абз. 1) в такій редакції:

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Львівавтокомплектація» на користь
ОСОБА_2 4 642 грн. 95 коп. заборгованості по
заробітній платі (з відрахуванням
податків згідно з вимогами чинного
законодавства)

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з дня проголошення, може
бути оскаржене у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді: