Провадження № 2/161/5601/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

11 грудня 2014 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області у
складі:

головуючої - судді
Кирилюк В.Ф.

при секретарі
Поліщук Д.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луцьку
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т
А Н О В И В :

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся
в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Свій позов обґрунтовує тим, що 25.12.2006
року відповідно до укладеного договору
ОСОБА_1 отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк»
кредит у розмірі 9000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою 36,00 % на рік
на суму залишку заборгованості за
кредитом. Посилаючись на те, що
позичальник неналежним чином виконує
взяті на себе зобов'язання за кредитним
договором, просить стягнути з
відповідача в користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» 7130,70 грн. заборгованості
за кредитним договором та судові
витрати по справі.

До початку розгляду справи представник
позивача Коняхіна М.К. подала суду
заяву про розгляд справи у її
відсутності. Позовні вимоги підтримує,
проти заочного розгляду справи не
заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, надав суду заяву про
розгляд справи у його відсутності.
Проти задоволення позову заперечив та
просив застосувати строк позовної
давності.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК
України фіксування судового засідання
технічним засобом за відсутності осіб,
які беруть участь у справі не
здійснюється.

Дослідивши та оцінивши представлені по
справі докази в їх сукупності, суд
прийшов до висновку, що в задоволенні
позову слід відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 25.12.2006 року між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір,
відповідно до умов якого останній
отримав кредит у розмірі 9000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку, зі сплатою
36,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на
укладення кредитного договору,
підписавши

заяву разом з умовами надання
банківських послуг та правилами
користування платіжною карткою.

Пунктом 6.5. Умов та правил надання
банківських послуг визначено, що
позичальник зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом, відсотками
за його користування, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
договором.

Згідно п. 6.6 Умов та правил надання
банківських послуг, у разі невиконання
зобов'язання за договором, на вимогу
банку клієнт зобов'язаний виконати
зобов'язання з повернення кредиту (у
тому числі простроченого кредиту та
Овердрафту), оплатити винагороду банку.

Відповідно до п. 8.6. Умов та правил
надання банківських послуг, при
порушенні позичальником строків
платежів по якомусь з грошових
зобов'язань, передбачених цим
договором більше ніж на 30 днів,
позичальник зобов'язується сплатити
банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми
позову.

Відповідач належним чином не виконував
взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з
чим, станом на 31.10.2014 року утворилась
заборгованість за кредитним договором
в розмірі - 7173,70 грн., з яких: 1368,29 грн. -
заборгованість за кредитом; 4987,61 грн. -
заборгованість по процентах за
користування кредитом, а також штрафи
відповідно до п. 8.6. Умов та правил
надання банківських послуг; 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина); 317,80 грн. -
штраф (процентна складова).

Однак, позовні вимоги не підлягають до
задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 256 ЦК України
визначено, що позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутись до суду з вимогою про захист
свого цивільного права та інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

До початку розгляду справи відповідач
подав заяву в якій ставиться питання
про застосування строку позовної
давності. З цієї ж підстави просить
відмовити в позові.

З наданого банком розрахунку
вбачається, що останній платіж на
виконання умов кредитного договору був
здійснений 31.03.2009 року в розмірі 0,67 грн.
на погашення заборгованості по тілу
кредиту; 0,67 грн. по відсотках. Позивач
до моменту звернення до суду із даним
позовом не звертався до відповідача із
вимогами про повернення кредитної
заборгованості.

Позивачем не наведено суду підстав для
поновлення йому строку для звернення
до суду із позовними вимогами про
стягнення заборгованості і не доведено
належними доказами факт вчинення
відповідачем будь-яких дій, які згідно
ст. 264 ЦК України є підставою для
переривання перебігу позовної
давності.

Враховуючи ту обставину, що відповідач
останній раз оплачував кредит 31.03.2009
року, а позивач звернувся до суду із
вимогами про повернення кредитної
заборгованості лише 10.11.2014, то суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про
стягнення з відповідача
заборгованості слід відмовити у
зв'язку зі спливом трирічного строку
позовної давності.

При цьому суд не бере до уваги
посилання позивача на п. 9.12 Умов та
правил надання банківських послуг,
яким визначено, що договір діє на
протязі 12 місяців з моменту підписання,
а якщо на протязі цього строку жодна із
сторін не проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на той самий
строк. Оскільки в даному випадку
позивач повинен був дізнатися про
порушення свого права ще в квітні 2009
року,

адже з 31.03.2009 відповідач не вчиняв
будь-яких дій по поверненню кредиту.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 14, 15, 30, 60, 61, 62, 88,
213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст. ст.
3, 12, 256-258, 261, 267, 526, 527, 1046, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056
ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його отримання.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення суду, якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Cуддя Луцького міськрайонного суду
В.Ф.Кирилюк