Справа № 464/3652/14
Головуючий у 1 інстанції: Дулебко
Провадження № 22-ц/783/5983/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І.,
Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло
М.В.,

з участю:
позивача, його - представника ОСОБА_2,

відповідача,
її представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Сихівського районного суду м. Львова
від 29 травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод
в спілкуванні з дитиною та її
вихованні,-

в с т а
н о в и л а:

Заочним рішенням Сихівського
районного суду м. Львова від 29.05.2014 року
позов ОСОБА_5 задоволено.

Зобов»язано ОСОБА_4 не чинити перешкод
ОСОБА_5 у побаченні та спілкуванні з
донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
визначено способи участі батька у
вихованні дитини, встановивши такий
час зустрічей ОСОБА_5 з донькою :
вівторок - з 10.00 год. до 21.00 год.; четвер -
з 10.00 год. до 21.00 год.; почергово,
субота-неділя - з 10.00 год. до 21.00 год.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_5
витрати, понесені по сплаті судового
збору, у розмірі 243 грн. 60 коп.

Ухвалою Сихівського районного суду м.
Львова від 15.07.2014 року заяву
відповідача ОСОБА_4 про перегляд
заочного рішення залишено без
задоволення.

Рішення суду оскаржила відповідач
ОСОБА_4, просить його скасувати з
підстав неповного з»ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеності обставин, які суд вважав
встановленими, порушення норм
матеріального та процесуального права
і ухвалити нове рішення, яким
встановити такий час зустрічей ОСОБА_5
з донькою, а саме: середа - з 13.00 до 20.00
год., субота - з 13.00 до 20.00 год.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що
визначений судом порядок побачень
фактично позбавляє її права на
спілкування та проведення спільного
відпочинку з донькою у вихідні дні,
протирічить інтересам самої дитини,
оскільки порушує її усталений режим
дня. Крім того, зазначає, що дитина
відвідує дошкільний навчальний заклад
з графіком відвідування з понеділка до
п»ятниці з 08.30 год. до 17.30 год. Апелянт
звертає увагу суду на те, що позивач під
час відвідування дитини часто
влаштовує сварки і це негативно
впливає на психічний та емоційний стан
дитини. Апелянт вказує також на те, що
розгляд справи відбувся без її участі,
оскільки жодних повідомлень про судові
засідання вона не отримувала, а тому
була позбавлена права подати свої
заперечення на заявлені до неї вимоги.
Крім того, вважає, що до участі у
розгляді даної справи необхідно було
залучити орган опіки та піклування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторони відповідача в підтримання
апеляційної скарги, заперечення
сторони позивача, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є
батьками малолітньої ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яка проживає разом з
матір»ю - відповідачем ОСОБА_4

Рішенням Сихівського районного суду
м.Львова від 20.06.2012 року шлюб між
сторонами розірвано (а.с.3).

Розпорядженням Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради
від 19.07.2013 року позивачеві за його
заявою було визначено дні та години
побачень з донькою, а саме: середа - з 15.00
год. до 21.00 год.; почергово,
субота-неділя - з 10.00 год. до 21.00 год.
(а.с.4).

У відповідності до ст.153 СК України,
мати, батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли таке право обмежене
законом.

У відповідності до ст.155 СК України,
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов»язків мають
ґрунтуватись на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Батьківські
права не можуть здійснюватись всупереч
інтересам дитини.

Питання виховання дитини вирішується
батьками спільно. Той із батьків, хто
проживає окремо від дитини,
зобов»язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватись з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини (ст.157
СК).

У відповідності до ст.158 СК України, за
заявою матері, батька дитини орган
опіки та піклування визначає способи
участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею того з батьків, хто
проживає окремо від неї. Рішення органу
опіки та піклування є обов»язковим до
виконання.

У відповідності до ч.1 ст.159 СК України,
якщо той із батьків, з ким проживає
дитина, чинить перешкоди тому з
батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема, якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутись до суду з позовом про
усунення цих перешкод.

Суд в такому випадку має право
визначити способи участі одного з
батьків у вихованні дитини, місце та
час їхнього спілкування (ч.2 ст.159 СК).

З урахуванням наведених вище вимог
закону та встановлення судом факту
чинення відповідачем позивачеві
перешкод у спілкуванні з дитиною у
визначені органом опіки та піклування
дні, чого не заперечила відповідач в
судовому засіданні апеляційного суду,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
задоволення вимог позивача та
встановлення судом нового графіку
зустрічей та спілкування позивача з
донькою, оскільки це узгоджується з
нормою ст.159 СК України.

Посилання сторони відповідача на те, що
встановлений судом графік зустрічей
для спілкування позивача з дитиною
порушує інтереси та усталений режим
дня дитини, є безпідставними, оскільки
графік зустрічей, встановлений судом, в
більшості відповідає графіку
зустрічей, встановленому органом опіки
і піклування, зокрема, щодо години
завершення таких зустрічей (21.00 год) та
обов»язкового спілкування позивача з
дитиною у вихідний день (почергово,
субота-неділя), за винятком того, що
судом визначено додатково для
спілкування позивача з дитиною ще один
день серед тижня, що є справедливим і
відповідає принципу рівності прав
кожного з батьків на особисте
спілкування з дитиною, і в жодному разі
не порушує права відповідача, яка за
такого графіку має можливість більше
днів на тиждень спілкуватись з донькою.

Окрім того, колегією суддів
встановлено, що позивач на даний час не
працює, а тому перешкод для спілкування
з дитиною впродовж дня немає.

Посилання сторони відповідача на
порушення оскаржуваним рішенням суду
графіку відвідувань дошкільного
закладу, який дитина відвідує з 20.03.2014
року, є теж безпідставними, оскільки з
довідки цього закладу, яку позивач
надав на спростування доводів
апеляційної скарги, встановлено, що
дитина в переважній більшості не
відвідує дошкільний заклад, аніж
відвідує його.

Крім того, як пояснила відповідач, у
дні, коли вона зайнята на роботі, дитина
залишається з її старшим сином від
першого шлюбу або з її братом.

Посилання відповідача на те, що
спілкування з позивачем негативно
впливає на дитину, а тому вона просить
проводити його побачення з донькою за
її участі, є теж безпідставними,
оскільки між позивачем та
відповідачем існують неприязні
стосунки, а тому спілкування позивача з
донькою, власне за присутності
позивача, може негативно впливати на
дитину.

Крім того, відповідачем не доведено
наявності визначених законом перешкод,
за яких спілкування позивача з дитиною
було б неможливим, або його слід було б
обмежити.

Таким чином, при визначенні способу
участі позивача у вихованні дитини,
місця та часу їхнього спілкування, суд
першої інстанції дотримався вимог ст.159
СК України, а тому підстав для зміни чи
скасування в цій частині оскаржуваного
рішення теж немає.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом першої інстанції норм
процесуального закону, а саме, щодо
неповідомлення відповідача про час і
місце розгляду даної справи, є теж
безпідставними і спростовуються
матеріалами справи, з яких встановлено,
що суд неодноразово вживав
передбачених процесуальних законом
заходів для повідомлення відповідача
про судові засідання у даній справі
(а.с.10, 16, 21, 23), в тому числі й через
житлово-експлуатаційну організацію
(а.с.26), однак, на переконання колегії
суддів, відповідач не бажала
отримувати судові повістки та судові
повідомлення, оскільки поштові
відправлення повертались до суду за
закінченням терміну зберігання і
відповідач в судовому засіданні
підтвердила той факт, що адреси місця
свого проживання вона не змінювала, а
згідно з актом працівників ЛКП
«Бондарівка» від 22.05.2014 року,
відповідач, дізнавшись про те, що
комісія повинна вручити їй повістку
про виклик до суду, не відчинила двері
своєї квартири (а.с.25).

Таким чином, суд першої інстанції
правильно вирішив спір, застосувавши
матеріальний закон, який підлягав
застосуванню, під час розгляду справи
не допустив порушень процесуального
закону, які б були підставою для зміни
чи скасування оскаржуваного рішення,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно
відхилити, а рішення суду першої
інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 29 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду.

Головуючий:
Бойко С.М.

Судді:
Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.