Справа № 265/6549/14-ц
Провадження № 2/265/2679/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т. С.,

при секретарі Федоровій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Маріуполі Донецької області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
Маріупольської міської ради про
визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування за
заповітом та визначення часток у праві
спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися
до Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області з
позовом про визнання права власності
за ними в порядку спадкування за
заповітом на частину квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, по 1/6
частині кожному, після смерті
спадкодавця ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування заявлених
вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_4, яка доводилася ОСОБА_1
бабусею, а ОСОБА_2 - матір'ю. До дня
смерті вона постійно проживала та була
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.
Спадкодавець залишив на їх користь
заповіт на все належне їй майно. Після
смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на
належну їй на підставі свідоцтва про
право власності на житло від 27 грудня
1993 року 1/3 частина квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 56,5 кв.м., жилою - 36,4
кв.м., яка складається з жилої кімнати 5,
площею 10,2 кв.м., жилої кімнати 6, площею
17,1 кв.м., житлової кімнати 7, площею 9,1
кв.м., кухні, площею 7,6 кв.м., коридору,
площею 4,9 кв.м., вбиральні, площею 1,0
кв.м., ванної кімнати, площею 2,0 кв.м.,
вбудованої шафи, площею 0,2 кв.м., 2-х
лоджій, площею 2,3 кв.м. та 2,1 кв.м. Вони як
спадкоємці за заповітом, подали заяви
про прийняття спадщини, інших
спадкоємців за заповітом чи осіб, які
мають право на обов'язкову частку,
немає. По закінченню 6-місячного строку
з дня відкриття спадщини вони
звернулися до Четвертої Державної
нотаріальної контори з проханням
видати їм свідоцтво про право на
спадщину на частку квартири. Однак
нотаріусом було відмовлено на тій
підставі, що ними не додано
правовстановлюючий документ на об'єкт
спадкування, а саме: свідоцтво про
право власності від 27 грудня 1993 року не
зареєстровано в Реєстрі прав власності
на ім'я спадкодавця. На підставі
викладеного просять суд визнати за
ними право власності в порядку
спадкування за заповітом на частину
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, по 1/6 частині кожному, після
смерті спадкодавця ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В ході розгляду справи позивачами було
надано заяву про збільшення позовних
вимог, в якій вони просили ще визначити,
що частка померлої ОСОБА_4 в об'єкті
сумісної власності, а саме в квартирі
АДРЕСА_1 складала 1/3 частину від цілого;
частка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відповідно
складає 1/3 частина від цілого у тому же
об'єкті.

У судове засідання позивач, який
діє в своїх інтересах та в інтересах
позивачки ОСОБА_2 на підставі
нотаріально посвідченої довіреності,
та його представник адвокат ОСОБА_6,
діюча на підставі угоди про надання
правової допомоги, не з'явилися, надали
заяви з проханням розглядати справу в
їх відсутності. Будучі раніше
присутніми у судовому засіданні,
позовні вимоги підтримали та надали
пояснення, аналогічні викладеним у
позовній заяві. Просили позовні вимоги
задовольнити та визнати за ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 право власності в порядку
спадкування за заповітом на частину
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, по 1/6 частині кожному, після
смерті спадкодавця ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначити, що частка
померлої ОСОБА_4 в об'єкті сумісної
власності, а саме в квартирі АДРЕСА_1
складала 1/3 частину від цілого; частка
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відповідно складає 1/3
частина від цілого у тому же об'єкті.

Представник відповідача
Маріупольської міської ради Іванченко
Н.О., діюча на підставі довіреності, у
судове засідання не з'явилася, надала
заяву з проханням розглядати справу в
її відсутності, заперечувала проти
задоволення позовних вимог. В
обґрунтування своїх заперечень
пояснила, що спадкодавець належним
чином не зареєстрував своє право
власності 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 у
встановленому законом порядку.
Оскільки спадкодавець за життя не
набув право власності на квартиру, то
спадкоємці також не набувають право
власності в порядку спадкування, до
спадкоємця переходять лише визначені
майнові права, які належали
спадкодавцеві на час відкриття
спадщини. Вважає, що оскільки в порядку
та у спосіб, які визначені законами
України право власності на 1/3 частину
квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано не
було, підстав для задоволення позову
немає. Просила відмовити у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи, вважає, що позов підлягає
задоволенню, за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, про що
Орджонікідзевським відділом
реєстрації актів цивільного стану
міста Маріуполя Донецькій області
ІНФОРМАЦІЯ_1 видано свідоцтво про
смерть НОМЕР_1, актовий запис № 1614 (а.с.
7). Після її смерті відкрилася спадщина
у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

27 грудня 1993 року державним
підприємством «Житловик» було видано
свідоцтво про право власності,
відповідно до якого квартира АДРЕСА_1
належить на праві сумісної власності
ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 9).

Як вбачається із заповіту,
посвідченого державним нотаріусом
Четвертої Маріупольської державної
нотаріальної контори Постновою О.М. 14
червня 2005 року, ОСОБА_4 заповіла усе
належне їй на час смерті майно ОСОБА_2
та ОСОБА_1 в рівних частках кожному (а.с.
10).

У відповідності зі ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Відповідно до ст. 1268 ЦК
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Як вбачається зі спадкової справи щодо
майна померлої ОСОБА_4 № 288/2014, із
заявами про прийняття спадщини за
заповітом після смерті ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулися
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 36, 37).

Судом встановлено, що спадкоємці, які
мають право на обов'язкову частку у
спадщині, після смерті ОСОБА_4,
відсутні.

Таким чином, єдиними спадкоємцями за
заповітом після смерті ОСОБА_4 є
позивачі по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Як вбачається із свідоцтва про право
власності, видане 27 грудня 1993 року
державним підприємством «Житловик» на
квартиру АДРЕСА_1, на ньому відсутні
дані про реєстрацію в БТІ міста
Маріуполя. Крім того, як вбачається з
повідомлення МКП «Маріупольське БТІ»
від 23 вересня 2014 року, 3-кімнатна
квратира АДРЕСА_1, належить ОСОБА_4,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва
про право власності на житло № 13975 від 27
грудня 1993 року, яке не зареєстроване у
МКП «Маріупольське БТІ» (а.с. 9, 48).

Отже, померлою ОСОБА_4 не було
зареєстроване в БТІ міста Маріуполя
свідоцтво про право власності, видане 27
грудня 1993 року державним підприємством
«Житловик» на квартиру АДРЕСА_1, згідно
якому їй належить 1/3 частка зазначеної
квартири.

Як вбачається із постанов
державного нотаріуса Четвертої
Маріупольської державної нотаріальної
контори Донецької області Г.В. Одерій
про відмову у вчиненні нотаріальної
дії від 02 жовтня 2014 року, видати
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_1
після смерті ОСОБА_4 на частину
квартири АДРЕСА_1, неможливо, у зв'язку з
тим, що відсутня державна реєстрація
права власності правовстановлюючого
документу (а.с. 49, 50).

У теперішній час зареєструвати право
власності ОСОБА_4 на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1, у встановленому законом
порядку не можливо, оскільки у
відповідності з ч.4 ст.25 ЦК України,
цивільна правоздатність фізичної
особи припиняється у момент її смерті.

Отже, позивачі є єдиними спадкоємцями
за заповітом після смерті ОСОБА_4, які
звернулися у встановлений законом
шестимісячний строк до державного
нотаріуса Четвертої Маріупольської
державної нотаріальної контори
Донецької області Г.В. Одерій із
заявами про прийняття спадщини, але
отримати свідоцтва про право на
спадщину на 1/6 частину спірної квартири
кожний не можуть, оскільки свідоцтво
про право власності, видане 27 грудня 1993
року державним підприємством
«Житловик» на квартиру АДРЕСА_1, не
зареєстровано в БТІ міста Маріуполя.

Пунктом 23 Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30 травня 2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування » роз'яснено, що
свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину
в порядку, установленому цивільним
законодавством.За наявності умов
для одержання в нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину вимоги про визнання права на
спадщину судовому розглядові не
підлягають. У разі відмови нотаріуса
в оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Проаналізувавши наведені норми
діючого законодавства, враховуючи
конкретні обставини даної справи, суд
вважає, що право власності на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування
у позивачів виникло правомірно, з
дотриманням вимог цивільного
законодавства України, вони, як
спадкоємці, у встановлений законом
строк звернулися до нотаріуса із
заявами про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_4, але не можуть отримати
свідоцтва про право на спадщину в
зв'язку з тим, що померла при житті не
зареєструвала в БТІ міста Маріуполя
свідоцтво про право власності, видане 27
грудня 1993 року державним підприємством
«Житловик» на спірну квартиру. Таким
чином, суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_4 на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1, підлягають
задоволенню.

Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України вважається,
що частки співвласників у праві
спільної сумісної власності є рівними,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними або законом.

Оскільки у судовому засіданні не
встановлено обставин, за яких між
співвласниками була чи є домовленість
про відходження від рівності часток у
праві спільної сумісної власності, суд
вважає, що необхідно визначити за
позивачами право власності в порядку
спадкування за заповітом на частину
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, по 1/6 частині кожному, після
смерті спадкодавця ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1, якій належала 1/3 частка
зазначеної квартири.

На підставі даної правової норми
підлягають задоволенню позовні вимоги
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо визначення їх
часток в квартирі АДРЕСА_1 по 1/3 частки
кожному.

Керуючись ст. ст. 88, 213-215 ЦПК України ,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
Маріупольської міської ради про
визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування за
заповітом та визначення часток у праві
спільної сумісної власності, -
задовольнити.

Визначити, що частка померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в об'єкті спільної
сумісної власності - в квартирі АДРЕСА_1
складала 1/3 частку від цілого; частка
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зазначеній квартирі
відповідно складає по 1/3 частині від
цілого.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право
власності на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 56,5 кв.м.,
жилою площею - 36,4 кв.м., яка складається
з жилої кімнати 5, площею 10,2 кв.м., жилої
кімнати 6, площею 17,1 кв.м., жилої кімнати
7, площею 9,1 кв.м., кухні, площею 7,6 кв.м.,
коридору, площею 4,9 кв.м., вбиральні,
площею 1,0 кв.м., ванної кімнати, площею 2,0
кв.м., вбудованої шафи, площею 0,2 кв.м., 2-х
лоджій, площею 2,3 кв.м. та 2,1 кв.м, в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, по
1/6 частки за кожним.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя
Т.С. Адамова