У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Леванчука А.О.,
Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання житлового будинку
спільним майном подружжя, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Херсонської області
від 25 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом, у якому зазначала, що у
період з 25 серпня 1979 року по 2013 рік вона
та ОСОБА_5 перебували у шлюбі. У 1995 році
батько відповідача подарував ОСОБА_5
житловий будинок з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1, розташований на
земельній ділянці площею 600 кв. м.
Згідно з договором дарування оцінка
майна складала 14 179 крб. За час
сумісного проживання вказане майно
істотно збільшилося у своїй вартості
внаслідок спільних трудових та
грошових затрат: у будинку проведено
капітальний ремонт, газопровід,
змінено вікна, добудовано: гараж літ.
«Г», площею 43,8 кв. м, навіс літ «И», «З»,
вбиральню літ. «Ж», сіни літ. «а».
Вартість будинку згідно з технічною
документацією БТІ від 21 грудня 2009 року
склала 149 908 грн.

Просила визнати житловий будинок з
надвірними будівлями по
АДРЕСА_1 спільним майном подружжя.

Рішенням Генічеського районного суду
Херсонської області

від 27 травня 2014 року позов задоволено.
Визнано житловий будинок з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1 спільним майном
подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 25 червня

2014 року рішення Генічеського районного
суду Херсонської області

від 27 травня 2014 року скасовано, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено, що у період з 25 серпня 1979
року по 2013 рік сторони перебували у
шлюбі.

Згідно з договором дарування від 23
січня 1995 року батько відповідача
ОСОБА_6 подарував ОСОБА_5 житловий
будинок з надвірними будівлями,
розташований на земельній ділянці
площею 600 кв. м по АДРЕСА_1
(а.с. 11−?13, т. 1).

Відповідно до ст. 22 КпШС України майно,
нажите подружжям за час шлюбу, є його
спільною сумісною власністю. Кожен з
подружжя має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном.

Таким чином, вищевказане нерухоме
майно є особистою приватною власністю
ОСОБА_5

Згідно з висновком судової
будівельно-технічної експертизи

від 24 березня 2013 року № 83/2013, з 23 січня
1995 року у будинку АДРЕСА_1
проводились будівельні роботи,
вартість яких у співмірних
інвентаризаційних цінах склала 48 950
грн, що становить 45/100 частини від
загальної вартості всього будинку (т. 1,
а.с. 56−?62, т. 2).

Згідно з ч. 1 ст. 62 СК України, якщо майно
дружини, чоловіка за час шлюбу істотно
збільшилося у своїй вартості внаслідок
спільних трудових чи грошових затрат
або затрат другого з подружжя, воно у
разі спору може бути визнане за
рішенням суду об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до опису майна за договором
дарування від 23 січня

1995 року, воно складалося з будинку літ.
«А» шлакобетонного, критого шифером,
житловою площею 82,1 кв. м, сіней літ «а»,
сараїв: літ «Б», «В», тамбура літ «б»,
гаража літ «Г», вбиральні літ. «Д», душу,
споруд № 1−?3.

Згідно з технічним паспортом на
спірний будинок від 21 грудня

2009 року, порівняльною схемою будинку
станом на 23 січня 1995 року, та на день
проведення огляду експертом загальна
та житлова площа будинку не змінилася;
збудовані навіси літ. «З», «И»,
збільшено у розмірі наявний гараж літ.
«Г», замінено вбиральню (а.с. 15, 92, т. 1).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 23 постанови

від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції дійшов
правильного висновку, що оскільки
загальна та житлова площа спірного
житлового будинку не збільшувалася,
позивачка має право лише на
компенсацію Ѕ частини затрат на
поліпшення зазначеного майна. Визнані
у висновку експертизи від 24 березня 2014
року № 83/2013 роботи, виконані після
дарування відповідачу будинку є
звичайними поточними роботами з
підтримання майна у належному стані.

Апеляційний суд обґрунтовано відмовив
у позові. Доводи касаційної скарги на
правильність висновків суду не
впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу,
якщо визнає, що рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при
розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а рішення суду апеляційної
інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської
області від 25 червня

2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Леванчук А.О.,
Писана Т.О.