АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/3540/2014
Головуючий в І інстанції: Коваль В.О.
Доповідач: Фурман Т.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року грудня місяця 02 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Фурман
Т.Г.Суддів:Пузанової Л.В. Чиркової
К.Г.При секретарі:Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення
Великоолександрівського районного
суду Херсонської області від 28 жовтня
2014 року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про
стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк», яке є правонаступником
прав та обов?язків закритого
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк», звернулося до суду
із вищевказаним позовом, зазначаючи,
відповідно до умов укладеного договору
№ б/н від 18.11.2006 року банк надав ОСОБА_5
кредит у розмірі 3100 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 30 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Посилаючись на те, що позичальник свої
зобов'язання за вказаним договором не
виконує, внаслідок чого станом на 30.07.2014
року має заборгованість в розмірі 10209,27
грн., яка складається з: заборгованості
за кредитом - 2317,07 грн., заборгованості
по процентам за користування кредитом -
6929, 85 грн., штраф (фіксована частина) - 500
грн., штраф (процента складова) - 462,35
грн., банк просив суд стягнути з ОСОБА_5
на користь ПАТ КБ «Приватбанк» вказану
кредитну заборгованість, а також
судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішенням Великоолександрівського
районного суду Херсонської області від
28.10.2014 року позовні вимоги задоволені в
повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення, про відмову у задоволенні
заявлених вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, зокрема, щодо
усунення розбіжності між позовними
вимогами та наданими доказами та
безпідставної відмови у застосуванні
позовної давності до спірних
правовідносин.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до апеляційного суду не
надходили.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено і з матеріалів
справи вбачається, що 18.11.2006 року між
закритим акціонерним товариством
комерційний банк «Приватбанк», назва
якого, згідно рішення загальних зборів
акціонерів від 30.04.2009 року, була змінена
на публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк» (далі -
ПАТ КБ «Приватбанк»), та ОСОБА_5
укладено кредитний договір б/н, згідно
якого банк надав відповідачу кредит у
розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом , з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки /а.с. 8, 9-14 /.

Кредитний договір складається із заяви
позичальника, з якої вбачається, що
ОСОБА_5 було видано кредитну картку
НОМЕР_1, а також Умов і Правил надання
банківських послуг. Своїм підписом в
зазначеній заяві ОСОБА_5 підтвердила,
що вона ознайомлена і згодна з Умовами
і Правилами надання банківських
послуг, а також Тарифами Банку.

Відповідно до п.3.1.1 Умов і правил
надання банківських послуг строк дії
картки вказується на лицевій стороні
картки (місць і рік). Картка дійсна до
останнього календарного дня
зазначеного в ній місяця.

Доказів про видачу відповідачці нової
платіжної картки після спливу дії
старої позивач суду не надав, а з
позовом про стягнення з відповідача
заборгованості, що утворилася в зв'язку
з неналежним виконанням умов договору
кредиту щодо повернення позичальником
кредиту та сплати процентів за
користування грошовими коштами,
звернувся до суду в вересні 2014 року.

07 жовтня 2014 року відповідачка заявила
про застосування до спірних
правовідносин позовної давності
/а.с.27-29/.

Відповідно до висновків Верховного
Суду України, викладених в постанові,
прийнятій 19 березня 2014 року за
результатом розгляду заяви про
перегляд судового рішення з підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України (справа №6-14цс14),
які є обов'язковими для суду при виборі
правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
відповідно до Правил користування
платіжною карткою, які є складовою
частиною кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст.257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Враховуючи, що дія виданої
відповідачеві платіжної картки
закінчилася в листопаді 2008 року, інша
картка позичальнику не видавалася,
колегія суддів вважає, що звернувшись
до суду з позовом в вересні 2014 року,
позивач пропустив встановлену ст.257 ЦК
України загальну позовну даність у три
роки, а тому відповідно до положень ч.4
ст.267 ЦК України та обставин справи
висновки суду про задоволення
заявлених банком позовних вимог є
неправильними.

Посилання позивача на досягнуту при
укладенні з відповідачем договору
кредиту домовленість щодо пролонгації
договору, колегія суддів до уваги не
приймає, оскільки відповідно до
наданих банком Правил користування
платіжною карткою продовження
договірних відносин має
підтверджуватися шляхом надання
позичальнику картки з новим терміном
дії (п.3.1.3).

Крім того, відповідно до п.2.1 Правил
користування платіжною карткою при
отриманні картки Держатель картки
зобов'язаний негайно поставити підпис
у відповідному полі картки в
присутності працівника банку.

Така картка відповідачці не
надавалася, отримання нею нової картки
належними та допустимими доказами не
підтверджений.

Доводи банка про те, що останній платіж
був здійснений 04.06.2009 року доводить про
невиконання банком п. 4.9 Правил та Умов
надання банківських послуг, а відтак
закінчення строку для звернення до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права та інтересу ще в
червні 2012 року.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення ухвалено судом
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому є підстави
для його скасування та ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позову за пропуском строку
позовної давності.

Керуючись ст.ст. 303,307, 309 ЦПК України,
колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Великоолександрівського
районного суду Херсонської області від
28 жовтня 2014 року скасувати і ухвалити
нове.

У задоволенні позову публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про
стягнення кредитної заборгованості -
відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: