Справа № 137/2006/14-ц Провадження №
22-ц/772/3729/2014Головуючий в суді першої
інстанції Білик Н. В.Категорія
41Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В.А.,суддів:Вавшка
В.С., Колоса С.С.,при
секретаріПантелеймоновій А.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про
захист честі, гідності та ділової
репутації,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Літинського районного суду
Вінницької області від 13 листопада 2014
року,

у с т а н о в и л а :

із зазначеним позовом ОСОБА_6
звернулася в суд 18 вересня 2014 року.

Зазначала, що 6 червня 2014 року
відповідачами у справі направлено лист
начальнику відділу освіти та в
прокурору Літинського району у якому
вказано, що ОСОБА_6, будучи класним
керівником 1-А класу Літинської СЗОШ
І-ІІ ступенів №2, не веде навчальний
процес, постійно здійснює збір коштів з
батьків, вимагає у батьків учнів
хабарі та подарунки у грошовій формі.

Крім того, вказані обставини
висвітлено у випусках газет «RIА»
НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1, стаття
«ІНФОРМАЦІЯ_2»; «Місто» НОМЕР_2 від
ІНФОРМАЦІЯ_3, стаття «ІНФОРМАЦІЯ_4»; «
33-й канал» НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_5,
стаття «ІНФОРМАЦІЯ_6»; « 33-й канал»
НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_5, стаття
«ІНФОРМАЦІЯ_7».

Вказала, що вказана інформація є
недостовірною та не відповідає
дійсності, інформація поширена
відповідачами шляхом подачі заяви та
опублікування її в пресі, ця
недостовірна інформація порушує її
особисті немайнові права, ганьбить
честь, гідність та ділову репутацію.
Внаслідок зазначених вище дій
відповідачів вона сильно
перехвилювався через отриманий стрес у
зв'язку із чим їй заподіяно моральної
шкоди.

Посилаючись на викладене вище та
положення статей 21, 28, 32 Конституції
України, статей 270-272, 275, 277, 299 ЦК
України, ОСОБА_6 просила визнати
недостовірною вказану інформацію
зазначену у листі від 6 червня 2014 року
та опубліковану у вказаних вище
статтях ЗМІ, визнати такою що не
відповідає дійсності, порушує її права
та свободи, ганьбить честь, гідність та
ділову репутацію та зобов'язати
відповідачів спростувати її за власний
рахунок, а також просила стягнути на її
користь 4106 грн. 05 коп. матеріальної
шкоди, 6000 грн. моральної шкоди та 487 грн.
20 коп. за сплату судового збору.

Рішенням Літинського районного суду
Вінницької області від 13 листопада 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення і ухвалити нове, яким
задовольнити її позовні вимоги
повністю.

Відповідач ОСОБА_7 та її представник
заперечували доводи апеляційної
скарги через їх безпідставність та
просили апеляційну скаргу відхилити, а
рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду у межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги виходячи із наступного.

Відповідно до положень статті 308 ЦПК
України суд відхиляє апеляційну скаргу
і залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Із оскаржуваного рішення суду
вбачається, що таке рішення є по суті
правильним і справедливим, а тому
скасованим бути не може.

Судом першої інстанції встановлено і
не заперечується сторонами, що 6 червня
2014 року тринадцятьма батьками учнів 1-А
класу Літинської СЗОШ І-ІІ ступенів №2
директору написано заяву про зміну
класного керівника в зв'язку із
виниклим конфліктом на підставі
постійного збирання коштів з батьків,
вимагання хабарів та дарунків, а також
низького рівня ведення навчального
процесу (а.с.8,9).

Внаслідок цього конфлікту між ОСОБА_6
та батьками дітей 1-А класу 7 учнів
класу переведено до іншого класу чи
іншої школи, що підтверджується
довідкою від 13 жовтня 2014 року наданою
директором школи (а.с.83).

Встановлено, що у випуску газети «RIА»
НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1, у статті
«ІНФОРМАЦІЯ_2» зазначено, що у
вчительки низький показник
професіоналізму та що вона збирає у
батьків гроші без відому директора, у
газеті «Місто» НОМЕР_2 від
ІНФОРМАЦІЯ_3, у статті «ІНФОРМАЦІЯ_4»
зазначено, що вчителька збирає у
батьків великі суми грошей, та витрачає
їх не за призначенням, а також
зазначено, що через вчительку діти
класу отримують не належний рівень
знань.

Вирішуючи спір та відмовляючи в
задоволенні позову ОСОБА_6, суд першої
інстанції правильно виходив із
відсутності правових підстав для
задоволення позову за встановлених
обставин, оскільки обставини поширення
відповідачами інформації про
позивача, не підтвердились наданими
доказами, а саме по собі звернення з
заявою до директора школи про зміну
класного керівника, що призвело до
перевірки вказаних у поданій заяві
фактів є оціночними судженнями і не
можуть бути визнаним як поширення
недостовірної інформації, а тому не є
предметом судового захисту за статтею
277 ЦК України. Правильно суд виходив
також із того, що позивач не довела
заподіяння їй моральної шкоди через
зазначені дії відповідачів, оскільки
нею не доведено порушення її прав
відповідачами.

Такий висновок суду, виходячи із
встановлених обстави, є правильним і
таким, що ґрунтується на вимогах
закону.

Згідно із положенням статті 3
Конституції України честь та гідність
людини визнаються в Україні одними з
найвищих соціальних цінностей.

Разом з тим Конституцією України
кожному гарантується право на свободу
думки і слова, на вільне вираження
своїх поглядів і переконань. Кожен має
право вільно збирати, зберігати,
використовувати і поширювати
інформацію усно, письмово або в інший
спосіб - на свій вибір. Здійснення цих
прав може бути обмежене законом в
інтересах національної безпеки,
територіальної цілісності або
громадського порядку з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших людей
(стаття 34 Конституції).

Відповідно до положень статті 40
Конституції усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади , органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Відповідно до положень статті 60
Закону України «Про освіту» батьки
мають право звертатися до державних
органів управління освітою з питань
навчання, виховання дітей.

Статтею 10 Конвенції про захист прав
людини і основних свобод,
ратифікованої Україною, передбачено
право кожного на свободу вираження
поглядів. Це право включає свободу
дотримуватися своїх поглядів,
одержувати і передавати інформацію та
ідеї без втручання органів державної
влади і незалежно від кордонів.

Відповідно до частин першої статті 277
ЦК України фізична особа, особисті
немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї та (або)
членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.

Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України
"Про інформацію" оціночними судженнями,
за винятком образи чи наклепу, є
висловлювання, які не містять
фактичних даних, зокрема критика,
оцінка дій, а також висловлювання, що не
можуть бути витлумачені як такі, що
містять фактичні дані, з огляду на
характер використання мовних засобів,
зокрема гіпербол, алегорій, сатири.
Оціночні судження не підлягають
спростуванню та доведенню їх
правдивості.

Виходячи із наведеного, відповідно до
положень статті 277 ЦК України не є
предметом судового захисту оціночні
судження, думки, переконання, критична
оцінка певних фактів і недоліків, які,
будучи вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх відповідності
дійсності (на відміну від перевірки
істинності фактів) і спростувати.

Ураховуючи зазначене вище всі
наведені у апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків суду і не є
підставою для скасування правильного
по суті судового рішення.

Отже, оскаржене рішення суду є
правильним і справедливим та ухвалено
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому зміні чи
скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Літинського районного суду
Вінницької області від 13 листопада 2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
на протязі двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді:
/підпис/ В.А. Іващук

/підпис/ В.С. Вавшко

/підпис/
С.С. Колос

Згідно з оригіналом

Суддя
В.А. Іващук