УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Маляренка А.В., Писаної
Т.О.,

Нагорняка В.А.,
Юровської Г.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до Приватного підприємства
«Лікос», ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду Херсонської
області від 22 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2010 року Публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль») звернулося до суду з позовом до
Приватного підприємства «Лікос» (далі -
ПП «Лікос»), ОСОБА_4 про стягнення
кредитної заборгованості.

Позивач посилався на те, що 27 червня
2008 року між Відкритим акціонерним
товариством «Райффайзен Банк Аваль»
(далі - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»),
правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», та ПП
«Лікос» укладено генеральну кредитну
угоду № 010/03-022/063 із додатковими угодами
до неї: від 19 червня 2009 року № 010/03-022/063-1,
від 19 жовтня 2009 року № 010/03-022/063-2,
від 01 березня 2010 року № 010/03-022/063-3, від
11 листопада 2010 року № 010/03-022/063-4, від 29
грудня 2010 року № 01003-022/063-5,
від 31 березня 2011 року № 010/03-022/063-6 та від
30 січня 2012 року № 010/03-022/063-7, а також
кредитні договори, що були укладені в
її межах, за якими встановлено
загальний ліміт кредитування у розмірі
930 260 дол. США, при цьому
невідновлювальний субліміт - 513 тис.
дол. США з кінцевим строком погашення
до 20 грудня 2012 року, відновлювальний
субліміт - 2 700 000 грн з
кінцевим строком погашення до 22 квітня
2012 року.

На забезпечення належного
виконання ПП «Лікос» зобов'язань за
вказаними вище кредитними договорами
між позивачем та ОСОБА_4 було укладено
договір поруки від 01 березня 2010 року №
12/03-022/176 із додатковими угодами до
нього: від 11 листопада 2010 року №
12/03-022/176/1, від 29 грудня 2010 року №
12/03-022/176/2, від 31 березня 2011 року №
12/03-022/176/3, від 30 січня 2012 року №
12/03-022/176/4, за умовами якого ОСОБА_4 взяв
на себе зобов'язання перед ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» відповідати за
зобов'язання ПП «Лікос», що виникають з
умов вказаних вище кредитних
договорів, в повному обсязі цих
зобов'язань.

Позивач зазначав, що заочним
рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 03 червня 2013 року
стягнуто з ПП «Лікос» та ОСОБА_4
достроково та солідарно на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
від 27 червня 2008 року № 010/03-022/064 із
додатковими угодами до нього, що
утворилася станом на 01 липня 2012 року в
сумі 543 449,79 дол. США, що в
гривневому еквіваленті становить 4 343 522
грн 43 коп., а також за кредитним
договором від 31 березня 2011 року №
010/42-0-1/333 із додатковою угодою до нього,
що утворилася станом на 01 липня 2012 року
в сумі 2 909 294 грн 71 коп.

Оскільки станом на 25 жовтня 2013 року
судове рішення від 03 червня 2013 року
відповідачами не виконано, та ОСОБА_4
продовжує порушувати взяті на себе
зобов'язання за кредитними договорами
щодо своєчасного погашення кредитних
коштів, утворилася заборгованість за
кредитним договором від 27
червня 2008 року № 010/03-022/064 у сумі 181 992,81
дол. США, що в гривневому еквіваленті
становить 1 454 668 грн 53 коп.; та за
кредитним договором від 31 березня 2011
року № 010/42-0-1/333 у розмірі 1 270 591 грн 50
грн.

Враховуючи вказане, позивач просив
стягнути солідарно з ПП «Лікос» та
ОСОБА_4 на його користь заборгованість
за кредитним договором від 27 червня
2008 року № 010/03-022/064 із додатковими
угодами до нього, що утворилася за
період з 01 липня 2012 року по 25 жовтня 2013
року в сумі 181 992,81 дол. США, що в
гривневому еквіваленті становить 1 454 668
грн 53 коп., що складається із:
заборгованості за процентами в сумі 82
177,15 дол. США, що еквівалентно 656 841
грн 96 коп., пені за прострочення строків
повернення кредиту в сумі 89 707,76
дол. США, що в гривневому еквіваленті
становить 717 034 грн 13 коп., пені за
порушення строків сплати відсотків в
сумі 10 107,90 дол. США, що в гривневому
еквіваленті становить 80 792 грн 44 коп.
(відповідно до курсу НБУ станом на 25
жовтня 2013 року 1 долар США дорівнює 7,993
грн); за кредитним договором від 31
березня 2011 року № 010/42-0-1/333 із
додатковою угодою до нього, що
утворилася за період з 01 липня 2012 року
по 25 жовтня 2013 року в сумі 1 270 591 грн 50
коп., що складається із: заборгованості
за відсотками у сумі 716 661 грн 13
коп., пені за порушення строків
повернення кредиту у сумі 483 316 грн
98 коп., пені за порушення строків сплати
відсотків в сумі 70 613 грн 39 коп., а також
судові витрати.

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Херсона від 14 травня
2014 року у задоволенні позову ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 22 липня 2014 року
заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Херсона від 14 травня
2014 року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким стягнуто солідарно з ПП
«Лікос» та ОСОБА_4 на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
від 27 червня 2008 року № 010/03-022/064 із
додатковими угодами до нього, що
утворилася за період з 01 липня 2012 року
по 25 жовтня 2013 року в сумі 181 992,81 дол.
США, що в гривневому еквіваленті
становить 1 454 668 грн 53 коп., що
складається із: заборгованості за
процентами в сумі 82 177,15 дол. США, що
еквівалентно 656 841 грн 96 коп., пені за
прострочення строків повернення
кредиту в сумі 89 707,76 дол. США, що
еквівалентно 717 034 грн 13 коп., пені за
порушення строків сплати відсотків в
сумі 10 107,90 дол. США, що еквівалентно 80 792
грн 44 коп. (відповідно до курсу НБУ
станом на 25 жовтня 2013 року 1 долар США
дорівнює 7,993 грн).

Стягнуто солідарно з ПП «Лікос» та
ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» заборгованість за кредитним
договором від 31 березня 2011 року №
010/42-0-1/333 із додатковою угодою до нього,
що утворилася за період з 01
липня 2012 року по 25 жовтня 2013 року в сумі
1 270 591 грн 50 коп., що складається із:
заборгованості за відсотками у сумі 716
661 грн 13 коп., пені за порушення строків
повернення кредиту у сумі 483 316 грн 98
коп., пені за порушення строків сплати
відсотків в сумі 70 613 грн 39 коп.

Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Рішення апеляційного суду не
відповідає вказаним вимогам.

Судами встановлено, що 27 червня 2008
року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», та ПП «Лікос»
укладено генеральну кредитну угоду №
010/03-022/063 із додатковими угодами до неї:
від 19 червня 2009 року № 010/03-022/063-1, від 19
жовтня 2009 року № 010/03-022/063-2, від
01 березня 2010 року № 010/03-022/063-3, від 11
листопада 2010 року № 010/03-022/063-4, від 29
грудня 2010 року № 01003-022/063-5, від 31
березня 2011 року № 010/03-022/063-6 та від 30
січня 2012 року № 010/03-
022/063-7, а також кредитні договори, що
були укладені в її межах, за якими
встановлено загальний ліміт
кредитування у розмірі 930 260 дол. США,
при цьому невідновлювальний субліміт
513 тис. дол. США з кінцевим строком
погашення до 20 грудня 2012 року,
відновлювальний субліміт - 2 700 000 грн з
кінцевим строком погашення до 22 квітня
2012 року.

На забезпечення виконання
зобов'язань ПП «Лікос» за вказаними
кредитними договорами 01 березня 2010
року був укладений договір поруки
№ 12/03-022/176 із додатковими угодами до
нього: від 11 листопада 2010 року №
12/03-022/176/1, від 29 грудня 2010 року №
12/03-022/176/2, від 31 березня 2011 року №
12/03-022/176/3, від 30 січня 2012 року № 12/03-022/176/4,
згідно з умовами якого ОСОБА_4 взяв на
себе зобов'язання перед ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» відповідати за
зобов'язання ПП «Лікос», що виникають з
умов вказаних вище кредитних
договорів, у повному обсязі.

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Херсона від 03 червня
2013 року, зміненим в частині розподілу
судових витрат рішенням апеляційного
суду Херсонської області від 22 липня 2013
року, стягнуто з ПП «Лікос» та ОСОБА_4
достроково та солідарно на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
від 27 червня 2008 року № 010/03-022/064 із
додатковими угодами до нього, що
утворилася станом на 01 липня 2012 року в
сумі 543 449,79 дол. США, що в
гривневому еквіваленті становить 4 343 522
грн 43 коп., а також за кредитним
договором від 31 березня 2011 року №
010/42-0-1/333 із додатковою угодою до нього,
що утворилася станом на 01 липня 2012 року
в сумі 2 909 294 грн 71 коп.

Також встановлено, що судове
рішення від 03 червня 2013 року
відповідачами не виконано.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що строк дії кредитних договорів
закінчився, у зв'язку з чим до спірних
правовідносин підлягає застосуванню
положення ст. 625 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що судове рішення від 03
червня 2013 року відповідачами не
виконано, що, з огляду на вимоги ст. ст.
526, 599, 1048 ЦК України та умови п. 15.1
укладених кредитних договорів,
свідчить про те, що позивач має право на
отримання процентів за користування
кредитом та пені, які передбачені
договором і нараховані банком після
ухвалення зазначеного судового
рішення.

Проте з таким висновком
апеляційного суду погодитись не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Крім того, відповідно до абзаців 1, 2
п. 17 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №
5 «Про практику розгляду судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
зобов'язання припиняється з підстав,
передбачених договором або законом (ч. 1
ст. 598 ЦК України). Такі підстави,
зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК
України. Наявність судового рішення
про задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК України, оскільки зобов'язання
залишається невиконаним належним
чином відповідно до вимог статей 526, 599
ЦК України.

Строк кредитного договору від 27
червня 2008 року № 010/03-022/064 сторонами
визначено до 20 грудня 2012 року, а за
кредитним договором від 31
березня 2011 року № 010/42-0-1/333 - до 22 квітня
2012 року.

Разом із тим заборгованість
розрахована банком з 01 липня 2012 року по
25 жовтня 2013 року.

Вирішуючи спір, суд апеляційної
інстанції на вказані положення закону
не звернув уваги, а тому дійшов
помилкового висновку про задоволення
позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

За таких обставин рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
з направленням справи на новий судовий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду
Херсонської області від 22 липня 2014 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М. Ситнік

Судді:
А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана

Г.В. Юровська

6

________________________________________________________________________
_____________________

№ 6-35797св14

Головуючий у першій інстанції: Рядча
Т.І.

Доповідач: Нагорняк В.А.