Інгулецький районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2788/14-ц
Номер провадження 2/213/1068/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року Інгулецький районний
суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області у складі : головуючого судді :
Мазуренко В.В., при секретарі судового
засідання: Шишка М.В., за участю
позивача ОСОБА_1, представника
відповідача Клінкевич О.А., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Кривий Ріг цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства "Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат",
третя особа Відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської обл., про
встановлення факту перебування на
робочому місці та здійснення трудових
обов,язків, -

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом, зазначивши, що він 21.10.2004р.
перебував на робочому місці -
тракториста житлово-комунального цеху
ВАТ ІнГЗК та здійснював в цей день
обов,язки по трудовому договору.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав, зазначив, що 20.10.2004р. йому
зкрили лікарняний лист, 21.10.2004р. він
з,явився на роботу, але його не
допустили до роботи, наряд не видали,
мед обстеження не проходив. Він пішов
передавати трактор, який за ним
рахувався, також здавав робочу одежу. О
15:00 цього дня видали наказ про надання
йому відпустки. Просив визнати, що
21.10.2004р. він виконував свої трудові
обов,язки. Встановлення даного факту
необхідно для перерахунку соціальних
виплат.

Представник позивача в судовому
засіданні просив позов задовольнити,
зазначив, що позивач в 2004 році часто
хворів, та під час лікарняного його
направили на обстеження, під час якого
встановили втрату професійної
працездатності. Після закінчення
лікарняного він з,явився на роботу, та
до 15 години виконував свої трудові
обов,язки, оскільки при звільненні він
повинен здати речі, що за ним
закріплені. Так позивач передавав
трактор іншому трактористу, та здавав
одежу. О 15 годині було вирішено, що він з
21.10.2004р. буде у відпустці. У судове
засідання 04.12.2014р. не з,явився, позивач
просив розглянути справу за
відсутності його представника.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнала, зазначила,
що відповідно до документів, що
збереглись 21.10.2004р. позивач перебував у
відпустці, жодного робочого дня у
жовтні 2004 року у позивача не було.
Зазначила, що позивач у іншій цивільній
справі зазначав, що він працював
20.10.2004р., що вказав у апеляційній скарзі.

Представник третьої особи, в судовому
засіданні просила відмовити у
задоволенні позову. В судове засідання
04.12.2014р. не з,явилась.

Вивчивши матеріали справи, вислухваши
сторони, свідків, суд дійшов
наступного.

Позивач з 01.08.2002р. по 01.12.2004р. працював
трактористом по 4 розраду на дільниці
механізації служби у
житлово-комунальному цеху ВАТ ІнГЗК.
01.12.2004р. переведений у цех
рекультивації та благоустрою
сторожем-вахтером (а.с.9-10). На даний час
також продовжує працювати у
відповідача (а.с.21).

Остаточний діагноз профзахворювання
встановлений 19.10.2004р., повідомлення
зареєстровано 21.10.2004р. (а.с.102). 02.11.2014р.
було складено Акт розслідування
хронічного проф. захворювання відносно
ОСОБА_1 (а.с.12-13)

Згідно довідки про середню заробітну
плату ОСОБА_1, він у вересні 2010р.
перебував у тарифній відпустці та на
лікарняному, у жовтні 2010 року перебував
у тарифній відпустці (а.с.13а,82).

Відповідно до розрахункових
відомостей (табелеграмок) ОСОБА_1 в
жовтні 2004р. перебував у відпустці,
також проходив медогляд (а.с.102-103).

В судовому засіданні в якості свідків
були допитані: ОСОБА_3 який суду
зазначив, що у 2004 році, дату та місяць не
пам,ятає, ОСОБА_1 біля трактора
передавав йому ключі від трактора на
підприємстві відповідача.

ОСОБА_4 суду пояснила, що працювала
кладовщиком у відповідача. При
звільненні працівники здавали речі, що
за ними закріплені. 21.10.2004р. позивач
прийшов з іншим трактористом, вона
переписала трактор позивача на іншого.
Чи виконував позивач трудові обов,язки
в той день не знає, зазначила, що 21.10.2004р.
це був останній робочий день позивача
на підприємстві відповідача.

З пояснень свідків видно, що свідки
точно не могли вказати чи виконував
позивач свої трудові обов,язки, свідок
ОСОБА_3 не пам,ятав місяць та день,
обидва свідка вказували, що позивача
звільнювали та це був його останній
робочий день, але позивач по теперішній
час працює у відповідача. Свідок ОСОБА_4
зазначила, що передача матеріальних
цінностей обов,язкова при звільненні.
Позивач суду зазначив, що до роботи
його не було допущено, мед огляд не
проходив, наряд не отримував, на
тракторі не працював, в той день
звільнений не був, розпорядження про
передачу матеріальних цінностей
керівництвом йому не надавалось.

В судовому засіданні представник
відповідача, заперечуючи проти
заявлених вимог, просив суд
застосувати позовну давність у зв'язку
зі спливом строків.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність -це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою ним
до винесення рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Позивач в судовому засіданні
підтвердив, що 21.10.2004р. о другій
половині дня знав, що з цього дня він у
відпустці, тобто, враховуючи, що
позивач зазначає про порушення його
прав, то він знав, що його права було
порушено саме з цього дня, але
звернувся до суду лише у 2014 році.
Позивачем не було надано доказів
поважності причини щодо пропущення
терміну позовної давності, також
позивач не просив поновити пропущений
строк. Таким чином суд вважає
необхідним застосувати позовну
давність та відмовити у позові.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 256,257,265,267 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 88,
131, 179, 197, 209, 212, 214, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства
"Інгулецький гірничо-збагачувальний
комбінат" про встановлення факту
перебування на робочому місці та
здійснення трудових обов,язків.

Судовий збір віднести на рахунок
держави.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Інгулецький районний суд м. Кривого
Рогу, протягом десяти днів з дня
отримання повного тексту рішення.

Дата виготовлення повного тексту
рішення - 08.12.2014р.

Суддя:
В.В.Мазуренко