Номер провадження 2/289/482/14
Справа № 289/927/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2014
м.Радомишль

Радомишльський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого Свінцицький Л. В.

при секретарі-Горай Я.В.

представника позивача-Каневського О.Є.

відповідачки - ОСОБА_1,

її представника-ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в Радомишльському районному
суді Житомирської області цивільну
справу за позовом Підприємства
(Будинкоуправління №9) Макарівської
квартирно-експлутаційної частини
Міністерства Оборони України до
ОСОБА_1, при третіх особах- Городоцькій
селищній раді Радомишльського району
Житомирській області,та Макарівської
квартирно-експлуатаційної частини
Радомишльського району,про виселення
без надання іншого житлового
приміщення, та зустрічного позову
ОСОБА_1 до Підприємства
(Будинкоуправління №9) Макарівської
квартирно-експлутаційної частини
Міністерства Оборони України, при
третіх особах-Городоцькій селищній
раді Радомишльського району
Житомирській області,та Макарівської
квартирно-експлуатаційної частини
Радомишльського району про виселення
без надання іншого житлового
приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2014 року Підриємство
Будинкоуправління № 9 Макарівської
квартирно- експлуатаційної частини
району Міністерства оборони України
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1
про виселення без надання іншого
житлового приміщення.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що
06.09.2013 року між позивачем, як особою за
якою закріплено на праві повного
господарського відання будинок
АДРЕСА_1 та ОСОБА_1 укладено договір
найму житлового приміщення, а саме 2-х
кімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 44,74 кв.м. терміном з 28.08.2013 року до
28.02.2014 року.

Квартира була надана Відповідачу на
підставі договору найму житлового
приміщення для тимчасового
короткострокового користування.

На даний час Відповідач у спірній
квартирі мешкає безпідставно, оскільки
відповідно до п. 1.2 Договору термін дії
договору закінчився 28.02.2014 року.

Відповідно до п. 2.2.9 договору найму
Відповідач по закінченні строку найму
житлового приміщення повинен
звільнити його та здати Наймодавцю в
установленому порядку.

У зв»язку з прийняттям рішення
Міністерством оборони України №
303/4/16/488 від 14.03.2013 року з метою
формування фонду службового житла та
відповідно пункту 3.4 про організацію
забезпечення військовослужбовців
Збройних Сил України та членів їх сімей
жилими приміщеннями, затвердженої
наназом Міністерства юстиції України
від 10.01.2012 року за № 24/20337 квартира
АДРЕСА_1 включена до службових
приміщень.

На адресу Відповідача були надіслані
попередження №243 від 07.05.2013 року, та №66
від 04.03.2014 року про те, що термін
дії договору продовжуватись не буде та
висловлено прохання звільнити займане
житлове приміщення у добровільному
порядку, але Відповідачем було
проігноровано всі попередження з цього
приводу.

Безпідставне та незаконне займання
житлової квартири перешкоджає наданню
цієї житлової площі
військовослужбовцям та їх сім»ям.

Враховуючи викладене, Підприємтво
Будинкоуправління № 9 Макаріської КЕЧ
МОУ просить суд виселити ОСОБА_1 без
надання іншого житлового приміщення на
підставі статей 387,391,785,810,821 ЦК України
та ст. 99 Житлового Кодексу УРСР.

Відповідачка ОСОБА_1 звернулась до
суду з зустрічною позовною заявою до
Підприємства (Будинкоуправління №9)
Макарівської квартирно-експлутаційної
частини району Міністерства Оборони
України про визнання права
користування житловим приміщенням.
Свої вимоги за зустрічним позовом
обгрунтовує тим,що ще в 1977 році її
батько отримав ордер на квартиру
АДРЕСА_1 на вселення його та членів його
сім»ї в кількості 4-х осіб, враховуючи і
ОСОБА_1,як дочку. Вважає, якщо наймач
продовжує користуватися майном після
закінчення строку договору найму, то,
за відсутності заперечень наймодавця
протягом одного місяця, договір
вважається поновленим на строк, який
був раніше встановлений договором.
Також зазначила, що вона належно
виконує свої обов»язки, що визначені
п.п. 2.2. та п.п. 3.1.1. Договору найму
житлового приміщення,тому просить
відмовити Будинкоуправлінню №9 в
задоволенні їх позову, а її зустрічний
позов задовольнити.

В судовому засіданні представник
Позивача за первісним позовом позов
підтримав та просив суд його
задовольнити, проти задоволення
зустрічного позову заперечував.

В судовому засіданні Відповідач та
його представник за первісним позовом
та позивач за зустрічним позовом ,
вимоги викладені в зустрічній позовній
заяві підтримали, просили суд
задовольнити зустрічний позов
повністю, проти задоволення первісного
позову заперечували.

Треті особи в судове засідання не
з»явились,надіслали до суду заяви,в
яких просять слухати справу без їх
участі.

Вислухавши пояснення сторін та їх
представників, всебічно, повно та
об'єктивно дослідивши матеріали
справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до індивідуальної картки
№ 10 обліку будівлі, будинок АДРЕСА_1
перебуває у власності Міністерства
оборони України. Згідно інвентарної
картки № 12 обліку основних засобів в
бюджетних установах вищеказаний
житловий будинок знаходиться на
балансі Будинкоуправління № 9
Макарівської
квартирно-експлуатаційної частини
району Міністерства оборони України.

Підприємство (Будинкоуправління № 9)
Макарівської
квартирно-експлуатаційної частини
району Міністерства оборони України (
далі - Будинкоуправління № 9) є
структурним підрозділом Макарівської
квартирно-експлуатаційної частини
району .

Згідно п 5.1. Статуту майно
Будинкоупрапвління № 9 та доходи від
використання цього майна є державною
власністю і закріплюється за ним на
праві повного господарського відання.

06 вересня 2013 року між позивачем за
первісним позовом та ОСОБА_1 укладено
договір найму житлового приміщення -
квартири АДРЕСА_1, на строк дії до 28
лютого 2014 року.

07.05.2013 року та 04.03.2014 року
Позивачем за первісним позовом було
направлено ОСОБА_1 попередження про те,
що термін дії договору найму даної
квартири продовжуватися не буде, так як
дана квартира включена до числа
службових приміщень згідно рішення
Міністерства оборони України № 303/4/16/488
від 14.03.2013 року, відповідно до якого
відповідач за первісним позовом
повинен був розрахуватись, звільнити
займане приміщення та передати його в
користування Будинкоуправління № 9 до
15.04.2014 року.

Частинами 1 і 3 статті 47 Конституції
України визначено, що кожен має право
на житло. Ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.
Положення цього конституційного
принципу закріплені у ч.4 ст. 9 ЖК
України, згідно якої ніхто не може бути
виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Звертаючись до суду з даним позовом
про виселення позивач в обгрунтування
позовних вимог посилався на ст.ст.810, 821
ЦК України, які регулюють відносини
договору найму (оренди) житла, та ст. 99
ЖК УРСР.

Згідно ч. 1 ст.810 ЦК України, за
договором найму (оренди) житла одна
сторона - власник житла (наймодавець)
передає або зобов'язується передати
другій стороні (наймачеві) житло для
проживання у ньому на певний строк за
плату.

Відповідно до ч.3 ст. 810 ЦК України
до найму житла, що є об»єктом права
державної або комунальної власності
положення цього кодексу не
застосовуються.

Відтак Цивільний кодекс України
відокремлює договір найму житла, яке є
об»єктом права державної або
комунальної власності. Договір найму
житла в державному та комунальному
житлових фондах регулюється Житловим
Кодексом УРСР.

Відповідно до вимог ст. 99 ЖК УРСР
піднаймачі і тимчасові жильці
самостійного права на займане жиле
приміщення не набувають, незалежно від
тривалості проживання і у разі
припинення дії договору найму жилого
приміщення зобов'язані негайно
звільнити у займане жиле приміщення, а
у разі відмови, вони підлягають
виселенню в судовому порядку без
надання іншого жилого приміщення.

Ст. 98 ЖК УРСР передбачено , що наймач
жилого приміщення та члени його сім»ї,
які проживають разом з ним, можуть за
взаємною згодою дозволити тимчасове
проживання в жилому приміщенні, що є в
їх користуванні, інших осіб без
стягнення плати за користування
приміщенням (тимчасових мешканців).

Відповідно до ст. 11 суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Судом достовірно встановлено, та не
заперечується сторонами по справі, що
будинок АДРЕСА_1 є відомчим житлом
Міністрерства оборони України та
відноситься до державного житлового
фонду.

06.09.2013 року між сторонами укладено
договір найму житлового приміщення.
Посилання позивача за первісним
позовом на ст. 99 ЖК УРСР суд оцінює
критично, оскільки дана норма
регламентує порядок виселення
піднаймачів та тимчасових жильців,
яким не є відповідач в розумінні ст. ст.
91, 98 ЖК УРСР.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що положення статей 810, 821 ЦК
України та ст. 99 ЖК УРСР не
розповсюджуються на спірні
правовідносини, а відтак позовні
вимоги, в межах їх обґрунтування, не
підлягають до задоволення у звязку із
їх безпідставністю.

Що стосується вимог позивача за
зустрічним позовом, то вони підлягають
до задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 61 Житлового Кодексу УРСР
користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму житлового
приміщення. Договір найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду
укладається в письмовій формі на
підставі ордера на жиле приміщення між
наймодавцем - житлово-експлуатаційною
організацією (а в разі її відсутності -
відповідним підприємством, установою,
організацією) і наймачем -
громадянином, на ім»я якого видано
ордер.

Як видно з довідки Підприємства
(Будинкоуправління №9),і ця обставина
не заперечується сторонами, 01.11.1977 року
батько позивачки ОСОБА_2отримав ордер
№450 на квартиру АДРЕСА_1 на сім»ю яка
складалась з трьох осіб. Після видачі
ордера вся сім»я була зареєстрована в
спірній квартирі та проживала в ній. В
2006 році батько позивачки за зустрічним
позовом, ОСОБА_2 помер,а ОСОБА_1
продовжувала проживати в квартирі,
проживає в ній до цього часу, виконує
умови договору найму жилого
приміщення.

Відповідно до ст.65 ЖК України особи,
що вселилися в жиле приміщення як член
сім''ї наймача, набувають рівного з
іншими членами сім"ї права
користування жилим приміщенням, якщо
при вселенні між цими особами,наймачем
та членами його сім"ї, які проживають
разом з ним, не було іншої угоди про
порядок користування жилим
приміщенням.

Ст.64 цього ж кодексу передбачено, що
члени сім"ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть всі
обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення.

До членів сім"ї наймача належать
дружина наймача, їх діти і батьки.
Членом сім"ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство.

Аналізуючи обставини вселення
позивачки в спірну квартиру,
тривалість її проживання в ній, суд
вважає, що відповідачка у
встановленому законом порядку
вселилася в спірну квартиру.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість вимог зустрічного
позову про визнання права користування
жилим приміщенням.

Виходячи з викладеного вище,
керуючись ст. ст.64-65,109 ЖК України, ст. ст.
57- 60,209.212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У позові Підприємства
(Будинкоуправління №9) Макарівської
квартирно- експлутаційної частини
Міністерства Оборони України до
ОСОБА_1,при третіх особах-Городоцькій
селищній раді Радомишльського району
Житомирській області,та Макарівської
квартирно-експлуатаційної частини
Радомишльського району,про виселення
без надання іншого житлового
приміщення-відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до
Підприємства (Будинкоуправління №9)
Макарівської квартирно-експлутаційної
частини Міністерства Оборони
України,при третіх особах-Городоцькій
селищній раді Радомишльського району
Житомирській області,та Макарівської
квартирно-експлуатаційної частини
Радомишльського району,про визнання
права користування житловим
приміщенням -задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування
жилим приміщенням, а саме: двокімнатною
квартирою,яка розташована за
адресою-АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Житомирської
області через Радомишльський районний
суд протягом десяти днів з дня
отримання повного тексту рішення.

Суддя Радомишльського
Л. В. Свінцицький районного
суду