Справа № 266/3489/14-ц
Провадженя№ 2/266/1063/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя
Донецької області у складі:

головуючого судді Митрофанової
Є.Г.,

при секретарі Давлетбаєвій
О.Є.,

з участю представника позивача
Буданової О.О.,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

представника третьої особи Солохи І.Г.,

прокурора Козлової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Маріуполі
цивільну справу за позовом Виконавчого
комітету Маріупольської міської ради
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх
інтересах та інтересах неповнолітньої
ОСОБА_6, треті особа: Комунальне
комерційне підприємство "КК
"Приморська", Служба у справах дітей
Приморської районної адміністрації
Маріупольської міської ради, про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Виконавчий комітет Маріупольської
міської ради звернувся з позовом про
визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
неповнолітньої ОСОБА_6 такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням - кімнатою АДРЕСА_2, яка за
рішенням Маріупольської міської ради
від 16.04.2013 року №6/27-3035 передана у міську
комунальну власність з майном ДП
«Маріупольський морський торгівельний
порт». За змістом заяви відповідач
ОСОБА_2 зареєстрований у спірному
жилому приміщенні з 29.01.2003 року, а його
дружина ОСОБА_3 та донька ОСОБА_6 - з
30.10.2007 року, однак не проживають більше
шести місяців та мають заборгованість
по сплаті комунальних послуг, що
підтверджується відповідними актами
та відомостями, наданими ККП «КК
«Приморська». Підставою для
задоволення позовних вимог
відповідачем зазначено відсутність
наймача та членів його родини у
займаному жилому приміщенні понад
встановлений законом строк у шість
місяців, протягом якого за ними
зберігається житло.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, посилаючись, що
обставини, викладені в заяві, а саме
факт не проживання відповідачів у
спірному житловому приміщенні більше
шести місяців підтверджуються не лише
актом від 27.02.2014 року, а також іншими
наданими під час розгляду справи
доказами, що підтверджують володіння і
користування відповідачів іншим
житлом, а саме: актом від 30.04.2014 року про
проживання за іншою адресою в квартирі
АДРЕСА_1 з 2008-2009 року; витягом з
Державного реєстру про наявність
зареєстрованих за відповідачами на
праві власності інших житлових
приміщень в м. Маріуполі та м.
Стаханові; повідомленням з навчального
закладу, який відвідує неповнолітня
ОСОБА_6, щодо адреси її місця проживання
за класним журналом в квартирі АДРЕСА_1;
відомостями з ККП
«Маріупольтепломережа», КП «МПУВКХ»
про надання послуг за договором з
ОСОБА_2 та особовим рахунком на його
ім'я в квартирі АДРЕСА_1 та копією
особового рахунку на ім'я ОСОБА_2 за
вказаною адресою, поясненнями свідків,
які підтвердили обставини складання
актів. Наведені докази у повному обсязі
підтверджують факт втрати права
користування жилим приміщенням -
кімнатою АДРЕСА_2, а тому позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітньої ОСОБА_6, в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечували та стверджували, що
постійно проживають у гуртожитку в
кімнаті АДРЕСА_2 з моменту реєстрації
та до теперішнього часу, іншого житла
не мають та ніколи за іншою адресою не
мешкали. За місцем реєстрації їх дитина
з першого класу відвідує
загальноосвітню школу, де навчається
до теперішнього часу. Квартира АДРЕСА_1
дійсно у 2007 році була придбана у
власність відповідачем ОСОБА_2, в
зв'язку з чим на його ім'я, як з
власником, укладені договори про
надання комунальних послуг та особовий
рахунок, однак фактично він та його
родина за зазначеною адресою ніколи не
проживали, оскільки квартирою
користувалися його батьки, яким у 2014
році це жиле приміщення відчужено
відповідачем за договором дарування,
реєстрація якого на час розгляду
справи у державному реєстрі не
проведена. Оскільки їх родина іншого
житла не має, просили у задоволенні
позову відмовити.

Представник відповідачів ОСОБА_4
просив у задоволенні позовних вимог
відмовити, зазначивши, що наявність у
власності відповідачів іншого житла не
позбавляє їх права користування
кімнатою у гуртожитку, де вони
зареєстровані та фактично мешкають до
теперішнього часу, що знайшло своє
підтвердження в довідках ККП «КК
«Приморська», поясненнях допитаних в
якості свідків сусідів, якими
одночасно спростовуються складені
акти, які не відповідають дійсності.
Факт не проживання відповідачів за
місцем реєстрації більше шести місяців
без поважних причин не доведено, а тому
задоволення позову буде суперечить
вимогам закону та порушувати права на
житло неповнолітньої дитини.

Представник третьої особи
Комунального комерційного
підприємства "КК "Приморська" в
судовому засіданні заявлений позов
підтримав, підтвердивши складання
актів про не проживання відповідачів в
гуртожитку від 27.02.2014 року та про
проживання останніх в квартирі по вул.
Новоросійській в м. Маріуполі від 30.04.2014
року за участю представника «КК
«Приморська». Згодом надав суду заяву
про подальший розгляд справи за
відсутності представника.

Представник третьої особи Служба у
справах дітей Приморської районної
адміністрації проти задоволення
позову заперечував та проси відмовити
на захист прав неповнолітньої дитини
на житло, оскільки іншого житла
відповідачі не мають, факт їх
проживання у спірному житловому
приміщенні підтверджено поясненнями
свідків, а тому ухвалення рішення на
користь позивача буде суперечити
інтересам дитини.

Прокурор просив в задоволені позову
відмовити, оскільки вважає факт
відсутності відповідачів за місцем їх
постійної реєстрації не доведеним, а
постійне - проживання підтверджено
дослідженими в судовому засіданні
доказами.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх
представників, представників третіх
осіб, допитавши свідків, дослідивши
письмові матеріали справи, приходить
до висновку, що позов є не
обґрунтованим та задоволенню не
підлягає.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 з 29.01.2003 року є наймачем та
зареєстрований в кімнаті АДРЕСА_2,
відповідачка ОСОБА_3 та їх неповнолітня
донька ОСОБА_6 зареєстровані у
зазначеному жилому приміщенні з 30.10.2007
року постійно, як члени сім'ї наймача,
що підтверджується особовим рахунком
№ 1369, довідкою з місця проживання про
склад сім'ї та прописку від 23.10.2013 року
(а.с.3,47)

За довідкою про склад сім'ї від 03.09.2014
року, виданою ККП «КК «Приморська»
ОСОБА_3, остання проживає в квартирі
АДРЕСА_2 з чоловіком - ОСОБА_2 та донькою
ОСОБА_6, 2002 року народження. (а.с.48)

Рішенням Маріупольської міської ради
від 16.04.2013 року №6/27-3035 частина
гуртожитку, де знаходиться спірне жиле
приміщення, в будинку АДРЕСА_2 прийнята
у міську комунальну власність, та
передана на баланс ККП «КК
«Приморська». (а.с.14)

Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу
Української РСР, при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців.

Визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи
понад встановлені строки, згідно ст. 72
Житлового Кодексу Української РСР,
провадиться в судовому порядку.

Отже, зі змісту зазначених норм, слідує,
що законодавством передбачено строк
шість місяців, протягом якого жиле
приміщення зберігається за наймачем
або членами його сім'ї, незалежно від
поважності причин. Відсутність без
поважних причин понад встановлені
строки є підставою для визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, в судовому порядку,
за умови доведеності зазначених
обставин.

Згідно з ч. 1-3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Статтями 57,58 ЦПК України встановлено,
що доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

На підтвердження обґрунтованості
заявлених вимог позивачем надано суду
акт від 27.02.2014 року, складений комісією
у складі: начальника відділу з
благоустрою ККП «КК «Приморська»
ОСОБА_7, начальника відділу обліку та
забезпечення жилою площею управління
міського майна ОСОБА_8, головного
спеціаліста відділу обліку та
забезпечення жилою площею управління
міського майна ОСОБА_9.(а.с.4)

Зі змісту вказаного акту вбачається, що
комісією в присутності мешканців
гуртожитку в будинку АДРЕСА_2 - ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 проведена
перевірка кімнати АДРЕСА_2, за
результатами якої встановлено, що у
вказаному жилому приміщенні
зареєстровані відповідачі ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та їх неповнолітня донька
ОСОБА_6, однак не проживають більше
шести місяців.

Відповідно до наданого акту обстеження
на предмет проживання від 30.04.2014 року
комісією, якою проведено перевірку, зі
слів сусідів встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 разом з дружиною та
дитиною постійно проживає в АДРЕСА_1
протягом тривалого часу, приблизно з
2008-2009 років. (а.с.5)

Однак, з наданих письмових доказів суд
не може прийти до висновку про
доведеність обставин, що є підставами
для задоволення позову, оскільки жоден
з актів не відображує конкретного
періоду часу та причин, як відсутності
відповідачів за місцем реєстрації, так
і фактичного проживання за іншою
адресою, в зв'язку з чим суд позбавлений
можливості встановити обставини, що
мають істотне значення, а саме строк
відсутності відповідачів у спірному
жилому приміщенні та причини не
проживання, а також надати оцінку з
огляду їх поважності.

Отже, надані акти, не підтверджують
наявність обставин, що обґрунтовують
заявлені вимоги та є підставою для
задоволення позову.

Крім того, зміст та відповідність
дійсності встановлених актами
обставин спростовуються поясненнями
допитаних в судовому засіданні свідків
ОСОБА_10, ОСОБА_11, які підтвердили факт
підписання ними акту про не проживання
відповідачів, однак заперечували
відсутність відповідачів за місцем їх
реєстрації більше шести місяців, як
помилково засвідчений ними факт,
стверджуючи, що ОСОБА_2 та його родина
проживають в гуртожитку з дня
реєстрації постійно до теперішнього
часу. Також, з наданих пояснень, судом
встановлено, що свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11
протягом тривалого часу є сусідами
відповідачів, останній рік постійно
зустрічаються з ними в приміщенні
гуртожитку та достовірно знають, що
кімната АДРЕСА_2 є їх постійним місцем
проживання. Акт підписаний ними
поспішно, з його змістом вони уважно не
ознайомлювалися та представником
комісії про причини та мету його
укладення не повідомлялися.

При цьому, суд надає перевагу наданим
свідченням та вважає їх достовірними,
на відміну обставинам, засвідченим
цими ж особами в акті, оскільки з
наданих пояснень свідків ОСОБА_10,
ОСОБА_11, а також ОСОБА_14, який входив до
скалу комісії та особисто приймав
участь у складанні акту, встановлено,
що фактично в присутності сусідів
кімната відповідачів на предмет їх
проживання не перевірялася, акт був
складений та підписаний свідками в
приміщенні гуртожитку загального
користування за запрошенням
представника комісії, що прямо вказує
на невідповідність викладених
обставин дійсності та їх встановлення
з порушенням передбаченого порядку.

З пояснень свідка ОСОБА_15, яка у складі
комісії приймала участь у складанні
акту обстеження на предмет проживання
від 30.04.2014 року, як майстер ККП «КК
«Приморська», судом встановлено, що
обставини, зазначені в акті, викладені
зі слів сусідів, особи яких членами
комісії не встановлювалися та не
перевірялися за документами, що
підтверджують особистість, як ї їх
дійсне місце проживання та реєстрації,
що виключає прийняття наданого доказу
судом, як допустимого.

Поясненнями свідка ОСОБА_16, який мешкає
у сусідній з відповідачами кімнаті в
будинку АДРЕСА_2, в судовому засіданні
підтверджено, що він знайомий з родиною
ОСОБА_2 з 2003 року, яка мешкає у спірному
жилому приміщенні весь час з дня
реєстрації, що достовірно йому відомо,
оскільки кожного дня через стінку
кімнати чує їх голоси при розмові та
інші звуки присутності, відповідачі
приймають активну участь у поліпшенні
житлових умов, витрачають власні кошти
на проведення поточних ремонтів
приміщень спільного користування, за
місцем реєстрації та проживання
дитина відповідачів вже декілька років
відвідує школу.

Наявність у відповідачів у власності
будь-якого іншого нерухомого майна та
житлових приміщень, оформлення на ім'я
власника особового рахунку та
договорів про надання комунальних
послуг в житловому приміщені за іншою
адресою не свідчить про фактичне
проживання та користування іншим
житлом, не позбавляє відповідачів
права користування спірним жилим
приміщенням за місцем їх постійної
реєстрації та не може підтверджувати
їх відсутність понад встановлені
законом строки без поважних причин, як
і наявність заборгованості по сплаті
комунальних послуг за місцем
реєстрації.

З наведених обставин, суд приходить до
висновку, що позивачем не надано суду
належних та допустимих доказів, що
підтверджують відсутність
відповідачів без поважних за
зареєстрованим їх місцем постійного
проживання - кімнаті АДРЕСА_2, понад
встановлені ст. 71 Житлового Кодексу
Української РСР строки, а тому
передбачених законом підстав для
задовлення позову не знаходить.

На підставі ст.ст.71,72 Житлового Кодексу
Української РСР, керуючись ст. ст.10, 11,
60, 212, 213, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Виконавчого
комітету Маріупольської міської ради
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх
інтересах та інтересах неповнолітньої
ОСОБА_6, про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано, у разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Донецької області в м. Маріуполі через
Приморський районний суд м. Маріуполя
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Митрофанова Є. Г.