інстанції - Прокудіна Н. Г.Номер
провадження 22-ц/788/2226/14 Суддя-доповідач -
Маслов В. О. Категорія - 59
УХВАЛА

25 грудня 2014 року м.
Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Маслова В. О.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання -
Чуприни В.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду у м. Суми цивільну справу за
апеляційною скаргою начальника
відділу державної виконавчої служби
Сумського міського управління юстиції
П’ятниці Сергія Миколайовича,

на ухвалу Зарічного районного суду м.
Суми від 21 листопада 2014 року

у справі за заявою - скаргою ОСОБА_4 про
визнання незаконною бездіяльності у
виконавчому провадженні начальника
відділу державної виконавчої служби
Сумського міського управління юстиції
П’ятниці Сергія Миколайовича,
зобов'язання його вчинити певні дії,
визнання виконавчого листа таким, що не
підлягає виконанню,

в с т а н
о в и л а :

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 04 березня 2005 року розірвано
шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Від шлюбу
вони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Цим же рішенням суду син залишений
проживати разом з матір'ю. З ОСОБА_4
стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини
заробітку, але не менше неподаткового
мінімуму доходів громадян на користь
ОСОБА_5 на сина ОСОБА_6 до досягнення ним
повноліття та аліменти у розмірі 1/4
частини заробітку на дружину до
досягнення дитиною трирічного віку. На
підставі цього рішення місцевим судом
виписано два виконавчих листа про
стягнення аліментів, які передані до
виконання відділу ДВС Сумського МУЮ.
Оскільки добровільно рішення суду не
виконувалося, постановою державного
виконавця цього відділу від 07 вересня
2006 року накладений арешт на кошти
боржника у сумі 16428 грн. 28 коп. у КБ
«ПриватБанку» (сума заборгованості
станом на 31 березня 2006 року) (а.с. 4).

З листа начальника відділу ДВС
Сумського МУЮ від 20 листопада 2014 року
вбачається, що і на даний час вказані
два виконавчих листа перебувають на
виконанні у відділі і за ними відкрито
два виконавчих провадження (а.с. 49).

24 жовтня 2014 року ОСОБА_4 направив заяву
начальнику відділу ДВС Сумського МУЮ
П’ятниці С.М. з проханням «винести
постанову про закінчення виконавчого
провадження з виконання виконавчого
листа № 2-1191 від 04 березня 2005 року про
стягнення аліментів зі ОСОБА_4 та арешт
коштів ОСОБА_4 у КБ «ПриватБанку» копію
якої у триденний строк надіслати мені
на адресу для листування: АДРЕСА_1 40004.»
(а.с. 3).

04 листопада 2014 року, тобто через 10 днів
ОСОБА_4 звертається до місцевого суду з
однією заявою, яка містить у собі дві
правові вимоги: - визнати виконавчий
лист про стягнення аліментів таким, що
не підлягає виконанню; - визнати
незаконною бездіяльність у
виконавчому провадженні начальника
відділу П’ятниці С.М. та зобов'язати
його негайно усунути порушення та
винести постанову про закінчення
виконавчого провадження про стягнення
аліментів.

Ухвалою Зарічного районного суду м.
Суми від 21 листопада 2014 року заяву
ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано
незаконною бездіяльність начальника
ВДВС Сумського МУЮ П’ятниці С.М. за
невиконання відділом ДВС Закону
України «Про виконавче провадження» в
рамках виконавчого провадження по
виконанню виконавчого листа № 2-1191 від
04 березня 2005 року, виданого Зарічним
районним судом м. Суми. Зобов'язано
начальника ВДВС Сумського МУЮ
П’ятницю С.М. в рамках вказаного
виконавчого провадження здійснити
належний контроль, про що повідомити
ОСОБА_4

В апеляційній скарзі начальник відділу
ДВС Сумського МУЮ П’ятниця С.М.,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин справи просить
скасувати ухвалу суду та постановити
нову про повну відмову ОСОБА_4 Вказує,
що відділом ДВС на заяву ОСОБА_4 від 24
жовтня 2014 року було підготовлено і
направлено листа, де йому роз'яснено, що
підстави для закінчення виконавчого
провадження відсутні. Вказаний лист
від 27 жовтня 2014 року був приєднаний до
відповідного наряду в діловодстві
відділу разом із заявою ОСОБА_4 Також
звертає увагу, що місцевий суд дійшов
помилкового висновку, що відділом не
прореаговано на лист Укрбюро Інтерполу
щодо перебування сина заявника ОСОБА_6
та його матері ОСОБА_5 в Норвегії, з
цього приводу виконавчою службою
постійно ведуться консультації з
Головним управлінням юстиції у
Сумській області.

Заслухавши пояснення П’ятниці С.М.,
який підтримав доводи апеляційної
скарги, пояснення ОСОБА_4, який вважав
ухвалу місцевого суду правильною,
розглянувши матеріали справи в межах
заявленої скарги, колегія суддів
знаходить, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню на підставі п. 2 ч.
2 ст. 307, п. 2 ч. 2 ст. 312 ЦПК України.

Ухвала місцевого суду в частині
відмови ОСОБА_4 у визнанні виконавчого
листа про стягнення з нього аліментів
таким, що не підлягає виконанню,
постановлена на підставі ст. 369 ЦПК
України. Ухвала місцевого суду в цій
частині не оскаржена ні заявником
ОСОБА_4, ні начальником відділу
П’ятницею С.М. Отже, ухвала місцевого
суду в цій частині набрала законної
сили і не переглядається в
апеляційному порядку.

Що стосується скарги ОСОБА_4 на
бездіяльність начальника відділу ДВС
П’ятниці С.М., то ухвала місцевого суду
про її часткове задоволення не
відповідає змісту ст. 387 ЦПК України.
Місцевий суд необґрунтовано дійшов
висновку про те, що начальник відділу
ДВС П’ятниця С.М. у порушення вимог
Закону України «Про виконавче
провадження» не дав відповіді ОСОБА_4
на його заяву від 24 жовтня 2014 року чим
допустив протиправну бездіяльність.

Правова позиція начальника відділу ДВС
П’ятниці С.М. про належне і своєчасне
реагування на заяву ОСОБА_4 від 24 жовтня
2014 року знайшла своє підтвердження при
розгляді справи. Він надав суду копію
своєї відповіді від 27 жовтня 2014 року ( в
п'ятницю надійшла заява, а в понеділок
вже надана відповідь) у якій містяться
відповіді на всі питання боржника у
виконавчому провадженні (а.с. 26 - 27). У
відповіді він зазначив, що немає
підстав і умов, передбачених ст.ст. 47, 49
Закону України «Про виконавче
провадження» виносити постанову про
закінчення виконавчого провадження
про стягнення аліментів, так як
виконавчі листи залишаються не
виконаними.

Цей лист звичайною поштовою
кореспонденцією, як і вимагають
нормативні акти, був надісланий
скаржнику за вищевказаною ним самим
адресою. Це підтверджується копією
журналу вихідної кореспонденції,
наданої відділом ДВС.

Колегія суддів вважає такі дії
начальника відділу ДВС П’ятниці С.М.
достатніми для реагування на чергову
заяву ОСОБА_4 щодо стягнення з нього
аліментів. Начальник відділу ДВС
П’ятниця С.М. у даному випадку не
допустив порушення Закону України «Про
виконавче провадження» .

Та обставина, що місцевий суд оглянув
виконавче провадження щодо стягнення
аліментів з ОСОБА_4 і не побачив там
відповіді на його заяву від 24 жовтня 2014
року, не свідчить, що такої відповіді не
надано. Встановлено, що заява ОСОБА_4
від 24 жовтня 2014 року і відповідь
начальника відділу ДВС підшиті в
окремому наряді згідно з номенклатурою
справ, які щорічно заводяться в
канцелярії відділу.

Колегія суддів знаходить
необґрунтованими на законі вимоги
ОСОБА_4 про закінчення виконавчого
провадження, так саме як і про визнання
виконавчих листів такими, що не
підлягають виконанню. Не мають
правового значення для даної справи
доводи боржника про виїзд стягувачки -
його бувшої дружини та малолітнього
сина ОСОБА_6 за кордон, про проживання
їх у Норвегії, про набуття нею
громадянства тієї країни, про
реєстрацію нею нового шлюбу, про
народження у неї дитини від нового
шлюбу. Всі ці обставини рівно як і та, що
за вказаних обставин не стало
стягувача у виконавчому провадженні,
на які боржник посилається як на
підставу закінчення виконавчого
провадження, не припиняють його
аліментних зобов'язань перед бувшою
дружиною до досягнення дитиною
трирічного віку (при наявності
заборгованості) та перед сином до
досягнення ним повноліття (при
відсутності заборгованості).

За таких обставин скарга ОСОБА_4
задоволенню не підлягає на підставі ч. 3
ст. 387 ЦПК України, оскільки начальник
відділу ДВС П’ятниця С.М. не порушив
його прав при розгляді заяви від 24
жовтня 2014 року.

Оскаржуючи ухвалу місцевого суду
відділ ДВС заплатив судовий збір у
розмірі 121 грн. 80 коп. на підставі п.п. 14
п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий
збір». Згідно зі ст.ст. 88, 388 ЦПК України
понесені відділом судові витрати
підлягають стягненню з ОСОБА_4

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 291, 303, п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 2 ст. 312, 314,
315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу начальника відділу
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції П’ятниці
Сергія Миколайовича задовольнити.

Скасувати ухвалу Зарічного районного
суду м. Суми від 21 листопада 2014 року у
даній справі в частині задоволення
заяви - скарги ОСОБА_4 і постановити в
цій частині нову ухвалу про відмову у
задоволенні цієї заяви - скарги.

Стягнути з ОСОБА_4 121 грн. 80 коп. судових
витрат на користь відділу державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -