печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року Печерський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І.
В.,

при секретарі - Іванові Г. Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання недійсною заяви про відмову
від переважного права купівлі майна,
визнання незаконними та скасування
нотаріальних дій щодо засвідчення
справжності підпису на заяві про
відмову від переважного права купівлі
майна та посвідчення договорів
купівлі-продажу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання недійсною заяви про відмову
від переважного права купівлі майна,
визнання незаконними та скасування
нотаріальних дій щодо засвідчення
справжності підпису на заяві про
відмову від переважного права купівлі
майна та посвідчення договорів
купівлі-продажу. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що він та відповідач
ОСОБА_3 були співвласниками житлового
будинку та земельної ділянки по
АДРЕСА_1. Відповідно до визначених
часток, позивачу належить на праві
спільної часткової власності 58/100
частин домоволодіння, ОСОБА_3 належало
42/100 частини домоволодіння. 24 грудня
2013р. відповідач ОСОБА_3 повідомила
позивача про намір продати свою
частину домоволодіння сину ОСОБА_4
26.12.2013р. позивач та відповідачі поїхали
до приватного нотаріуса ОСОБА_2, де за
обставин введення позивача в оману та
під психологічним тиском, приватним
нотаріусом ОСОБА_2 було вчинено
нотаріальну дію щодо засвідчення
справжності підпису позивача на заяві
від 26.12.2013р. про відмову від переважного
права купівлі 42/100 частин домоволодіння
по АДРЕСА_1. На підставі зазначеної
заяви, в цей же день, приватним
нотаріусом було посвідчено договір
купівлі-продажу 42/100 частин будинку та
земельної ділянки, укладений
відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Оскільки заява позивача про відмову
від переважного права купівлі майна
була написана під тиском, наслідки
здійснення такої дії йому не були
роз'яснені, він був введений в оману
щодо ціни продажу майна, тому вважаючи
таку заяву одностороннім правочином,
просив визнати його недійсним та
визнати незаконними. Також позивач
просив скасувати нотаріальні дії щодо
засвідчення справжності підпису на
заяві про відмову від переважного
права купівлі майна та посвідчення
договорів купівлі-продажу, оскільки
зазначені дії нотаріуса відбулись з
порушенням вимог діючого
законодавства - Закону України «Про
нотаріат» та Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженими наказом Міністерства
юстиції України №296/5 від 22.02.2012р.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позов підтримали та просили
його задовольнити.

Відповідач - приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 в судове засідання не
з»явилась, про час розгляду справи була
повідомлена належним чинам, подала
письмові заперечення проти позову,
вважаючи його безпідставним та
необґрунтованим.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення
позову заперечувала, вважаючи, що заява
позивача про відмову від переважного
права купівлі частини домоволодіння,
була надана ним добровільно, всі умови
договору купівлі-продажу йому були
відомі на час підписання такої заяви,
наміру придбати особисто зазначене
майно він не висловлював. Під час
здійснення нотаріальних дій, приватним
нотаріусом були дотримані вимоги
закону.

Представник відповідача ОСОБА_4 в
судовому засіданні проти задоволення
позову також заперечувала, зазначаючи,
що позивач відмовився від свого
переважного права купівлі часки майна,
що є у спільній частковій власності та
крім того, ним невірно обраний спосіб
захисту своїх прав, оскільки він не був
стороною договору купівлі-продажу
майна.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
оголосивши письмові заперечення
приватного нотаріуса ОСОБА_2,
дослідивши письмові докази, наявні в
матеріалах справи, вважає, що у
задоволенні позову слід відмовити.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3
були співвласниками житлового будинку
та земельної ділянки по АДРЕСА_1.
Відповідно до визначених часток,
позивачу ОСОБА_1 належить на праві
спільної часткової власності 58/100
частин домоволодіння, відповідно до
свідоцтва про право власності від
08.06.2005р. на 58/100 частин будинку та
державного акту на право власності на
58/100 від 0,0566 га земельної ділянки.
Відповідачу ОСОБА_3 належало 42/100
частини домоволодіння по АДРЕСА_1.

Як зазначав позивач, 24 грудня 2013р.
відповідач ОСОБА_3 повідомила його про
намір продати свою частину
домоволодіння сину ОСОБА_4

26 грудня 2013р. приватним нотаріусом
ОСОБА_2 була засвідчена справжність
підпису позивача на заяві про відмову
від переважного права купівлі частки у
розмірі 42/100 будинку та земельної
ділянки та посвідчені договори
купівлі-продажу 42/100 будинку та
земельної ділянки по АДРЕСА_1, укладені
ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Обґрунтовуючи позов, позивач посилався
на те, що заява про відмову від
переважного права купівлі майна була
написана ним під тиском, наслідки
здійснення такої дії йому не були
роз'яснені, він був введений в оману
щодо ціни продажу майна, у нотаріуса не
було доказів його письмового
повідомлення про продаж зазначеного
майна і тому вважаючи таку заяву
одностороннім правочином, просив
визнати його недійсним.

Разом з тим, в судовому засіданні
зазначені обставини не знайшли свого
підтвердження і спростовуються
наступним. Приватним нотаріусом був
виготовлений проект заяви позивача,
він з ним ознайомився, вніс в документ
свої виправлення, що підтверджується
наявним в матеріалах справи проектом
заяви (а.с.31). Зазначена заява містила
дані про ціну продажу частини будинку
та земельної ділянки, яка відповідає
цінам цього майна, зазначеним в
договорах їх подальшої
купівлі-продажу. Отже, посилання
позивача на здійснення на нього тиску
або вчинення обману не знайшло свого
підтвердження, оскільки він діяв
свідомо, добровільно і на час складання
такої заяви не мав наміру самостійно
придбати зазначене майно, що він
підтвердив в судовому засіданні. Також
позивачем в судовому засіданні було
зазначено, що він бажав встановити з
новим співвласником добрі сусідські
відносини, але через деякий час він
відчув до себе негативне ставлення, що
може вплинути на відносини щодо
спільного володіння та користування
майном.

Крім того, з письмових заперечень
приватного нотаріуса вбачається, що
при вчинення нотаріальної дії щодо
ОСОБА_1 нею було встановлено та
виконані наступні дії, а саме те, що
позивач діє вільно, його воля і
волевиявлення відповідають вчиненій
нотаріальній дії; позивач є дієздатною
особою; позивачем поданий документ, що
встановлює його особу; заява підписана
в присутності нотаріуса; нотаріальній
дії був присвоєний реєстровий номер та
внесений відповідний запис про неї до
реєстру; заява була підписана та
скріплена печаткою нотаріуса; документ
був наданий для подальшого
користування позивачу.

Ст.78 Закону України «Про нотаріат» та
Порядком вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України визначено, що
нотаріус засвідчує справжність
підпису на документах, зміст яких не
суперечить законові і не мають
характеру угод та не містять у собі
відомостей, що порочать честь і
гідність людини. Нотаріус, засвідчуючи
справжність підпису, не засвідчують
факти, викладені у документі, а лише
підтверджують, що підпис зроблено
певною особою. Тексти договорів,
заповітів, довіреностей, заяв, на яких
нотаріусом засвідчується справжність
підпису викладаються на спеціальних
бланках нотаріальних документах. Перед
підписанням документа нотаріус
зобов'язаний забезпечити ознайомлення
зі змістом документа. При вчиненні
нотаріальної дії, що потребує
власноручного прикладання підпису
осіб, нотаріус перевіряє справжність
підпису цих осіб шляхом здійснення
ними підпису у його присутності.
Встановлення їх особи здійснюється за
документами, визначеними Законом
України «Про нотаріат», а саме за
паспортом громадянина України або за
іншими документами, які унеможливлюють
виникнення будь-яких сумнівів щодо
особи громадянина, який звернувся за
вчиненням нотаріальної дії.

Отже, судом встановлено, що під час
посвідчення нотаріальних дій, які є
предметом даного судового розгляду,
приватним нотаріусом ОСОБА_2 були
дотримані всі вимоги закону.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що
нотаріусом не було перевірено, що його
письмово повідомлено про майбутній
продаж частки, що належала ОСОБА_3 та
нотаріус не витребував у нього його
правовстановлюючі документи на
належну йому частку майна у спільній
частковій власності, спростовуються
положеннями закону, який регулює
спірні правовідносини. Так, відповідно
до ст.78 Закону України «Про нотаріат»
та Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, засвідчуючи
справжність підпису на заявах нотаріус
не встановлює фактів, викладених у
документі, а лише засвідчує
справжність підпису. П.5 глави 1 розділу
11 Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України зазначено, що у
разі якщо один із учасників спільної
часткової власності продає належну
йому частку іншій особі нотаріус
повинен упевнитись, що продавець
письмово повідомив усіх інших
учасників спільної часткової
власності про свій намір продати іншій
особі із зазначенням ціни та інших
умов, на яких продається частка.
Доказом повідомлення учасників
спільної часткової власності про
подальший продаж є або свідоцтво,
видане нотаріусом про передачу їм
заяви продавця, або заява учасників
спільної часткової власності про
відмову від здійснення права
переважної купівлі частки майна, що
продається (із зазначенням ціни та
інших умов продажу цієї частки).
Справжність підпису на заяві має бути
засвідчена нотаріально. Якщо решта
учасників спільної часткової
власності відмовиться від здійснення
переважної купівлі або не здійснить
цього права у строки, визначені чинним
законодавством, то нотаріус після
одержання заяви про відмову або після
спливу встановленого терміну може
посвідчити договір купівлі-продажу
частки спільного майна іншій особі.
Заява учасника спільної часткової
власності про відмову від права
переважної купівлі дійсна протягом
трьох місяців.

Таким чином, під час розгляду справи
було встановлено, що при посвідченні
договорів купівлі-продажу 42/100 частин
жилого будинку та 42/100 земельної
ділянки по АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_3
на користь іншої особи, приватним
нотаріусом ОСОБА_2 були дотримані всі
вимоги діючого законодавства.

З огляду на встановлені судом
обставини, позовні вимоги є
необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 213, 215 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсною
заяви про відмову від переважного
права купівлі майна, визнання
незаконними та скасування
нотаріальних дій щодо засвідчення
справжності підпису на заяві про
відмову від переважного права купівлі
майна та посвідчення договорів
купівлі-продажу - відмовити в повному
обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
І. В.
Литвинова