АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 листопада 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі: Бережняк Н.В.

за участю:

представника позивача Сімонової Є.О.

представника відповідача ОСОБА_2

представника третіх осіб Ховдій А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 15 травня 2014 року в справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» до ОСОБА_4, третя особа
Приватне акціонерне товариство
«Люмен» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ПАТ «Універсал Банк»
звернулося з позовом до ОСОБА_4, третя
особа ПАТ «Люмен» про стягнення з
відповідача заборгованість по
кредитному договору № 181/08 від 05.09.2008
року в розмірі 554 541,98 дол. США, а саме: 504
527,41 дол. США заборгованість по кредиту;
2 459,53 дол. США заборгованість по
відсоткам за користування кредитом,
нарахована за період з 05.09.2008 року по
30.11.2012 рік; 47 555,01 дол. США заборгованість
по підвищеним відсоткам за
користування кредитом, нарахована за
період з 30.09.2009 року по 14.05.2013 рік та
стягнути витрати по сплаті судового
збору в розмірі 3 441,00 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 15.05.2014 року в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Універсал
Банк» просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі. Апелянт посилається на
незаконність та необґрунтованість
рішення суду першої інстанції та таке,
що прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
В обґрунтування своїх вимог апелянт
зазначає, що суд першої інстанції
безпідставно застосував для вирішення
спірних правовідносин строк позовної
давності, оскільки на думку Банку він
звернувся до поручителя з відповідним
позовом у межах шестимісячного строку
передбаченого законом.

Справа № 760/14282/13 № апеляційного
провадження:22-ц/796/8271/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Кушнір
С.І.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Саліхов В.В.Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін,
перевіривши наведені в скарзі доводи
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню із
наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач не
надав суду належних доказів про
звернення до поручителя з вимогою до
закінчення шестимісячного строку,
тобто до 30.05.2013 року.

З таким висновком суду погоджується і
колегія суддів.

В суді першої інстанції встановлено, що
05.08.2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та
ЗАТ «Люмен», правонаступником якого є
ПАТ «Люмен», було укладено кредитний
договір №181/08, за яким банк надав
позичальнику кредит у формі кредитної
лінії в іноземній валюті в сумі ліміту
кредитної лінії 700 000,00 дол. США, що
дорівнює 3 395 210,00 грн. за курсом НБУ.
Відповідно до п.п.1.3.1, 1.3.2 кредитного
договору базова кредитна ставка
становить 3 mnth Libor плюс 9,7 % в доларах США
та 3 mnth Libor плюс 18,7% за кредитом в доларах
США у випадку користування кредитними
коштами понад встановлений кредитним
договором строк (т.1, а. с. 12-26). В
забезпечення виконання вищезгаданого
кредитного договору між ПАТ «Універсал
Банк» 05.09.2008 р. та ОСОБА_4 було укладено
договір поруки № SU-4181/08, (т.1, а. с. 93-99).
Протягом дії кредитного договору
сторони укладали додаткові угоди.
Пунктом 1.3.2 Додаткової угоди до
кредитного договору № 6 від 31.05.2010 року
позивачем (кредитором) та боржником
було погоджено відсоткову ставку за
користування кредитними коштами в
розмірі 3 mnth Libor плюс 9,7 % річних за
кредитом в доларах США, починаючи з
30.04.2010 року по 30.05.2010 рік та підвищену
відсоткову ставку в розмірі 3 mnth Libor
плюс 18,7% за кредитом в доларах США,
починаючи з 31.05.2010 року та в п. 5.14
передбачено додаткову
відповідальність за невиконання п. 4.8
договору: банк має право збільшити
розмір процентної ставки на 2 % (т.1, а. с.
39-65). В додатковій угоді № 9 від 30.11.2010
року до кредитного договору пункт 5.14
договору викладено в новій редакції та
зазначено, що у випадку порушення
позичальником п.4.5.8 та 4.8 договору
процентна ставка за користування
кредитом автоматично збільшується на 2
% (т.1, а. с. 73-76). 31.05.2010 року було укладено
додаткову угоду № 2 до договору поруки
від 05.09.2008 року, якою не було
встановлено відповідальність
поручителя за невиконання п.4.8
додаткової угоди до кредитного
договору № 6 (т.1, а. с. 100). Пунктом 1.2.2
додаткової угоди № 13 від 31.05.2012 року
договору визначено строк користування
кредитом по 30.11.2012 року (т.1, а. с. 90). Також
матеріали справи свідчать про те, що
позивач свої обов'язки за договором
виконав повністю, а позичальник
перестав виплачувати кошти за
кредитним договором, внаслідок чого
виникла заборгованість, яку позивач
просив суд стягнути з поручителя на
свою користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниза
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Аналіз зазначених норм права дає
можливість зробити висновок про те, що
у разі невиконання позичальником умов
договору Банк має право звернутися до
поручителя з позовом про стягнення
такої заборгованості саме з нього.

Враховуючи, що в суді першої інстанції
було встановлено, що позичальник свої
обов'язки за кредитним договором не
виконує, колегія суддів вважає
висновки суду про те, що Банк мав
законні підстави ставити питання щодо
стягнення зазначеної заборгованості з
поручителя вірними.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
пропуску позивачем строку позовної
давності.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.267 ЦК України
сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають з
кредитних правовідносин», якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов'язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватись з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково. Пред'явленням вимоги до
поручителя є як направлення/вручення
йому вимоги про погашення боргу
(залежно від умов договору), так і
пред'явлення до нього позову. При цьому
в разі пред'явлення вимоги до
поручителя кредитор може звернутися до
суду протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що
строк дії договору кредиту спливав
30.11.2012 року. Таким чином, банк мав
можливість звернутися з позовом до
поручителя до 30.05.2013 року.

Враховуючи, що при розгляді справи в
суді першої інстанції було
встановлено, що позивач не надав суду
належних доказів про звернення до
поручителя з вимогою до закінчення
шестимісячного строку, тобто до 30.05.2013
року, колегія суддів вважає, що рішення
суду про відмовлення в задоволенні
позову саме у зв'язку з пропуском
відповідного процесуального строку є
правильним.

Посилання апелянта на те, що при
розгляді справи в суді першої
інстанції суд необґрунтовано не
прийняв до уваги те, що з позовом про
стягнення зазначеної заборгованості
Банк звертався в травні 2013 року, тобто в
межах строку позовної давності,
колегія суддів вважає безпідставними з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звертався з зазначеним позовом
до Святошинського районного суду м.
Києва, ухвалою якого від 10.06.2013 року
справа була повернута позивачу ПАТ
«Універсал Банк» на підставі ч. 3 п. 4 ст.
121 ЦПК України (у зв'язку з порушенням
правил підсудності). З позовом до
належного Солом'янського районного
суду м. Києва Банк звернувся лише 04.07.2013
року.

Виходячи з основних принципів
цивільно-процесуального
законодавства, можливо зробити
висновок про те, що звертаючись до суду
з позовом, позивач просить ухвалити
рішення, яким здійснити захист свого
порушеного права, свобод чи інтересів.
При цьому вимога, яка спрямована до
суду (про порушення справи), є його
процесуальним захистом, а вимога до
відповідача, є матеріально-правовою
стороною позову, оскільки наявність
такого права позивач і буде доводити
при розгляді справи по суті.

Таким чином, до прийняття судом рішення
про порушення цивільної справи можливо
лише говорити про вимогу позивача до
суду, а не до відповідача, оскільки
останньому з об'єктивних обставин ще
невідомо про пред'явлення до нього будь
- якої вимоги з боку позивача.

Враховуючі наведені обставини, колегія
суддів вважає, що звернення позивача з
позовом до суду з порушенням правил
підсудності не є належним
пред'явленням вимоги до поручителя, а
тому не може бути підставою для
переривання перебігу строку позовної
давності за вищезгаданим договором
поруки.

Посилання апелянта на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права не знайшли свого
підтвердження при розгляді справи в
апеляційному суді, а тому не можуть
бути підставою для скасування або
зміни рішення суду першої інстанції.

Враховуючи наведені обставини та
вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргуПублічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» відхилити.

Рішення Солом'янськогорайонного суду
м. Києва від 15 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:
В.В. Саліхов

Судді:
Т.О. Невідома

А.А. Пікуль