У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Горелкіної
Н.А., Іваненко Ю.Г., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Фінансова ініціатива» про
стягнення коштів за договором
банківського вкладу та зустрічним
позовом про визнання договору
недійсним за касаційною скаргою
представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення
апеляційного суду Вінницької області
від 15 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом, зазначивши в його
обгрунтування, що 24 грудня 2012 року між
ним та ПАТ «Комерційний банк
«Фінансова ініціатива» укладено
договір банківського вкладу № 158448,
відповідно до умов якого банк
зобов'язався прийняти від позивача
грошові кошти в сумі 200 доларів США, з
кінцевим терміном повернення 29 грудня
2013 року, а позивач - внести готівкою на
відкритий банком депозитний рахунок
НОМЕР_1 грошові кошти. Позивач вніс
вказані грошові кошти на рахунок, що
підтверджується квитанцією № 3300 від 24
грудня 2012 року.

Позивач зазначав, що згідно пункту 1.4
Договору допускається внесення
додаткових внесків (поповнення) до 28
грудня 2013 року.

24 грудня 2012 року позивач згідно
квитанції № 3590 вніс додатковий внесок
до вкладу в розмірі 499 800 доларів США.

Загальна сума вкладу за цим договором
становить 500 000 доларів США.

28 грудня 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
банку із заявою про часткове зняття
вкладу та конвертацію його у гривню з
подальшим зарахуванням на депозитний
рахунок та проведенням платежу з
депозитного рахунку в загальному
розмірі 4 015 000 гривень.

Вказаний платіж виконаний не був, про
що банк повідомив позивача листом №
286/14128 від 28 грудня 2012 року з посиланням
на збій роботи програмного
забезпечення та гарантував
перерахування коштів 3 січня 2013
року з початком роботи СЕБ, однак
зобов'язання не було виконано.

На запит позивача про наявний залишок
коштів, йому надійшла відповідь про те,
що залишок на депозитному рахунку
становить 3 195 450
гривень, у зв'язку із чим 10 січня 2013 року
він подав заяву про видачу вказаної
суми, проте кошти видані не були.

Посилаючись на порушення банком ст. 12
Закону України «Про захист прав
споживачів», ч. 2 ст. 1060 ЦК України та
умов договору банківського вкладу,
просив суд стягнути з відповідача на
свою користь завдані збитки у розмірі 4
015 000 гривень.

У березні 2013 року ПАТ «Комерційний банк
«Фінансова ініціатива» звернулось до
суду із зустрічним позовом про
визнання договорів банківського
вкладу № 158448 та № 158458 від 24 грудня 2012
року недійсними на підставі ст. 203, ч. 2
ст. 207, ст. 215, ЦК України, посилаючись на
те, що вони не підписані сторонами, а
тому не відповідають вимогам закону та
вважаються неукладеними.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 20 травня 2013 року
позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Комерційний банк
«Фінансова ініціатива» на користь
ОСОБА_4 кошти в сумі 500 000 доларів США, що
еквівалентно за курсом валют НБУ 3 996 500
гривням.

Вирішено питання про стягнення
судового збору.

У задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 15 січня 2013 року рішення
суду першої інстанції в частині
задоволення позовних вимог скасовано
та ухвалено в цій частині нове про
часткове задоволення позову.

Стягнуто з ПАТ «Комерційний банк
«Фінансова ініціатива» на користь
ОСОБА_4 кошти в сумі 200 доларів США, що
еквівалентно 1598 гривням 06 копійкам за
курсом валют НБУ станом на 20 травня 2013
року, за договором банківського вкладу
№ 158448 від 24 грудня 2012 року, укладеного
між ПАТ «Комерційний банк
«Фінансова ініціатива» та ОСОБА_4

У решті позовних вимог відмовлено.

У решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 9 квітня 2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення
апеляційного суду м. Києва від 15 січня
2014 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 червня 2014 року вказану
справу допущено до провадження
Верховного Суду України.

Постановою судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 2
липня 2014 року у задоволенні заяви
ОСОБА_4 про перегляд судового рішення
відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5
- ОСОБА_6, посилаючись на порушення
права спільної сумісної власності
подружжя, просить скасувати рішення
апеляційного суду і залишити в силі
суду першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими. При цьому суд касаційної
інстанції перевіряє законність і
обґрунтованість постановлених судових
рішень в межах позовних вимог,
заявлених у суді першої інстанції, та
доводів касаційної скарги.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині стягнення 500
000 доларів США, що еквівалентно 3 996 500
гривням та ухвалюючи рішення про
відмову у задоволенні позову в цій
частині, апеляційний суд правильно
виходив з того, що між сторонами не було
укладено додаткового письмового
договору про внесення додаткового
внеску за договором банківського
вкладу, грошові кошти на рахунок
позивача не надходили та не
обліковувалисьё а квитанція № 3590 від 24
грудня 2012 року про внесення
додаткових коштів не відповідає
вимогам закону, оскільки не містить
обов'язкових реквізитів визначених
пунктом 2.9 Інструкції про ведення
касових операцій банками України,
затвердженої постановою Правління
Національного банку України від 1
червня 2011 року № 174, у зв'язку з чим
дійшов обґрунтованого висновку про
відмову у задоволенні позову в цій
частині.

Стягуючи з ПАТ «Комерційний банк
«Фінансова ініціатива» на користь
ОСОБА_4 кошти в сумі 200 доларів США, що в
гривневому еквівалентні становить 1598
гривень 06 копійок, апеляційний суд
виходив з обґрунтованості заявлених
вимог в цій частині.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні зустрічного позову,
апеляційний суд погодився з висновком
суду першої інстанції про те, що за
правилами ч. 2 ст. 1059 ЦК України у разі
недодержання письмової форми договору
банківського вкладу цей договір є
нікчемним і відповідно до положень ч. 2
ст. 215 ЦК України визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Оскільки доводи касаційної скарги не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи апеляційним судом
допущено порушення норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України
як підстави для скасування рішень,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 -
ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 15 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М.

Горелкіна Н.А.

Іваненко Ю.Г.