Справа №
Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2014 р.

смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької
області у складі: головуючого - судді
Нагорного А.О., при секретарі судового
засідання Сафоновій І.О., розглянувши у
попередньому відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Менчикурівська сільська рада
Веселівського району Запорізької
області про визнання права власності
на житловий будинок у порядку
спадкування ,

ВCТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2, третя особа - Менчикурівська
сільська рада Веселівського району
Запорізької області про визнання
права власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 у порядку спадкування після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 83 років
його батька - ОСОБА_3.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач
зазначає, що він зі своїм батьком до
часу його смерті проживав у будинку
АДРЕСА_1 , у якому мешкає і на
теперішній час.

У 2000 році нотаріус видав свідоцтво
про право на спадщину за законом на
земельну частку (пай) площею 7,88 га.
Його брат ОСОБА_4 та сестра ОСОБА_2 від
своєї долі відмовилися на його
користь.

Питання про видачу свідоцтва про право
власності на будинок, як спадкове
майно на той час вирішено не було, так
як відсутні правовстановлюючі
документи. Вирішення цього питання
потребувало часу та матеріальних
витрат для оплати юридичних послуг
фахівцям у галузі права для
підготовки документів на звернення
до суду.

На теперішній час, у зв'язку із
газифікацією с. Менчикури необхідно
оформити право власності на будинок.

Нотаріус відмовив йому у вчиненні
нотаріальної дії, а саме у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на житловий будинок АДРЕСА_1 з
підстав ненадання
правовстановлюючого документу на
житловий будинок .

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явився, але в наданій суду заяві
вимоги позовної заяви підтримав
повністю, судові витрати у справі
просить залишити за позивачем, а
справу розглянути без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася, але в наданій суду заяві
позовні вимоги визнала повністю,
справу просить розглянути без її
участі.

Третя особа - Менчикурівська сільська
рада Веселівського району Запорізької
області на адресу суду надіслала листа,
у якому просить суд розглянути позовну
заяву без участі представника, проти
задоволення вимог позивача не
заперечує, із позовними вимогами
погоджується.

Суд вважає, що в справі є достатньо
матеріалів про права та
взаємовідносини сторін тому можливо
розглянути справу по суті у
відсутності сторін по наявним у
справі доказам, відповідно до вимог ст.
ст.158, 169 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, повно і
всебічно з'ясувавши обставини, на які
посилається позивач як на підставу
своїх вимог, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні, суд приходить до
висновку про задоволення позову з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори та інші
правочини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4, у
віці 83 років, помер батько позивача
ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом
про смерть, серії НОМЕР_1, виданим
Менчикурівською сільською радою
Веселівського району Запорізької
області від 30.11.1999 р., про що в Книзі
реєстрації актів про смерть зроблено
відповідний актовий запис за № 32 ( а.с.7).

Ступінь родинних відносин
підтверджується свідоцтвом про
народження, серії НОМЕР_2, у якому
спадкодавець записаний батьком
позивача (а.с.5).

29.03.2000 р. державним нотаріусом
Веселівської нотаріальної контори
видано свідоцтво про право на
спадщину за законом, відповідно до
якого ОСОБА_1, який є сином ОСОБА_3, що
мешкає АДРЕСА_1, на підставі ст. 529 ЦК
України, є спадкодавцем на всю долю, в
тому числі на дві третіх долі в
зв'язку з відмовою на користь ОСОБА_4
та ОСОБА_2.

У свідоцтві зазначено, що спадкове
майно, на яке видано свідоцтво
складається з : права на земельну
частку (пай) сертифікат серії НОМЕР_6,
виданий Веселівською
райдержадміністрацією 29.04.1996 р.
Земельна ділянка, площею 7,88 га
розташована на території КСП імені
Шевченко, Менчикурівської сільської
ради, Веселівського району
Запорізької області.

Номер спадкової справи 103
зареєстровано в реєстрі за № 141,
стягнуто державне мито -142,50 грн.
Свідоцтво про право на спадщину
видано на бланку серії НОМЕР_5 (а.с.6).

На час розгляду справи в суді
встановлено, що крім позивача
спадкодавець мав синів ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_5., та ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Також у позивача є сестра ОСОБА_2, яка
після шлюбу змінила прізвище ОСОБА_2
на ОСОБА_2, і на теперішній час мешкає
у м. Запоріжжя, проти задоволення
позову не заперечує.

Житловий будинок побудований у 1968
році ( а.с.11-12).

На зазначений будинок встановлено
поштову адресу , що підтверджується
довідкою , виданою виконавчим
комітетом Менчикурівської сільської
ради Веселівського району
Запорізької області за № 347 від
06.05.2014 р. ( а.с.9 ).

Відповідно до довідки виконавчого
комітету Менчикурівської сільської
ради Запорізької області від 06.05.2014 р. 346
встановлено, що ОСОБА_3 дійсно з 1915 року
та по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 проживав
та був зареєстрований у будинку по
АДРЕСА_1. Разом з ним за вищевказаною
адресою постійно зареєстровані та
мешкають по теперішній час : син-
ОСОБА_1 , 1940 р.н та онук -ОСОБА_8, 1980 р. н (
а.с.8 ).

До складу домоволодіння входять:
житловий будинок - літ. «А-1»; веранда-
літ. «а»; котельня - літ. «Б»; сарай - літ.
«В»; навіс - літ. «Г» ; сарай - літ. «Д»;
сарай - літ. «Ж»; сарай - літ. «З»;водогін
- літ. «К»; колодязь сарай - літ. «К 1»;
вбиральня з душем - літ. «Л»; гараж -
літ. «М»; флігель - літ. «Н»; веранда -
літ. «н»; погріб- літ. «Пг» та огорожа - №
1.

Вартість спірного майна відповідно до
зведеного акту вартості будівель та
споруд, наданого КП «Веселівське РБТІ»,
становить 58 107,00 грн.(а.с.13-16).

Місце проживання за адресою: АДРЕСА_1
підтверджується договором № НОМЕР_3
від 03.03.2013 р. про користування
електричною енергією; довідкою ВАТ «
Запоріжжяобленерго » Веселівського
РЕМ про відкриття особового рахунку №
НОМЕР_3; довідкою № 62 від 16.05.2014 р.,
виданою фермерським господарством «
Руслан » про надання послуг
водопостачання та довідкою в.о.
начальника Цеха ТП № 4 ( смт. Веселе )
про встановлення телефону НОМЕР_4
(а.с.21-24).

Постановою нотаріуса від 12.12.2014 р.
позивачеві відмовлено в оформленні
спадщини за законом на житловий
будинок АДРЕСА_1 з підстав ненадання
правовстановлюючого документу ( а.с.31 ).

Відповідно по п. 5 Прикінцеві х та
перехідних положень ЦК України правила
книги шостої Цивільного кодексу
України застосовуються також до
спадщини, яка відкрилася, але не була
прийнята ніким із спадкоємців до
набрання чинності цим Кодексом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено,
що свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду з правилами
позовного провадження.

Відповідно до копії погосподарської
книги Менчикурівської сільської ради
ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1
побудований у 1968 році і приватизована
присадибна ділянка розміром 0,60 га, в
тому числі: ріллі - 1,43 га, під будівлями -
0,04 га .

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди на час
закінчення будівництва спірного
житлового будинку (1968 рік) регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема, Інструкцією про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, затвердженою 31.01.1966 р.,
яка втратила чинність на підставі
наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995
р. №56.

Згідно з п. 6 Інструкції про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української PCP, затвердженої
Міністерством комунального
господарства Української РСР 31.01.1966р.
(була чинною до 13.12.1995 р.), не підлягають
реєстрації будинки і домоволодіння, що
розташовані в сільських населених
пунктах, які адміністративно
підпорядковані містам або селищам
міського типу, але до них не приєднані.

Відповідно до п. 62 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
державними нотаріальними конторами
Української РСР, затвердженої наказом
Міністра юстиції Української РСР № 45/5
від 31.10.1975 р., п. 45 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій виконавчими
комітетами міських, селищних,
сільських Рад депутатів трудящих,
затвердженої наказом Міністра юстиції
Української РСР № 1/5 від 19.01.1976 р.,
підтвердженням належності будинку
може служити відповідна довідка
виконавчого комітету сільської Ради
депутатів трудящих, в якій, крім
підтвердження належності жилого
будинку (частини будинку) відчужувачу
на підставі запису в погосподарській
книзі, повинно бути також зазначено:
дані про будинок; розмір загальної
жилої площі і розмір земельної ділянки.

Підтвердженням належності жилого
будинку (його частини) певній особі є
запис в погосподарських книгах,
ведення яких на той час передбачалось
наказами Центрального статистичного
управління СРСР і було обов'язковим.
Виникнення права власності на жилі
будинки, споруди не залежало від
державної реєстрації цього права чи
від прийняття його до експлуатації.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30.05.2008 №7, відносини спадкування
регулюються правилами ЦК, якщо
спадщина відкрилася не раніше 1 січня
2004 року. У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема,
відповідні правила Цивільного кодексу
Української РСР(далі - ЦК УРСР), у тому
числі щодо прийняття спадщини, кола
спадкоємців за законом.

Згідно частини 1 статті 529 ЦК УРСР в
редакції 1963 року при спадкоємстві за
законом спадкоємцями першої черги є, в
рівних частках, діти (у тому числі
усиновлені), дружина і батьки (Згідно з
статтею 548 Цивільного кодексу
Української РСР для придбання спадщини
необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Прийнята спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Пунктом 1 частини 1 статті 549 Цивільного
кодексу Української РСР встановлено,
що визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном.

Згідно Наказу Міністерства юстиції
України №914/5 від 26.05.2009 р. «Про
затвердження Методичних рекомендацій
щодо державної реєстрації прав
власності на об'єкти нерухомого майна
на підставі рішень судів», рішення
судів про визнання права власності на
об'єкти нерухомого майна, про
встановлення факту права власності на
об'єкти нерухомого майна, про передачу
безхазяйного нерухомого майна до
комунальної власності є
правовстановлюючими документами, на
підставі яких проводиться державна
реєстрація прав власності на об'єкти
нерухомого майна.

Відповідно до Методичних рекомендацій
стосовно документів, необхідних для
проведення державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, схвалених колегією Державної
реєстраційної служби України 11.12.2012 р.
(Протокол №3), одним із документів, що
подається для проведення державної
реєстрації прав є рішення суду, що
набрало законної сили, щодо права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно.

Питання із судовими витратами
вирішити відповідно до вимог ст. 88
ЦПК України, а також із заявою
ОСОБА_1, який просить судові витрати
залишити за позивачем.

На підставі викладеного та
ст.ст.527,529,548,549 ЦК України в редакції 1963
року, керуючись роз'ясненнями
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування» від 30.05.2008 №7 та ст.
ст. 3-5,10,11,60,88, 130 ,209,212,214-215,218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
у порядку спадкування після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 83 років його
батька - ОСОБА_3.

Витрати,пов'язані зі сплатою судового
збору залишити за ОСОБА_1.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Веселівський районний суд протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області

А.О.Нагорний

12.12.2014