22-ц/775/1627/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Демочко Т.Є.
Доповідач Попова С. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

25 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого
Попової С.А.,

суддів
Кочегарової Л.М., Ігнатоля Т.Г.,

при секретарі
Брежнєві Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні в
місті Маріуполі апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Володарського
районного суду Донецької області від 06
жовтня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Боївська
сільська рада Володарського району
Донецької області,
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю
«Україна-Агро» в особі правонаступника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Володарський
сортонасінницький завод», про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, -

в с т а н о
в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що він з 2002 року
проживає, а з січня 2003 року
зареєстрований в жилому будинку №
АДРЕСА_1, яким користується відкрито,
безперервно, підтримує помешкання у
придатному технічному стані, проводячи
ремонтні роботи, сплачує комунальні
послуги та податок на землю. Разом з
тим, відповідач ОСОБА_2 без достатньої
правової підстави заволодів цим
будинком при наступних обставинах.
13.03.2002р. Боївська сільська рада
Володарського району Донецької
області в особі виконкому рішенням № 12
оформила за СТОВ «Україна-Агро» право
власності на житлові будинки в АДРЕСА_1,
до списку яких увійшов і спірний
будинок № 60. Оскільки цей будинок не
передавався радою до комунальної
власності, як того вимагало діюче
законодавство, то за протестом
прокурора рішення ради № 12 було
скасовано рішенням Боївської
сільської ради № У/8-63 від 27.03.2007р.
Незважаючи на це, СТОВ «Україна-Агро»,
правонаступником якого є ТОВ
«Володарський сортонасінницький
завод», уклаЛО у жовтні 2008 року із
покупцем ОСОБА_2 договір
купівлі-продажу спірного будинку.
Відповідач в такому випадку, коли не
знав, що придбане майно не є власністю
продавця, є добросовісним набувачем, що
дає позивачеві, який вважає себе
власником спірного майна, право
витребувати зазначений жилий будинок
№ 60 від відповідача, бо набуте останнім
право власності перешкоджає
позивачеві оформити своє право
власності на цей же будинок за
набувальною давністю в порядку ст. 344 ЦК
України. У зв'язку з цим ОСОБА_1 з
посиланням на ст.ст. 388, 1212 ЦК України
просив витребувати від відповідача
домоволодіння АДРЕСА_1 та скасувати
попередні реєстрації права власності
на вищевказане майно.

Рішенням Володарського районного суду
Донецької області від 06 жовтня 2014 року
в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи: Боївська сільська рада
Володарського району Донецької
області та СТОВ «Україна-Агро», про
витребування майна з чужого
незаконного володіння відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача ОСОБА_1 і його представника -
ОСОБА_3, які підтримали доводи скарги,
заперечення проти скарги представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 і
представника ТОВ «Володарський
сортонасінницький завод» - Білозерцева
І.І., розглянувши справу відповідно до
ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутність
повідомлених про дату і час розгляду
справи відповідача ОСОБА_2 і
представника Боївської сільської ради,
від якого надійшла заява про вирішення
справи у його відсутність, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
за таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без зміни, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як встановлено судом і це підтверджено
матеріалами справи, рішенням
виконавчого комітету Боївської
сільської ради № 12 від 13.03.2002р.
дозволено СТОВ «Україна-Агро» оформити
право власності на нерухоме майно, в
тому числі житловий будинок АДРЕСА_1 з
видачею СТОВ «Україна-Агро» свідоцтва
про право власності на вказане майно.

За даними Боївської сільської ради
вказаний житловий будинок ніколи не
передавався до комунальної власності
Боївської сільської ради (громади).

ОСОБА_1 зареєстрований в будинку
АДРЕСА_1 з 22.01.2003р. по сьогодення.

Рішенням Боївської сільської ради №
V/8-63 від 27.03.2007р. за протестом прокурора
Володарського району Донецької
області від 16.03.2007р. № 474, вищевказане
рішення виконкому № 12 скасоване як
таке, що видане з порушенням
законодавства.

18.10.2008р. укладено договір
купівлі-продажу спірного
домоволодіння № 60 між продавцем СТОВ
«Україна-Агро» та покупцем ОСОБА_2

Рішенням Володарського райсуду
Донецької області від 13.04.2011р. (справа №
2-27/11), що набуло чинності 24.04.2011р., в
задоволенні позову прокурора
Володарського району в інтересах
ОСОБА_1 до Боївської сільської ради
Володарського району Донецької
області, СТОВ «Україна-Агро», КП
«Володарське БТІ» та ОСОБА_2 про
визнання недійсним свідоцтва серії ЯЯЯ
№ 568568 про право власності на нерухоме
майно від 01.10.2006р. на будинок АДРЕСА_1,
виданого на ім'я СТОВ «Україна-Агро», та
визнання недійсним договору
купівлі-продажу зазначеного будинку
від 18.10.2008р., укладеного між СТОВ
«Україна-Агро» та ОСОБА_2, відмовлено.

Рішенням Володарського районного суду
Донецької області від 30.11.2011р. (справа №
2-200/11) в задоволенні позову Боївської
сільської ради Володарського району
Донецької області до ОСОБА_2 та ТОВ
«Володарський сортонасінницький
завод», третя особа: ОСОБА_1, про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу будинку № АДРЕСА_1 від
18.10.2008р., укладеного між СТОВ
«Україна-Агро» та ОСОБА_2 та визнання
права власності на нього відмовлено.

Рішенням Першотравневого районного
суду Донецької області від 23.12.2013р.
(справа № 2/241/415/2013), залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 13.03.2014р. і ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
цивільних і кримінальних справ від
05.06.2014р., в задоволенні позову Боївської
сільської ради Володарського району
Донецької області, третя особа на
стороні позивача ОСОБА_1, до ТОВ
«Володарський сортонасінницький
завод», ОСОБА_2 про визнання недійсним
свідоцтва про право власності серії
ЯЯЯ № 568568 від 01.10.2006 року на житловий
будинок № АДРЕСА_1 та виключення із
державного реєстру майнових прав на
нерухоме майно запису про реєстрацію
права власності на спірний житловий
будинок відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
виходив з того, що ОСОБА_1 не є власником
чи титульним володільцем будинку, який
має вимагати повернення майна за
віндикаційним позовом; факт реєстрації
позивача в будинку не є
правовстановлюючим документом про
право власності; набуте за договором
купівлі-продажу право власності ОСОБА_2
на цей будинок не скасоване, тож він є
законним власником. Тому відсутні і
підстави для витребування цього
будинку від відповідача і задоволення
супутніх вимог про скасування
попередніх реєстрацій прав власності
на це нерухоме майно.

З такими висновками суду не можна не
погодитись з огляду на наступне.

Згідно із ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право власності є
непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

За положеннями ч. 1 ст. 388 ЦК України,
якою вмотивовано позов, якщо майно за
відплатним договором придбане в особи,
яка не мала права його відчужувати, про
що набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач), власник має
право витребувати це майно від
набувача лише у разі, якщо майно: було
загублене власником або особою, якій
він передав майно у володіння; було
викрадене у власника або особи, якій
він передав майно у володіння; вибуло з
володіння власника або особи, якій він
передав майно у володіння, не з їхньої
волі іншим шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

За змістом п. 2 ч. 3 ст. 1212 ЦК України
положення цієї глави застосовуються
також до вимог про витребування майна
власником із чужого незаконного
володіння.

Ухвалюючи рішення, суд врахував
зібрані по справі докази, в тому числі
встановлені численними судовими
рішеннями обставини, а саме значущість
для вирішення даного спору факту
дійсності по теперішній час договору
купівлі-продажу спірного будинку від
18.10.2008р., з чого зроблено висновок про
те, що відповідач ОСОБА_2 є законним
власником спірного майна.

При цьому суд дійшов вірного висновку,
з яким погоджується колегія суддів, що
передання будинку позивачеві для
проживання його сім'ї на підставі
усного цивільно-правового договору,
який не втілився в подальшому у
письмову форму, і факт реєстрації
позивача в спірному помешканні, не
створив для ОСОБА_1 підстави набуття у
власність цього нерухомого майна, як
помилково вважає позивач.

Конструкція статті 1212 ЦК України, якою
вмотивовано позов, визначає захист
прав власника майна способом
витребування майна з чужого
незаконного володіння. Аналогічно в
розумінні ст. 388 ЦК України правом
вимоги витребувати майно від
добросовісного набувача наділений
також саме власник цього майна.

Як з'ясовано, ОСОБА_1 не є титульним
власником спірного будинку № 60. На
момент вирішення даного спору позивач
не здобув у визначеному законом
порядку (ст. 328, глава 24 ЦК України) право
власності на відшукуване нерухоме
майно. А відтак, в межах розгляду
виниклого спору, позивач не може
виступати ініціатором витребування
спірного майна.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 на правовій
підставі - чинному договорі
купівлі-продажу від 18.10.2008р. набув право
власності на спірний об'єкт
нерухомості і така підстава к моменту
вирішення даного спору не відпала -
договір не визнаний дійсним, не
розірваний у встановленому законом
порядку, то суд першої інстанції
правильно вважав необґрунтованими
нормами матеріального закону вимоги
ОСОБА_1 про витребування цього майна
від відповідача.

Обставин, за яких би власник ОСОБА_2 був
би позбавлений або обмежений у
здійснення права власності щодо
набутого у власність будинку № 60
судовим рішенням, не виявлено, як
впевнилася колегія суддів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19, ч. 2 ст. 26
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" державна
реєстрація прав проводиться на
підставі договорів, укладених у
порядку, встановленому законом, записи
скасовуються якщо підстави, за яких
вони були внесені, скасовані на
підставі рішення суду рішення.

Зважаючи на наведене, не відповідають
положенням закону вимоги позивача про
поновлення його суб'єктивних прав
шляхом скасування державної
реєстрації право власності на спірне
домоволодіння ОСОБА_2 і попереднього
власника СТОВ «Україна-Агро»,
правонаступником якого є ТОВ
«Володарський сортонасінницький
завод», із урахуванням чинного рішення
Першотравневого районного суду
Донецької області від 23.12.2013р., яким
відмовлено у виключенні із державного
реєстру майнових прав на нерухоме
майно запису про реєстрацію права
власності на спірний житловий будинок.

Як пояснив позивач і його представник в
суді апеляційної інстанції, і що
вбачається зі змісту позовної заяви, з
ухваленням позитивного рішення по
даній справі, позивач матиме
процесуальну змогу відшукувати своє
право власності на спірний будинок в
порядку ст. 344 ЦК України за набувальною
давністю. Тобто позивач прагне
визнання за ним права власності в
майбутньому.

Разом з тим, за положеннями ст. 3 ЦПК
України, ст.ст. 15-16 ЦК України суд
захищає порушені, невизнані або
оспорювані права, свободи чи інтереси
особи, якщо таке порушення вже має
місце на момент звернення позивача до
суду із позовом.

В даному випадку суд першої інстанції в
достатньому обсязі встановив
обставини справи за позовними вимогами
ОСОБА_1, відповідні їм правовідносини,
поясненням сторін та наданим доказам
дав належну оцінку. Суд правильно
застосував матеріальний закон, вимоги
ст.ст. 212-214 ЦПК України, дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність ознак порушення прав
позивача, у зв'язку з чим визначив
такими, що не підлягають задоволенню
позовні вимоги, вмотивовані
положеннями ст. 317, 388, 1212 ЦК України, у
обраний ним спосіб у вигляді
витребування майна у добросовісного
набувача, а також скасування записів
про державну реєстрацію права
власності на вищевказане майно
відповідача і попереднього власника.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції. Ніяких нових
обставин чи доказів, які не були
предметом розгляду судом першої
інстанції та могли б вплинути на
правильність висновків та рішення суду
позивачем і його представником не
надано і в суді апеляційної інстанції.
Порушень норм процесуального права,
які б могли призвести до неправильного
вирішення справи, в тому числі на які
посилається позивач, як то несвоєчасне
залучення копій судових рішень без
заслуховування думки сторони позивача,
колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, на підставі ст. 308 ЦПК
України апеляційна скарга позивача
ОСОБА_1 підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Володарського районного суду
Донецької області від 06 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді