Справа № 183/6400/13-ц
№ 2/183/767/14
Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Березюк В.В.,
при секретарі Тен І.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Новомосковську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Асоціації
фермерів «Агрокомплекс» про
розірвання договору оренди землі,-
ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3,
звернулася до Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області з позовом до Асоціації
фермерів «Агрокомплекс», яким просила
розірвати договір оренди землі,
укладений між сторонами, який
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач вказує, що на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю вона є власником
земельної ділянки, площею 2,3400 га.
02.07.2008 року між сторонами було укладено
договір оренди вищезазначеної
земельної ділянки, строком на 5 років,
який зареєстровано 05.03.2010 року за №
Пунктом 9 вищезазначеного договору
оренди земельної ділянки передбачена
сплата орендної плати в сумі не менше 3%
грошової (кадастрової) оцінки землі або
по узгодженню з орендодавцем
сільгосппродукцією (а саме зерно - 1400
кг; насіння соняшнику - 200 кг; цукор - 50
кг; мука - 50 кг; солома - 1 тонна), наданням
послуг по оранці та культивації
присадибних ділянок за рахунок
орендної плати та матеріальної
допомоги на поховання.
Однак, відповідач не виконує умови
договору щодо своєчасної сплати
орендної плати, що є порушенням умов
договору, а тому позивач вимушений
звернутись із зазначеним позовом до
суду з метою розірвання зазначеного
договору оренди в односторонньому
Вважаючи свої права порушеними, він
звернувся до суду із зазначеним
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в
судове засідання не з'явився, надав
заяву про розгляд справи у свою
відсутність, позов підтримав у повному
обсязі, просив суд його задовольнити.
Представник відповідача Асоціації
фермерів «Агрокомплекс» в судове
засідання не з'явився, повідомлений
належним чином, причина неявки суду не
відома, тому суд, з погодження позивача,
відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України,
провів заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи,
прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на
підставі Державного акту на право
приватної власності на землю є
власником земельної ділянки, площею
2,3400 га, розташованої на території
Орлівщанської сільської ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області (а.с.6).
02.07.2008 року між сторонами було укладено
договір оренди вищезазначеної
земельної ділянки, строком на 5 років,
який зареєстровано 05.03.2010 року за №
Пунктом 9 вищезазначеного договору
оренди земельної ділянки передбачена
сплата орендної плати в сумі не менше 3%
грошової (кадастрової) оцінки землі або
по узгодженню з орендодавцем
сільгосппродукцією (а саме зерно - 1400
кг; насіння соняшнику - 200 кг; цукор - 50
кг; мука - 50 кг; солома - 1 тонна), наданням
послуг по оранці та культивації
присадибних ділянок за рахунок
орендної плати та матеріальної
допомоги на поховання (ас.7-об).
За змістом статті 13, частин 1-3
статі 21 Закону України «Про оренду
землі» договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.
Статтею 32 Закону України «Про оренду
землі» на вимогу однієї із сторін
договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, в
разі випадкового знищення чи
пошкодження об'єкта оренди, яке істотно
перешкоджає передбаченому договором
використанню земельної ділянки, а
також на підставах, визначених
Земельним кодексом України та іншими
Відповідно до пункту "д" частини 1
статті 141 Земельного Кодексу України
підставою для припинення права
користування земельною ділянкою є
систематична несплата орендної плати.
За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а
за їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для цієї справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
свої вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного, суд
приходить до висновку про необхідність
відмовити в задоволенні позову,
оскільки позивачем не надано належних
та допустимих доказів систематичної
несплати орендної плати.

В матеріалах справи наявна заява
ОСОБА_1 про розірвання договору оренди
земельної ділянки (а.с.18), яка може
свідчити про єдиноразову претензію
останнього щодо невиплати орендної
плати за 2012 рік. Крім того, дана заява не
містить відомостей про те, в чому саме
полягало порушення відповідача щодо
сплати орендної плати.

В той час, як відповідачем, надано
відомості, які свідчать про отримання
позивачем сільськогосподарської
продукції, передбаченої договором
оренди, у якості орендної плати (а.с.37, 40,
43, 46, 49, 52, 55, 58, 61, 64, 67, 70, 73, 76, 79).

Як стверджує позивач на момент
розгляду справи в суді, не виданою
лишається лише солома, однак, суду не
надано належних та допустимих доказів
того, що позивач звертався до
відповідача з цього приводу, однак
отримав відмову.

Будь-яких доказів на спростування
зазначеної обставини, позивачем надано
не було.

Посилання позивача на той факт, що
відомості не містять дати, а тому є
неналежними доказами, суд оцінює
критично, оскільки вони містять назву
товару та рік за який товар видається. В
п. 11 Договору щодо орендної плати
зазначена кількість
сільськогосподарської продукції саме
за один рік, а тому ту обставину, що
відомості не містять дати та місяця
відповідного року суд вважає не
суттєвою.

Відсутність повідомлень з боку
відповідача також не може бути
підставою для розірвання договору,
оскільки позивач зі своєї сторони не
надав доказів звернення до
відповідача, на які йому було
відмовлено. Сторони ж в цивільному
процесі мають рівні права та обов'язки,
і обов'язок доведення обставин, на які
посилаються сторони (ст.ст. 10, 60 ЦПК
України) лежить як на позивачеві так і
на відповідачеві.

Аналізуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст. ст. 3, 58, 10, 57, 60, 212, 214, 215 ЦПК України,
ст. ст. 1223, 1225, 1261, 1267 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Асоціації фермерів «Агрокомплекс» про
розірвання договору оренди землі -
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з моменту отримання ним
копії цього рішення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення. Особи, що не була присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання цього
рішення.

Суддя
В.В. Березюк