Провадження № 2/522/8590/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді Єршової Л.С.

при секретарі Ларіній Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ
«Дельта Банк» про визнання договору
поруки недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, ПАТ «Дельта Банк» про визнання
договору поруки № 297.2 від 31.10.2006 року,
укладеного між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2, недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04
червня 1988 року, між нею та ОСОБА_2, було
укладено шлюб, що підтверджується
Свідоцтвом про укладення шлюбу від
04.06.1988 р., серія НОМЕР_1, про що зроблено
запис за № 267. Під час шлюбу та на
спільні кошти, подружжям було придбане
рухоме та нерухоме майно, що є спільною
сумісною власністю сторін. Нещодавно
їй стало відомо, що у провадженні
апеляційного суду Одеської області
знаходиться справа № 2-5031/11, предметом
якої є солідарне стягнення за позовом
ПАТ «Укрсиббанк» з ОСОБА_3 та зокрема,
але не виключно, ОСОБА_2 заборгованості
за кредитним договором № 297 МК Ф від
31.10.2006 р. у розмірі 1346439,18 грн.; 1700 грн. -
судового збору. За вказаною справою
ОСОБА_2 виступає поручителем
позичальника ОСОБА_3 за кредитним
договором №297 МК Ф від 31.10.2006 р. на
підставі укладеного договору поруки
№297.2 від 31.10.2006 р. В процесі розгляду
вказаної справи, сторону по справі
Акціонерний комерційний інноваційний
банк «Укрсиббанк» замінено на його
правонаступника - ПАТ «Дельта Банк».
Станом на теперішній час та станом на
дату укладання ОСОБА_2 вказаних
договорів поруки, вона перебуває з
останнім у зареєстрованому шлюбі.

Вказана вище інформація стала їй
відома випадково після надіслання
банком листа, відповідно до змісту
якого, позичальник ОСОБА_3 та
поручитель останнього повідомляються
про виїзну перевірку та огляд майна
вказаних осіб з метою виконання
зобов'язань за кредитним договором.
Виходячи з викладеного, вказаний
договір поруки створює обов'язки не
лише для ОСОБА_2, а і для неї, оскільки
для виконання зазначених зобов'язань є
необхідність у розпорядженні
спільними коштами. За таких обставин,
вона, перебуваючи у зареєстрованому
шлюбі із відповідачем ОСОБА_2, не
надавала своєї згоди на укладання
вищеназваного договору поруки, який за
своєю правовою природою є додатковим
забезпеченням виконання зобов'язань
позичальника, що призвело до її
відповідальності за виконання
договору.

Представник позивачки у судовому
засіданні позов підтримав та просив
його задовольнити.

Представник ПАТ «Дельта Банк» у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав з підстав зазначених у
запереченнях на позов.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився,
надав заяву про розгляд справи за його
відсутності, у якій також вказав, що не
заперечує проти задоволення позову.

Заслухавши доводи та пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги
позивача не підлягають задоволенню на
підставі наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому
шлюбі із ОСОБА_2, що підтверджується
Свідоцтвом про укладення шлюбу від
04.06.1988 р., серія НОМЕР_1.

31 жовтня 2006 року між
Акціонерно-комерційним банком
«УкрСиббанк», як кредитором, ОСОБА_3, як
позичальникои, та ОСОБА_2, як
поручителем, був укладений договір
поруки №297.2, відповідно до умов якого
ОСОБА_2 зобов'язався перед банком
повному обсязі солідарно відповідати
за виконання ОСОБА_3 зобов'язань щодо
повернення суми кредиту, сплати
процентів за користування кредитом, а
також можливих штрафних санкцій, у
розмірі і випадках, передбачених
Договором кредиту№297 МК Ф від 31.10.2006 р.

Як вбачається з позовної заяви,
позивачка посилається на те, що
зазначений договір поруки ОСОБА_2 був
укладений без повідомлення та згоди
своєї дружини, тобто він розпорядився
спільною сумісною власністю, що стала
забезпеченням можливих вимог АКБ
УкрСиббанк» та одним з видів
забезпечення погашення заборгованості
ОСОБА_3 При цьому, ОСОБА_1 посилається на
ст. 65 Сімейного кодексу України,
відповідно до якої дружина, чоловік
розпоряджаються майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, за взаємною згодою. Та на
підставі ст. 215 ЦК України просить
визнати недійсним вказаний договір
поруки.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Зі змісту наведеної норми випливає, що
порука є угодою щодо прийняття перед
третьою особою на себе обов'язку
поручитися перед кредитором за
виконання боржником свого зобов'язання
та нести відповідальність за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язання боржником шляхом
відшкодування в грошовій формі того, що
не було виконане боржником.

Таким чином, порука є способом
забезпечення виконання зобов'язання, а
не угодою щодо розпорядження майном,
належним поручителю; договір поруки не
створює обов'язків для будь-яких інших
осіб, крім сторін за договором, а тому
ст. 65 СК України не застосовується до
цих правовідносин, згідно з якою згода
подружжя вимагається в разі
розпорядження майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до вимог цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Таким чином, розглянувши справу в межах
позовних вимог, судом встановлено, що
позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
ст.ст. 10, 11, 15,16, 60, 61, 209,212-215 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ПАТ «Дельта Банк» про визнання
договору поруки недійсним, - відмовити
у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Л.С. Єршова

15.12.2014