Номер провадження 2/289/810/14
Справа № 289/1900/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2014
м.Радомишль

Радомишльський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого Невмержицький І. М.

при секретарі - Шуба В.М.,

з участю представника відповідача -
Терехова О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в Радомишльському районному
суді Житомирської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ
«Приват Банк» про захист прав
споживачів шляхом визнання правочину
нікчемним

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
зазначеним позовом,мотивуючи свої
вимоги тим,що 19 червня 2007 року між
ним,ОСОБА_2 та ЗАТ(ПАТ) КБ «Приват Банк»
в особі представника - начальника
Радомишльського ТВБВ Житомирського
регіонального управління ОСОБА_3.був
укладений кредитний договір №ZRZ0AE00003978
з терміном повернення кредиту та
коштів за користування до 18 червня 2012
року. Відповідно до умов Договору банк
надає позивачу кредит в розмірі 18 844,52
дол.США. у вигляді не поновлюваної
кредитної лінії на купівлю автомобіля.
Позивач вважає, що станом на 2007 рік у
ОСОБА_3. була відсутня Довіреність від
ЗАТ КБ «Приват Банк», а отже і право на
представлення юридичної особи,в т.ч. і
на підписання кредитних
договорів,договорів застави,іпотеки та
інш.,а тому просив суд визнати правочин
- кредитний договір №ZRZ0AE00003978 від 19
червня 2007 року - нікчемним на підставі
положень ст.ст.203,215 ЦК України та Закону
України «Про захист прав споживачів».

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 не
з»явився,про час і місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином,причину неявки суду не
повідомив,заяв не надіслав,а тому суд
вважає за можливе розглянути справу
без нього.

Представник відповідача Терехов О.Л. в
суді заперечив проти позовних
вимог,вважає їх необґрунтованими,при
цьому звернувся до суду з письмовим
клопотанням,у якому просив відмовити у
задоволенні позовних вимог в зв»язку з
пропуском позивачем строків позовної
давності,передбачених цивільним
законодавством України.

Суд,вислухавши пояснення представника
відповідача, дослі-дивши наявні
письмові докази в їх
сукупності,приходить до висновку про
те, що позовні вимоги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Так,судом встановлено, що між позивачем
та ПАТ КБ «Приват Банк»» 19 червня 2007
року був укладений кредитний договір
№ZRZ0AE00003978.

За умовами даного договору Банк надав
ОСОБА_2 кредит в розмірі 18 844,52 дол.США. у
вигляді не поновлюваної кредитної
лінії на купівлю автомобіля, з терміном
повернення кредиту та коштів за
користування до 18 червня 2012 року.

У відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою
третьою та шостою статті 203 цього
Кодексу.

Згідно із ч. 1-3,6 ст. 203 ЦК України: зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

Згідно з положеннями ст. 627 ЦК України
та відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Договір вважається укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції
однієї сторони укласти договір (оферти)
і прийняття пропозиції (акцепту) другою
стороною (ст. 638 ЦК України).

Крім того слід зазначити, що відповідно
до приписів ст. 4 ЦК України, основу
цивільного законодавства України
становить Конституція України, норми
якої є нормами прямої дії,основним
актом цивільного законодавства
України є Цивільний кодекс України.
Актами цивільного законодавства є
також інші закони України, які
приймаються відповідно до Конституції
України та цього Кодексу.

В судовому засіданні представник
відповідача Терехов О.Л. заперечуючи
позовні вимоги пояснив суду про те,що у
начальника Радомишльського ТВБВ
«Приват Банк» ОСОБА_3. на момент
укладання оспорюваного Договору були
в наявності Довіреності від ЗАТ(ПАТ)
«Приват Банк»,просив в позові
відмовити застосувавши строки
позовної давності та надав при цьому
Висновок службового заключення Служби
безпеки «Приват Банк» щодо права
підписання ОСОБА_3. кредитних договорів
та права бути повноправним
представником Банку в 2007 році
(перевірка проводилась за клопотанням
суду).

З зазначеного заключення вбачається,що
у начальника Радомишльського ТВБВ
«Приват Банк» ОСОБА_3. на момент
укладання кредитного Договору від 19
червня 2007 року була в наявності
Довіреність №3402 та Довіреність за №3436
обоє від ЗАТ «Приват Банк» видані 24
квітня 2007 року.

30 березня 2011 року за Наказом керівника
ПАТ КБ « Приват Банк» згадані
Довіреності були відкликані за
закінченням терміну дії і видані нові
Довіреності.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що на момент укладання
оспорюваного Договору ОСОБА_3. мав
право та повноваження від імені ЗАТ
«Приват Банк» на укладання згаданого
Договору.

Нормою,визначеною ст.15 ЦК України
передбачено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Цивільні права та обов"язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов"язки, згідно до вимог ст. 11
ЦК України.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів, відповідно до вимог ст. 16 ЦК
України, можуть бути:

- визнання права;

- визнання правочину недійсним;

- припинення дії,яка порушує право;

- припинення становища, яке існувало до
порушення;

- примусове виконання зобов"язання в
натурі;

- зміна правовідношення;

- припинення правовідношення;

- відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди;

- відшкодування моральної (немайнової
шкоди;

- визнання незаконним рішення, дії чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим, або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд також вправі захистити цивільне
право або інтерес сторін іншим
способом,що встановлений Договором або
Законом.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов"язана
довести ті обставини, на які вона
посила-ється як на підставу своїх вимог
та заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Представник відповідача в суді заявив
клопотання про застосування судом до
даних спірних правовідносин строків
позовної давності.

Відповідно до положень ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три
роки.Позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Згідно з нормами ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України
сплив терміну позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі,є підставою для відмови у позові.

З матеріалів цивільної справи
вбачається, що з даним позовом позивач
звернувся до суду 16 жовтня 2014 року,при
цьому суд вважає,що перебіг строку
позовної давності розпочався з моменту
підписання сторонами Договору,тобто з
19 червня 2007року,тобто з цього моменту
до подачі позову пройшло більше трьох
років.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позивачем пропущений
строк позовної давності,при цьому
позивач не зазначив поважності причин
пропуску цього строку і не звернувся до
суду з клопотанням про поновлення
вказаного строку.

Сплив строків позовної давності,про
застосування яких заявив клопотання
представник відповідача у справі,є вже
підставою для відмови у задоволенні
позову, суд вважає заявлені позовні
вимоги безпідставними та такими, що не
ґрунтуються на вимогах Закону,а тому
відмовляє в їх задоволенні.

У відповідності до ст.88 ЦПК України суд
приймає рішення щодо розподілення
судових витрат між сторонами у спорі.

На підставі викладеного,керуючись ст.
ст.3,8,10,11,15,57-60,88,169,179,212-215,218,223,294 ЦПК
України; ст.ст.203, 215,257,267,627,638-654 ЦК
України,Конституції України,суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні
позову до ПАТ КБ « Приват Банк» про
захист прав споживача та визнання
правочину нікчемним .

Судові витрати віднести на рахунок
держави.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Житомирської області через
Радомишльський районний суд протягом
десяти днів починаючи з дня його
проголошення.Особи,які брали участь у
справі,але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення,можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя Радомишльського
І. М. Невмержицький
районного суду