РІШЕННЯ

Іменем України

22.10.2014 Франківський районний суд
м. Львова

в складі: головуючого-судді
Ванівського Ю.М.

при секретарі
Буюклі В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Львові
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання недійсними
договорів та свідоцтва про право
власності на спадкове майно та
визнання права власності, суд -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_2 про визнання недійсними
договорів дарування квартири АДРЕСА_1.
В обґрунтування позовних вимог
покликалась на те, що відповідачі
являються її синами. Так, згідно
прохання ОСОБА_2 вона подарувала йому
квартиру та гараж, на що останній
вказував, що буде здійснювати за нею
доглядати. Після укладення оспорюваних
договорів відповідач дійсно
здійснював за нею догляд, однак
починаючи з вересня 2013 року, відповідач
почав гірше здійснювати за нею догляд,
навідуватись до неї та цікавитись її
справами. Якби на час, укладення
оспорюваних договорів й було відомо
про те, що відповідач не буде
здійснювати за нею догляд, то вона б не
подарувала йому спірне майно.

В подальшому позивачка подала до суду
заяву про збільшення позовних вимог, в
яких просить визнати недійсними
свідоцтва про право на спадщину за
законом № 2951 та № 2943 від 04.08.2006 року
видані Пустомитівською державною
нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 та визнати за нею право
власності на спірне майно. Позовні
вимоги обґрунтовує тим, що перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час перебування
в шлюбі ними було набуто ряд майна, а
саме земельна ділянка площею 0,25 га, що
розташована в с. Сокільники
Пустомитівського району Львівської
області кадастровий № :01:006:0402,
земельна ділянка площею 0,2348 га, що
розташована в с. Сокільники
Пустомитівського району Львівської
області кадастровий № :01:006:0415 та
будинковолодіння АДРЕСА_2. Вказане
майно було набуто хоча і під час
перебування в шлюбі, проте за кошти які
належали їй особисто, а тому, в силу
приписів ст. 57 СК України таке є її
особистою власністю. Оскільки вказане
майно є її особистою приватною
власністю, а тому таке не могло входити
до спадкової маси та таке не могло
успадковуватись відповідачами.
Просить позов задоволити.

В судовому засіданні представник
позивачки позовні вимоги підтримав та
дав пояснення аналогічні позовній
заяві.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились та направили на адресу суду
заяву в якій позовні вимоги визнали та
просили справу розглядати у їх
відсутності.

Дослідивши зібрані у справі докази,
вирішуючи спір в межах заявлених
позовних вимог та на підставі наданих
доказів, суд встановив наступне:

З договору дарування квартири АДРЕСА_1
від 27.12.2004 року, що укладений між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 та посвідчений приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_5. за
реєстровим № 6203 вбачається, що ОСОБА_1
подарувала, а ОСОБА_2 прийняв у дар
квартиру АДРЕСА_1.

З договору дарування гаражу АДРЕСА_1
від 27.12.2004 року, що укладений між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 та посвідчений приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_5. за
реєстровим № 6208 вбачається, що ОСОБА_1
подарувала, а ОСОБА_2 прийняв у дар
гараж АДРЕСА_1.

Стаття 229 ЦК України визначає, що якщо
особа, яка вчинила правочин, помилилася
щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним. Істотне
значення має помилка щодо природи
правочину, прав та обов'язків сторін,
таких властивостей і якостей речі, які
значно знижують її цінність або
можливість використання за цільовим
призначенням.

Як зазначала позивачка та вказані
обставини не заперечувались ОСОБА_2,
останній попросив позивачку
переоформити на нього зазначене
нерухоме майно, на що він
зобов'язувався здійснювати за
позивачем догляд. Проте, починаючи з
вересня 2013 року ОСОБА_2 перестав
виконувати взяті на себе зобов'язання
та здійснювати необхідний догляд. При
укладенні оспорюваних договорів вона
вважала, що укладає договір довічного
утримання, а не договір дарування. Якщо
б їй було відомо, що вона укладає
договір дарування, а не договір
довічного утримання вона б ніколи його
не підписала.

А отже, з врахуванням наведеного
вказані договори дарування підлягають
визнанню недійсними.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється
матір'ю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та являлась
дружиною ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також, як встановлено судом, що
земельна ділянка площею 0,25 га, що
розташована в с. Сокільники
Пустомитівського району Львівської
області кадастровий № :01:006:0402,
земельна ділянка площею 0,2348 га, що
розташована в с. Сокільники
Пустомитівського району Львівської
області кадастровий № :01:006:0415 та
будинковолодіння АДРЕСА_2 було набуто
під час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в
шлюбі на підставі договору
купівлі-продажу від 18.09.1993 року
посвідченого Пустомитівською
державною нотаріальною конторою
реєстровий № 1075.

На даний час власниками
будинковолодіння АДРЕСА_2 є ОСОБА_2
якому належить ? частина спірного
будинковолодіння та ОСОБА_3, якому
належить ? частин спірного
будинковолодіння.

Також ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить
кожному по ? частині земельної ділянки
площею 0,25 га, що розташована в с.
Сокільники Пустомитівського району
Львівської області кадастровий №
:01:006:0402, земельної ділянки площею
0,2348 га, що розташована в с. Сокільники
Пустомитівського району Львівської
області кадастровий № :01:006:0415

Стаття 57 СК України визначає, що
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є майно, набуте нею, ним за час
шлюбу, але за кошти, які належали їй,
йому особисто.

Як зазначала позивачка ОСОБА_1 та
вказані обставини не заперечували
відповідачі, спірне майно, а саме
земельна ділянка площею 0,25 га, що
розташована в с. Сокільники
Пустомитівського району Львівської
області кадастровий № :01:006:0402,
земельна ділянка площею 0,2348 га, що
розташована в с. Сокільники
Пустомитівського району Львівської
області кадастровий № :01:006:0415 та
будинковолодіння АДРЕСА_2 було набуто
хоча і під час перебування в шлюбі,
однак за кошти що належали ОСОБА_1
особисто.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

А отже, зазначене спірне майно
являється особистою приватною
власністю ОСОБА_1 та не може бути
об'єктом права спільної сумісної
власності, а також входити до складу
спадкової маси та відповідно
спадкуватись спадкоємцями.

Стаття 1301 ЦК України визначає, що
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Спірне майно на яке видані свідоцтва
про право на спадщину за законом не
належало померлому ОСОБА_4 та
відповідно не являлось спадковим, а
тому, на таке не слід було видавати
свідоцтва про право на спадщину, та так
слід визнати недійсними.

Стаття 391 ЦК України визначає, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Оскільки, спірне майно зареєстроване
на праві власності за відповідачами, а
тому, суд приходить до висновку про
можливість визнання за позивачкою
права власності на таке.

Враховуючи вищенаведене, керуючись
ст.ст. 16, 230, 229, 328, 331, 376, 382, 383, 392 1261, 1301 ЦК
України, ст.ст. 57, 60, 70 СК України ст.ст. 10,
11, 60, 174, 209, 212-215 ЦПК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати недійсними договір дарування
квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 який посвідчений приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_5.
реєстровий № 6203 та визнати за ОСОБА_1
право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Визнати недійсними та договір
дарування гаражу АДРЕСА_1, укладений
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідчений
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_5.
реєстровий № 6208 та визнати за ОСОБА_1
право власності на гараж АДРЕСА_1.

Визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом від 04.08.2006 року
видане Пустомитівською державною
нотаріальною конторою реєстровий № 2951
на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Визнати недійсними Державний акт на
право приватної власності на земельну
ділянку серія ЯД № 520102 виданий на
земельну ділянку площею 0,25 га, що
розташована в с. Сокільники
Пустомитівського району Львівської
області кадастровий № :01:006:0402 та
Державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку серія ЯД
№ 520103 на земельну ділянку площею 0,2348
га, що розташована в с. Сокільники
Пустомитівського району Львівської
області кадастровий № :01:006:0415.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
цілому на земельну ділянку площею 0,25
га, що розташована в с. Сокільники
Пустомитівського району Львівської
області кадастровий № :01:006:0402 та
земельну ділянку площею 0,2348 га, що
розташована в с. Сокільники
Пустомитівського району Львівської
області кадастровий № :01:006:0415.

Визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом від 04.08.2006 року
видане Пустомитівською державною
нотаріальною конторою реєстровий № 2943
на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
цілому на будинковолодіння АДРЕСА_2 та
складається з житлового будинку
позначеного в технічному паспорті літ.
«А-2» загальною площею 289,1 м.кв. житловою
площею - 133,4 м.кв., та господарських
будівель: вхід в підвал позначеного в
технічному паспорті літ. «вх в пд»,
хвіртки позначеного в технічному
паспорті №№1, 2, огорожі позначеного в
технічному паспорті №№3, 4, 5, воріт № 6,
літньої кухні позначеного в технічному
паспорті літ. «Б», сарай позначеного в
технічному паспорті літ. «В», навіс
позначеного в технічному паспорті літ.
«Г-1» та визнати за мною право власності
на ? частину будинковолодіння АДРЕСА_2
та складається з житлового будинку
позначеного в технічному паспорті літ.
«А-2» загальною площею 289,1 м.кв., та
господарських будівель вхід в підвал
позначеного в технічному паспорті літ.
«вх в пд», хвіртки позначеного в
технічному паспорті №№1, 2, огорожі
позначеного в технічному паспорті №№3,
4, 5, воріт № 6, літньої кухні позначеного
в технічному паспорті літ. «Б», сарай
позначеного в технічному паспорті літ.
«В», навіс позначеного в технічному
паспорті літ. «Г-1».

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Ванівський Юрій Михайлович