Справа № 442/9497/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"05" грудня 2014 р.

Дрогобицький міськрайонний суд
Львівської області в складі:

головуючого - судді Дубеля Р.М.

при секретарі Півала І.М.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в місті Дрогобичі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа ВДВС Оболонського
РУЮ у м. Київ про визнання правочину
удаваним, визнання права власності та
виключення з акту опису й арешту майна,
-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання одностороннім правочин, яким
є Довіреність, видана 28.12.2010 року ОСОБА_2
на ім'я ОСОБА_1 щодо володіння,
користування і розпорядження
транспортним засобом марки OPEL OMEGA 2.0 I 16V,
1999 року випуску, сірого кольору, шасі
(кузов, рама) НОМЕР_3, тип ТЗ - легковий
седан - В, реєстраційний номер НОМЕР_1,
який знаходився на обліку в ВРЕР-6 УДАІ
в м. Києві, свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_4,
визнати за ним ОСОБА_1 право власності
на транспортний засіб марки OPEL OMEGA 2.0 I
16V, 1999 року випуску, зобов'язати Відділ
державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції у м. Києві скасувати арешти, які
виникли при примусовому виконанні
виконавчих листів про стягнення з
ОСОБА_3 заборгованості в користь
фізичних та юридичних осіб щодо
автомобіля марки OPEL OMEGA 2.0 I 16V, 1999 року
випуску, сірого кольору, шасі (кузов,
рама) НОМЕР_3, тип ТЗ - легковий седан - В,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
знаходився на обліку в ВРЕР-6 УДАІ в м.
Києві, та зареєстрований на ім'я ОСОБА_3,
а також скасувати постанову державного
виконавця від 12.02.2014 року та повернути
автомобіля марки OPEL OMEGA 2.0 I 16V, 1999 року
випуску, сірого кольору, шасі (кузов,
рама) НОМЕР_3, тип ТЗ - легковий седан - В,
реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_1.

Позовні вимоги мотивуючи тим, що 28.12.2010
року він домовився з відповідачем
ОСОБА_2 про придбання у нього
автомобіля марки OPEL OMEGA 2.0 I 16V, 1999 року
випуску, сірого кольору, шасі (кузов,
рама) НОМЕР_3, тип ТЗ - легковий седан - В,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
знаходився на обліку в ВРЕР-6 УДАІ в м.
Києві, свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_4,
який належав йому на підставі
генеральної довіреності посвідченої 13
листопада 2010 року приватним нотаріусом
ОСОБА_4

Перед цим він переконався у тому, що
продавець автомобіля ОСОБА_2 є надійною
та порядною людиною, а автомобіль
зареєстрований в установленому
законом порядку в органах державної
автомобільної інспекції. Враховуючи,
що продавцю автомобіля ОСОБА_2 вкрай
необхідні були терміново кошти для
власних потреб, він з метою розрахунку
за вищевказаний автомобіль передав
відповідачу ОСОБА_2 9 000 доларів США -
еквівалент 72 000 грн. (офіційний курс
Національного банку України 1 долар США
дорівнював 8,00 грн.), на підтвердження
чого отримав від нього розписку,
нотаріально посвідчену довіреність на
право повного розпорядження,
користування та володіння
транспортним засобом, ключі від
автомобіля та свідоцтво про державну
реєстрацію автомобіля. У майбутньому
ОСОБА_2 пообіцяв зняти автомобіль з
обліку та укласти зі позивачем договір
купівлі-продажу.

Однак, відповідач ОСОБА_2 своє
зобов'язання про зняття автомобіля
марки OPEL OMEGA 2.0 I 16V, 1999 року випуску,
сірого кольору, шасі (кузов, рама)
НОМЕР_3, тип ТЗ - легковий седан - В,
реєстраційний номер НОМЕР_1 так і не
виконав, незважаючи на те, що він
неодноразово йому про це нагадував.
Причиною цього, з слів ОСОБА_2, стало, як
його тяжке матеріальне становище, так і
те, що органами ВДВС м. Києва було
накладено арешт на даний транспортний
засіб, що водночас було перешкодою у
знятті ним автомобіля з обліку та
подальшого укладення договору
купівлі-продажу.

Лише у травні 2014 року, після
наполегливих нагадувань, ОСОБА_2
повідомив про те, що при спробі зняти з
обліку придбаний у нього автомобіль
марки OPEL OMEGA 2.0 I 16V, 1999 року випуску,
сірого кольору, шасі (кузов, рама)
НОМЕР_3, тип ТЗ - легковий седан - В,
реєстраційний номер НОМЕР_1, він
дізнався про постанову від 12.02.2014 року
за № 344/10 ВДВС Оболонського РУЮ м. Києва,
відповідно до якої було накладено
арешт на автомобіль та оголошено його у
розшук органами ДАІ. Зі слів ОСОБА_2
дана постанова була винесена на
підставі виконавчого листа про
стягнення з ОСОБА_3 аліментів в користь
його колишньої дружини, так, як він і
дальше формально залишався власником
даного ТЗ, однак я вже давно сплатив
йому повну вартість за автомобіль і вже
протягом 4-ох років користуюся ним.

Позивач теж не проводив перереєстрацію
вказаного автомобіля в органах ДАІ, так
як вважав, що це має зробити ОСОБА_2.
Крім того, у випадку використання свого
права, наданого довіреністю від 28.12.2010,
на повне розпорядження автомобілем,
при знятті автомобіля з обліку, у
подальшому міг виступати лише у ролі
його продавця, а не покупця, що не
відповідало позивача справжнім
інтересам.

20.11.2014 року даний автомобіль було
затримано співробітниками УДАІ ГУМВС
України м. Стрия та направлено на арешт
майданчик. При затриманні автомобіля
співробітник ДАІ посилався на
постанову від 12.02.2014 року за № 344/10 ВДВС
Оболонського РУЮ м. Києва про арешт
автомобіля та оголошення його в розшук
та затримання.

Після цього позивач усно звернувся до
ВДВС Оболонського РУЮ м. Києва з
приводу накладання арешту на
автомобіль, де отримав пояснення, що
відповідач ОСОБА_3 має борг перед
державою по сплаті штрафів та
аліментів в користь дружини, а у зв'язку
з тим, що позивач не встиг переоформити
автомобіль на своє ім'я, на нього було
накладено арешт з метою стягнення
боргу з відповідача відповідно до
виконавчого документу.

Автомобіль OPEL OMEGA 2.0 I 16V, 1999 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1 не був ним
переоформлений на його ім'я з поважної
причини - він проживає в м. Дрогобич, по
характеру роботи зобов'язаний багато
часу проводити в м. Дрогобичі, тільки у
вихідні та святкові дні, а в цей час
МРЕВ ДАІ м. Києва не працює і виконати
всі формальності, пов'язані із зняттям
автомобіля з реєстрації.

Позивач не виключаю імовірності того,
що видавши на ім'я ОСОБА_2 довіреність
на право розпорядження автомобілем,
відповідач ОСОБА_3 і його ввів в оману,
приховавши ці кошти від держави, так як
зі слів ОСОБА_2 йому відомо, що він
продав автомобіль, який свого часу сам
придбав у ОСОБА_3.

У відповідності до ст.235 ЦК України,
удаваним є правочин, який вчинено
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили.
Якщо буде встановлено, що правочин був
вчинений сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили, відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили

Як передбачено п. 25 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від 6
листопада 2009 року, за удаваним
правочином сторони умисно оформляють
один правочин, але між ними насправді
встановлюються інші правовідносини. На
відміну від фіктивного правочину, за
удаваним правочином права та обов'язки
сторін виникають, але не ті, що
випливають зі змісту правочину.
Встановивши під час розгляду справи, що
правочин вчинено з метою приховати
інший правочин, суд на підставі статті
235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено
саме цей правочин, та вирішити спір із
застосуванням норм, що регулюють цей
правочин.

Крім того, Узагальненням Верховного
суду України «Про практику розгляду
судами цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 24 листопада
2009 року, удаваним є правочин, що
вчинюється з метою приховання іншого
правочину, який сторони насправді
вчинили. Тому при укладенні удаваного
правочину до відносин його учасників
застосовуються правила щодо правочину,
який сторони мали на увазі (який
сторони приховали). Воля сторін в
удаваному правочині спрямована на
встановлення інших цивільно-правових
відносин, ніж ті, які передбачені
правочином. За удаваним правочином
обидві сторони свідомо, з певною метою,
документально оформлюють правочин, але
насправді між ними встановлюються інші
правовідносини. Закон не передбачає
недійсність удаваного правочину, а
лише пропонує застосовувати до
відносин сторін норми, що регулюють той
правочин, який сторони дійсно мали на
увазі.

Таким чином, виходячи з вищевикладених
обставин, норм актів законодавства
України та судової практики, в
дійсності між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 був укладений не
односторонній правочин у вигляді
довіреності на право володінні,
користування та розпорядження
транспортним засобом, а договір
купівлі-продажу на підставі якого
відповідач передав йому у власність
автомобіль, а позивач прийняв
автомобіль та сплатив за нього
погоджену з ОСОБА_2 грошову суму коштів.

Довіреність була видана відповідачем
ОСОБА_2 виключно з метою приховання
іншого правочину, договору
купівлі-продажу автомобіля, який вони
насправді вчинили.

Вважаю, що підставі вказаного вище
договору купівлі-продажу до нього
перейшло право власності на вказаний
вище автомобіль, зокрема право
володіння, користування та
розпорядження цим майном, що випливає з
положень ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України.

Як передбачено ст. 392 ЦК України,
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України особа
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні нею права користування та
розпоряджання своїм майном.

Позивач в попереднє судове засідання
надіслав заяву про підтримання
позовних вимог, з підстав викладених в
позовній заяві, просить позов
задоволити, та слухати справу у його
відсутності, не заперечує проти
винесення заочного рішення.

Відповідачі та треті особи у судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином повідомлявся про час і місце
слухання справи шляхом направлення
повісток. Зі згоди позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст.224 ЦПК
України.

Суд, перевіривши матеріали справи,
вважає, що рішення у справі можливо
постановити при проведенні
попереднього судового засідання
виходячи з наступного.

З огляду на вищевикладене, суд вважає,
що автомобіль OPEL OMEGA 2.0 I 16V, 1999 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1
належить позивачу на праві власності,
відповідачі ніколи ніяких претензій до
нього не пред'являли, автомобіль він
придбав за гроші, будучи добросовісним
набувачем і нічого не знаючи про борги
власника, гроші повіреною особою
власника були отримані у повному
обсязі, тривалий час він вільно ним
користувався, ані власник автомобіля
(за техпаспортом) ані його довірена
особа, який діяв на підставі
довіреності, його права власності не
оспорював.

В силу положень статті 235 Цивільного
кодексу України удаваним є правочин,
який вчинено сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили. Якщо, буде встановлено, що
правочин був вчинений сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили, відносини сторін
регулюються правилами щодо правочину,
;який сторони насправді вчинили.

Відтак, суд вважає, що вчинивши
одноособовий правочин (видавши на його
ім'я Довіреність в порядку
передоручення), відповідачем ОСОБА_2
фактично була прихована інша угода, яка
фактично відбулася між ними, а саме -
договір купівлі-продажу автомобіля.

При таких обставинах суд приходить до
висновку, що за позивачем слід визнати
право власності на автомобіль OPEL OMEGA 2.0 I
16V, 1999 року випуску, сірого кольору, шасі
(кузов, рама) НОМЕР_3, тип ТЗ - легковий
седан - В, реєстраційний номер НОМЕР_1,
який знаходився на обліку в ВРЕР-6 УДАІ
в м. Києві, свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_4.

Враховуючи вище наведене та керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 61, 174, 130, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК
України, ст. ст. 15, 16, 19, 20, 316, 317, 319, 321, 325,328,
334, 336 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати односторонній правочин, яким є
Довіреність, видана 28.12.2010 року ОСОБА_2
на ім'я ОСОБА_1 щодо володіння,
користування і розпорядження
транспортним засобом марки OPEL OMEGA 2.0 I 16V,
1999 року випуску, сірого кольору, шасі
(кузов, рама) НОМЕР_3, тип ТЗ - легковий
седан - В, реєстраційний номер НОМЕР_1,
який знаходився на обліку в ВРЕР-6 УДАІ
в м. Києві, свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_4,
який зареєстрований на ім'я ОСОБА_3 -
удаваним правочином, вчиненого з метою
приховання іншого правочину, договору
купівлі-продажу транспортного засобу
марки OPEL OMEGA 2.0 I 16V, 1999 року випуску,
сірого кольору, шасі (кузов, рама)
НОМЕР_3, тип ТЗ - легковий седан - В,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
знаходився на обліку в ВРЕР-6 УДАІ в м.
Києві, свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_4.

Визнати за ОСОБА_1 (прож. АДРЕСА_1, ІПН
НОМЕР_2) право власності на
транспортний засіб марки OPEL OMEGA 2.0 I 16V,
1999 року випуску, сірого кольору, шасі
(кузов, рама) НОМЕР_3, тип ТЗ - легковий
седан - В, реєстраційний номер НОМЕР_1,
який знаходився на обліку в ВРЕР-6 УДАІ
в м. Києві, свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_4,
який зареєстрований на ім'я ОСОБА_3.

Відділу державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції у м. Києві скасувати арешти, які
виникли при примусовому виконанні
виконавчих листів про стягнення з
ОСОБА_3 заборгованості в користь
фізичних та юридичних осіб щодо
автомобіля марки OPEL OMEGA 2.0 I 16V, 1999 року
випуску, сірого кольору, шасі (кузов,
рама) НОМЕР_3, тип ТЗ - легковий седан - В,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
знаходився на обліку в ВРЕР-6 УДАІ в м.
Києві, та зареєстрований на ім'я ОСОБА_3,
а також скасувати постанову державного
виконавця від 12.02.2014 року та повернути
автомобіля марки OPEL OMEGA 2.0 I 16V, 1999 року
випуску, сірого кольору, шасі (кузов,
рама) НОМЕР_3, тип ТЗ - легковий седан - В,
реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_1.

Виключити автомобіль марки OPEL OMEGA 2.0 I 16V,
1999 року випуску, сірого кольору, шасі
(кузов, рама) НОМЕР_3, тип ТЗ - легковий
седан - В, реєстраційний номер НОМЕР_1
зареєстрований на ім'я відповідача
ОСОБА_3, з акту опису й арешту майна
боржника ОСОБА_3, на яке може бути
звернено стягнення по виконавчому
документу про стягнення з ОСОБА_3
грошової суми на користь місцевого
бюджету чи фізичних осіб, що
знаходиться на виконанні у ВДВС
Оболонського РУЮ м. Києва.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Суддя _______________