Справа № 310/7541/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

11 грудня 2014 року
Бердянський міськрайонний
суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді -
Крамаренко А.І.

при секретарі -
Корнієнко Н.І.

за участю: позивача - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,
представника відповідача - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Бердянську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним
позовом, посилаючись на те, що 07.10.2011
року вона уклала з ОСОБА_5 договір
позики, за яким передала ОСОБА_5 2144
доларів США, а останній зобов'язався в
строк до 07.12.2012 року повернути суму
позики та сплатити проценти за
користування позикою у розмірі 25%
річних.

26.10.2011 року вона знов уклала з ОСОБА_5
договір позики, за яким передала ОСОБА_5
2516 доларів США, а останній зобов'язався
в строк до 26.10.2012 року повернути суму
позики та сплатити проценти за
користування позикою у розмірі 25%
річних.

20.11.2011 року вона також уклала з ОСОБА_5
договір позики, за яким передала ОСОБА_5
4487 Євро на тих же умовах.

На підтвердження отримання грошових
коштів та умов договору ОСОБА_5 надав
їй розписки.

У 2012 році на момент повернення боргу
ОСОБА_5 виплатив всі відсотки за
позиками та просив відстрочити сплату
основного боргу, ще на рік, на що вона
погодилася та відповідні записи були
внесені до розписок.

На початку жовтня 2013 року ОСОБА_5
попросив ще на рік відстрочити виплату
боргу, але на це вона не погодилася та
зажадала повернення боргу та процентів
по ньому. Проте, ОСОБА_5 почав ухилятись
від зустрічей та не відповідав на її
дзвінки.

В подальшому ОСОБА_5 запевнив, що борг
поверне його матір, ОСОБА_4, яка не
заперечувала проти цього, про що
власноруч написала розписку, в якій
зазначила, що борги сина вона виплатить
лише після продажу будинку.

Посилаючись на невиконання ОСОБА_5
зобов'язань за договорами позики та
наявність поруки за цими
зобов'язаннями зі сторони ОСОБА_4,
просила стягнути на її користь
солідарно з відповідачів суму боргу у
розмірі 199672 грн. 89 коп. та 120000 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник підтримали позовні вимоги,
просили позов задовольнити. Додатково
ОСОБА_1 пояснила, що їй відомо, що ОСОБА_5
має великі борги як перед фізичними
особами, так і перед банківськими
установами. З питання повернення боргу
вона зверталася до дільничного
інспектора. Розписку від імені ОСОБА_4
їй передали працівники міліції. Однак,
сама ОСОБА_4 відмовилася писати їй
розписку про повернення боргів ОСОБА_5

Представник ОСОБА_4 за довіреністю
ОСОБА_3 в судовому засіданні просив в
задоволенні позову відмовити.
Зазначив, що ОСОБА_4 не має будь-яких
боргів перед ОСОБА_1 Крім того,
відповідно до наданих розписок,
позивач давала грошові кошти в борг
під проценти на певний строк. Так, строк
повернення боргу за розписками
становив 07.10.2014 року, 26.10.2014 року та
20.11.2014 року, а позов поданий до суду
17.09.2014 року, а відтак моральної шкоди
позивачу не могло бути завдано.

ОСОБА_5, повідомлений за місцем
реєстрації про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явився,
письмові заперечення на позов не подав.

Заслухавши учасників судового
засідання, дослідивши матеріали
справи, суд вважає позов таким, що
підлягає частковому задоволенню в
зв'язку з наступним.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України
суд розглядає справу в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у
розгляді справи.

З наданих суду документів видно,
що 07.10.2011 року, 26.10.2011 року та 20.11.2011 року
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладали договори
позики. За даними договорами ОСОБА_1
передала в борг ОСОБА_5 2144 доларів США,
2516 доларів США та 4487 Євро, а ОСОБА_5
зобов'язався в строк до 07.10.2012 року,
26.10.2012 року та до 20.11.2012 року,
відповідно, повернути ОСОБА_1 таку ж
суму грошових коштів та сплатити 25%
річних від суми позики.

В подальшому строк дії договорів
був продовжений ще на 2 роки, про що були
внесені відповідні записи до розписок.

Відповідно до ст. ст. 1046, 1049 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальнику) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів або таку ж кількість речей того
ж роду та такої ж якості у строк та в
порядку , що встановлені договором.

Згідно ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України
встановлено, що на підтвердження
укладання договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору, ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 545 ЦК України
прийнявши виконання зобов'язання,
кредитор повинен на вимогу боржника
видати йому розписку про одержання
виконання частково або в повному
обсязі.

ч. 2 ст. 545 ЦК України встановлено, що
якщо боржник видав кредиторові
борговий документ, кредитор, приймаючи
виконання зобов'язання, повинен
повернути його боржникові. У разі
неможливості повернення боргового
документа кредитор повинен вказати про
це у розписці, яку він видає.

За змістом ч. 3 ст. 545 ЦК України
підтвердженням виконання боржником
зобов'язання є наявність у нього
боргового документа.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Аналізуючи докази згідно із ст. ст. 212, 58,
59 ЦПК України, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_5 не виконав взятого
на себе за договорами зобов'язання і
позов в частині стягнення суми боргу
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Загальна сума боргу підтверджується
розписками від 07.10.2011 року, 26.10.2011 року,
20.11.2011 року та розрахунком позивача і
складає 199672 грн. 89 коп.

У відповідності до ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

За змістом ст. 547 ЦК України правочин
щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі.

Відповідно до наведених вище норм
договір поруки має бути укладеним у
письмовій формі та містити ім'я
поручителя, кредитора, боржника та
зобов'язання, яке забезпечується
порукою.

Надана до суду розписка ОСОБА_4 від
27.08.2014 року вказаним вимогам закону не
відповідає.

Крім того, відповідно до пояснень
позивача дана розписка була видана
ОСОБА_4 співробітникам міліції, які в
свою чергу передали розписку їй.

З огляду на викладене відсутні законні
підстави для солідарного стягнення з
відповідачів заборгованості за
договорами позики, а отже дана
заборгованість підлягає стягненню з
ОСОБА_5

Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
права.

Зміст поняття «моральна шкода»
визначений ч.2 ст. 23 ЦК України.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала.

Позивачем не надано суду доказів
завдання їй моральної шкоди у зв'язку з
чим суд вважає вимоги в даній частині
не обґрунтованими і такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
судовий збір, що був сплачений
позивачем при зверненні до суду,
підлягає стягненню на його користь з
ОСОБА_5 пропорційно до задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57 -61 , 212 - 215
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1
суму боргу у розмірі 199672 грн. 89 коп. та
судові витрати в розмірі 1996 грн. 73 коп.,
а всього 201669 грн. 62 коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А.І. Крамаренко