Справа №666/3585/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2014 року Дніпровський
районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді
Решетова В.В.,

за участю секретаря
Моренець У.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Херсоні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Перша Херсонська
державна нотаріальна контора, про
визнання недійсним договору довічного
утримання, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду із
вказаним позовом, зазначивши, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати - ОСОБА_3.
Вона володіла на праві власності 1/2
частиною житлового будинку АДРЕСА_1.

Друга частина вказаного домоволодіння
належала на праві власності рідним
дочкам ОСОБА_3 - позивачу ОСОБА_1 та
відповідачу ОСОБА_2.

У 1973 році ОСОБА_3 склала заповіт, за яким
належну їй 1/2 частину житлового будинку
АДРЕСА_1 заповіла позивачу ОСОБА_1.

Після смерті матері, позивач
звернулась до Першої Херсонської
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини. Та дізналась, що
належна ОСОБА_3 частина домоволодіння
вже знаходиться у власності
відповідача ОСОБА_2, згідно договору
довічного утримання, укладеного у 2009
році.

Позивач вважає, що вказаний договір
довічного утримання (догляду) від 01.06.2009
року не може вважатися дійсним, адже
вона має сумнів, що мати, ОСОБА_3 дійсно
мала намір укласти вказаний договір та
здійснювала виїзд до нотаріуса для
підписання договору, оскільки вона
багато часу вела антисоціальний спосіб
життя, зловживала спиртними напоями.
Враховуючи похилий вік та щоденне
вживання алкоголю, позивач вважає, що
ОСОБА_3 вже не перебувала при здоровому
розумі та ясній пам'яті, не розуміла
значення своїх дій. Також позивач
зазначає, що їй достовірно відомо, що
ОСОБА_3 не здійснювала виїзд до
нотаріальної контори та не мала наміру
передавати право власності на належну
їй частину будинку відповідачу, а також
вважає, що при першому погляді на
підпис ОСОБА_3 в договорі довічного
утримання (догляду) - він належить не їй,
а дуже схожий на підпис відповідача,
який розташований нижче. Тому позивач
вважає, що підпис ОСОБА_3 є підробленим,
а вказаний договір є незаконним та має
бути визнаний недійсним в судовому
порядку, тому вона звернулось до суду
із даним позовом та просить суд визнати
недійсним договір довічного утримання
(догляду) від 01.06.2009 року, укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений 01.06.2009
року державним нотаріусом Першої
Херсонської державної нотаріальної
контори Гудимою О.Б., зареєстрований в
реєстрі за №1-1217, та судові витрати
покласти на відповідача.

У судовому засіданні позивач та її
представник підтримали заявлені
вимоги та просили позов задовольнити у
повному обсязі.

Відповідач та її представник у
судовому засіданні позов не визнали та
заперечували проти його задоволення.

Третя особа - Перша Херсонська державна
нотаріальна контора в судове засідання
не з'явилась, надала до суду заяву,
згідно якої просила справу розглядати
без їх участі.

Вислухавши сторони та їх
представників, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ст.744 Цивільного кодексу
України за договором довічного
утримання (догляду) одна сторона
(відчужувач) передає другій стороні
(набувачеві) у власність житловий
будинок, квартиру або їх частину, інше
нерухоме майно або рухоме майно, яке
має значну цінність, взамін чого
набувач зобов'язується забезпечувати
відчужувача утриманням та (або)
доглядом довічно.

Судом встановлено, що згідно акту
приймання індивідуального
домоволодіння, затвердженого 12.08.1988
року, прийнято домоволодіння АДРЕСА_1
від ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Згідно заповіту від 1973 року,
посвідченого нотаріусом Першої
херсонської нотаріальної контори
ОСОБА_7, та за реєстром №1-9839, ОСОБА_3
належну їй частину жилого будинку і
надвірних будівель, що знаходиться в
АДРЕСА_1, заповіла ОСОБА_1.

09.11.1982 року ОСОБА_1 уклала шлюб та
змінила прізвище на «ОСОБА_1». Після
чого 21.02.2002 року шлюб розірвано, однак
позивач по даній справі залишила собі
прізвище «ОСОБА_1».

Крім цього із довідки №974/8 протокол 147
вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
мала діагноз - Церебросклероз ІІІ, та
потребувала постійного стороннього
догляду дочки ОСОБА_2

Згідно договору довічного утримання
(догляду) від 01.06.2009 року, посвідченого
державним нотаріусом Першої
херсонської державної нотаріальної
контори Гудимою О.Б. 01.06.2009 року,
зареєстрованого в реєстрі за №1/1215,
ОСОБА_3 передала ОСОБА_2 у власність 1/2
частину житлового будинку з
відповідною частиною господарчих та
побутових споруд і будівель під
АДРЕСА_1, та земельну ділянку надану у
користування, взамін чого ОСОБА_2
зобов'язалась забезпечувати ОСОБА_3
утриманням та доглядом довічно.

Згідно свідоцтва про смерть серія
НОМЕР_1 виданого 25 жовтня 2013 року
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м.Херсоні ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, про що складено
відповідний актовий запис №795.

Підстави для недійсності правочину
прямо передбачені ст.215 Цивільного
кодексу України, а тому згідно ч.1 ст.215
Цивільного кодексу України, підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст.203 Цивільного кодексу
України, зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Виходячи зі змісту позовних вимог - про
визнання договору довічного утримання
(догляду) недійсним - позивач не довів
жодної обставини, яка є підставою для
визнання правочину недійсним.

Також з урахуванням того, що по справі
судом призначалась посмертна
почеркознавча експертиза, однак
проведена не була, у зв'язку з
неможливістю її проведення через
недостатність матеріалів, та згідно
вимог передбачених ст.60 ЦПК України
позивач не довела заявлені нею
підстави для визнання недійсним
договору довічного утримання (догляду)
і не надала належних доказів на
підтвердження заявлених вимог.

Отже, суд приходить до висновку, що
підстави для задоволення позовних
вимог відсутні, тому позовні вимоги
задоволенню не підлягають в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст.203,215 ЦК України, ст.ст.10,
11, 60, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання недійсним договору
довічного утримання (догляду) від 01.06.2009
року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
посвідченого 01.06.2009 року державним
нотаріусом Першої Херсонської
державної нотаріальної контори
Гудимою О.Б., зареєстрованого в реєстрі
за №1-1217 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення Апеляційному
суду Херсонської області через
Дніпровський районний суд м. Херсона.

Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
В.В.Решетов