Справа № 214/5549/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 грудня 2014 року Саксаганський
районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Ан О.В.,

при секретареві - Рімашевській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, при заочному розгляді
справи, в залі суду, в м. Кривому Розі,
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про звернення стягнення, суд, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом, який
згодом уточнив, до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про
звернення стягнення, з якого
вбачається, що відповідно до
укладеного договору № 1/266-МК від 21.07.2008
року ОСОБА_1 отримав строковий кредит в
розмірі 24000,00 доларів США., зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 18,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом, з кінцевим
терміном повернення 21.07.2018 року. В
позові ПАТ КБ «ПриватБанк» вказує, що в
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором 22.07.2008 року сторони
уклали договір іпотеки № 1/266-mk/1, згідно
якого відповідачі надали в іпотеку
нерухоме майно, а саме квартиру, яка
розташована за адресою:
Дніпропетровська область, м. Кривий
ріг, АДРЕСА_1, яка належить відповідачам
на праві власності на підставі
Свідоцтва про право власності. В
порушення умов кредитного договору
ОСОБА_1 свої зобов'язання належним
чином не виконував, в зв'язку з чим
станом на 18.05.2013 року його
заборгованість перед ПАТ КБ
«ПриватБанк» склала 58439,19 Доларів США, з
яких: 21510,53 Доларів США - заборгованість
за кредитом; 24366,17 Доларів США -
заборгованість за процентами за
користування кредитом; 12562,49 Доларів
США - пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором, у зв'язку з
чим позивач звернувся до суду з даною
позовною заявою.

До судового засідання представник
позивача не з'явилася, надала письмову
заяву про розгляд справи за її
відсутністю.

Відповідачі у судове засідання на
неодноразові виклики не з'явилися, про
дату, час, місце слухання справи
повідомлялися належним чином, про що в
матеріалах справи маються поштові
повідомлення, про причини неявки
відповідачів суд не має відомостей.
Керуючись ст.ст. 169,224 ЦПК України, суд
вважає, що дану справу можливо вирішити
на підставі наявних в ній даних та
доказів за відсутності відповідачів.

Судом встановлено, що згідно
кредитного договору №1/266-МК від 21.07.2008
року ОСОБА_1 отримав строковий кредит в
розмірі 24000,00 доларів США., зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 18,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом, з кінцевим
терміном повернення 21.07.2018 року (а.с. 22-26,
27-31).

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ПАТ КБ
«ПриватБанк» з відповідачем ОСОБА_1
22.07.2008 року уклав договір іпотеки №
1/266-mk/1, згідно якого відповідачі по
справі надали в іпотеку нерухоме майно,
а саме квартиру, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 35-38). Вказана
квартира належить відповідачам.

ОСОБА_1 свої зобов'язання належним
чином не виконував, в зв'язку з чим
станом на 18.05.2013 року його
заборгованість перед ПАТ КБ
«ПриватБанк» склала 58439,19 Доларів США, з
яких: 21510,53 Доларів США - заборгованість
за кредитом; 24366,17 Доларів США -
заборгованість за процентами за
користування кредитом; 12562,49 Доларів
США - пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором, що
підтверджується Розрахунком
заборгованості (а.с.12-15).

Суд, розглянувши в судовому
засіданні цивільну справу, дослідивши
матеріали справи, повно і всебічно
з'ясувавши обставини цієї справи,
дотримуючись принципів змагальності і
диспозитивності цивільного
судочинства, дійшов висновку про
часткове задоволення позовних вимог за
наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання
боржником зобов'язання
Іпотекодержатель вправі задовільними
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно до ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового

врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.
Проте в матеріалах справи відсутня
письмова вимога про добровільне
звільнення квартири, а в ході судового
розгляду не надано доказів щодо
дотримання процедури виселення
відповідача. Примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо добровільно
мешканці не звільнять житловий будинок
або житлове приміщення, на яке звернуто
стягнення як на предмет іпотеки
протягом одного місяця з дня отримання
письмової вимоги іпотекодержателя або
нового власника, або в інший погоджений
сторонами строк. Оскільки на час
ухвалення рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки відсутні
виконання імперативно-диспозитивних
приписів, встановлених ч. 2 ст. 40 Закону
№ 898-IV та ч. 3 ст. 109 ЖК, щодо примусового
виселення за рішенням суду мешканців
із житлового будинку або житлового
приміщення, на які здійснюється
звернення як на предмет іпотеки, то
такі позовні вимоги на цій стадії не
можуть бути задоволені, оскільки на цей
момент відсутні порушення, невизнання
або оспорювання прав та свобод
іпотекодержателя щодо звільнення
таких житлових приміщень їх мешканцями
в розумінні вимог ст. 3 ЦПК щодо права
особи для звернення до суду за
захистом.

Відповідно до ст. 38 Закону України
«Про іпотеку» дії щодо продажу
предмета іпотеки та укладання договору
купівлі-продажу здійснюються
іпотекодержателем від свого імені, на

підставі іпотечного договору, який
містить застереження про задоволення
вимог іпотекодержателя, що передбачає
право іпотекодержателя на продаж
предмета іпотеки, без необхідності

отримання для цього будь-якого
окремого уповноваження іпотекодавця.

Відповідно до п.43 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у постанові "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" від 30 березня
2012 року №5, при розгляді позову
іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки, суд має
враховувати, що згідно з ч.4 ст.9, ст.109 ЖК
України, ст.ст.39-40 Закону України "Про
іпотеку" виселення мешканців із
житлового будинку чи житлового
приміщення, яке є предметом іпотеки,
проводиться в порядку, встановленому
законом. При цьому суд за заявою
іпотекодержателя одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

З матеріалів справи вбачається, що у
порядку ст.40 Закону України «Про
іпотеку» ПАТ КБ «ПриватБанк» вимогу
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виселення від 01
квітня 2013 року за №30.1.0.0/2-JL0 направив 01
квітня 2013 року на адресу - АДРЕСА_1.
Проте доказів отримання даної вимоги
відповідачами не надано.

Враховуючи викладене, суд, на
підставі належним чином оцінених
доказів, поданих сторонами, приходить
до висновку, що у порушення вимог
ст.ст.35,39,40 Закону України «Про іпотеку»
банк не надав безспірних, належних та
допустимих доказів повідомлення
відповідача про необхідність
виселення. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.40
Закону України «Про іпотеку» звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно з ч.3 ст.109 ЖК Української РСР
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги, якщо сторонами не погоджено
більший строк. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Крім того суд приймає до уваги
відсутність будь-яких доказів про те,
що іпотечне майно є єдиним місцем
проживання відповідачів та вважає, що
застосувати до вимог звернення
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
АДРЕСА_1 мораторію немає підстав.

За таких підстав, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Відповідно до ст.88
Цивільно-процесуального кодексу
України, з відповідачів солідарно
належить стягнути також судові витрати
по справі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 526,527,530,1050,1054 ЦК України,

ст.ст. 15, 88 ,
209, 212-214ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
про звернення стягнення - задовольнити
частково.

Звернути стягнення на квартиру
загальною площею 48,90 кв.м., житловою
площею 27,20 кв.м., яка розташована за
адресою АДРЕСА_1, шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки (на
підставі договору іпотеки № 1/266-mk/1 від
22.07.2008 р.) ПАТ КБ «ПриватБанк» з
укладанням від свого імені договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
уповноважених державою фізичних осіб,
які здійснюють нотаріальну діяльність,
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
солідарно на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» судові витрати у
розмірі 3670 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку в апеляційному
суді Дніпропетровської області через
Саксаганський районний суд м. Кривого
Рогу протягом 10 днів позивачем з
моменту винесення, відповідачем після
процедури перегляд заочного рішення.

Суддя О.В. Ан