Кодимський районний суду Одеської
________________________________________________________________________
Справа № 503/1827/14-ц
Провадження №2/503/627/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2014 року
м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської
області в складі:

головуючого - судді
Сопільняка О.М.

при секретарі
Вдовиченко В.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Кодима
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
визнання правочину дійсним та визнання
права власності на транспортний засіб,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 19 вересня 2014 року
звернувся до Кодимського районного
суду Одеської області з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про визнання
правочину дійсним та визнання права
власності на легковий автомобіль.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2014 року до
участі у справі в якості
співвідповідача залучено ОСОБА_3.

В своєму позові позивач ОСОБА_4 вказав,
що 15 вересня 2007 року він купив у
відповідача ОСОБА_2 легковий
автомобіль марки «ВАЗ-2106», 1984 року
випуску, номерний знак НОМЕР_1, про що
вони склали письмову розписку, в якій
продавець зобов'язався оформити угоду
у встановленому законом порядку, однак
після цього, позивач через відсутність
грошових коштів не зміг оформити
договір купівлі-продажу, а коли така
можливість з'явилась у відповідача
закінчився строк дії довіреності,
відповідно до якої він продав спірний
автомобіль. В даний час посвідчити
укладену угоду не можуть, оскільки
власник автомобіля ОСОБА_6 (батько
відповідача) помер, а у самого
відповідача ОСОБА_2 скінчився термін
дії довіреності, відповідно до якої він
продав автомобіль.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позов підтримав та
просив його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 (визнаний таким як
сторона спірного правочину, а також як
спадкоємець померлого ОСОБА_6 за
законом першої черги - син померлого) та
ОСОБА_3 (визнана відповідачем на
підставі ст.1261 ЦК України як
спадкоємиця померлого ОСОБА_6 за
законом першої черги - дружина
померлого) в судовому засіданні
позовну заяву ОСОБА_4 визнали та
пояснили, що померлий ОСОБА_6 останні
роки свого життя важко хворів, не міг
ходити, тому у червні 2010 року видав
своєму сину - відповідачу ОСОБА_2
генеральну довіреність на право
управління та розпорядження належним
йому легковим автомобілем марки
«ВАЗ-2106», 1984 року випуску, номерний знак
НОМЕР_1. Через сімейні обставини восени
2007 року відповідач ОСОБА_2 продав
зазначений автомобіль за 17000 грн.
позивачеві ОСОБА_4, запропонувавши
оформити всі необхідні документи та
перереєструвати автомобіль в
Держаавтоінспекції, однак, на той час у
позивача були відсутні необхідні
грошові кошти, а коли через деякий час
він звернувся з проханням оформити цю
угоду, то строк дії виданої ОСОБА_6
довіреності закінчився, а сам ОСОБА_6
помер. Підтвердили, що дійсно спірна
угода мала місце, сторони домовились
щодо всіх необхідним умов угоди, наразі
будь-які претензії відсутні, на спірний
автомобіль в порядку спадкування не
претендують і не претендуватимуть в
майбутньому.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши надані ними письмові
докази, враховуючи визнання позову
відповідачами, що не суперечить
вимогам закону і не порушує законних
прав і інтересів сторін та третіх осіб,
суд відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України
вважає можливим позов задовольнити з
таких підстав.

За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК
України) суд розглядає справу в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, кожна з яких відповідно до ч.1
ст.60 ЦПК України повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства. Підставою їх
виникнення, поряд з іншими, є договори
та інші правочини.

Згідно із ст.202 ЦК України правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Пункт другий
цієї ж статті встановлює, що право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до п.1 ст.334 ЦК України право
власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Судом встановлено, що 15 вересня 2014 року
між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем
ОСОБА_2, який на підставі виданої 12
червня 2007 року ОСОБА_6 довіреності,
зареєстрованої за реєстром №2376, діяв
від імені власника автомобіля ОСОБА_6, у
простій письмовій формі був укладений
правочин купівлі-продажу, за яким
відповідач ОСОБА_2 від імені власника
автомобіля ОСОБА_6 продав позивачеві
ОСОБА_4 належний йому легковий
автомобіль марки «ВАЗ-21061», 1984 року
випуску, номерний знак НОМЕР_1, який
відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_2,
виданого 07 квітня 2000 року Котовським
МРЕВ, належав ОСОБА_6.

На підтвердження вказаної угоди
сторони (позивач ОСОБА_4 та відповідач
ОСОБА_2) у простій письмовій формі
уклали угоду (розписку). На виконання
вказаного правочину позивач сплатив
продавцеві обумовлену вартість
автомобіля в сумі 17000 грн., а той, у свою
чергу, прийняв плату та передав
позивачеві автомобіль і
правовстановлюючі документи на нього,
які позивач прийняв.

Отже, відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК
України між позивачем ОСОБА_4 та
відповідачем ОСОБА_2 внаслідок
укладення угоди купівлі-продажу
виникли відповідні цивільні права та
обов'язки.

Укладаючи спірний правочин, відповідач
ОСОБА_2 діяв від імені власника
автомобіля ОСОБА_6 на підставі виданої
останнім довіреності від 12 червня 2017
року, зареєстрованої за реєстром №2376,
строком дії до 12 червня 2010 року. Факт
укладення між ОСОБА_6 та ОСОБА_2
договору доручення, а також обсяг
повноважень ОСОБА_2, підтверджується
довідкою державного нотаріуса
Кодимської державної нотаріальної
контори Налдіної М.М. №831/01-14 від 24
жовтня 2014 року, яка посвідчувала
вказаний договір доручення.

Так, відповідно до ст.1000 ЦК України за
договором доручення одна сторона
(повірений) зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок другої сторони
(довірителя) певні юридичні дії.
Правочин, вчинений повіреним, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки довірителя.

Окрім цього, згідно із ч.1 ст.237, ч.1 ст.238
та 239 ЦК України представництвом є
правовідношення, в якому одна сторона
(представник) зобов'язана або має право
вчинити правочин від імені другої
сторони, яку вона представляє.
Представник може бути уповноважений на
вчинення лише тих правочинів, право на
вчинення яких має особа, яку він
представляє.

Отже, суд констатує наявність у
відповідача ОСОБА_2 на момент укладення
спірного правочину всіх необхідних
повноважень на продаж позивачеві
ОСОБА_4 належного довірителю ОСОБА_6
легкового автомобіля марки «ВАЗ-21061»,
1984 року випуску, номерний знак НОМЕР_1,

Згідно із ст.638 ЦК України договір
вважається укладеним, коли між
сторонами у належній формі досягнуто
згоди по всіх істотних умовах.
Істотними є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні,
є необхідні для договорів даного виду,
а також всі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї сторони досягнуто
згоди.

В той же час, оформити автомобіль в
органах Державтоінспекції позивач
ОСОБА_4 не може через закінчення строку
дії виданої відповідачу ОСОБА_2
довіреності від 12 червня 2007 року та
смерть власника автомобіля ОСОБА_6,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво по
смерть серії НОМЕР_3, видане 12 січня 2008
року відділом ДРАЦС Кодимського
районного управління юстиції в
Одеській області).

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо
сторони домовились щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухиляється від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним.

Судом встановлено, що сторони
правочину - продавець і покупець -
досягли згоди з усіх істотних умов
купівлі-продажу вказаного
транспортного засобу, зокрема -
погодили сам факт його купівлі-продажу,
визначили його ціну, яку позивач
сплатив продавцеві, що підтверджується
письмовою розпискою, наявною у справі,
та прийняв майно у своє володіння, а
продавець прийняв грошові кошти за
вказаний автомобіль та передав його, а
також правовстановлюючі документи на
нього позивачеві, які позивач прийняв,
що свідчить про виконання сторонами
вказаного правочину.

При цьому, укладена між сторонами в
простій письмовій формі угода
купівлі-продажу без її судового
визнання та підтвердження, не може бути
підставою для реєстрації автомобіля за
позивачем ОСОБА_4 в органах
Державтоінспекції, оскільки серед
документів, на підставі яких
здійснюється реєстрація транспортного
засобу відповідно до пункту 8 Правил
державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 07 вересня 1998 року
№1388, в редакції, що діяла на час спірних
відносин, не значаться укладені в
простій письмовій формі договори
купівлі-продажу між фізичними особами.
Не містить такої підстави для
перереєстрації транспортного засобу і
п.35 наведених Правил.

З цих підстав суд вважає необхідним
позов ОСОБА_4 задовольнити, оскільки
обраний ним спосіб захисту свого
порушеного права відповідає
положенням ст.16 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.213, 215, 218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Договір купівлі-продаж транспортного
засобу, укладений від 15 вересня 2007 року
між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 визнати дійсним.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на
легковий автомобіль марки "ВАЗ-21061",
державний номерний знак НОМЕР_1, 1984 року
випуску, кузов НОМЕР_4, двигун НОМЕР_5,
який відповідно до свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_2, виданого 07 квітня 2000 року
Котовським МРЕВ Одеської області,
належав ОСОБА_6, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави
судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

Суддя Сопільняк
О.М.