Справа № 444/2667/14-ц
Провадження № 2/444/1085/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року Жовківський районний
суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р.
Й.,

при секретарі
Петришин М.Є.

з участю відповідача
ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Жовква цивільну справу
за позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "УНІКА"
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування
майнової шкоди в порядку регресу

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія "УНІКА"
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про відшкодування майнової
шкоди в порядку регресу. Свою вимогу
мотивує тим, що 21 березня 2013 року на вул.
Лепкого у місті Львові ОСОБА_1, керуючи
транспортним засобом DAEWOO Lanos державний
номерний знак НОМЕР_2 скоїв зіткнення з
автомобілем марки "MITSSUBISHI Lancer"
державний номерний знак НОМЕР_3 під
керуванням ОСОБА_5 Факт та обставини
дорожньо-транспортної пригоди
підтверджуються постановою Галицького
районного суду м. Львова від 16 травня 2013
року у справі 461/5594/13-п. Цивільно-правову
відповідальність власника
транспортного засобу DAEWOO Lanos державний
номерний знак НОМЕР_4 застраховано ПрАТ
«Страхова компанія «УНІКА» на умовах
полісу АС/0613608 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальність власників наземних
транспортних засобів, укладеного 12
лютого 2013 року з ОСОБА_2. На підставі
вищезазначених документів, заяви на
виплату страхового відшкодування ПрАТ
"ПРОСТО-Страхування" від 25.11.2013 року та
страхового акту №00131853/1 від 30 грудня 2013
року ПрАТ «СК «УНІКА» виплачено
страхове відшкодування на загальну
суму 2 900,00 грн., що підтверджується
копією платіжного доручення №002063 від 22
січня 2014 року. Згідно підпункту ґ
пункту 38.1.1. ст. 38, а також пункту 33.1.
статті 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 1 липня 2004 року страховик,
після виплати страхового
відшкодування, має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, якщо він
невідкладно, але не пізніше дня
настання дорожньо-транспортної
пригоди, письмово не надав страховику
повідомлення встановленого зразка про
дорожньо-транспортну пригоду.
Вищезазначені вимоги виконано не було.
Будь-якого письмового повідомлення про
настання зазначеної події від водія
забезпеченого транспортного засобу
ОСОБА_1 або від страхувальника ОСОБА_2
до ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» не
надходило.

Зазначає, що відповідно до статті 541
Цивільного кодексу України на водія
забезпеченого транспортного засобу
ОСОБА_1 та страхувальника ОСОБА_2
покладається солідарний обов'язок щодо
відшкодування шкоди, оскільки предмет
зобов'язання, встановлений ст. ст. 33, 38
Закону України від 1 липня 2004 р. № 1961-ІУ
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» є неподільним. Добровільно
відшкодувати заподіяний збиток жоден
із співвідповідачів не бажає, що
підтверджується відповідями на
претензії про відшкодування шкоди. У
зв'язку з вищевикладеним, просить
постановити рішення, яким стягнути з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «УНІКА» в порядку
регресу завдану майнову шкоду в
розмірі 2900,00 грн. та судовий збір в
розмірі 243,60 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з"явився, однак надав до
суду письмове клопотання про розгляд
справи у його відсутності. Позовні
вимоги зазначені у заяві підтримав в
повному обсязі, просить такі
задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому
засіданні пояснив, що дійсно він 21
березня 2013 року на вул. Лепкого у місті
Львові керуючи транспортним засобом
марки "DAEWOO Lanos" державний номерний знак
НОМЕР_2 скоїв зіткнення з автомобілем
марки "MITSSUBISHI Lancer" державний номерний
знак НОМЕР_3. Після скоєння ДПТ, на місце
пригоди приїхав представник
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 Однак, про
те, що необхідно повідомити страхову
компанію письмово про скоєння даного
ДТП він не сказав. Сам він зрозумів, що
оскільки на місці скоєння ДТП був
представник страхувальника, то йому
жодних дій вчиняти не потрібно. Вважає,
що дані дії із сторони відповідача
ОСОБА_2 та її представника були вчинені
з метою уникнути відповідальності, а
саме сплати відшкодування в порядку
регресу. Зазначив, що погоджується
сплатити лише половину зазначеної
позивачем суми, оскільки вважає, що в
даній ситуації є вина їх обох, його як
водія, а ОСОБА_2 як страхувальника.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 в судовому засіданні проти
позовних вимог заперечив та пояснив, що
позивач у позовній заяві посилається
на підпункт г п. 38.1.1. ст.38 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» згідно якого, страховик після
виплати страхового відшкодування має
право подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у статті 33 цього Закону. Ст.
33 цього Закону передбачено дії осіб у
разі настання ДТП, яка може бути
підставою для здійснення страхового
відшкодування. Так відповідно до
положень цієї статті ніде не
передбачено обов'язок страхувальника
повідомити страховика про настання
події, яка може бути підставою для
здійснення страхового відшкодування,
але цією статтею чітко передбачено
саме обов'язок водія повідомити
страховика про настання події. Тому
обов'язку повідомити страховика у
ОСОБА_2 не було. Окрім цього, у позовній
заяві позивач посилається на положення
ст. підпункту ґ п. 38.1.1. ст.38 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», а саме, що після виплати
страхового відшкодування страховик
має право подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду. Зазначає, що це дає можливість
страховику подати регресний позов, але
не до страхувальника і до водія, а до
страхувальника або водія. Вважає, що у
ОСОБА_2 не було обов'язку щодо
повідомлення страховика про настання
події, а тому і немає підстав у позивача
звертатися до неї з регресним позовом,
а також і те, що цю норму закону позивач
зміг би застосувати лише в тому
випадку, коли водій і страхувальник
були б однією особою. Також позивач у
своїй позовній заяві посилається на
положення ст.. 541 ЦК України у
відповідності до якої солідарний
обов'язок або солідарна вимога
виникають у випадках, встановлених
договором або законом, зокрема у разі
неподільності предмета зобов'язання. В
даній ситуації, саме у зв'язку із
неподільністю предмета зобов'язання
позивач вважає за необхідне звернути
із позовом про солідарне стягнення
окрім водія, і до страхувальника. Однак
вважає, що це є безпідставно, оскільки у
ОСОБА_2 у відповідності до Закону, як у
страхувальника, в даному випадку
взагалі немає предмету зобов'язання.
Окрім того, ОСОБА_2 виконала покладений
на неї обов'язок щодо обов'язкового
страхування належного їй
транспортного засобу і вона не була
завдавачем шкоди. Вважає, що позовні
вимоги про солідарне стягнення
доцільні в тому випадку, коли власник
транспортного засобу не виконав
обов'язку щоб застрахувати цей
транспортний засіб. Враховуючи
вищенаведене, а саме те, що у ОСОБА_2 не
було обов'язку покладеного на неї
Законом або договором, щодо
повідомлення страховика про настання
події, а тому вважає, що закон дає
можливість звернутися з регресним
позовом лише до однієї особи, тобто або
до страхувальника або до водія,
солідарних обов'язків у ОСОБА_2 та у
ОСОБА_1 не було. Просить відмовити
позивачу у задоволені позовних вимог
щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на користь ПрАТ «СК»Уніка» в
порядку регресу завдану майнову шкоду
в розмірі 2900,00 грн. в частині стягнення
з ОСОБА_2 як співвідповідача.

Заслухавши пояснення відповідача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи та з'ясувавши її
дійсні обставини, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача
підлягають до часткового задоволення з
наступних мотивів.

Так, з постанови Галицького районного
суду м. Львова від 16.05.2013 року
вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним у
вчиненні правопорушення передбаченого
ст. 124 КпАП України і накладено на нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в сумі 340 грн. 00 коп. на користь
держави, а саме, за те, що гр.. ОСОБА_1
21.03.2013 р. о 19 год. 10 хв., керуючи
автомобілем марки "Daewoo Lanos",
реєстраційний номер НОМЕР_2, на вулиці
Лепкого, 17 у м. Львові, під час руху
заднім ходом не переконався, що це буде
безпечним для інших учасників
дорожнього руху, внаслідок чого
здійснив зіткнення з автомобілем марки
"Mitsubishi Lancer", реєстраційний номер НОМЕР_3,
під керуванням ОСОБА_5, завдавши
транспортним засобам механічних
пошкоджень, чим порушив п. 10.9 Правил
дорожнього руху України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1166
Цивільного кодексу України шкода,
заподіяна майну фізичної або
юридичної особи підлягає
відшкодуванню особою, яка її завдала у
повному обсязі.

Судом встановлено, що власником
транспорного засобу марки "Daewoo Lanos",
реєстраційний номер НОМЕР_2 являється
ОСОБА_2.

Цивільно-правову відповідальність
власника транспортного засобу "Daewoo Lanos",
реєстраційний номер НОМЕР_2
застраховано ПрАТ «Страхова компанія
«УНІКА» на умовах полісу АС/0613608
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальність
власників наземних транспортних
засобів, укладеного 12 лютого 2013 року з
ОСОБА_2, що вбачається з копії полісу №
АС/0613608 долученого позивачем до
матеріалів справи.

На підставі вищезазначених документів,
заяви на виплату страхового
відшкодування ПрАТ
"ПРОСТО-Страхування" від 25.11.2013 року та
страхового акту № 00131853/1 від 30 грудня 2013
року ПрАТ «СК «УНІКА» виплачено
страхове відшкодування на загальну
суму 2 900,00 грн., що підтверджується
копією платіжного доручення № 002063 від
22 січня 2014 року.

Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного
кодексу України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки
одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1
cт. 1188 Цивільного кодексу України).

Згідно до ст. 993 Цивільного кодексу
України та cт. 27 Закону України "Про
страхування" до страховика (страхової
компанії), який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Позивач звертався до відповідачів з
вимогою про добровільне відшкодування
шкоди заподіяної внаслідок ДТП, однак
в добровільному порядку відповідачі
завдану внаслідок ДТП шкоду в порядку
регресу не відшкодували.

Так, відповідно до підпункт г п. 38.1.1.
ст. 38 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страховик після
виплати страхового відшкодування має
право подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у статті 33 цього Закону.

Ст. 33 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» передбачено дії
осіб у разі настання ДТП, яка може бути
підставою для здійснення страхового
відшкодування. Так відповідно до
положень цієї статті ніде не
передбачено обов'язок страхувальника
повідомити страховика про настання
події, яка може бути підставою для
здійснення страхового відшкодування,
однак передбачено саме обов'язок водія
повідомити страховика про настання
події.

Судом встановлено і даний факт не
заперечувався відповідачем ОСОБА_1 в
судовому засіданні, що ним як водієм не
було повідомлено страховика - позивача
про настання ДТП, а також він особисто
не повідомляв про настання ДТП і
відповідача ОСОБА_2.

З вищезазначеного та у відповідності
до чинного законодавства випливає, що
обов'язку повідомити страховика у
відповідача ОСОБА_2 не було, а тому і
немає підстав у позивача - Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "УНІКА" звертатися до неї з
регресним позовом про відшкодування в
порядку регресу завданої майнової
шкоди в розмірі 2900,00 грн. та 243,60 грн.
судового збору. Позивачем також не
доведено того факту, що ОСОБА_2 було
відомо про настання ДТП. Представник
ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що
особисто ОСОБА_2 про нстання ДТП ніхто в
трьохденний термін не повідомляв і їй
про цей факт не було відомо, а відтак
вона і не могла в передбачений законом
строк повідомити позивача про настання
даної ДТП.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення з відповідача ОСОБА_1
завданої майнової шкоди в розмірі 2900,00
грн. та 243,60 грн. судового збору, то суд
вважає, що такі вимоги є цілком
обґрунтовані та підлягають до
задоволення.

Згідно ст.. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої постановлено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212 - 215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Львів, зареєстрованого та
жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
судом не встановлено, серія паспорта
НОМЕР_1 виданий Жовківським РВ ГУМВСУ у
Львівській області 10.06.2002 року в
користь Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "УНІКА"
(юридична адреса: 01032, м. Київ, вул.
Саксаганського, 70-А) в порядку регресу
завдану майнову шкоду в розмірі 2900
(дві тисячі девятсот грн.) 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Львів, зареєстрованого та
жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
судом не встановлено, серія паспорта
НОМЕР_1 виданий Жовківським РВ ГУМВСУ у
Львівській області 10.06.2002 року в
користь Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "УНІКА"
(юридична адреса: 01032, м. Київ, вул.
Саксаганського, 70-А) судовий збір в
розмірі 243,60 грн. сплачений позивачем
при подачі позовної заяви.

У позовних вимогах Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "УНІКА" щодо стягнення з
ОСОБА_2 в користь Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "УНІКА" в порядку регресу
завдану майнову шкоду в розмірі 2900,00
грн. та 243,60 грн. судового збору -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя:
Зеліско Р. Й.