АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
інстанції: Макаренко І.А. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді:
Білич І.М.

Суддів:
Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі:
Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс» -
Муха Павла Валерійовича на заочне
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 18 березня 2014 року по
цивільній справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» до ОСОБА_4 про звернення
стягнення на предмет застави.

в с т а н о
в и л а :

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 18 березня 2014
року позовні вимоги ТОВ «Вердикт
Фінанс» було задоволено частково, а
саме звернуто стягнення на предмет
застави - легковий автомобіль марки
Hyundai Tucson 2008 року випуску, номер кузова:
НОМЕР_1, держномер НОМЕР_2, що належить
ОСОБА_4.

Стягнення проведено в рахунок
заборгованості ОСОБА_4 за договором
споживчого кредиту та застави
транспортного засобу № 0 від
28.07.2008 року в розмірі: - заборгованості
за кредитом в сумі 111 865,19 грн.;
заборгованості за нарахованими
відсотками на дату відступлення права
вимоги в сумі 53909,71 грн.; відсотки на
дату подачі позову в сумі 23 389,14 грн.;
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язання в сумі 26755,45 грн.; три
відсотки річних від простроченої суми
в розмірі 3 355,97 грн.

Стягнення провести на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс».
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс» має
право на задоволення вищевказаних
вимог за рахунок предмета застави
переважно перед іншими кредиторами.

Визначено спосіб реалізації предмета
застави, а саме: проведення прилюдних
торгів. Визначено початкову ціну для
реалізації предмету застави, а саме: 146
100 грн.

У випадку якщо сума від реалізації
предмета застави перевищить розмір
заборгованості, визначеної цим
рішенням, зобов'язано Товариство з
обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» повернути різницю вартості
ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс»
судові витрати.

У задоволенні решти позовних вимог
було відмовлено.

Також додатковим рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 19 серпня 2014 року було
відмовлено у задоволенні вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Вердикт Фінанси" в
частині - надання права позивачу
підпису від імені ОСОБА_4 під час
укладення договору купівлі - продажу з
іншою особою; витребування у ОСОБА_4
автомобіля, свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, номерних знаків
шляхом передачі їх у володіння
позивача; надання позивачу права
вчиняти від імені ОСОБА_4 всіх дій
необхідних для зняття автомобіля з
обліку.

Не погоджуючись рішенням суду
представник позивача подав апеляційну
скаргу, де ставив питання про
скасування рішення суду та
постановлення нового про задоволення
заявлених вимог у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

У поданій скарзі вказував на те, що
ухвалюючи судове рішення по справі суд
першої інстанції не розглянув та не
надав правову оцінку вимогам позивача
зазначеним у пунктах 2,3 та 4 прохальної
частини позовної заяви, крім того
ухвалюючи судове рішення суд першої
інстанції вийшов за межі позовних
вимог приймаючи рішення про визначення
способу реалізації предмета застави
шляхом проведення прилюдних торгів.

Сторони будучи належним чином
повідомленими про розгляд справи,
повторно не з'явилися у судове
засідання, а відтак колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу у
їх відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК
України.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного судового рішення,
колегія суддів вважає, що подана
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом при розгляді справи було
встановлено, що 28.07.2008 року між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_4 був укладений
договір про надання споживчого кредиту
та заставу транспортного засобу №
0, відповідно до якого відповідач
отримав кредит в сумі 15 915 доларів США
для придбання автомобіля строком до
28.07.2014 року зі сплатою 13 % річних.

У забезпечення виконання грошових
зобов'язань за вказаним кредитним
договором відповідач передала у
заставу майно, а саме: легковий
автомобіль марки Hyundai Tucson 2008 року
випуску, номер кузова: НОМЕР_1,
держномер НОМЕР_2. Згідно договору
застави сторони оцінюють предмет
застави в 146 100 гривень.

20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ
«Кредекс Фінанс» було укладено договір
факторингу №05/12, відповідно до якого
ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь
ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу № 0 від
28.07.2008 року.

20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та
ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір
факторингу №05/12-КВ, відповідно до якого
ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на
користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє
право вимоги заборгованості за
договором про надання споживчого
кредиту та заставу транспортного
засобу № 0 від 28.07.2008 року.

Звертаючись з позовом до суду позивач
вказував на те, що ОСОБА_4 свої
зобов'язання за кредитним договором не
виконала, у зв'язку з чим має
заборгованість в розмірі 219 275,46
гривень, з них заборгованість по
основній сумі - 111 865,19 гривень,
заборгованість за нарахованими
відсотками на дату відступлення права
вимоги - 53 909,71 гривень, нараховані
відсотки на дату подачі позову - 23 389,14
гривень, пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язання - 26 755,45 гривень, 3% річних
від простроченої суми - 3 355,97 гривень. А
тому з урахуванням положень ЗУ «Про
заставу», та ЗУ «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»,
просили суд задовольнити заявлені ними
вимоги звернувши стягнення на предмет
застави.

У відповідності до тексту позовної
заяви, позивач звертаючись до суду з
позовом просив суд в рахунок
погашення заборгованості звернути
стягнення на користь ТОВ „Вердикт
Фінанс" на предмет застави ( автомобіль)
шляхом продажу вказаного автомобіля та
укладення від імені ОСОБА_4 ТОВ
„Вердикт Фінанс" договору купівлі -
продажу з іншою особою покупцем ( в
особі уповноваженого представника
„ТОВ „Вердикт Фінанс").

Приймаючи рішення щодо задоволення
вимоги позивача в частині звернення
стягнення на предмет застави, суд
першої інстанції, визначив спосіб
реалізації предмету застави - шляхом
проведенням прилюдних торгів з
визначенням початкової ціни
реалізації.

Однак, зазначене вище свідчить про
вихід суду першої інстанції за межі
заявлених позивачем позовних вимог, а
саме щодо зміни способу реалізації
предмету застави. У зв'язку з чим
постановлене судове рішення не можна
визнати законним та обґрунтованим, а
відтак воно підлягає скасуванню з
постановленням по справі нового за
правилами ст. 309 ЦПК України.

Згідно п. 8.2 договору про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу від 28 липня 2008
року ( а.с.22) звернення стягнення на
предмет застави здійснюється: - або на
підставі рішення суду; - або шляхом
застосування позасудових засобів
звернення стягнення.

п. 8.5 даного договору було передбачено,
що при зверненні стягнення в
позасудовому порядку, банк мав право на
власний розсуд обрати один із таких
позасудових способів звернення
стягнення на предмет застави:

- передача предмету застави у власність
банку в рахунок виконання
забезпеченого заставою зобов'язання в
порядку встановленому Законом України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень»;

- продаж банком предмету застави
шляхом укладення договору купівлі -
продажу з іншою особою - покупцем, або
на публічних торгах в порядку
встановленому Законом України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень».

Позивач звертаючись до суду визначив
спосіб захисту порушених прав, як
продаж предмету застави шляхом
укладення договору купівлі - продажу з
іншою особою - покупцем з урахуванням
того, що право такої вимоги перейшло до
нього за умовами договору факторингу
№ 05/12 - КВ від 20.04.2012 року.

п.2.1 даного договору було передбачено,
що предметом договору є наступне -
відповідно до умов цього договору,
клієнт (ТОВ «Креденс Фінанс»)
зобов'язується відступити фактору
(позивачу) права вимоги за кредитами, а
фактор зобов'язується придбати вимоги
за кредитами, прийняти їх і сплатити
ціну продажу, передбачену цим
договором.

У відповідності до вимог ст. 1077 ЦК
України за договором факторингу
(фінансування під відступлення права
грошової вимоги) одна сторона ( фактор)
передає або зобов'язується передати
грошові кошти у розпорядження другої
сторони ( клієнта) за плату ( у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи (
боржника).

Враховуючи те, що за договором
факторингу переходить лише право
грошової вимоги, а також те, що
позивачем при звернені до суду не було
надано доказів на підтвердження того,
що він є обтяжувачем заставного і як
обтяжувач, який ініціює звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяженяння
письмово повідомив про це сторони

А також, що до ст. 24 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження
здійснюється на підставі рішення суду
виконавчого напису нотаріуса в
порядку, встановленому законом, або в
позасудовому порядку згідно із цим
Законом. І саме статтею 25 цього Закону
визначено, що у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження в
рішенні суду зазначають розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті обтяжувачу вартості предмета
забезпечувального обтяження; опис
рухомого майна, за рахунок якого
підлягають задоволенню вимоги
обтяжувача; заходи щодо забезпечення
збереження предмета забезпечувального
обтяження або передачі його управління
на період до його реалізації, якщо такі
необхідні; спосіб реалізації предмета
забезпечувального обтяження шляхом
проведення публічних торгів або із
застосуванням однієї з процедур,
передбачених ст. 26 цього Закону;
пріоритет та розмір вимог інших
обтяжувачів, на користь яких
встановлено зареєстроване обтяження,
які підлягають задоволенню з вартості
предмета забезпечувального обтяження;
початкова ціна предмета
забезпечувального обтяження для його
подальшої реалізації на публічних
торгах у порядку виконавчого
провадження.

Виходячи з тексту прохальної частини
позовної заяви вбачається, що вимоги
позивача щодо постановлення судового
рішення про звернення стягнення на
предмет застави не відповідають
зазначеним вище вимогам, а саме ст.
25Закону України «Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень»

Згідно положень ст. 11 ЦПК України,
особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України,
суд апеляційної інстанції під час
розгляду справи в апеляційному порядку
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції.

Тому з урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів вважає, що рішення суду
як таке що постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права підлягає скасуванню з
постановленням нового за правилами ст.
309 ЦПК України про відмову позивачу у
задоволенні заявлених вимог
зазначених вище підстав.

Керуючись ст. ст.303, 304, 305, 307, 309, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс» -
Муха ПавлаВалерійовича задовольнити
частково.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 18 березня 2014
року скасувати та постановити нове, за
яким:

Товариству з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс»
відмовити у задоволенні заявлених
позовних вимог до ОСОБА_4 про звернення
стягнення на предмет застави.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення. Може бути
оскаржена в касаційному порядку
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: