Ухвала

17 листопада 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Дем'яносова М.В.,
Коротуна В.М.,

Попович О.В.,
Ступак О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, подану
представником - ОСОБА_4, про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 09 жовтня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
ОСОБА_3, закритого акціонерного
товариства фірма «Меблі» про визнання
договору купівлі-продажу недійсним,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2004 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що 10 грудня 1998 року ЗАТ
«Фірма «Меблі» в особі її президента
Рибалка Ю.Б., який діяв на підставі
статуту, продала йому нерухоме майно
фірми, а саме: нежитлові приміщення
першого поверху № 1-5, № 8-25, № 30, № 33, № 36
загальною площею 609,4 кв. м у
будівлі літ. А-9, що знаходиться у
АДРЕСА_1, за умови оплати їх вартості до
10 грудня 2000 року. 28 грудня 2000 року
ЗАТ «Фірма «Меблі» в особі Рибалка
Ю.Б. повторно продала спірні приміщення
ОСОБА_8, а останній подарував їх ОСОБА_9

Уточнивши неодноразово під час
розгляду справи позов, ОСОБА_3
остаточно на підставі ч. 3 ст. 145 ЦК УPCP в
редакції 1963 року, просив визнати за ним
право власності на нежитлові
приміщення 1-го поверху №
1-5, № 8-25, № 30, № 33, № 36 загальною площею
609,4 кв. м у будівлі АДРЕСА_1;
витребувати з незаконного володіння
ОСОБА_9 вказане майно; скасувати
державну реєстрацію права власності за
ОСОБА_9 та поновити державну реєстрацію
права власності на ці приміщення за
ним.

У квітні 2004 року ОСОБА_8 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3,
ЗАТ «Фірма «Меблі» про визнання
недійсним договору купівлі-продажу від
10 грудня 1998 року. На обґрунтування
позову зазначав, що вказаний договір
укладено без наміру створення
юридичних наслідків. Крім того, договір
не відповідає вимогам закону, оскільки
ОСОБА_3 не сплатив суму в розмірі 14 400
гривень протягом двох років з моменту
підписання договору та не здійснив дій
щодо вступу в право власності.

Посилаючись на ст. ст. 48, 58, 59 ЦК УРСР (в
редакції 1963 року), просив визнати
недійсним договір купівлі-продажу
спірних нежитлових приміщень,
укладений між ЗАТ «Фірма «Меблі» в
особі голови Рибалка Ю.Б. та ОСОБА_3,
посвідчений 10 грудня 1998 року приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 за
реєстровим № 843.

Ухвалою Київського районного суду м.
Харкова від 04
лютого 2005 року позовна заява ОСОБА_3
залишена без розгляду.

Рішенням Київського
районного суду м. Харкова від 04 лютого
2005 року позов ОСОБА_8
задоволено.

Визнано недійсним
договір купівлі-продажу нежилого
приміщення, розташованого по АДРЕСА_1,
від 10 грудня 1998 року,
укладений між ЗАТ «Фірма «Меблі» та
ОСОБА_3

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 06
вересня 2011 року рішення суду першої
інстанції скасовано і провадження у
справі за позовом ОСОБА_8 закрито з тих
підстав, що на день звернення до суду із
зустрічним позовом ОСОБА_8 не був
власником спірних нежитлових
приміщень, 04 жовтня 2005 року він помер,
ухвалою Господарського суду
Харківської області від 30 серпня 2002
року ліквідовано ЗАТ «Меблі, спірні
правовідносини не допускають
правонаступництво.

Ухвалу Київського районного суду м.
Харкова від 04 лютого 2005 року про
залишення позовної заяви ОСОБА_3 без
розгляду скасовано і направлено справу
для продовження розгляду до суду
першої інстанції.

Ухвалою колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 січня 2012 року ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 06 вересня 2011 року в частині
закриття провадження у справі
скасовано, справу направлено для
продовження розгляду до апеляційного
суду з тих підстав, що спір, який виник,
є спором про визнання недійсним
договору купівлі-продажу нежитлового
приміщення, має характер майнового, а
тому правовідносини, що виникли,
допускають правонаступництво.

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 13 серпня 2012
року рішення Київського районного суду
м. Харкова від 04 лютого 2005 року
залишено без змін.

Не погодившись із вказаними судовими
рішеннями, ОСОБА_3 оскаржив їх в
касаційному порядку.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 вересня 2012
року відмовлено у відкритті
касаційного провадження у справі за
касаційною скаргою на вказані судові
рішення.

Ухвалою колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 лютого 2013 року ухвалу
апеляційного суду від 13 серпня 2012 року
скасовано, справу направлено на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 26 червня
2013 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 09 жовтня 2013 року
касаційні скарги ОСОБА_9 та
представника ОСОБА_6 і ОСОБА_5 -
ОСОБА_11 задоволено. Рішення
апеляційного суду Харківської області
від 26 червня 2013 року скасовано, рішення
Київського районного суду м.
Харкова від 04 лютого 2005 року залишено в
силі.

У жовтні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла чергова заява
ОСОБА_3, подана представником -
ОСОБА_4, про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 жовтня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме:
ст. ст. 47, 48, 128, 224, 227 ЦК УРСР (в редакції
1963 року).

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що, на думку
заявника, потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник посилається
на наступні судові рішення:

Відповідно до ст. 356 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень подається
протягом трьох місяця з дня ухвалення
судового рішення, щодо якого подано
заяву про перегляд, або з дня ухвалення
судового рішення, на яке здійснюється
посилання, на підтвердження підстав,
установлених п. 1 ч. 1 ст. 355
цього Кодексу, якщо воно ухвалено
пізніше, але не пізніше одного року з
дня ухвалення судового рішення, про
перегляд якого подається заява.

До заяви про перегляд додано
клопотання про поновлення строку на
звернення із заявою.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ЦПК України суд
поновлює або продовжує строк,
встановлений відповідно законом або
судом, за клопотанням сторони або іншої
особи у разі його пропущення з поважних
причин.

Причини пропуску строку, зазначені
заявником, з урахуванням доданих до
заяви матеріалів можна визнати
поважними.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з постановою пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11«Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Проте зі змісту наданих постанов
Вищого господарського суду України від
26 жовтня 2010 року та 03 липня 2007 року не
вбачається передбаченої ч. 1 ст.
355 ЦПК України підстави для перегляду
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 09 жовтня 2013
року, оскільки в зазначених постановах
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини не є тотожними в
порівнянні з ухвалою суду, про перегляд
якої подано заяву.

Із врахуванням вищевказаного, колегія
суддів дійшла висновку, що у допуску до
провадження Верховного Суду України
справи необхідно відмовити.

Разом з тим, посилання заявника на інші
судові рішення, а саме: постанову
Вищого господарського суду України від
20 квітня 2011 року у справі № 5020-12/008-1/132,
постанову Вищого господарського суду
України від 08 лютого 2011 року у справі №
5020-1/112-2/172; рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справі від 25 липня 2012 року; ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справі від 17 січня 2011 року; постанову
Вищого господарського суду України від
15 листопада 2011 року у справі №
36/163-47/160; ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справі від 21 серпня 2013 року; постанову
Вищого господарського суду України від
01 березня 2011 року у справі № 5/242-09;
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справі від 28 березня 2012
року здійснюватися не може, оскільки на
ці судові рішення заявник посилався
при подачі попередніх заяв про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 жовтня 2013 року, за якими у
допуску справи до провадження
Верховного Суду України відмовлено.

Керуючись ст. ст. 73, 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_3, від імені якого діє
представник ОСОБА_4, строк на подання
заяви про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 жовтня 2013 року.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до ОСОБА_3, закритого
акціонерного товариства фірма «Меблі»
про визнання договору купівлі-продажу
недійсним відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик
Судді:
М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

О.В. Попович

О.В. Ступак