АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-ій інстанції - Чех Н.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Кабанченко
О.А., Рубан С.М.

при секретарі: Осмолович
В.С.

за участю:

прокурора: Боса І.В.

позивача: ОСОБА_3

представник позивача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4

представник третьої особи
Солом'янської РДА в м. Києві - Фіщук М.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа -
орган опіки та піклування
Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації, за участю
прокуратури Дніпровського району м.
Києва, про позбавлення батьківських
прав

за апеляційною скаргою ОСОБА_8 в
інтересах ОСОБА_7

на рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулась до
Дніпровського районного суду м. Києва з
позовом до ОСОБА_7, третя особа - орган
опіки та піклування Солом'янської РДА у
м. Києві, за участю прокуратури
Дніпровського району м. Києва, про
позбавлення батьківських прав.
Обґрунтовувала свої вимоги тим, що в
період з 03 вересня 2005 року по 31 січня 2008
року ОСОБА_6 перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 від
шлюбу у сторін є син ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яким піклується позивач.
Вказує на те, що відповідач не
піклується про сина, крім того, він його
ніколи не бачив. Зазначає, що
батьківські права відповідача шкодять
інтересам дитині і не сприяє
гармонійному та всебічному розвитку
хлопчика.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 16 жовтня 2014 року позов
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 третя особа - орган
опіки та піклування Солом'янської РДА у
м. Києві, за участю прокуратури
Дніпровського району м. Києва, про
позбавлення батьківських прав -
задоволено.

Позбавлено ОСОБА_7 батьківських прав
відносно малолітнього сина - ОСОБА_7
Відповідний запис внести до Книги
реєстрації народжень, актовий запис
№1958, складений 22 серпня 2006 року
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Солом'янського районного
управління юстиції.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 16 жовтня 2014 року та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову ОСОБА_6 в повному обсязі.

Посилається на те, що вказане рішення
ухвалене внаслідок неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, неправильно застосовано
норми матеріального та процесуального
права. Зазначає, що відповідач не
відмовляється від виконання своїх
обов'язків щодо утримання дитини проте
через скрутне матеріальне становище не
може в повній мірі утримувати дитину.
Крім того, вказує, що позивач не
дозволяє батьку спілкуватись з сином.

Позивач та третя особа в судовому
засіданні заперечували проти
задоволення апеляційної скарги та
просили її відхилити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явились,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідач та його представник не
з'явились про день, час та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином. Про причини своєї
неявки суду не повідомляли. Тому
відповідно до ст.305 ЦПК України колегія
суддів вирішила розглядати справу за
відсутності відповідача.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що
позбавлення відповідача батьківських
прав відносно малолітнього ОСОБА_7
відповідає інтересам дитини. Колегія
судді погоджується з такими висновками
суду виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
в період з 03 вересня 2005 року по 31 січня
2008 року ОСОБА_6 перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7

Від шлюбу у сторін є син ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом серії НОМЕР_1 від 22 серпня 2006
року, виданого ВРАЦС Солом'янського РУЮ
у м. Києві.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 13 лютого 2007 року стягнуто з
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 на утримання
дитини ОСОБА_7 аліменти у розмірі ј
частки заробітку (доходу), але не менше
30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно, починаючи
з 29 січня 2007 року до досягнення дитиною
повноліття.

Станом на 04 липня 2013 року
заборгованість ОСОБА_7 по аліментам
складає 66489 грн. 52 коп., що
підтверджується розрахунком
заборгованості по аліментах № 973/4 від 04
липня 2013 року.

15 квітня 2011 року ОСОБА_7 оформив заяву, в
якій не заперечує проти позбавлення
його батьківських прав відносно його
сина ОСОБА_7, дана заява посвідчена
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_11
та зареєстровано в реєстрі за № 1897.

Довідкою № 176 від 07 травня 2014 року
вказано, що батько ОСОБА_7 не приймає
участі в житті дитини ОСОБА_7, школу не
відвідує, не виконує свій батьківський
обов'язок стосовно навчання та
виховання.

Висновком Органу опіки та піклування
Солом'янської РДА в м. Києві від 16 липня
2014 року № 108-8107/01 визначено за доцільне
позбавити батьківських прав ОСОБА_7
відносно його сина ОСОБА_7

Згідно зі ч.1-4 ст.150 СК України Батьки
зобов'язані виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини, свого
народу, своєї Батьківщини. Батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя. Батьки
зобов'язані поважати дитину

Відповідно до ст.164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені
батьківських прав, якщо вона, він не
забрали дитину з полового будинку або з
іншого закладу охорони здоров'я без
поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; жорстоко поводяться
з дитиною; є хронічними алкоголіками
або наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини; засуджені
за вчинення умисного злочину щодо
дитини.

Статтею 180 СК України визначено, що
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Пунктами 15, 16 Постанови Пленум
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року
визначено, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, на відібрання
дитини в інших осіб, які незаконно їх
утримують, та інше), що надані батькам
до досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Доводи апелянта, щодо того, що позивач
не дозволяє йому бачитись з сином
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки ОСОБА_7 не надано доказів, що
він будь-яким чином намагався усунути
перешкоди у спілкуванні з сином.

Доводи апелянта про те, що відповідач
не відмовляється від виконання своїх
обов'язків щодо утримання дитини проте
через скрутне матеріальне становище не
може в повній мірі утримувати дитину,
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки обов'язок батьків не лише
матеріально утримувати дитину але й
приймати участь в її вихованні та
піклуванні про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
спілкуватись з дитиною в обсязі,
необхідному для її нормального
самоусвідомлення, надавати дитині
доступ до культурних та інших духовних
цінностей; сприяти засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; виявляти
інтерес до її внутрішнього світу;
створюють умови для отримання нею
освіти.

Тому колегія суддів вважає, що
відповідачем не надано жодного доказу
того, що відповідач намагався приймати
участь у вихованні, піклуванні та
утриманні сина ОСОБА_7, а тому у зв'язку
з ухиленням відповідача від виконання
своїх батьківських обов'язків, колегія
суддів дійшла висновку про
доведеність позовних вимог щодо
позбавлення відповідача батьківських
прав.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, і на законність
оскаржуваного рішення не впливають.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим, відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
внаслідок чого підстав для його
скасування з мотивів викладених в
апеляційній скарзі, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х ВА Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 в інтересах
ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 16 жовтня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: