У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Середино-Будського районного
суду Сумської області від 11 березня 2014
року та рішення апеляційного суду
Сумської області від 6 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ
«Дельта Банк») звернулося до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
13 березня 2006 року між акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено
кредитний договір, за умовами якого
останній надано кредит у розмірі 15 508
доларів США на строк до 13 березня 2011
року зі сплатою 12,5 % річних. 13 березня 2006
року між акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк» та
ОСОБА_5 було укладено договір поруки, за
умовами якого останній поручився за
виконання боржником зобов'язань за
кредитним договором. Внаслідок
неналежного виконання зобов'язань за
кредитним договором станом на 7 грудня
2012 року утворилась заборгованість в
розмірі 80 001 грн 94 коп.

8 грудня 2011 року між акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк»
укладено договір купівлі-продажу прав
вимоги за кредитами.

Ураховуючи викладене, позивач просив
суд стягнути з відповідачів на його
користь заборгованість за кредитним
договором у розмірі 80 001
грн 94 коп.

Рішенням Середино-Будського районного
суду Сумської області від 11
березня 2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за
кредитним договором від 13
березня 2006 року в розмірі 80 001 грн 94 коп.
та 800 грн 02 коп. на відшкодування
сплаченого судового збору. У
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської
області від 6 травня 2014 року рішення
суду першої інстанції в частині
відмови в задоволенні позову
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
указані позовні вимоги задоволено та
стягнуто з відповідачів у солідарному
порядку заборгованість за кредитним
договором від 13 березня 2006 року в
розмірі 80 001 грн 94 коп. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
оскаржувані рішення суду першої
інстанції в частині задоволення позову
та рішення апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального й
процесуального права, та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення суду
першої інстанції в незміненій частині
та рішення апеляційного суду ухвалені
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов ПАТ «Дельта Банк»
і стягуючи кредитну заборгованість із
позичальника, ОСОБА_4, суди, на підставі
належним чином оцінених доказів,
поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України),
дійшли до правильного висновку про те,
що боржник порушив свої кредитні
зобов'язання як перед первісним
кредитором, так і перед новим
кредитором, до якого право вимоги
перейшло в установленому законом
порядку.

Розмір кредитної заборгованості, яка
складається з тіла кредиту та
процентів за користування кредитом,
судами визначено на підставі наданих
доказів, умов договору та вимог закону.

Доводи касаційної скарги щодо пропуску
банком строку позовної давності
безпідставні, оскільки як зазначала
ОСОБА_4 в запереченні на позов (а.с. 69-70),
так і в касаційній скарзі, останній
черговий платіж по кредиту нею вчинено
25 грудня 2008 року, а з позовом банк до
суду звернувся не 2 січня 2013 року (як
зазначає заявник), а 24 грудня 2012 року,
здавши позовну заяву і додатки по пошті
(а.с. 31), що з урахуванням ч. 5 ст. 254 ЦК
України знаходиться в межах трирічного
строку позовної давності.

Прохання касаційної скарги про
скасування судових рішень у повному
обсязі задоволенню не підлягає,
оскільки доводи касаційної скарги не
містять доводів незаконності судових
рішень щодо поручителя, ОСОБА_5,
(ст. 335 ЦПК України), а, крім того,
поручитель не уповноважував заявника
на захист його інтересів.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити рішення
суду першої інстанції в незміненій
частині та рішення апеляційного суду
без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Середино-Будського районного
суду Сумської області від 11
березня 2014 року в незміненій частині та
рішення апеляційного суду Сумської
області від 6 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта