Придніпровський районний суд
Провадження № 2/711/2994/14
Справа № 711/8004/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року
Придніпровський районний суд

м. Черкаси

В складі: головуючого - судді
Колода Л.Д.

при секретарі
Бойко Ю.О., Романовій О.Г.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Азот» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги ,-

В с т а н о в и в:

Позивач ПАТ «Азот» звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги. Свої
позовні вимоги мотивує тим, що згідно з
наказом Фонду Держмайна України про
створення відкритого акціонерного
товариства «Азот» від 24.06.94 р. № 41-АТ,
гуртожиток по АДРЕСА_1 належить до
переліку нерухомого майна, що передано
у власність ПАТ «Азот».

Рішенням виконавчого комітету
Черкаської міської ради від 03.12.2012р. №
1735 затверджено акт приймання-передачі
гуртожитку по АДРЕСА_1 у власність
територіальної громади м. Черкаси та на
баланс КП «Придніпровська служба
утримання будинків» .

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрована та
проживає разом з чоловіком ОСОБА_2 та
сином ОСОБА_4 у кімнатах НОМЕР_1,НОМЕР_2
вищевказаного гуртожитку на підставі
ордеру № 803/039 від 09.12.2005 року.

Внаслідок не сплати за користування
житлово-комунальними послугами у
період з 01.01.2010 року по 03.12.2012 року
квартиронаймачі мають заборгованість
перед позивачем в сумі 5205 грн., що
підтверджується даними з
бухгалтерського обліку позивача.

Згідно з ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу
України, наймач зобов'язаний своєчасно
(щомісяця) вносити плату за житло та
плату за комунальні послуги.

У відповідності до ст. 64 Житлового
кодексу України, члени сім'ї наймача,
які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма
правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору.

Згідно з ч.3 ст. 815 Цивільного кодексу
України, наймач зобов'язаний своєчасно
вносити плату за житло. Наймач
зобов'язаний самостійно вносити плату
за комунальні послуги, якщо інше не
встановлено договором найму.

У відповідності до ст. 820 Цивільного
кодексу України, наймач вносить плату
за користування житлом у строк,
встановлений договором найму житла.

Якщо строк внесення плати за
користування житлом не встановлений
договором, наймач вносить її щомісяця.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання повинне
виконуватися належним чином згідно
умов договору і вимог Цивільного
кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Вимогами ст.19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено, що відносини у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.
Виконавець зобов'язаний підготувати та
укласти із споживачем договір про
надання житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором. У разі якщо
виконавець не є виробником, відносини
між ними та виробником регулюються
окремим договором, який укладається
відповідно до вимог цієї статті.

Згідно роз'яснення Національної
комісії регулювання електроенергетики
України (лист від 05.05.2010р. №2639/11/17-10)
укладення прямих договорів про
користування електричною енергією між
енергопостачальною компанією та
мешканцями гуртожитків можливе лише за
умови набуття гуртожитком статусу
житлового будинку.

Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також дій осіб, що не
передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Між позивачем та відповідачами
відсутній письмовий договір про
надання житлово-комунальних послуг,
проте, зазначені послуги відповідачам
надавались, відповідачі їх приймали,
отже між сторонами склалися фактичні
договірні відносини.

Тому позивач вважає, що відповідачі
зобов'язані сплатити борг за фактичне
користування житлово-комунальними
послугами.

Відсутність договору між сторонами не
може бути підставою для звільнення від
сплати вартості фактично отриманих
відповідачами житлово-комунальних
послуг.

Частиною 3 ст. 118 ЦПК України
передбачено - позовна заява щодо вимог,
визначених у частині першій статті 96
цього Кодексу, може бути подана тільки
в разі відмови у прийнятті заяви про
видачу судового наказу або скасування
його судом.

03.04.2014 р. ПАТ «Азот» звернулось до
Придніпровського районного суду м.
Черкаси із заявою про видачу судового
наказу в порядку ст.96 ЦПК України.

Ухвалою Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 14.04.2014р. товариству
було відмовлено в прийнятті
відповідної заяви та роз'яснено про
право заявника звернутися з вимогами
до суду у позовному провадженні.

В зв»язку цим позивач просить
постановити рішення, яки стягнути з
відповідачів на користь ПАТ «АЗОТ»
заборгованість за користування
житловим приміщенням та комунальні
послуги в сумі 5205 грн. та судові
витрати.

Представник позивача ПАТ «Азот»
по довіреності ОСОБА_5 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
та просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
підтримала заперечення на позов та
суду пояснила, що з позивачем договір
на надання послуг не укладався.
Позивачем безпідставно проведено
нарахування заборгованості та
збільшено площу кімнат на 7,63 кв.м. Крім
цього відповідач при зверненні з
позовом до суду не надав доказів того,
на підставі яких тарифів проводяться
нарахування, ким і коли вони
затверджені. Крім цього на підставі ст.
267 ЦПК України просила в відмовити в
позові, застосувавши строк позовної
давності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в
судовому засідання позов не визнали ,
підтримали заперечення на позов та
просили в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
на підставі їх повного, всебічного та
об'єктивного дослідження, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає до задоволення з наступних
підстав. В судовому встановлено, що
ордеру №803/039 від 09.12.2005 року ОСОБА_1 на
склад сім»ї три особи ( вона чоловік
ОСОБА_2, ОСОБА_6) надано право на
заселення в кімнати НОМЕР_1,НОМЕР_2,
площею 45,7 кв.м. в гуртожитку по АДРЕСА_1.
Позивачі сплачують за користування
гуртожитком з розрахунку 45,7 кв.м.

Згідно з ч.3 ст. 815 ЦК України,
наймач зобов'язаний своєчасно вносити
плату за житло. Наймач зобов'язаний
самостійно вносити плату за комунальні
послуги, якщо інше не встановлено
договором найму.

У відповідності до ст. 820 ЦК України,
наймач вносить плату за користування
житлом у строк, встановлений договором
найму житла.

Згідно ст.19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено, що відносини у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.
Виконавець зобов'язаний підготувати та
укласти із споживачем договір про
надання житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором. У разі якщо
виконавець не є виробником, відносини
між ними та виробником регулюються
окремим договором, який укладається
відповідно до вимог цієї статті.

Позивачем не надано суду доказів того,
що відповідачі відмовилися укласти з
позивачем договір на дання послуг.
Посилання позивача на роз'яснення
Національної комісії регулювання
електроенергетики України (лист від
05.05.2010р. №2639/11/17-10) про те, що укладення
прямих договорів про користування
електричною енергією між
енергопостачальною компанією та
мешканцями гуртожитків можливе лише за
умови набуття гуртожитком статусу
житлового будинку, та застосування
його як аналогії, не можуть стати
підставою для задоволення позову.

Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем заявлено позов про
стягнення заборгованості по
житлово-комунальних послуг за період з
01.01.2010 року по 03.12.2012 року в сумі 5 205 грн.

Доводи позивача про те, що у
відповідачів мається вищевказаний
борг перед позивачем по оплаті
житлово-комунальних послуг не знайшли
свого підтвердження в судовому
засіданні. Судом встановлено, що
договір про надання
житлово-комунальних послуг між
сторонами не укладався, а тому не
зрозуміло, які саме послуги позивач
надавав відповідачам ( їх кількість,
якість), по яких тарифах, ким і коли
вони затверджувалися.

Позивачем надано суду дебіторську
заборгованість на ім.»я ОСОБА_2 , а тому
не зрозуміло, чому борг рахується на
члена сім»ї наймача, а не наймача
ОСОБА_1 , на яку житлову площу і т.д.
Також позивачем не надано суду доказів
того, на яку площу рахується оплата. В
дебіторські заборгованості вказано, що
до 31.08.2010 року площа становила 45,7 кв.м., а
після вказаної дати - 53,33 кв.м. Доказів
того, що житлова площа збільшувалась не
надано. При цьому відповідачам
будь-які повідомлення чи претензії з
приводу того, що була встановлена
більша площа кімнат при інвентаризації
та обмірах, позивачем не направлялися.

Відповідачі наполягали на
застосуванні судом строків позовної
давності. Однак період, за який позивач
просить стягнути борг охоплюється
датами з 01.01.2010 року по 03.12.2012 року ,
строк виконання зобов»язання
переривався оплатами послуг , тому
підстав для застосування строків
позовної давності немає.

Поскільки суд вважає, що доводи
позивача не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні, то
позов до задоволення не піддягає.

Так як відсутні підстави для
задоволення позову, то немає
необхідності вирішувати питання про
стягнення з відповідачів судових
витрат.

Керуючись ст.ст. 66,67,68 ЖК України,
ст.ст. 815,820 ЦК України, ст.19 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», ст. ст. 8, 10,60, 88, 212, 213, 215, 223 ЦПК
України, суд,-

В и р і ш и в:

В позові публічного
акціонерного товариства «Азот» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду
може бути подано протягом десяти днів
з дня проголошення рішення через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Черкаської області.

Головуючий:
Л.Д.Колода