РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

Справа №668/14837/14-ц

Пров. №2/668/3365/14

17.12.2014

Суворовський районний суд м. Херсона у
складі:

головуючого судді - Гаврилова Д.В.

при секретарі - Двіняніній А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
Моторного (транспортного) страхового
бюро України про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 та Моторного (транспортного)
страхового бюро України (МТСБУ) про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

З урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог позивач просив суд
стягнути з відповідачів на його
користь 8465,51 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди та 5000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 20.06.2014
року близько 14 год. 30 хв. на перехресті
вул. Карла Маркса та пров. Козацький в м.
Херсоні, під час дорожньо-транспортної
пригоди, що відбулась за участю ОСОБА_2,
його автомобілю «Gelly Maple 1,8i», державний
номер НОМЕР_1, було завдано механічних
пошкоджень.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Херсона від 04.08.2014 року у справі
№ 666/5236/14-п ОСОБА_2 було визнано винною у
вчинені правопорушення та застосовано
адміністративне стягнення за ст. 124
КУпАП.

Пошкодження транспортного засобу
зафіксовані в протоколі огляду
транспортного засобу, сума збитків
визначена за результатами експертного
автотоварознавчого дослідження № 643
від 14.10.2014 року.

Відповідачами не відшкодована завдана
шкода позивачу тому він звернувся до
суду за захистом свого права. Крім того,
внаслідок ДТП позивачу було завдано
моральної шкоди.

Позивач та його представник в судове
засідання не з'явились, від
представника надано заяву про розгляд
справи за їх відсутності, позовні
вимоги підтримав повністю та просив їх
задовольнити. Проти заочного розгляду
справи не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилась, причини неявки суду не
відомі про час та місце розгляду справи
належним чином була повідомлена.

Представник Моторно (транспортного)
страхового бюро України в судове
засідання не з'явився, до суду надано
заперечення та заяву про розгляд
справи у їх відсутність.

Враховуючи, що представник позивача не
заперечує проти заочного розгляду
справи, суд вважає можливим розглянути
справу без участі сторін на підставі
наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов є
обґрунтованим та підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.06.2014 року
близько 14 год. 30 хв. на перехресті вул.
Карла Маркса та пров. Козацький в м.
Херсоні з вини ОСОБА_2 сталася
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої транспортний засіб
позивача було пошкоджено.

Згідно постанови Дніпровського
районного суду м. Херсона від 04.08.2014
року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення та
накладено адміністративне стягнення.

Володільцем транспортного засобу «Toyota
Auris», державний номер НОМЕР_3, не було
застраховано свою цивільно-правову
відповідальність, та не сплачено
потерпілій стороні заподіяну шкоду.

Виходячи з положень ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до частин 1, 2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

В п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992
судам роз'яснено, що джерелом
підвищеної небезпеки належить
визнавати будь-яку діяльність,
здійснення якої створює підвищену
імовірність заподіяння шкоди через
неможливість контролю за нею людини, а
також діяльність по використанню,
транспортуванню, зберіганню предметів,
речовин і інших об'єктів виробничого,
господарського чи іншого призначення,
які мають такі ж властивості.

Майнова відповідальність за шкоду,
заподіяну діями таких джерел, має
наставати як при цілеспрямованому їх
використанні, так і при мимовільному
прояву їх шкідливих властивостей
(наприклад, у випадку заподіяння шкоди
внаслідок мимовільного руху
автомобіля).

Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі або
відшкодувати завдані збитки у повному
обсязі.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. При цьому моральна
шкода полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що
вимоги позивача щодо відшкодування
йому заподіяної шкоди є
обґрунтованими.

Разом з тим, судом встановлено, що
Моторно (транспортне) страхове бюро
України жодним чином не порушувало
права позивача на отримання
відшкодування та не вчиняло дій, які б
свідчили про невизнання або
оспорювання такого права.

Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власника наземних
транспортних засобів» передбачені
випадки, коли потерпілі мають
можливість отримання відшкодування
від МТСБУ.

В порушення вимог вказаного Закону,
позивачем жодних звернень на адресу
МТСБУ стосовно даної справи не
надходило, таким чином позивач не
виконав дій визначених чинним
законодавством для реалізації свого
права, а відповідно, не має правових
підстав на отримання відшкодування за
рахунок коштів фонду захисту
потерпілих МТСБУ. На підставі
зазначеного позовні вимоги ОСОБА_1 до
МТСБУ суд вважає не мотивованими та
недоведеними, а тому вони не підлягають
задоволенню.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди,
суд виходить з того, що на замовлення
позивача СПД ФОП ОСОБА_5 проведено
експертне автотоварознавче
дослідження, за результатами якого
складено висновок № 643 від 14.10.2014 року.

Згідно цього експертного висновку
вартість матеріального збитку,
завданого позивачу, з урахування
втрати товарної вартості (3174,11 грн.)
складає 7782,53 грн. За проведення
експертного дослідження автомобіля
позивачем сплачено 600 грн. та на
відправлення телеграми на адресу
ОСОБА_2 витрачено 82,98 грн., що
підтверджується матеріалами справи.

Отже розмір матеріальної шкоди, що
підлягає відшкодуванню складає 8465,51
грн. (7782,53 грн. + 600 грн. + 82,98 грн.).

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
враховував, що п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено судам, що розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Враховуючи обставини справи, суд
вважає, що з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню 500 грн. на
відшкодування моральної шкоди, що
відповідатиме характеру та обсягу
страждань, яких зазнав позивач.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивачів підлягають стягненню
понесені ними та документально
підтвердженні судові витрати, які
складаються з судового збору в розмірі
243,6 грн.

Пунктом 48 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про застосування судами
законодавства про судові витрати у
цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року
зазначено, що витрати на правову
допомогу мають бути документально
підтвердженні та доведені, зокрема,
особою, яка надавала правову допомогу,
має бути надано їх розрахунок.

Оскільки в матеріалах справи відсутній
розрахунок витрат на правову допомогу,
суд вважає за необхідне відмовити у
задоволенні вимог про відшкодування
таких витрат.

Керуючись ст.ст. 22, 23 ,1166, 1187,1192 ЦК
України, ст.ст. 88, 209, 213-218 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, м.
Херсон, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, Херсонська область, АДРЕСА_2 )
8465,51 грн. на відшкодування матеріальної
шкоди та 500 грн. на відшкодування
моральної шкоди, а всього 8965,51 грн.

В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, м.
Херсон, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, Херсонська область, АДРЕСА_2 )
судові витрати, які складаються з
судового збору за подачу позову до суду
в розмірі 243,6 грн.

Заочне рішення суду може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження,
дане рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення суду набирає законної
сили відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України, згідно
якого рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СуддяГаврилов Д. В.