У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Нагорняка В.А., Леванчука
А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за скаргою Публічного
акціонерного товариства «БМ Банк» на
дії або бездіяльність посадових осіб
Другого відділу державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції, за касаційною скаргою Другого
відділу державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції
на ухвалу Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 22 липня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 10 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року Публічне акціонерне
товариство «БМ Банк» (далі - ПАТ «БМ
Банк») звернулося до суду зі скаргою на
дії державної виконавчої служби
Другого відділу Луцького міського
управління юстиції.

ПАТ «БМ Банк» посилалось на те, що
суб'єкт оскарження при виконанні
рішення апеляційного суду Волинської
області від 31 січня 2013 року у справі про
стягнення з ОСОБА_4 на користь банку
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 636 488 грн 86 коп. неправомірно, з
порушенням вимог ст. 20, ст. 49 ч. 3, ч. 5 ст.
25, ч. 4 ст. 55, ч. 1 ст. 57, ст. 83 Закону України
«Про виконавче провадження», вчиняв
виконавчі дії, які унеможливлюють
стягнення з боржника суми
заборгованості. ПАТ «БМ Банк» зазначав,
що такими неправомірними діями
державного виконавця також порушено
порядок звернення стягнення на майно
боржника, у зв'язку з чим просив визнати
дії неправомірними, скасувати
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 10 червня 2014 року та
зобов'язати державного виконавця
здійснювати свої дії з додержанням
вимог законодавства та додержуватися
порядку звернення стягнення на майно.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 22 липня 2014 року,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 10 жовтня 2014 року, скаргу задоволено
частково. Визнано дії державного
виконавця Другого відділу ДВС Луцького
міського управління юстиції
Шпірука В.Ю. щодо винесення постанови
про закінчення виконавчого
провадження від 10 червня 2014 року
протиправними та скасовано вказану
постанову. В решті вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Другий відділ
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати ухвалу суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, у задоволенні
скарги ПАТ «БМ Банк» відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
правильно виходив з того, що подаючи
заяву про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
рішення суду про стягнення
заборгованості за кредитним договором
з ОСОБА_4, стягувач ПАТ «БМ Банк»
скористався своїм правом щодо вибору
місця виконання рішення суду за місцем
знаходження майна боржника ОСОБА_4, про
що надав відповідні відомості.
Державним виконавцем не підтверджено,
що боржник дійсно зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1, яку вказала в
своїй заяві.

За таких обставин суд першої інстанції,
з висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції, дійшов
правильного висновку про те, що дії
державного виконавця Другого відділу
ДВС Луцького МУЮ Шпірука В.Ю. з
закінчення виконавчого провадження №
37290068 на підставі п.10 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження» за
заявою боржника ОСОБА_4, яка вказувала,
що проживає та зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1, є неправомірними, а
відповідна постанова такою, що
підлягає скасуванню.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявників з
висновками судів попередніх інстанцій
та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги,
змісту оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при розгляді
даної справи судами попередніх
інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Другого відділу
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 22 липня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 10 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Нагорняк В.А. Леванчук
А.О. Маляренко А.В.