АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді
Оніщука М.І.,

суддів
Українець Л.Д., Крижанівської Г.В.,

при секретарі Троц
В.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«ДЕЛЬТА БАНК» на заочне рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 12 червня 2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК»,
ОСОБА_4 про визнання недійсним договору
іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК»,
ОСОБА_4, в якому просив визнати
недійсним договір іпотеки № 53985 від
07.05.2007, укладений між ОСОБА_3, від імені
якого діяла ОСОБА_4 та АКІБ
«УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ
«ДЕЛЬТА БАНК»).

В обґрунтування заявлених вимог
вказував, що наприкінці березня 2011 року
ним було отримано від АКІБ «УкрСибанк»
вимогу від 24.03.2011 № 30-91/476-1 про
необхідність погашення заборгованості
за кредитним договором, з якої він
дізнався, що він нібито передав в
іпотеку належну йому на праві
власності квартиру № 24, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, і нібито уклав з
цією метою договір іпотеки № 53985 від
07.05.2011. АКІБ «УкрСибанк» переуступило
право вимоги за кредитним договором та
договором іпотеки ПАТ «Дельта Банк». Зі
змісту договору іпотеки йому стало
відомо, що договір іпотеки був
укладений від його імені ОСОБА_4 на
підставі довіреності, посвідченої
приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5 03.05.2007
за реєстровим номером № 595, проте він не
міг видати вказане доручення оскільки
в період з 24.09.2003 по 24.10.2009 перебував за
межами України, а саме проживав у
Великобританії, що підтверджується
паспортом і не міг бути присутнім у
нотаріуса та видати (підписати)
доручення на ім'я ОСОБА_4, що є підставою
для визнання недійсним договору
іпотеки.

Заочним рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 12.06.2014 позов
задоволено - визнано недійсним договір
іпотеки № 53985 від 07.05.2007, укладений між
ОСОБА_3, від імені якого діяла ОСОБА_4 та
АКІБ «УкрСиббанк». Вирішено питання
розподілу судових витрат.

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 09.10.2014 заяву ПАТ «ДЕЛЬТА
БАНК» про перегляд заочного рішення
залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК»,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення скасувати і ухвалити
нове про відмову в задоволенні позову.
Вважає, що суд першої інстанції неповно
з'ясував обставини справи, не дав
належну оцінку наявним у справі
доказам, внаслідок чого ухвалив
незаконне рішення. Також вказує, що при
укладенні та посвідченні договору
іпотеки було дотримано вимог закону, а
нотаріусом перевірено дійсність
довіреності виданої на ім'я ОСОБА_4, яка
підписувала договір іпотеки від імені
ОСОБА_3

Представник позивача в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечував за її
безпідставністю і необґрунтованістю
та просив рішення суду залишити без
змін, оскільки воно ухвалене з
дотриманням вимог закону.

Інші особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином, про причини неявки суд
не повідомили. Колегія суддів визнала
за можливе розглянути справу за
відсутності осіб, які не з'явились,
оскільки їх неявка не перешкоджає
розгляду справи (ч. 2 ст. 305 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення суду,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів
оскаржуване рішення суду повністю
відповідає вказаним вимогам
процесуального закону.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не
підписував довіреність на ім'я ОСОБА_4,
тобто не уповноважував останню діяти
від свого імені, а відтак укладений від
імені позивача ОСОБА_4 договір іпотеки
є недійсним в силу вимог ст.ст. 203, 215 ЦК
України.

Вказаний висновок суду є законним і
обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що 03.05.2007 приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_5 посвідчено
довіреність від імені ОСОБА_3, якою
останній уповноважив ОСОБА_4 бути його
представником в будь-яких установах,
організаціях, незалежно від їх форми
власності та підпорядкування, в тому
числі з правом підпису договору
іпотеки (а.с. 10).

07.05.2007 між ОСОБА_3, від імені якого діяла
ОСОБА_4 та АКІБ «УкрСиббанк», укладено
договір іпотеки № 53985, предметом якого
є однокімнатна квартира АДРЕСА_1 (а.с.
5-6), зокрема, іпотекою забезпечується в
повному обсязі виконання усіх грошових
зобов'язань іпотекодавця за кредитним
договором № 0 від 07.05.2007 та
договором про надання кредитної лінії
№ 0 від 07.05.2007.

08.12.2011 АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «ДЕЛЬТА
БАНК» укладено договір купівлі-продажу
прав вимоги за кредитними
зобов'язанням, яке виникло на підставі
договору про надання споживчого
кредиту № 0 від 07.05.2007.

Звертаючись до суду з даним позовом
позивач вказував, що він не підписував
довіреність на ім'я ОСОБА_4, а відтак
остання не могла від його імені
укладати договір іпотеки квартири, що
належить йому на праві власності.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. У випадках,
встановлених цим Кодексом нікчемний
правочин може бути визнаний судом
дійсним. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України встановлено, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до висновку експертів за
результатами проведення
судово-почеркознавчої експертизи №
14780/14781/13-32 від 28.02.2014 Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз, підпис від імені ОСОБА_3 в
графі «Підпис:______» в довіреності від
03.05.2007, посвідченої ОСОБА_5, приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу, та
зареєстрованої в реєстрі за № 595 на 1
арк. виконано не ОСОБА_3, а іншою особою
з ретельним наслідуванням якомусь
справжньому підпису ОСОБА_3

Таким чином, встановивши вищевказані
фактичні обставини справи та
проаналізувавши норми закону, які
регулюють виниклі спірні
правовідносини сторін, суд першої
інстанції дійшов цілком законного та
обґрунтованого висновку про
недійсність оспорюваного договору
іпотеки, оскільки судом достеменно
встановлено, що ОСОБА_3 не підписував
(не видавав) довіреність на ім'я ОСОБА_4,
тобто не уповноважував останню діяти
від свого імені щодо укладення
іпотечного договору, відтак ОСОБА_4 не
мала необхідного обсягу цивільної
дієздатності укладати іпотечний
договір від імені позивача.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку про необхідність захисту
порушених прав позивача шляхом
визнання недійсним договору іпотеки №
53985 від 07.05.2007, укладеного між ОСОБА_3,
від імені якого діяла ОСОБА_4 та АКІБ
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК».

Отже, суд першої інстанції повно та
всебічно розглянув справу, надав всім
доводам сторін належну правову оцінку,
оцінив належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності та постановив
законне, правильне по суті і
справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи
порушень норм матеріального і
процесуального права, які є підставою
для скасування рішення, в справі не
виявлено.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги не ґрунтуються на
фактичних обставинах справи, наявних і
ній доказах та вимогах закону, а тому є
безпідставними і необґрунтованими.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
при цьому, не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про відхилення апеляційної
скарги та залишення рішення суду без
змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК»
- відхилити.

Заочне рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 12 червня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді