АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7557/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шабанов А. М. Доповідач - Максюта
Ж.І.Категорія 44/46
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого: Максюти Ж.І.,

суддів : Кочкової Н.О.,
Григорченка Е.І.,

при секретарі: Кулику О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

на заочне рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 09 квітня 2014 року,

по цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
"Банк Восток" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7,
ОСОБА_10, треті особи - Сурсько-Литовська
сільська рада, ОСОБА_11 про визнання
осіб такими, що втратили право
користування житловим будинком,
усунення перешкод у користуванні
житловим будинком шляхом виселення та
зняття з реєстрації за місцем
проживання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне акціонерне
товариство «Банк Восток» звернувся до
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_10, треті
особи: Сурсько-Литовська сільська рада,
ОСОБА_11 про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
будинком, усунення перешкод у
користуванні житловим будинком шляхом
виселення та зняття з реєстрації за
місцем проживання.

Заочним рішенням Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 09 квітня 2014 року позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства «Банк Восток»
задовольнені.

Визнано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8,
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_7
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням - будинком
АДРЕСА_1.

Усунуто перешкоди в користуванні
житловим будинком АДРЕСА_1 ПАТ «Банк
Восток» шляхом виселення та зняття з
реєстрації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6,
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_13,
ІНФОРМАЦІЯ_7 з житлового будинку
АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_9,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
просять рішення суду скасувати, та
ухвалити нове про відмову у задоволені
позову у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню за наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 12
листопада 2004 року між Банком та ОСОБА_11
укладено кредитний договір №148/14-04/в,
відповідно до умов якого Банком було
надано ОСОБА_11 грошові кошти у сумі
67000,00 доларів США. Відповідно до п.1.2
Кредитного договору цільовим
використанням кредиту було набуття у
власність нерухомості.

Грошові кошти за Кредитним договором
були направлені в рахунок оплати за
договором купівлі-продажу житлового
будинку та земельної ділянки,
посвідченого 17.11.2004 року приватним
нотаріусом ОСОБА_15, відповідно до якого
ОСОБА_11 набув у власність
домоволодіння АДРЕСА_1.

17 листопада 2004 року (в день укладення
договору купівлі-продажу нерухомого
майна) між Банком та ОСОБА_11 укладено
Іпотечний договір, відповідно до якого
у якості забезпечення виконання
зобов'язань за Кредитним договором
ОСОБА_11 передав у іпотеку
домоволодіння АДРЕСА_1.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_11 своїх
зобов'язань за Кредитним договором
Банк звернувся до Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області з позовом до ОСОБА_11 про
розірвання кредитного договору та
звернення стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості за
Кредитним договором шляхом визнання
права власності на предмет іпотеки -
домоволодіння АДРЕСА_1.

Рішенням Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 21
вересня 2009 року визнано право
власності за Банком на домоволодіння
АДРЕСА_1.

07 травня 2010 року КП Дніпропетровського
району "Бюро технічної інвентаризації"
було зареєстровано право власності на
Домоволодіння за Банком, та отримано
Державний акт на земельну ділянку за
вказаною адресою

Таким чином, Банк набув право власності
на домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі
рішення суду в рахунок погашення
заборгованості за Кредитним договором.

У спірному домоволодінні, згідно
довідки Сурсько-Литовської селищної
ради від 20.06.2013 року №735, зареєстровані
та проживають відповідачі ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2;
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5;
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8; ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_6; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9;
ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_7

10 липня 2013 року на адресу мешканців
домоволодіння АДРЕСА_1, Банком було
направлено повідомлення про виселення
вих.№04/1212, відповідно до якого
мешканцям надавався час протягом місця
виселитися зі спірного домоволодіння
№18а, та здійснити зняття з реєстрації
місця проживання, відповідачі отримали
вказане повідомлення, але до
теперішнього часу вимоги Банку не
виконали.

За вказаних обставин районний суд
прийшов до правильного та
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог про
виселення відповідачів із спірного
домоволодіння та зняття їх з
реєстрації, на підставі вимог ст.ст. 319,
321, 383 ЦК України, згідно яких власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні,
та ст. 150 Житлового кодексу України
власник квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і має право
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд.

Але колегія суддів не може погодитись з
висновком районного суду про визнання
відповідачів особами, що втратили
право користування спірним
домоволодінням на підставі ст.405 ЦК
України.

Висновок суду про те, що житлові права
членів сім'ї власника квартири є
похідними від прав власника житла, тому
припинення права власності особи на
домоволодіння припиняє право членів
його сім'ї на користування цим
домоволодінням - є помилковим.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 405 ЦК України,
член сім'ї власника житла втрачає
право на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Як вбачається з матеріалів цивільної
справи та не заперечується сторонами
спору відповідачі до теперішнього
часу проживають у спірному
домоволодінні, добровільно виконати
вимогу Банку про виселення не бажають,
а тому підстав для визнання
відповідачів такими, що втратили право
користування житловим приміщенням
немає.

Не може бути підставою, для скасування
рішення суду наявність реєстрації та
проживання малолітніх дітей у спірному
домоволодінні, оскільки, як правильно
зазначив суд у своєму рішенні, дітей
було зареєстровано у спірному
домоволодінні вже після того, як право
власності на нього перейшло до Банку,
без згоди останнього на таку
реєстрацію (про що свідчать дати
народження дітей).

Таким чином, рішення суду підлягає
частковому скасуванню, в частині
визнання відповідачів особами, які
втратили право користування спірною
квартирою, а в решті рішення підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 ЦПК України,
апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 -
задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 09 квітня 2014 року скасувати
в частині визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6,
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_13
ІНФОРМАЦІЯ_7 такими, що втратили право
користування житловим приміщенням -
будинком АДРЕСА_1, та відмовити у
задоволені позову в цій частині.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: