РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року Жовтневий районний
суд міста Маріуполя Донецької області
у складі: головуючого - судді Шатілової
Л.Г., при секретарі Марчук К.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Маріуполі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
частину домоволодіння в порядку
спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_2 про визнання права власності
на частину домоволодіння в порядку
спадкування за законом. В
обґрунтування заявлених вимог
зазначила, що її батькам, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, при житті належала на праві
спільної сумісної власності 6/25 частини
домоволодіння АДРЕСА_1 разом з
прибудинковими будівлями. ОСОБА_3, який
постійно проживав у спірному
домоволодінні помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року,
на випадок своєї смерті заповіту не
залишив, тому після його смерті
спадщину фактично прийняла ОСОБА_4, як
така, що пережила другого з подружжя.
Факт прийняття спадщини ОСОБА_4
підтверджується тим, що вона фактично
проживала спільно з спадкодавцем у
вищевказаному домоволодінні, однак при
житті свідоцтва про право на
спадкування за законом на спірну
частину домоволодіння не отримувала.
Після смерті ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_5 року залишилася спадщина у
вигляді 6/25 частини домоволодіння
АДРЕСА_1. Заповіту на випадок своєї
смерті остання також не залишила. Вона
та її рідна сестра ОСОБА_5 є
спадкоємцями першої черги за законом,
після смерті їх матері ОСОБА_4. Однак, її
сестра ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4
року, тому в силу ст. 1266 ЦК України
спадкоємцем є син померлої - відповідач
у справі ОСОБА_2, який у встановленому
законом порядку спадщину не прийняв.
Вона у встановлений законом строк
звернулася до Першої маріупольської
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, але їй було
відмовлено у вчиненні нотаріальних
дій, через неможливість встановити
склад спадкового майна, оскільки
спірне домоволодіння належало ОСОБА_3
та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної
власності, а розмір часток
співвласників не визначено, тому
просила суд визнати за нею право
власності на 6/25 частини домоволодіння
АДРЕСА_1, у складі приміщень: частина
сіней літ. б-1, а саме - сіни «1-1» (11,4 кв.
м.), коридор «1-2» (5,2 кв. м.), житлові
кімнати «1-3» (13,8 кв. м.), «1-4» (9,05 кв. м.),
«1-5» ( 6,80 кв.м.), а всього житловою площею
29,70 кв. м., загальною площею 46,30 кв. м.,
площадку літ. б1, літню кухню літ. Г-1,
сарай літ. В-1, сарай літ. И-1, душ літ. У-1,
в порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Позивачка та її представник ОСОБА_6
надали до суду заяви про розгляд справи
за їх відсутністю, позовні вимоги
підтримали з підстав, викладених у
позові, просили задовольнити їх у
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, до суду надав письмову
заяву про розгляд справи за його
відсутністю, позовні вимоги визнав
повністю, не заперечували проти їх
задоволення.

При зазначених обставинах, суд вважає
за можливе розглянути справу за
відсутністю осіб, які не з'явилися до
суду, оскільки в матеріалах справи є
достатньо доказів для вирішення по
суті спірних правовідносин.

Фіксація судового процесу технічними
засобами не проводилася у
відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК
України, у зв'язку з розглядом справи за
відсутності осіб, які беруть в ній
участь.

Суд, дослідивши надані докази, наявні у
матеріалах справи, приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 06.02.1995 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
належала на праві спільної сумісної
власності 6/25 частини домоволодіння
АДРЕСА_1 /а.с. 9/.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії
НОМЕР_2 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 11.08.1961 року
було зареєстровано шлюб /а.с. 10/.

Згідно свідоцтв про народження серії
НОМЕР_3 /а.с. 11/ та серії НОМЕР_4 /а.с. 12/
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3
року /а.с. 15/. Зі свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_6 вбачається, що ОСОБА_4
помела ІНФОРМАЦІЯ_5 року /а.с. 16/.

Відповідно до свідоцтва про народження
серії НОМЕР_7 ОСОБА_5 є матір'ю
відповідача ОСОБА_2 /а.с. 13/. Згідно
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року /а.с. 14/.

З акту від 18.11.2014 року, складеного КСН
«Морський», вбачається, що ОСОБА_3
проживав разом з дружиною ОСОБА_4 за
адресою: АДРЕСА_1, з моменту вселення по
день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року /а.с. 19/.

Судом також встановлено, що відповідач
у справі ОСОБА_2 у встановленому
законом порядку спадщину, після смерті
ОСОБА_4, не прийняв, що підтверджується
копією спадкової справи /а.с. 33-43/.

Відповідно до Постанови про відмову у
вчиненні нотаріальної дії № 2228/02-31 від
12.11.2014 року ОСОБА_1 було відмовлено у
вчиненні нотаріальних дій, через
неможливість встановити склад
спадкового майна, оскільки спірне
домоволодіння належало ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на праві спільної сумісної
власності, а розмір часток
співвласників не визначено/а.с. 25/.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України,
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму
ВСУ "Про судову практику у справах про
спадкування" № 7 від 30.05.2008 р., свідоцтво
про право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Таким чином, позивачка є такою, що
прийняла спадщину за законом після
смерті матері ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_5 року, відповідач у справі
ОСОБА_2 до нотаріальної контори для
прийняття спадщини у встановлений
законом строк не звертався, та не
заперечував проти визнання права
власності на 6/25 частини спірного
домоволодіння за позивачкою, крім того,
позивачка позбавлена можливості іншим
шляхом оформити правовстановлюючі
документи, а тому суд вважає необхідним
захистити права позивачки та визнати
за нею у судовому порядку право
власності за законом на 6/25 частини
домоволодіння АДРЕСА_1.

Керуючись ст. 321, 1296 ЦК України, ст.ст. 15,
30, 131, 197, 209-210, 212-213 ЦПК України,
Постановою Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року
№ 7 «Про судову практику у справах про
спадкування», суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання права власності на
частину домоволодіння в порядку
спадкування за законом - задовольнити у
повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН
НОМЕР_1, право власності на 6/25 частини
домоволодіння АДРЕСА_1, у складі
приміщень: частина сіней літ. б-1, а саме
- сіни «1-1» (11,4 кв. м.), коридор «1-2» (5,2 кв.
м.), житлові кімнати «1-3» (13,8 кв. м.), «1-4»
(9,05 кв. м.), «1-5» ( 6,80 кв.м.), а всього
житловою площею 29,70 кв. м., загальною
площею 46,30 кв. м., площадку літ. б1, літню
кухню літ. Г-1, сарай літ. В-1, сарай літ.
И-1, душ літ. У-1, в порядку спадкування за
законом після смерті матері ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Донецької області через Жовтневий
районний суд м. Маріуполя. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Л.Г.Шатілова