Справа № 738/2716/14-ц
№ провадження 2/738/487/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року м. Мена

Менський pайонний суд Чеpнiгiвської
областi в складі:

суддi Волошиної Н.В.

з участю: секретаря Костюка
І.А.

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

pозглянувши у вiдкpитому судовому
засiданнi в залі суду м. Мена
Чернігівської області цивільну спpаву
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
дитини,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на її користь на
утримання неповнолітньої дитини. Свій
позов мотивує тим, що з відповідачем по
даній справі з 02 червня 2012 року по 17
липня 2014 року перебувала в
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає
разом з нею та знаходиться на її
утриманні. З відповідачем проживають
окремо, спільного господарства не
ведуть, останній відмовляється
надавати матеріальну та грошову
допомогу на утримання дитини, хоча має
таку можливість, оскільки є
працездатним та матеріально
забезпеченим, працює управляючим на
автомийці, має нерегулярний дохід,
інших дітей немає, а тому просить
стягнути з нього аліменти на утримання
дитини у твердій грошовій сумі в
розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з
дня подачі заяви до суду і до
повноліття дитини.

В судовому засіданні позивач
підтримала свої позовні вимоги,
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві, просила позов
задовольнити та додатково пояснила, що
вона хоч і працює та отримує заробітну
плату у розмірі 8 000 грн., але цих коштів
не вистачає на придбання самого
необхідного для дитини, оскільки
працює і проживає з дитиною в м. Києві
в орендованій квартирі, плата за яку
щомісячно складає 4000 грн. та витрати
за комунальні послуги, також
щомісячно сплачує суму коштів своїй
матері, яка допомагає здійснювати
догляд за дитиною та перебуває в
декретній відпустці замість неї, також
зазначила, що дитячі речі та продукти
харчування дуже дорогі, а відповідач
добровільно не надає грошової допомоги
на утримання дитини. На думку позивача,
відповідач приховує дійсні доходи, має
можливість сплачувати аліменти на
утримання дитини в розмірі 3000 грн.
щомісячно. Після перерви позивач в
судове засідання не з'явилася, до суду
надала заяву про закінчення розгляду
справи без її участі.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав частково, посилаючись на те, що
з вересня 2014 року добровільно
щомісячно перераховує на банківську
карту позивача грошові кошти в розмірі
700-1000 грн., купує дитині необхідні речі,
більше трьох місяців не має постійної
роботи, а тому перебивається
випадковими заробітками, його доходи є
нерегулярні і мінливі, на вказаній
позивачем автомийці ніколи не працював
і не має до неї жодного відношення,
визначений позивачем розмір аліментів
вважає занадто великим для нього та
необґрунтованим, оскільки, на його
думку, вимоги позивача щодо умов та
способу проживання є завищеними,
позивач самостійно виявила бажання
проживати в м. Києві, усвідомлюючи те,
які необхідно нести витрати по найму
житла, купує лише дорогі речі, але він
не може забезпечити їй такий рівень
життя та погодився на стягнення з
нього аліментів на утримання дитини в
розмірі 1200 грн. щомісячно, зазначивши
при цьому, що інших утриманців він не
має, стан його здоров'я задовільний,
будь-якого нерухомого майна на праві
власності немає, проживає також у м.
Києві і несе витрати щодо свого
утримання, у разі офіційного
працевлаштування та наявності
стабільного і більш високого заробітку
буде додаткового надавати матеріальну
допомогу на дитину.

Заслухавши пояснення сторін,
дослiдивши матерiали справи, оцінивши
надані сторонами докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу
України, батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 02 червня 2012 року, який розірвано
рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 17 липня 2014 року (а.с.10).

В шлюбі народився син - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження НОМЕР_1,
виданим відділом реєстрації актів
цивільного стану Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
08 грудня 2012 року (а.с.9).

Як вбачається з довідки Менської
міської ради Менського району
Чернігівської №2181/03-19 від 01 вересня 2014
року, ОСОБА_5 зареєстрований разом зі
своєю матір'ю ОСОБА_2 АДРЕСА_1 (а.с.16).

В судовому засіданні встановлено, що
позивач без реєстрації проживає в
АДРЕСА_2, що підтверджується договором
оренди квартири, укладеним нею 27
серпня 2012 року із ОСОБА_6 (а.с.26-30) і
сторонами не заперечується той факт, що
дитина проживає разом з матір'ю та
перебуває на її утриманні.

З квитанцій № 0К2М53602 від 09 вересня 2014
року, № 0К2М72397 від 08 жовтня 2014 року, №
18ХО29067 від 10 листопада 2014 року
вбачається, що ОСОБА_3 у вересні, жовтні
та у листопаді 2014 році було поповнено
картковий рахунок ОСОБА_2 на суму 700
грн. та по 1000 грн. відповідно (а.с. 35-37). В
судовому засіданні позивач не
заперечувала отримання нею грошових
коштів від ОСОБА_3 у зазначених вище
розмірах та надала виписку по
картковому рахунку від 24 листопада 2014
року за період з 25 жовтня по 24 листопада
2014 року (а.с. 24-25), але вважає такий
розмір грошової допомоги на утримання
дитини занадто малим.

Оскільки на час розгляду справи
домовленості між батьками з приводу
участі відповідача в утриманні дитини
не досягнуто, то аліменти підлягають
стягненню в судовому порядку
відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу
України, в силу якої за рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій формі.

Зокрема, ч. 1 ст. 184 СК України
передбачено, що якщо платник аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про
захист прав дитини, суд повинен
докласти всіх можливих зусиль для того,
щоб забезпечити визнання принципу
загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини.

Відповідно до закону батьки
зобов'язані утримувати своїх дітей
незалежно від того, перебувають вони в
шлюбі чи шлюб між ними розірвано.
Обов'язок батьків утримувати своїх
дітей є безумовним і не залежить від
того, чи є батьки працездатними й чи є в
них кошти, достатні для надання
утримання, а лише враховується судом
при визначенні розміру стягуваних
аліментів.

Розмір призначених аліментів має бути
виправданий дійсними потребами та з
урахуванням матеріального становища
сторін, має виходити з фактичних
обставин справи та мети зобов'язання
щодо утримання.

Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує стан здоров'я
та матеріальне становище дитини, стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів, наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина та інші обставини,
що мають істотне значення, при цьому,
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Згідно із записами у трудовій книжці
НОМЕР_2, виданій ОСОБА_3 26 серпня 2008
року, останній з 2012 року офіційно не
працює (а.с. 33), на обліку в
Чернігівському міському центрі
зайнятості як безробітний не
перебуває, що підтверджується довідкою
№4108 від 21 листопада 2014 року (а.с. 39).

Згідно з наданою на запит суду
інформаційною довідкою з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
та Інформацією з Реєстру прав
власності на нерухоме майно, відомості
у Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно та у Реєстрі прав
власності на нерухоме майно щодо
запитуваної особи, а саме ОСОБА_3,
відсутні.

Відповідно до приписів статей 10 та 60
ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 ЦПК України.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Разом з тим, приписи ч.4 статті 10 ЦПК
України, яка регламентує змагальність
сторін, зазначають, що суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі , їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом. На
виконання приписів вказаної норми
закону позивачу було запропоновано
представити суду додаткові докази щодо
місця роботи відповідача з метою
запиту інформації на підтвердження
його працевлаштування та розміру
отримуваної ним заробітної плати.

Проте позивачем, всупереч приписів
статей 10 та 60 ЦПК України, не
представлено суду жодного належного та
допустимого доказу щодо місця роботи
відповідача. Надані позивачем
роздруківки з мережі Інтернет із
зображенням автомийки, управляючим
якої за її твердженням працює
відповідач, суд не бере до уваги,
оскільки вони не є належним доказом у
справі.

Також в судовому засіданні не знайшли
підтвердження доводи позивача про те,
що дохід відповідача значний і дає
змогу сплачувати аліменти в розмірі 3000
грн. щомісячно.

Відповідач має нерегулярний, мінливий
дохід, обов'язок утримувати батьками
своїх неповнолітніх дітей є
безумовним, тому є всі підстави для
стягнення аліментів з відповідача і
визначення їх розміру у твердій
грошовій формі.

На підставі викладеного та враховуючи
пояснення та заперечення обох сторін,
їх життєві та сімейні обставини,
матеріальний стан, сімейний стан
платника аліментів, відсутність у
нього інших утриманців, стан його
здоров'я, те, що він є працездатною
особою, його обов'язок утримувати
дитину до досягнення повноліття і
створювати необхідні передумови для її
розвитку і забезпечення організації
життя, часткове визнання ним позову, а
також те, що розмір аліментів має бути
виправданий дійсними потребами, суд
приходить до висновку про часткове
задоволення позову ОСОБА_2 та стягнення
на її користь на утримання дитини -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій
грошовій в сумі в розмірі 1200 гривень
щомісячно, починаючи з 04 листопада 2014
року і до досягнення дитиною
повноліття.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий
збір підлягає стягненню з відповідача
на користь держави.

Кеpуючись, ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного
Кодексу України, ст.ст. 3, 10, 57-60, 88, 212- 215,
367 ЦПК України, суд -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
малолітньої дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в
розмірі 1 200 (одна тисяча двісті)
гривень, щомісяця, починаючи з 04
листопада 2014 року і до досягнення
дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
243,60 грн. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць
пiдлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутніми у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з моменту отримання
його копії.

Суддя
Н. В. Волошина