Справа 206/6979/14-ц
Провадження 2/206/1621/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" грудня 2014 р. Самарський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретарі Щербини Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровськ цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

29 жовтня 2014 року позивач звернулася до
суду з вказаним позовом, який
обґрунтувала тим, що 9 жовтня 1982 року
вона уклала шлюб з відповідачем. Від
шлюбу неповнолітніх дітей вони не
мають. Шлюбні відносини суттєво
погіршилися з вересня 2014 року через те,
що відповідач став зловживати
спиртними напоями, ображати її та
погрожувати розправою, а зневажливість
до неї та відсутність взаєморозуміння,
остаточно призвели до втрати поваги
один до одного.

13 листопада 2014 року ухвалою суду
сторонам було надано строк для
примирення (а.с.13).

В судовому засіданні позивач просила
задовольнити позовні вимоги, оскільки
вжити судом заходи щодо примирення
сторін позитивного результату не дали,
відповідач свого ставлення до неї не
змінив та майже не намагався з нею
примирятися.

Відповідач після спливу строку на
примирення в судове засідання не
з'явився.

Суд, вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у шлюбі з 9 жовтня 1982 року,
про що свідчить копія свідоцтва про
шлюб (а.с.3).

Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей
не мають.

В судовому засіданні сторони визнали,
що шлюбні відносини суттєво
погіршилися між ними ще у вересні 2014
року та з того часу вони проживають
окремо.

Причиною розірвання шлюбу позивач
зазначає те, що відповідач став
зловживати спиртними напоями, ображати
її та погрожувати розправою, а
зневажливість до неї та відсутність
взаєморозуміння, остаточно призвели до
втрати поваги один до одного та
викликали небажання продовжувати
сімейне життя. Саме таке ставлення
чоловіка до неї, стало наслідком
розладу у сім'ї, після чого вона стала
проживати окремо.

Вказані вище спірні правовідносини
регулюються Сімейним кодексом України.

В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб
припиняється шляхом його розірвання за
позовом одного з подружжя на підставі
рішення суду у відповідності зі ст. 110
цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України
суд з'ясовує фактичні взаємовідносини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, приймає до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інших обставин
життя подружжя. Суд ухвалює рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя та збереження шлюбу
суперечило би інтересам одного з них,
інтересам їх дітей, які мають суттєве
значення.

Згідно п. 10 роз'яснень Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 11
від 21.12.2007р. «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», проголошена
Конституцією України охорона сім'ї
державою полягає, зокрема, в тому, що
шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей. Із цією метою суди
повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя.

У відповідності до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року N 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», суд
застосовував передбачені ч. 1 ст. 111 СК
України заходи щодо примирення
подружжя.

13 листопада 2014 року суд своєю ухвалою
надавав сторонам строк для примирення
(а.с.13).

Позивач в судовому засіданні
наголосила на тому, що відповідач
заходів для примирення жодних не
вживав та не бажає цього робити.

У пункті 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007р.
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя»,
зазначається, що якщо після закінчення
призначеного судом строку примирення
подружжя не відбулося і хоча б один з
них наполягає на припиненні шлюбу, суд
вирішує справу по суті.

З огляду на те, що позивач після спливу
строку на примирення наполягає на
задоволенні позовних вимог, а
відповідач в судове засідання не
з'явився, про свій намір зберегти
сімейні стосунки не наголосив, а
заходів примирення зі свого боку
жодних не здійснив, тому суд приходить
до висновку про необхідність
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного
кодексу України, ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60,
130, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований
09 жовтня 1982 року виконавчим комітетом
Пролетарської сільської ради
Магдалинівського району
Дніпропетровської області (актовий
запис № 11), розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплачений нею судовий збір в сумі 243,60
гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через Самарський
районний суд м. Дніпропетровська.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий суддя:
Кушнірчук Р.О.