Ухвала

іменем україни

26 грудня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Кузнєцов В.О., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Косівського районного суду
Івано-Франківської області від 16
вересня 2014 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду
Івано-Франківської області від 28
жовтня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи:
Старокутська сільська рада
Косівського району Івано-Франківської
області, ОСОБА_4, про визнання особи
такою, що втратила право користування
житлом,

в с т а н о в и в:

У червні 2012 року ОСОБА_2 звернулась в
суд із зазначеним вище позовом до
ОСОБА_3, мотивуючи свої вимоги тим, що
вона проживає у житловому будинку
АДРЕСА_1, який належить їй на праві
власності. В зазначеному будинку
зареєстрована ОСОБА_3, яка у червні 2013
року зареєструвала шлюб, створила нову
сім'ю і перейшла проживати в
господарство чоловіка по АДРЕСА_2.
Посилаючись на те, що ОСОБА_3 більше
року не проживає в належному їй
житловому будинку, просила визнати
відповідачку такою, що втратила права
на житло в житловому будинку АДРЕСА_1 та
зобов'язати Старокутську сільську раду
Косівського району зняти ОСОБА_3 з
реєстрацій місця проживання.

Рішенням Косівського районного суду
від 16 вересня 2014 року, залишеним без
змін ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 28 жовтня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
ухвалені у справі судові рішення
скасувати та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Відмовляючи у задоволені позову, суд
першої інстанції з висновком якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що співвласник житлового будинку
ОСОБА_4 не заперечує про проживання
доньки ОСОБА_3 в належній їй частині
будинку, яка зареєстрована в цьому
будинку та іншого житла не має, а тому,
відповідачка не підлягає визнанню
такою, що втратила права на житло.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків судів вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи:
Старокутська сільська рада
Косівського району Івано-Франківської
області, ОСОБА_4, про визнання особи
такою, що втратила право користування
житлом.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних
В.О. Кузнєцов і
кримінальних справ