АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/3103/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3487/14
Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю. А.
Доповідач Прядкіна О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.,

Суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.

При секретарі: Кальник А.М.

За участі: позивача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 13 жовтня
2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ОСОБА_1звернувся до
суду з даним позовом.Вказував, що 22.11.2013
року уклав із відповідачем усний
договір, згідно з яким передав йому
автомобіль Опель Аскона 1982 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_1, зареєстрований
Лубенським МРЕВ 14.08.1997 року, на
підтвердження чого відповідач написав
розписку про те, що буде ним
користуватися та щомісячно
виплачувати ОСОБА_1 по 1000-1300 грн. до
повної виплати суми боргу. За грудень
2013, січень 2014 та лютий 2014 р. відповідач
сплачував кошти, однак надалі
повідомив що автомобіль розбитий в ДТП
та він відмовляється від оплати
подальшої суми боргу , який становить
16000 грн. У зв'язку з вказаним, просив
стягнути на його користь із
відповідача вказану суму боргу за
договором позики та 4 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 13 жовтня
2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором позики відмовлено.

Рішення оскаржив ОСОБА_1, який в
апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів, перевіривши справу в
межах заявлених вимог і апеляційного
оскарження, приходить до висновку, про
відхилення апеляційної скарги з таких
підстав:

Судом першої інстанції вірно
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що 27.04.2007 року відповідно до
довіреності ОСОБА_3 уповноважила
ОСОБА_1 розпоряджатися належним їй
автомобілем Опель Аскона 1982 року
випуску, кузов НОМЕР_2 д.н.з. НОМЕР_1,
зареєстрованого Лубенським МРЕВ 14.08.1997
року.

Відповідно до розписки від 22 листопада
2013 року ОСОБА_2 взяв автомобіль Опель
Аскона 1982 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 в
оренду з подальшим правом викупу за 20 000
грн. та зобов'язався сплачувати
кожного місяця з 20 по 1 число поточного
місяця по 1000-1300 грн.

На виконання умов вказаної розписки
відповідач сплатив ОСОБА_1 грошові
кошти на загальну суму 4000 грн. (а.с. 10).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, районний суд виходив з того, що
розписка не підтверджує факту
укладення між позивачем і відповідачем
саме договору позики у виниклих між
сторонами спірних правовідносинах,
оскільки автомобіль не є річчю, що
визначена родовими ознаками, а тому не
може бути предметом договору позики.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1
вважає, що відповідач має перед ним
борг за договором позики.

Між тим, за змістом ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Стаття 1049 ЦК України встановлює
обов'язок позичальника повернути
позику (грошові кошти) у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. У випадку
порушення договору позичальником
наступають наслідки, встановлені ст. 1050
ЦК України.

Суд першої інстанції, аналізуючи
зміст правовідносин сторін, вірно
зазначив, що позивач не передавав
ОСОБА_2 ні грошові кошти, ні інші речі,
визначені родовими ознаками.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком районного
суду, оскільки правовідносини, які
склалися у сторін виникли з договору
оренди автомобіля, визначених ст. 798 ЦК
України.

Інші доводи скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 13 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржене
протягом 20 днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

СУДДІ: