№ 207/4042/14-ц
№ 2/207/1701/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року Баглійський районний
суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:

судді:
Литвинчука В.П.

при секретарі:
Єрмаковій Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м.
Дніпродзержинську справу за позовом
ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Баглійської районної у м.
Дніпродзержинську ради, третя особа
7-ма Дніпропетровська державна
нотаріальна контора, про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до виконавчого комітету
Баглійської районної у м.
Дніпродзержинську ради, третя особа
7-ма Дніпропетровська державна
нотаріальна контора, про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом.

В обгрунтування пред*явлених позовних
вимог пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її
чоловік ОСОБА_2. Після смерті чоловіка
відкрилась спадщина на квартиру
АДРЕСА_1. Спадкова квартира на праві
власності належала її покійному
чоловіку. Покійним чоловіком заповіту
не було складено. Вона є спадкоємцем
першої черги за законом та в
установлений законом строк звернулась
до нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини. 19 квітня 2008 року
нею було отримано свідоцтво про право
власності в порядку спадкування за
законом на ? частину вказаної квартири.
З невідомих їй причин інша ? частина
квартира їй у спадщину не визначена. Як
єдиний спадкоємець, дружина покійного,
вона знову звернулась із заявою до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини на іншу ? частину квартири.
Однак, у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом на все спадкове
майно, всю квартиру, після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка, постановою
нотаріуса від 15 липня 2014 року їй було
відмовлено з незрозумілої для неї
підстави: у зв*язку із наявністю іншого
спадкоємця. Разом з тим, їй відомо, що,
крім неї, інших спадкоємців у покійного
чоловіка не було. Батько її нині
покійного чоловіка помер ІНФОРМАЦІЯ_2.
Тобто, після смерті її чоловіка, а свого
сина. Вона до теперішнього часу
зареєстрована та проживає у квартирі
та фактично прийняла спадщину. За весь
цей час, після смерті чоловіка, ніхто не
заявив свої права на ? частину
квартири. Просить позов задовольнити,
визнавши за нею право власності в
порядку спадкування за законом на 1/2
частину квартири, яка нею до цього часу
не була успадкована.

Представниця позивачки вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
та пояснила, що спадкоємцями після
смерті ОСОБА_2, чоловіка позивачки, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, були визнані
позивачка та його батько, ОСОБА_3. Вони,
спадкоємці, в установлений законом
строк звернулись із заявами до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини за законом. Однак, батько
покійного чоловіка позивачки, ОСОБА_3,
до нотаріальної контори для отримання
свідоцтва про право власності в
порядку спадкування за законом на ?
частини квартири не з*явився і помер
ІНФОРМАЦІЯ_2. Вважає, що ОСОБА_3, хоч і
звернувся 12 березня 2001 року із заявою
про прийняття спадщини після смерті
сина, спадщини не прийняв. Позивачка до
теперішнього часу проживає у спадковій
квартирі та фактично вступила у права
власності в порядку спадкування за
законом. Позивачка є спадкоємцем 5-ї
черги після смерті ОСОБА_3, батька
чоловіка. До теперішнього часу ніхто
права на ? частину квартири не
пред*явив. Тому єдиним спадкоємцем
після смерті чоловіка залишилась
позивачка і повторно звернулась до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини. Однак, нотаріус,
знаючи, що вже немає спадкоємців, не
повністю виконала вимоги закону, ст. 1277
ЦК України, і не повідомила виконавчий
комітет, що немає спадкоємців.

Представник відповідача пред*явленого
позову на визнала та пояснила, що після
смерті ОСОБА_2 є інший спадкоємець. У
задоволенні позову просила відмовити.

Суд, вислухавши сторони, представника
позивачки, дослідивши матеріали
цивільної справи, вважає, що у
задоволенні позовних вимог необхідно
відмовити.

У судовому засіданні було встановлено,
що нині покійному ОСОБА_2, чоловіку
позивачки, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на
праві власності належала квартира
АДРЕСА_1.

Покійним ОСОБА_2 заповіту складено не
було.

Відповідно до ст. 529 ЦК України /1963р./,
який діяв на той час, позивачка по
справі та ОСОБА_3, батько спадкодавця,
були спадкоємцями першої черги за
законом після смерті ОСОБА_2 та
звернулись до нотаріальної контори з
заявами про прийняття спадщини.

Позивачкою було отримано свідоцтво про
право власності в порядку спадкування
за законом на ? частину квартири
АДРЕСА_1.

Іншим спадкоємцем першої черги за
законом на той час, батьком спадкодавця
ОСОБА_3, свідоцтво про право власності
в порядку спадкування за законом
отримано не було та він помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивачка повторно звернулась до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини після смерті
чоловіка, але вже всієї квартири
квартири АДРЕСА_1.

Однак у видачі їй свідоцтва про право
на спадщину за законом на всю квартиру
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка
ОСОБА_2 було відмовлено із-за наявності
іншого спадкоємця - ОСОБА_3, батька
спадкодавця.

Згідно ст. 2 Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного Кодексу України,
який набрав чинності 01 січня 2004 року,
--- Цивільний Кодекс Української РСР
від 18 липня 1963р. був визнаний таким, що
втратив чинність з 01 січня 2004 року.

Відповідно до ст.4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
Кодексу України: "Цивільний Кодекс
України застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності. Щодо цивільних відносин, які
виникли до набрання чинності Цивільним
Кодексом України, положення цього
Кодексу застосовуються до тих прав і
обов*язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання набрання ним
чинності."

Згідно зі ст. 5 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
Кодексу України: "Правила книги шостої
Цивільного кодексу України
застосовуються також до спадщини, яка
відкрилася, але не була прийнята ніким
із спадкоємців до набрання чинності
цим Кодексом."

У судовому засіданні була оглянута
спадкова справа № 682/2000 до майна
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, яка
судом була витребувана із нотаріальної
контори.

Зі спадкової справи вбачається, що
позивачка до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
смерті чоловіка звернулась 21 жовтня 2000
року. Тобто, у встановлений законом
строк. У поданій до нотаріальної
контори заяві вказала, що, крім неї,
спадкоємцем за законом ще є батько
померлого ОСОБА_3.

12 березня 2001 року до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, також у встановлений законом
строк, звернувся батько померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 --- ОСОБА_3, якому
нотаріусом були роз*яснені вимоги ст.535
ЦК України /1963р./.

Відповідно до ст.548 ЦК України /1963р./:
"Для прийняття спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженням. Прийнята
спадшина визнається належною
спадкоємцю з часу відкриття спадщини."

Згідно зі ст.549 ЦК України /1963р./:
"Визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: якщо він подав нотаріальному
органові за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини."

Таким чином, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2
батько спадкодавця ОСОБА_3 прийняв
спадщину.

Тому, відповідно до вимог ст. 5
Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного Кодексу України, він набрав
чинності 01 січня 2004 року, Правила книги
шостої Цивільного кодексу України у
даному випадку не застосовуються.

Цивільний Кодекс України /2004р./
застосовується до цивільних відносин,
які виникли після набрання ним
чинності. Щодо цивільних відносин, які
виникли до набрання чинності Цивільним
Кодексом України, положення Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов*язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

У судовому засіданні було встановлено,
що цивільні відносини виникли,
існували та перестали існувати до
набрання чинності Цивільним Кодексом
України, який набрав чинності 01 січня
2004 року.

При таких обставинах суд, оцінюючи всі
докази, зібрані по справі у їх
сукупності, вважає, що у задоволенні
позовних вимог необхідно відмовити.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд вважає, що понесені
позивачкою судові витрати у вигляді
судового збору необхідно покласти на
позивачку.

Керуючись ст.,ст. 524,525,526,527,529,548,549 ЦК
України /1963р./, ст.,ст. 6-14,60,212-218 ЦПК
України,суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Баглійської
районної у м. Дніпродзержинську ради,
третя особа 7-ма Дніпропетровська
державна нотаріальна контора, про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом --- відмовити.

Судові витрати у вигляді судового
збору у сумі 243 гривень 60 копійок
покласти на позивачку.

Рішення може бути оскаржене на протязі
10 днів з моменту його оголошення до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Баглійський районний суд
м. Дніпродзержинська.

Суддя: /
Литвинчук В.П. /