Справа № 487/6171/14-ц
Провадження № 2/487/2302/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01.12.2014 року Заводський районний суд
м. Миколаєва

у складі: головуючого - судді Агєєвої
Л.І.

при секретарі Ткаченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договорами позики та відшкодування
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

18.06.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики в
сумі 35100,00 грн. та відшкодування
моральної шкоди в сумі 2000,00 грн.

До суду надійшла заява представника
позивача про уточнення позовних вимог,
в якій остаточно просила стягнути з
відповідачки заборгованість за
договором про надання грошової позики
в сумі 39903,00 грн., а саме: 38850,00 грн. -
основного боргу, 1053,00 грн. три проценти
річних, а також моральну шкоду в сумі 2000
грн., понесений судовий збір в сумі 540,83
грн. В подальшому просила розглядати
справу у її відсутність, не
заперечувала проти винесення заочного
рішення.

Відповідачка в судове засідання не
з'явилася, причину неявки суду не
повідомила, про день і час розгляду
справи була повідомлена належним
чином.

За згодою представника позивача, суд
ухвалив розглядати справу відповідно
до вимог ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20 січня 2007 року
між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем
ОСОБА_2 був укладений договір б/н про
надання грошової позики. Позика була
надана відповідачці у сумі 3000 доларів
США. Відповідачка зобов'язалася
повернути суму боргу за першою вимогою
позивача.

Наприкінці 2012 року позивач звернувся
до відповідачки з вимогою повернути
йому заборгованість за договором
позики, але відповідачка ОСОБА_2 свої
зобов'язання належним чином не
виконала, внаслідок чого утворилася
заборгованість в сумі 38850,00 грн.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися
відповідачем належним чином
відповідно до умов договору, а
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

За вимогами ст. 1047 ЦК України для
договору позики на зазначену суму
передбачена обов'язкова письмова
форма. Підтвердженням укладення
договору позики та його умов може бути
надана розписка позичальника, яка
посвідчує факт передачі йому
позикодавцем визначеної грошової суми
або визначеної кількості речей.

У відповідності до ст. 1049 ЦК
України, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі, що
були йому передані позикодавцем), у
строк та порядку передбаченими
договором.

На теперішній час умови договору
позики від 30 квітня 2010 року
відповідачем не виконано, про що
свідчить оригінал розписки, наданий
позивачем до суду.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст.625 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1
про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості
за договором позики з урахуванням
трьох процентів річних у загальній
сумі 39903,00 грн. обґрунтовані та
підлягають задоволенню, оскільки
розрахунок загальної суми
заборгованості здійснено з
урахуванням вимог діючого
законодавства.

Що стосується вимог позивача про
стягнення з відповідачки спричиненої
моральної шкоди, то суд вважає, що дані
вимоги підлягають частковому
задоволенню у сумі 200,00 грн., оскільки
несвоєчасне повернення позики
призвело до певних моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволені
яких позивачеві відмовлено, тому з
відповідачки на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір у сумі
401,03 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 209, 212-215,
218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 заборгованість за договором
позики від 20.01.2007 року у сумі 39903,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 200,00 грн. - моральної шкоди.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення набуває законної сили
протягом 10 днів.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
місцевий суд в порядку ст. 294 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: Л. І. АГЄЄВА