Справа № 351/1427/14-ц
Номер провадження №2/351/683/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року
м. Снятин

Снятинський районний суд
Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді -
Собко В.М. ,

з участю секретаря -
Плахіна М.З. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Підвисоцької сільскої ради про захист
честі та гідності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до
ОСОБА_2, Підвисоцької сільскої ради про
захист честі і гідності, який мотивував
тим, що в ході кримінальної справи №
351/2732/13-к, по обвинуваченню ОСОБА_3 у
скоєнні злочину відносно позивача
передбаченого ст.125 КК України,
сільський голова с. Підвисоке ОСОБА_2,
як свідок в протоколі допиту 22.08.2013 р.,
вказав завідомо недостовірну
інформацію щодо позивача, а саме «на
ОСОБА_1 до виконкому сільської ради
неодноразово поступали скарги на його
поведінку, від сусідів та від ОСОБА_3, а
також ОСОБА_1 неодноразово зривав
роботу сесії сільської ради с.
Підвисоке", засудженому ОСОБА_2 надав
недостовірну характеристику вказавши,
що жодних скарг на нього не поступало.
Голова сільської ради змалював
засудженого порядною людиною, а
потерпілого зобразив як людину
асоціальної поведінки, що дало змогу
ОСОБА_3 насміхатись з позивача, та
створило умови необ'єктивної оцінки
ОСОБА_1 зі сторони суду.

Позивач вказує, що він є людиною
зразкової поведінки, людиною, яка
керується вищими моральними нормами і
принципами, а тому він вважає, що дії
ОСОБА_2 принизили його честь та
гідність, та створили стійкий душевний
дизбаланс та страждання.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2, на момент
вчинення вище згаданих дій, перебував у
досить неприємному кримінальному
судовому процесі з татом позивача
ОСОБА_4, і як зацікавлена особа не міг
його об'єктивно оцінювати, позивач
24.12.2013р. звернувся до секретаря
Підвисоцької сільської ради з
відповідною заявою надати йому
об'єктивну характеристику, однак
16.01.2014р. одержав характеристику від
голови, такого ж змісту як і в його
протоколі допиту. Позивач вважає, що
ОСОБА_2 зловживає своїм службовим
становищем, та використовує його, у
спосіб тиску на родичів ОСОБА_4 з метою
свого морального задоволення, та
керується своїми, власними амбіціями.

Тому позивач просить суд визнати дії
ОСОБА_2 незаконними, зобов'язати ОСОБА_2,
публічно вибачитись переді ним, за
розповсюдження недостовірних
відомостей, що паплюжать та принижують
його честь і гідність, стягнути з
ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 5000 грн.
моральної шкоди, завданої
розповсюдженням неправдивих
відомостей, що принижують його честь та
гідність та зобов'язати Підвисоцьку
сільську раду надати йому об'єктивну
характеристику, також просив судові
витрати покласти на відповідача.

Позивач подав до суду заяву, якою свої
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, просив суд позов задоволити, а
розгляд справи провести без його
участі та не заперечує проти заочного
розгляду справи у відсутності
відповідача.

Відповідач та його представник у
судовому засіданні позов заперечили з
підстав невідповідності останнього
фактичним обставинам справи.

Дослідивши матеріали справи суд
вважає, що всі наведені докази є
обґрунтованими та підставними, а тому
враховуючи, що негативна інформація
щодо позивача, висловлена
Відповідачем, має характер наклепу
(тобто поширення завідомо неправдивої
інформації, що ганьбить іншу особу),
така необґрунтована характеристика
пригнічує честь та гідність людини. то
така інформація не є оціночним
судженням, а отже, підлягає
спростуванню, однак суд вважає, що
розмір моральної шкоди у 5000,00 грн.
завищений, тому суд приходить до
переконання, що позов підлягає до
часткового задоволення.

Пригнічення немайнових прав, відносно
яких Конституцією України передбачено
обов'язок ставитись з повагою,
обґрунтовується тим, що жодній
нормальній цивілізованій людині
неприємно чути (дізнаватись) про себе
безпідставні звинувачення у вчиненні
злочинних діянь та інших ганебних
вчинків, з точки зору моралі.

Конституцією України кожному
гарантується право на свободу думки і
слова, на вільне вираження своїх
поглядів і переконань (ст.34).

Разом з тим відповідно до ст. 68
Конституції України кожен зобов'язаний
неухильно додержуватися Конституції
та законів України, не посягати на
права і свободи, честь і гідність інших
людей. Праву на свободу думки і слова,
на вільне вираження своїх поглядів і
переконань відповідає обов'язок не
поширювати про особу недостовірну
інформацію та таку, що ганьбить її
гідність, честь чи ділову репутацію.

У зв'язку з цим ст. 32 Конституції
України передбачено судовий захист
права спростовувати недостовірну
інформацію про себе і членів своєї
сім'ї. Ніхто не може зазнавати
втручання в його особисте і сімейне
життя, крім випадків, передбачених
Конституцією. Не допускається
збирання, зберігання, використання та
поширення конфіденційної інформації
про особу без її згоди, крім випадків,
визначених законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

Відповідно до Конституції України та
ч.1 ст.270 ЦК України фізична особа має
право на життя, право на охорону
здоров'я, право на безпечне для життя і
здоров'я довкілля, право на свободу та
особисту недоторканність, право на
недоторканність особистого і
сімейного життя, право на повагу до
гідності та честі, право на таємницю
листування, телефонних розмов,
телеграфної та іншої кореспонденції,
право на недоторканність житла, право
на вільний вибір місця проживання та на
свободу пересування, право на свободу
літературної, художньої, наукової і
технічної творчості.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму
Верховного суду України від 27.02.2009 року
№1 "Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи", під
поширенням інформації слід розуміти:
опублікування її у пресі, передання по
радіо, телебаченню чи з використанням
інших засобів масової інформації;
поширення в мережі Інтернет чи з
використанням інших засобів
телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
відомості про події та явища, яких не
існувало взагалі або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності (неповні або перекручені).

Цивільний кодекс України, зокрема, ст.
275 передбачають способи захисту
особистих немайнових прав.

Так, фізична особа має право на захист
свого особистого немайнового права від
протиправних посягань інших осіб.
Захист особистого немайнового права
здійснюється способами, встановленими
главою 3 ЦК України.

За ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

Захист особистого немайнового права
може здійснюватися також іншим
способом відповідно до змісту цього
права, способу його порушення та
наслідків, що їх спричинило це
порушення (ч.2 ст.275 ЦК України).

В той же час, ст. 277 ЦК України
передбачає спеціальний спосіб захисту
особистих немайнових прав:
спростування недостовірної
інформації.

Спростування недостовірної інформації
здійснюється особою, яка поширила
інформацію. Спростування
недостовірної інформації здійснюється
незалежно від вини особи, яка її
поширила. Спростування недостовірної
інформації здійснюється у такий же
спосіб, у який вона була поширена. Таким
чином, інформація, яку поширив
Відповідач, не відповідає дійсності та
є недостовірною, оскільки вона не
підтверджена жодним доказом. При цьому,
поширена інформація є доведеною до
відома багатьох осіб.

Порушення прав позивача поширенням
недостовірної інформації полягає в
тому, що такі відомості ганьблять його
честь, гідність та створили умови
необ'єктивної оцінки ОСОБА_1 зі сторони
суду. Факт розповчюдження відповідачем
ОСОБА_2 недостовірної інформації про
ОСОБА_1 підстверджується протоколом
допиту свідка ОСОБА_2 від 22.08.2013 р.

На підставі наведеного суд вважає, що
слід визнати незаконними дії ОСОБА_2,
зобов'язати ОСОБА_2 публічно вибачитись
перед ОСОБА_1 за розповсюдження
недостовірних відомостей, що паплюжать
та принижують його честі і гідність та
зобов'язати Підвисоцьку сільську раду
надати ОСОБА_1 об'єктивну
характеристику, а розмір моральної
шкоди зменшити до 1000,00 грн.

Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. В зв'язку
з цим, суд приходить до висновку про
обґрунтованість вимог позивача про
стягнення з відповідача судових
витрат, а тому із ОСОБА_2 слід стягнути у
користь ОСОБА_1 243,60 грн. сплаченого
судового збору.

Керуючись ст.ст. 213-214, 224-226 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Визнати незаконними дії ОСОБА_2.

Зобов'язати ОСОБА_2 публічно вибачитись
перед ОСОБА_1 за розповсюдження
недостовірних відомостей, що паплюжать
та принижують його честі і гідність.

Стягнути з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 1000,00
(одну тисячу) грн. моральної шкоди,
завданої розповсюдженням неправдивих
відомостей, що принижують його честь і
гідність.

Стягнути з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 243,60
грн. судового збору.

Зобов'язати Підвисоцьку сільську раду
надати ОСОБА_1 об'єктивну
характеристику.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення через Снятинський
районний суд. У разі відсутності
сторін, під час проголошення судового
рішення подається апеляційна скарга
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного
суду Собко В.М.