РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 390/2308/14-ц

Провадження № 2/390/689/14

"11" грудня 2014 р. Кіровоградський
районний суд Кіровоградської області у
складі:

головуючого судді - Квітки О.О.,

при секретарі - Шматковій А.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні в м.
Кіровограді цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору Соколівська
сільська рада Кіровоградського району
Кіровоградської області, про визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельку ділянку та
скасування його державної реєстрації,

встановив :

Позивач звернувся до суду із позовом,
після зміни предмета і підстави позову
просив визнати недійсним державний акт
серії КР № 005250 від 06.10.1999 на право
власності на земельну ділянку площею
0,174 га АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_2 та
скасувати його державну реєстрацію.
Свої вимоги мотивує тим, що відповідач
приватизувала земельну ділянку площею
0,17 га АДРЕСА_1 на підставі розписки, яку
він дав з метою забезпечення проходу до
будинку колишньому власнику ОСОБА_3,
яка померла в 2000 році. Цією земельною
ділянкою ОСОБА_3 не користувалася, не
засаджувала, а лише мала змогу
проходити через неї до свого будинку.
Відповідно до будівельного паспорту та
виписки з рішення виконавчого комітету
Кіровоградської районної ради
народних депутатів № 78 від 27.02.1991 йому
було надано дозвіл на будівництво
індивідуального житлового будинку та
господарчих будівель в АДРЕСА_1, на
земельній ділянці площею 120 кв.м..
Згідно із актом виносу в натурі меж
земельної ділянки, площа якої
становила 1200 м2. Також в схемі виносу в
натурі меж земельної ділянки і
розробки будівель по АДРЕСА_1 від 23.04.1996
вказані розміри прийняті з урахуванням
вимоги санітарних розривів згідно із
проектом планування забудови і рішення
про відведення ділянки. Частина
земельної ділянки розміром 0,2 га у
нього не вилучена, не передавалася у
власність ОСОБА_3. До теперішнього часу
він користується вказаною земельною
ділянкою засаджує її, оскільки ОСОБА_2
поставила на вказаній земельній
ділянці забір, то вирішив звернутися до
суду.

Позивач та його представник ОСОБА_4 в
судовому засіданні просили позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення позову,
посилаючись на те, що вона на підставі
державного акту є власником земельної
ділянки, яка розташована поруч із
ділянкою ОСОБА_1. Під час виготовлення
державного акту узгоджувалися межі
ділянок, вже понад 15 років вона і сусід
ОСОБА_1 користуються земельними
ділянками у встановлених межах.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про дату та місце
слухання справи повідомлявся належним
чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
за допомогою належних та допустимих
доказів.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 179 ЦПК України предметом
доказування під час судового розгляду
є факти, які обґрунтовують заявлені
вимоги чи заперечення або мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропуску строку позовної давності
тощо) і підлягають встановленню при
ухваленні судового рішення. Для
встановлення у судовому засіданні
фактів, зазначених у частині першій
цієї статті, досліджуються показання
свідків, письмові та речові докази,
висновки експертів.

Судом встановлено, що відповідно до
державного акту на право приватної
власності на землю серії КР № 005250
ОСОБА_2 є власником земельної ділянки
площею 0,1745 гектарів в межах згідно із
планом, яка розташована на території за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 33-34). В технічній
документації зі складання державного
акта на право приватної власності на
землю ОСОБА_2 міститься: витяг з рішення
Соколівської сільської ради № 43/13 від
25.04.1999, в якому зазначено, що ОСОБА_2
безкоштовно у приватну власність
передається земельна ділянка площею 0,15
га, яка розташована: АДРЕСА_1, для
обслуговування житлового будинку (а.с.
75), акт встановлення в натурі зовнішніх
меж земельної ділянки (а.с. 78).

Згідно із державним актом на право
приватної власності на землю від 24.01.2000
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки
площею 0,1043 га, яка суміжна із ділянкою
ОСОБА_2 (а.с. 19). В технічній документації
зі складання державного акта на право
приватної власності на землю ОСОБА_1,
окрім інших документів, міститься:
витяг з рішення №108/162 Соколівської
сільської ради від 04.12.1996, в якому
зазначено, що ОСОБА_1 передається у
власність земельна ділянка площею 0,12
га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2
(а.с.80), акт встановлення в натурі меж
земельної ділянки (а.с.83).

Стаття 155 Земельного кодексу України
зазначає, що у разі видання органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Як вбачається із досліджених
матеріалів, позивач і відповідач є
власниками суміжних ділянок, межі яких
були узгоджені при виготовленні
державних актів. Проте позивачем не
надано належних та допустимих доказів,
які б свідчили, що його права щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною йому земельною
ділянкою порушено. Тому відсутні
підстави для задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, на підставі
ст. ст. 15 ЦК України, ст. 155 ЗК України,
керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 58-60, 212-215 ЦПК
України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору Соколівська
сільська рада Кіровоградського району
Кіровоградської області, про визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельку ділянку та
скасування його державної реєстрації
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Кіровоградської області через
Кіровоградський районний суд
Кіровоградської області.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області

О.О. Квітка