АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі: головуючого
- Левенця Б.Б.

суддів - Махлай Л.Д., Мазурик О.Ф.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Святошинського районного суду
міста Києва від 23 вересня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа Відділ громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Святошинського РУ ГУ МВС України в
місті Києві про усунення перешкод у
користуванні житловим приміщенням та
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням,
усунення перешкод у здійсненні права,
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні та інші послуги, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року позивач звернувся із
зазначеним позовом, уточнивши який,
зазначив, що був зареєстрований і
проживав у квартирі АДРЕСА_1 з дозволу
власника квартири ОСОБА_3

07 березня 2013 року ОСОБА_3 продав
квартиру ОСОБА_1 У лютому 2014 року
позивач повернувся із лікарні проте не
зміг потрапити у квартиру через
перешкоди нового власника.

Враховуючи викладене, просив визнати
незаконним скасування реєстрації
позивача у квартирі АДРЕСА_1, визнати
незаконним виселення відповідача із
вказаної квартири, зобов'язати ОСОБА_1
усунути перешкоди у користуванні
вищевказаною квартирою шляхом
вселення та надання ключів від вхідних
дверей. (а.с.1-4, 56-58, 109)

Відповідач проти позову заперечував,
звернувся із зустрічним позовом
зазначив, що 07 березня 2013 року за
договором купівлі-продажу придбав у
ОСОБА_3 вказану квартиру. Після
придбання квартири, зняв з реєстрації
ОСОБА_2 і ОСОБА_3, за домовленістю з
новим власником квартири, звільнив
квартиру від речей, замінив замки у
вхідних дверях, після чого передав
ключі від квартири. ОСОБА_2 перешкоджає
ОСОБА_1 користуватись вказаною
квартирою, не сплачує за
житлово-комунальні послуги, тому,
посилаючись на положення ст. 150 ЖК
України, просив визнати ОСОБА_2 таким,
що втратив право користування
вищевказаною квартирою, усунути
перешкоди у здійснення права власності
ОСОБА_1 шляхом відмови у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2, стягнути із
ОСОБА_2 6019.75 грн та 362.16 грн.
заборгованості за житлово-комунальні
послуги шляхом зобов'язання погасити
борг у спосіб оплати за послуги за
березень 2014 року. (а.с.34, 87-100)

ОСОБА_2 проти зустрічного позову
заперечував. (а.с.115-119)

Представник третьої особи просив
розглядати справу за його відсутності.
(а.с.73)

Рішенням Святошинського районного
суду міста Києва від 23 вересня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя
особа ВГІРФО Святошинського РУ ГУ МВС
України в м. Києві про усунення
перешкод у користуванні житловим
приміщенням задоволено частково,
визнано незаконним виселення з кв.
АДРЕСА_1 громадянина ОСОБА_2,
зобов'язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у
користуванні кв. АДРЕСА_1 ОСОБА_2 шляхом
вселення та надання ключів від вхідних
дверей, в решті позовних вимог
відмовлено. У зустрічній позовній
заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,
усунення перешкод у здійсненні права,
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні та інші послуги
відмовлено. (а.с.146, 148-150)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилався
на порушення судом норм матеріального
і процесуального права та
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, просив
рішення суду скасувати і ухвалити нове
про відмову в позові ОСОБА_2 та
задовольнити зустрічний позов у
повному обсязі. На обґрунтування
скарги, зазначив, що суд не врахував
обставин та доказів якими був
обґрунтований зустрічний позов і
дійшов помилкових висновків по справі.
(а.с.158-187)

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_4 підтримала скаргу і
просила її задовольнити, ОСОБА_2, його
представник ОСОБА_5 проти апеляційної
скарги заперечували і просили її
відхилити.

Інші особи, які беруть участь у справі
до суду не прибули, були сповіщені
належним чином про що у справі є докази.
( а.с. 213-214)

За вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія
суддів визнала неявку такою що не
перешкоджає апеляційному розглядові
справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, обговоривши
доводи скарги, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково за таких
підстав.

Відповідно до частини першої статті 383
ЦК України власник квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени
сім'ї власника жилого будинку, які
проживають разом із ним у будинку, що
йому належить користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку, якщо при їх вселенні не було
іншої угоди про порядок користування
цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття
405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає
підстави для висновку про те, що право
членів сім'ї власника будинку
(квартири) користуватись цим жилим
приміщенням може виникнути та існувати
лише за наявності права власності на
будинок в особи, членами сім'ї якого
вони є; із припиненням права власності
особи втрачається й право користування
жилим приміщенням у членів його сім'ї.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні
права користування та розпорядження
своїм майном, власник має право
вимагати усунення відповідних
перешкод, зокрема, шляхом зняття особи
з реєстрації місця проживання,
пред'явивши разом з тим одну із таких
вимог: 1) про позбавлення права
власності на житлове приміщення; 2) про
позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення питання про
зняття особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи жилим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК
України; ст. 405 ЦК України).

Відповідна правова позиція міститься і
в постановах Верховного Суду України
від 16 січня 2012 року по справі № 6-57цс11 та
від 05 листопада 2014 року по справі
N 6-158цс14, яка з огляду на положення ст.
360-7 ЦПК України є обов'язковою для
застосування судами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 із 20
грудня 2001 року був зареєстрований і
проживав у квартирі АДРЕСА_1 разом із
дружиною ОСОБА_6 з дозволу власника
квартири ОСОБА_3 ОСОБА_6 була бабусею
ОСОБА_4, а остання дружиною ОСОБА_3 (а.с.5,
9)

07 березня 2013 року був укладений і
нотаріально посвідчений договір за
яким ОСОБА_3 продав квартиру ОСОБА_1
(а.с.102-103)

ОСОБА_2 не є членом сім'ї власника
квартири ОСОБА_1

Цих обставин і факт скасування
реєстрації ОСОБА_2 в органі реєстрації
за заявою власника квартири та
наявності у ОСОБА_2 у власності
житлового будинку сторони не
заперечували.

Зняття з реєстрації місця проживання
ОСОБА_2 здійснено ОСОБА_1 на підставі
документів про відчуження житла, що
відповідає положенням п.п. 3.1, 3.7 Порядку
реєстрації місця проживання та місця
перебування фізичних осіб в Україні та
зразків необхідних для цього
документів, затвердженого Наказом
Міністерства внутрішніх справ України
22.11.2012 N 1077 (Зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 18 грудня
2012 р. за N 2109/22421).

Вирішуючи спір у вказаній частині
позову ОСОБА_1 та встановивши, що ОСОБА_2
не є членом сім'ї та не є колишнім
членом сім'ї власника квартири ОСОБА_1
та не має інших підстав користуватись
вищевказаною квартирою, суд першої
інстанції не застосував положення
статей 319, 321, 379, 383 ЦК України та статті
150 ЖК України в частині позову про
визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування квартирою, власником якої
є позивач ОСОБА_1

Оскільки сама пособі наявність
реєстрації не дає підстав для висновку
про наявність права користування жилим
приміщенням, а вирішення питання про
вселення та поновлення реєстраційного
обліку залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи жилим приміщенням, суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про часткове задоволення позову
ОСОБА_2.

Інших підстав для визнання права
користування спірною квартирою ОСОБА_2
на час подання позову і ухвалення судом
рішення не встановлено.

Тому оскаржуване рішення суду підлягає
скасуванню в частині часткового
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та в
частині відмови в задоволенні позову
ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 втратившим
право користування квартирою із
ухваленням нового по суті позовних
вимог.

Зважаючи на те, що за п. 4.1 укладеного
між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
вищевказаної квартири саме ОСОБА_3 мав
сплатити заборгованість з комунальних
послуг, звільнити квартиру від речей,
вилучити ключі від неї в осіб, які їх
мали, і передати квартиру та ключі від
неї Покупцю в день нотаріального
посвідчення цього договору, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність підстав
задоволення позову ОСОБА_1 про
стягнення на його користь із ОСОБА_2
6019.75 грн та 362.16 грн. заборгованості за
житлово-комунальні послуги шляхом
зобов'язання погасити борг у спосіб
оплати за послуги за березень 2014 року.
(т.1 а.с.102-103)

В частині відмови в задоволенні позову
ОСОБА_2 рішення районного суду сторони
не оскаржували.

Інші доводи скарги цих висновків не
спростовують, тому колегія суддів їх
відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1, 2 ч. 1 ст. 307, п. 3, 4 ч. 1
ст. 309, ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду
міста Києва від 23 вересня 2014 року
скасувати в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 і відмови в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про
визнання ОСОБА_2 таким, що втратив
право користування вищевказаною
квартирою і ухвалити в цій частині нове
рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1, п.н. НОМЕР_1
задовольнити частково, визнати ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1.

Відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
незаконним виселення із квартири,
зобов'язання усунути перешкоди у
користуванні квартирою шляхом
вселення та надання ключів від вхідних
дверей.

В інші частині рішення Святошинського
районного суду міста Києва від 23
вересня 2014 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно
з моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста
Києва:
Б.Б.Левенець

Л.Д. Махлай

О.Ф.Мазурик

Справа № 22-ц/796/14561/2014

Унікальний номер 759/2415/14-ц

Головуючий у першій інстанції -
Ул’яновська О.В.

Доповідач Левенець Б.Б.