Номер провадження2/754/5037/14
РІШЕННЯ

іменем України

11.12.2014 Деснянський районний суд м. Києва
в складі:

головуючого судді Саламон О.Б.з
участю секретаря Солодухіної Н.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, треті особи - Орган опіки та
піклування Деснянської районної в м.
Києві державної адміністрації, Орган
опіки та піклування Дніпровської
районної в м. Києві державної
адміністрації про визначення місця
проживання дитини та стягнення
аліментів та зустрічним позовом та
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особи - Орган опіки та піклування
Деснянської районної в м. Києві
державної адміністрації про
визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И
В:

Позивачі звернулися до суду з вище
вказаними позовами щодо визначення
місця проживання дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнення аліментів.

Первісний позов ОСОБА_3 щодо визначення
місця проживання дитини та стягнення
аліментів мотивовано тим, що з 06.03.2010 по
24.04.2013 перебувала у зареєстрованому
шлюбі з відповідачем, від якого мають
малолітню дитину - дочку ОСОБА_5, 2010 року
народження. Крім того, у неї є дитина
від іншого шлюбу - ОСОБА_6, 2006 року
народження. З моменту укладання шлюбу
подружжя проживали разом за місцем
реєстрації колишнього чоловіка -
АДРЕСА_2. Після розлучення було
досягнуто домовленості про те, що
деякицй час ОСОБА_5 поживе з батьком, що
викликано рядом причин: донька має
проблеми зі здоров»ям, потребує
постійного догляду, а кваліфіковану
допомогу можливо отримати лише в м.
Києві; знаходилася у пошуках роботи в м.
Києві, тому не могла повноцінно
знаходитися з дочкою; у м. Борисполі є
квартира, однак переїхавши до
Борисполя, змушена була б шукати
дитячий садочок. Керуючись такими
міркуваннями, було вирішено, що дочці
нетривалий час краще залишатися з
батьком, де допомагала доглядати
дитину матір відповідача. Зокрема,
просить стягнути з відповідача
аліменти на утримання доньки у розмірі
14 всіх видів його заробітку (доходу)
щомісячно.

Зустрічний позов ОСОБА_4 щодо
визначення місця проживання дитини з
батьком мотивовано тим, що сімейне
життя не склалося, при цьому дитина на
даний час проживає з ним, яку він
забезпечує всім необхідним. Мати не
займається вихованням та не дбає про
стан здоров»я. Посилаючись на
викладене та на те, що оскільки він та
його мати піклувалися про дитину,
просить визначити місце проживання
дитини з батьком по АДРЕСА_2.
Посилається також на те, ще 02.01.2012
ОСОБА_3 запропонувала забрати дитину,
якій на той час було 1,5 роки, пояснивши,
що немає ні часу, ні коштів на виховання
доньки, на що він з радістю погодився.
Весною дружина віддала документи
доньки і повідомила, що забере коли
вона виросте. З червня 2012 року дитину
влаштовано у дитячий садочок,
перебуває під наглядом в дитячій
поліклініці. За цей період колишня
дружина відвідувала доньку або
забирала на день чи два рази у місяць.
Весь цей час мати займалася особистим
життям, на доньку не вистачало ні часу,
ні бажання. Останні 1,5 роки вона
проживає у Дніпровському районі з
цивільним, а згодом і законним
чоловіком. По суті, увесь цей час мати
не виконувала покладені на неї
батьківські обов»язки. На сьогодні, він
офіційно працевлаштований, нормований
графік роботи, може вільно відводити та
забирати дитину з садочка.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та
її представник позовні вимоги
первісного позову підтримали повністю
та просили суд винести рішення про його
задоволення. У задоволенні зустрічного
позову просили відмовити, посилаючись
на той факт, що дитина має проживати
разом з матір»ю.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник
заперечували щодо визначення місця
проживання з матір»ю. Зустрічний позов
підтримали у повному обсязі,
посилаючись на викладене у позові та
зазначає про те, що саме з ним з одного
до чотирьох років проживала дитина.

Представник третьої особи по справі -
Служба у справах дітей Деснянської
районної в місті Києві державної
адміністрації в судовому засіданні
зазначила, що висновки щодо визначення
місця проживання дитини з батьком
ОСОБА_4 підтримують в повному обсязі.

Представник третьої особи - Служба у
справах дітей Дніпровської районної в
місті Києві державної адміністрації в
судове засідання не зявилися, однак про
розгляд справи повідомлені належним
чином. Просили розглядати справу за їх
відсутності, надали письмові
пояснення, згідно з якими зазначили, що
враховуючи той факт, що Служба не
вивчала спір між батьками, що є
предметом судового розгляду, не можуть
висловити думку щодо даного питання.
Було здійснено обстеження умов
проживання матері, про що складено акт.
Рішення просять прийняти з урахуванням
інтересів дитини та у відповідності до
чинного законодавства. (а.с.135)

Дослідивши та всебічно
проаналізувавши обставини справи в їх
сукупності, оцінивши зібрані по справі
докази виходячи зі свого внутрішнього
переконання, яке ґрунтується на
повному та всебічному дослідженні
обставин справи, суд дійшов висновку
про відмову у задоволенні первісного
позову та задоволення зустрічного
позову з наступних підстав.

Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.
60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
позовних вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Тобто, сторони мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Як встановлено в судовому засіданні,
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 06 березня 2010 року по 24 квітня 2013
року, що підтверджується свідоцтвом
про шлюб та рішенням про розірвання
шлюбу. (а.с.9-10)

Від шлюбу сторони мають малолітню
доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.7)

Відповідно до вимог ст. 161 СК України
якщо мати та батько, які проживають
окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким
із них буде проживати дитина, спір між
ними може виіршуватися судом.

При вирішенні спору щодо місця
проживання дитини, суд бере до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов»язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров»я та інші
обставини, що мають істотне значення.

В п. 23 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 16 від 12 червня 1998 року
"Про застосування судами деяких норм
Кодексу про шлюб та сім'ю України"
вказано, що при розгляді вимог про
визначення порядку участі у вихованні
дітей і спілкуванні з ними того з
батьків, який проживає окремо від них,
порядку спілкування діда й баби з
онуками, якщо батьки не підкоряються
рішенню органів опіки і піклування з
цих питань, спорів між батьками про
місце проживання дітей, вимог про
відібрання батьками дітей в інших осіб,
про позбавлення або поновлення
батьківських прав та інших спорів,
пов'язаних із вихованням дітей,
обов'язковими є наявність письмового
висновку органів опіки та піклування
та їхня участь у судовому засіданні.

Згідно з висновком Деснянської РДА у м.
Києві, заслухавши пояснення батьків,
враховуючи інтереси дитини, вважають
за доцільне визначити місце проживання
дитини разом з батьком ОСОБА_4 на
підставі рішення комісії з питань
захисту прав дитини. (а.с.109-110)

Судом при розгляді справи було
встановлено, що ОСОБА_4, який є батьком
малолітньої дитини, має постійне місце
роботи, отримує стабільний дохід,
характеризуються позитивно, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи письмовими доказами. (а.с.103-105)

Згідно з довідкою, наданою директором
школи № 66 Дніпровського району, мати
займається навчанням та вихованням
сина, відвідує батьківські збори,
цікавиться шкільним життям дитини.
(а.с.12)

В результаті перевірки Службою у
справах дітей Деснянського району було
складено Акт № 258 обстеження житлово -
побутових умов ОСОБА_4 та комісією ДНЗ
№ 743 складено Акт, де вказано, що умови
помешкання хороші, для проживання,
виховання та розвитку дитини створено
всі умови. (а.с.49-50)

Як встановлено, в лютому 2014 року ОСОБА_3
одружилася і проживає (без реєстрації -
а.с.14) АДРЕСА_1 разом зі своїм чоловіком
та його матір»ю. При обстеженні
житлових умов складено Акт, в якому
зазначено, що в квартирі чисто, наявні
всі необхідні меблі, діти мають окрему
кімнату, мати бажає, щоб донька
проживала разом з нею. (а.с.11)

На час розгляду справи сторони по
справі проживають окремо, дитина
протягом близько 3 років проживає з
батьком ОСОБА_4 та його родиною, у
вихованні якої йому допомагають його
батьки. Перешкод матері у спілкуванні з
дитиною батьком ніколи не чинилося, про
що не заперечувала ОСОБА_3, а
суперечності виникли лише під час
вирішення питання щодо визначення
місця проживання дитини.

Згідно з наданою характеристикою ДНЗ №
743, дитина відвідує дошкільний заклад з
початку червня 2012 року,
характеризується позитивно, батько
приділяє багато уваги дитині, яка
знаходиться на його утриманні, завжди
доглянута. Любов та піклування батька
відчувається в усьому. Мату дівчинки не
бачили, так як вона ніколи не приводила
та не забирала її. (а.с.33)

Твердження ОСОБА_3 про те, що станом на
червень 2012 року донька знаходилася у її
сестри не відповідає дійсності,
оскільки спростовується даними,
зафіксованими у характеристиці ДНЗ №
743 та довідці з лікарні (а.с.43-44) про те,
що з 15.05.2012 р. дитина перебуває в ДП № 1 і
за дитиною доглядає батько та даними
про те, що з червня 2012 року дитина
відвідує дошкільний заклад, мешкає з
татом, який постійно піклується,
цікавиться її життям.

Служба у справах дітей Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації звернулася з листом до
Центр у справах сім»ї та жінок щодо
проведення роботи з родиною та надання
висновку, з приводу чого у відповідь
Центром зазначено про те, що у
найближче сімейне коло ОСОБА_5 включає
батька, бабусю та брата ОСОБА_6. Мати в
це коло не входить. Найбільшим
авторитетом, ймовірно, є батько,
емоційну прихильність відчуває до
бабусі та тата. Виявила бажання
залишитися на постійне місце
проживання з батьком. (а.с.51-52)

Твердження ОСОБА_3 про те, що після
розлучення було досягнуто
домовленості про те, що деякий час
донька ОСОБА_5 поживе з батьком,
оскільки це було викликано рядом
причин: донька має проблеми зі
здоров»ям, потребує постійного
догляду, а кваліфіковану допомогу
можливо отримати лише в м. Києві;
знаходилася у пошуках роботи в м. Києві,
тому не могла повноцінно знаходитися з
дочкою; у м. Борисполі є квартира, однак
переїхавши до Борисполя змушена була б
шукати дитячий садочок.

Керуючись такими усвідомленими
міркуваннями, матір»ю дитини було
вирішено, що дочці, якій на той час було
1,5 роки і яка на той час мала проблеми зі
здоров»ям, краще залишатися з батьком.

Однак, хвороба 1,5 річної доньки
спонукала до того, що мати мала б бути
поряд і доглядати за останньою.
Твердження, що саме у м. Києві є
спеціалізовані установи та
спеціалісти, не відповідають дійсності
та не підтверджено жодними доказами.
Крім того, як стало відомо, мати доньки
тривалий час проживає у м. Києві, що
підтверджується також місцем навчання
сина ОСОБА_8 у Дніпровському районі з
листопада 2012 року (а.с.117), однак раніше
не поставало питання щодо місця
проживання доньки з матір»ю.

Як стало відомо, про що не заперечували
сторони, в ніч на Новий рік 2013 - 2014 року
дитині було викликано швидку допомогу,
при цьому мати ОСОБА_3 офіційно
відмовилася від стаціонару, написавши
заяву, а дитину повернула батьку, що є
також незрозумілим суду.

У своїх поясненнях ОСОБА_3 зазначала, що
догляд за дитиною вчиняє також матір
відповідача, при цьому ОСОБА_3 жодного
разу не спілкувалася з маті»ю
відповідача з приводу дитини, не
приходила до дитячого садочка, не
знайомилася з вихователями, не брала
участь у вихованні, а лише інколи
забирала дитину на вихідні.

Тобто, дії матері були усвідомленими.

Суду також не зрозумілі твердження
ОСОБА_3 щодо домовленості перебування
доньки з батьком не тривалий час, при
цьому не зрозуміле поняття «не
тривалий час», якщо дитина проживає з
батьком близько 3 років.

При цьому суду не зрозуміло яким чином
ОСОБА_3 опікувалася про дитину,
віддаючи її на виховання нібито
«безвідповідальним людям», зокрема на
виховання колишньому чоловіку,
оскільки з пояснень ОСОБА_3, які вона
надавала Органу опіки і піклування
(а.с.34-36), вбачається, що ОСОБА_4 «любив
гарно випити», «не контролював себе та
свої емоції», «розпускав руки,
примнижував та бив її та дітей», а «мати
ОСОБА_4 має проблеми зі здоров»ям та не
може дбати про дитину»

Будучи допитаними в якості свідків
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_14 в своїх
показаннях позитивно характеризували
батька ОСОБА_4, засвідчили його
постійну турботу про дитину. Виходячи з
показань свідків було встановлено, що
жоден з них не мав конфліктних відносин
з відповідачем і відповідно вони не
мають підстав оговорювати матір ОСОБА_3

Зазначені свідки давали послідовні
показання, які узгоджуються з
матеріалами справи.

Будучи допитаними в судовому засіданні
свідки ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_12
пояснили, що ОСОБА_3 у зв'язку з
труднощами на деякий час дитину
віддала батьку, при цьому є матір»ю і
намагається опікуватися про своїх
дітей. Свідок ОСОБА_13 давав пояснення
щодо подій, які відбувалися в період 2011
року, тому суд їх відхиляє і не бере до
уваги, оскільки дитина в цей період
перебувала з матір»ю.

Позивач ОСОБА_3 також зазначала про
неможливість опікуватися про доньку,
оскільки сама потребувала опіки, так як
перебувала на стаціонарному лікуванні
(а.с.53,136), однак дані твердження не
спростовують твердження ОСОБА_3 про
неможливість опікування дитиною,
оскільки хвороба тривала до початку 2012
року, тобто до моменту передання батьку
дитини, що спростовує.

Влаштувавши особисте життя,
зареєструвавши шлюб у лютому 2014 року,
зробивши ремонт у квартирі, про що
зазначила також у позові ОСОБА_3, саме
тоді вирішила забрати дитину, однак
обставин, які б не дозволяли матері
проживати з дитиною і раніше, суду не
надано.

Відповідно до ст. 141 СК України
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, однак,
враховуючи вік, стан здоров'я
малолітнього, відносини між сторонами,
що склались у зв'язку з припиненням
шлюбних стосунків, суд визначає
місце проживання дитини разом з
батьком.

На підставі вище викладених правових
норм, беручи до уваги обставини справи,
досліджені судом при її розгляді,
зважаючи на вік дитини, її інтереси,
умови життя та життя її батьків, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_4 про визначення місця проживання
дитини разом з ним, з батьком є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню. Відповідно, у
задоволенні позову ОСОБА_3 щодо
визначення місця проживання разом з
нею, з матрію та стягенення алміентів,
відмовити.

Проживання на даний час дитини з
батьком більш доцільно та в її
інтересах, та не заподіє такої
психологічної травми, як проживання
окремо від батька, з яким була щоденно.
В разі зміни місця проживання, дитині
доведеться звикати до сумісного
проживання з вітчимом та його родиною і
, як наслідок, дитина може отримати
психологічну травму, що може їй
зашкодити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача підлягають стягненню на
користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі
243,60 грн.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 213-215 ЦПК України
ст.ст. 141, 161 СК України, , суд, -

В И Р І
Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи - Орган опіки та піклування
Деснянської районної в м. Києві
державної адміністрації, Орган опіки
та піклування Дніпровської районної в
м. Києві державної адміністрації про
визначення місця проживання дитини та
стягнення аліментів, - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, третя особи - Орган опіки та
піклування Деснянської районної в м.
Києві державної адміністрації про
визначення місця проживання дитини,
задовольнити частково.

Визначити місце проживання
малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом
з батьком - ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
судовий збір у розмірі 243,60 грн.

У задоволенні інших вимог позову
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання апеляційної скарги через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя Деснянського районного суду м.
Києва Саламон О.Б.