Баранівський районний суд
Житомирської області
Справа № 273/1187/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

17 грудня 2014 року Баранівський районний
суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Юрчука М. І.
секретаря судових засідань Муравської
В.Р., з участю прокурора Маліцької Ю.С.,
діючого в інтересах неповнолітньої
дитини ОСОБА_2 і її законного
представника ОСОБА_3., відповідача
ОСОБА_4 і його представника ОСОБА_5,
представника відповідача Йосипівської
сільської ради Грановського О.М.,
представника третьої особи- служби у
справах дітей Баранівської
райдержадміністрації Ковбан Г.І. ,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Баранівка
справу за позовом прокурора
Барнівського району в інтересах
неповнолітньої дитини ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_4, Йосипівської
сільської ради, третя особа на стороні
позивача- служба у справах дітей
Баранівської райдержадміністрації
про визнання права власності в порядку
спадкування -

В С Т А Н О В И В:

03.07.2013 року Прокурор Баранівського
району Житомирської області в
інтересах неповнолітньої дитини
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 пред'явив позов до
ОСОБА_4, Йосипівської сільської ради,
просить визнати за неповнолітньою
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку
спадкування право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями, який знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_9.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначив, що в сім'ї ОСОБА_3 виховується
неповнолітня дитина ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1. З 13.06.2006 року остання
перебуває на обліку у службі в справах
дітей Баранівської районної державної
адміністрації, як така, що проживає у
сім'ї, де батьки ухиляються від
виконання батьківських обов'язків.
Батько дитини помер ІНФОРМАЦІЯ_3 році,
що підтверджується копією свідоцтва
про смерть останнього.

В 2009 році померла ОСОБА_9 - бабуся
ОСОБА_2. За життя вона разом із своїм
чоловіком в 1963 році збудували житловий
будинок з господарськими будівлями за
адресою по АДРЕСА_1 на виділеній ОСОБА_11
земельній ділянці присадибного фонду
площею 0,32 га, на підставі запису в
земельно-шнуровій книзі №56. Даний факт
підтверджується свідоцтвом на
забудову садиби в сільських населених
пунктах Української РСР.

Однак, з різних причин, ОСОБА_9 належним
чином будинок в Державному реєстрі
прав власності на нерухоме майно, після
смерті свого чоловіка, не
зареєструвала, відповідні документи на
будинок не оформила.

При цьому, 25.07.2007 року ОСОБА_9 склала
заповіт, яким вказаний будинок з
господарськими будівлями за адресою
АДРЕСА_1 та все належне їй майно
заповіла своїй онучці ОСОБА_2.
Відповідно після її смерті відкрилася
спадщина на будинок та інше належне
майно.

В підготовчій частині судового
засідання відповідач ОСОБА_4 пред'явив
до

ОСОБА_2, інтереси якої представляє
прокурор Баранівського району та
Йосипівської сільської ради
Баранівського району зустрічний позов
про встановлення факту прийняття ним
спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4
року його батька- ОСОБА_11 та визнання
за ним права власності по спадкуванню
за законом на 1/2 частину житлового
будинку з господарськими будівлями,
розташованого в АДРЕСА_1.

Ухвалою суду 17.12.2014 року зустрічна
позовна заява ОСОБА_4 залишена без
розгляду на підставі поданої позивачем
заяви про залишення позову без
розгляду.

В судовому засіданні позивач- прокурор
Маліцька Ю.С., яка діє в інтересах
неповнолітньої дитини ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 і законний представник
дитини-мати ОСОБА_3 та представник
третьої особи на стороні позивача -
служби у справах дітей Баранівської
райдержадміністрації Ковбан Г.І.
підтримали позовні вимоги прокурора
Баранівського району.

Прокурор Маліцька Ю.С. вважає, що
ОСОБА_2, як неповнолітня особа,
відповідно до положень ст. 1268 ЦК
України прийняла спадщину після
померлої баби ОСОБА_9, яка померла у 2009
році, та за життя заповіла належний їй
житловий будинок розташований в
АДРЕСА_1. Право власності за нею даного
житлового будинку підтверджується
записами в погосподарській книзі
Йосипівської сільської ради за 1971-1973
роки, де в особовому рахунку
домоволодіння за НОМЕР_1 баба
спадкоємниці -ОСОБА_9 головою сім'ї
зазначена до настання її смерті- до
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Прокурор вважає, що є
підстави визнати право власності по
спадкуванню за заповітом за
неповнолітньою ОСОБА_2 на майно
померлої баби, яким є даний житловий
будинок з надвірними ббудівлями.

Мати неповнолітньої ОСОБА_2 -ОСОБА_3 і
представник третьої особи Ковбан Г.І.
вважають, що позов прокурора
обгрунтований і підлягає задоволенню.

Відповідач ОСОБА_4 і його представник
ОСОБА_5 вважають, що є підстави визнати
за неповнолітньою ОСОБА_2 право
влсності по спадкуванню за заповітом
на 1/2 частину спірного домоволодіння,
на яке мала право мати відповідача
ОСОБА_9.

ОСОБА_4 в судовому засіданні і його
представник пояснили, що батько
відповідача ОСОБА_11 і мати ОСОБА_9 під
час шлюбу на виділеній у 1963 році для
батька земельній ділянці в АДРЕСА_2
збудували житловий будинок. У 1969 році
батьки відповідача розірвали шлюб і за
заявою батька Йосипівська сільська
рада прийняла рішення про виділення
для кожного із них окремий номер на
будинок, оскільки батьки разом не
проживали. Батько після розірвання
шлюбу створив нову сім"ю і проживав в
іншому будинку з другою дружиною, з
якою через деякий час розірвав шлюб і
перейшов проживати в побудований ним
будинок, в якому проживала мати
відповідача ОСОБА_9, з якою батько шлюб
не поновлював.. ІНФОРМАЦІЯ_4 року батько
помер і в будинку стала проживати одна
мати, якій він - відповідач допомагав
вести господарство, обробляв земельну
ділянку, якою користувалися батьки та
вважав, що прийняв спадщину після
померлого батька. ІНФОРМАЦІЯ_2 року
померла його мати ОСОБА_9, спадковим
майном якої є 1/2 частина домоволодіння.
ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер його брат
ОСОБА_12, який не прийняв спадщини ні
після смерті батька, ні після смерті
матери, проживав із своєю сім'єю в
окремому належному йому будинку.

Представник відповідача - Йосипівський
сільський голова Грановський О.М.
вважає, що суд повинен прийняти законне
рішення, оскільки спадкоємцями майна
померлих батьків ОСОБА_4 є він і онука
померлої баби ОСОБА_9- ОСОБА_2, на яку
даний заповіт.

Заслухавши пояснення строрін,
дослідивши матеріали справи, та давши
належну оцінку доказам, суд дійшов до
наступного.

Згідно свідоцтва про одрущення, ОСОБА_11
і ОСОБА_9 зареєстрували шлюб 03.01.1958 року
(а.с.67).

На підставі рішення Йосипівської
сільської ради від 12.11.1963 року №22,
ОСОБА_11 виділена земельна ділянка під
забудову житлового будинку площею 0.32
га на підставі запису в
земельно-шнуровій книзі під № 56
колгоспу ім. Ломоносова (а.с.6-7).

Згідно довідки Йосипівської сільської
ради №143 від 14.03.2014 року, відповідно до
запису

в погосподарській книзі Йосипівської
сільської ради №2 за 1967-1970 роки в
особовому рахунку НОМЕР_2 до 1968 року
головою сім'ї зазначений ОСОБА_11 (а.с.68).

Відповідно до положень ст.ст. 100,101 ЦК
УРСР, 1963 року, громадяни могли мати у
власності житловий будинок, при чому
норми глави 10 "Особиста власність"
цього Кодексу не пов'язували наявність
такого права з його обов'язковою
державною реєстрацією.

Указом Президії Верховної Ради УРСР
від 15 вересня 1945 року внесені зміни в
артикул Сімейного кодексу України 1926
року згідно яких "Майно, набуте
подружжям роботою в період
зареєстрованого шлюбу, вважається
таким, що належать обом членам подружжя
на засадах спільної власності. Розмір
частки, що належить кожному з подружжя,
в разі спору, визначається судом. Інше
майно становить окрему власність
кожного з дружин".

Згідно ст.ст. 22,28 Кодексу про шлюб та
сім'ю України (затверджений Законом
УРСР № 2006-VII ( 2006а-07 ) від 20.06.1969 року,
майно, нажите подружжям за час шлюбу,
є його спільною сумісною власністю.
Кожен з подружжя має рівні права
володіння, користування і
розпорядження цим майном; в разі
поділу майна, яке є спільною
сумісною власністю подружжя, їх
частки визнаються рівними.

У зв'язку з тим, що сторони припинили
спільне проживання, виконавчий
комітет за заявою ОСОБА_11, 25.03.1069 року
прийняв рішення, в якому зазначив, що
оскільки ОСОБА_11 розійшовся з жінкою і
номер перейшов на жінку , відкрити йому
погосподарський номер (а.с.64).

Рішенням народного суду Баранівського
району від 01.09.1969 року , шлюб між ОСОБА_11
і ОСОБА_9 розірваний і діти залишені з
матір'ю- це- син ОСОБА_12, 1958 року
народження і син ОСОБА_4, 1962 року
народження (а.с.65).

Таким чином, на підставі діючого на той
час сімейного законодавства, подружжя
ОСОБА_9 мали право в рівних частках на
побудований під час шлюбу житловий
будинок, розташрований по АДРЕСА_1 і
таке право залишилося після розірвання
шлюбу і було діючим на час відкриття
спадщини після настання смерті ОСОБА_11.
який помер, проживаючи в спірному
будинку ІНФОРМАЦІЯ_4 року в с. Йосипівка
(а.с.13 ) і на час відкриття спадщини
ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року в
с. Йосипівка (а.с.14).

Тобто, спадковим майном після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_11
являється 1/2 частина домоволодіння,
розташованого на АДРЕСА_1. Спадковим
майном після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_9 також являється 1/2 частина
даного домоволодіння.

Згідно заповіту, який не змінений і не
скасований, 25.07.2007 року ОСОБА_9 склала
заповіт, яким на випадок своєї смерті
житловий будинок, сарай і все належне
їй майно заповіла для ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.5).

Згідно листа Йосипівського сільського
голови Грановського О.М. від 03.04.2014 року
№170 (а.с.79), про що він підтвердив в
судовому засіданні, згідно
погосподарської книги №1 Йосипівської
сільської ради за 2006-2010 роки, в
особовому рахунку НОМЕР_3 по АДРЕСА_1,
були зареєсровані на час смерті
ОСОБА_11- ІНФОРМАЦІЯ_4 року він і ОСОБА_9 ,
і на час смерті його бувшої дружини
ОСОБА_9-ІНФОРМАЦІЯ_2 року - була
зареєстрована одна спадкодавець.

Виниклі в 2007 і 2009 роках спадкові
відносини регулюються Цивільним
кодексом України в редакції 2003 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України,
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно положень ст.ст. 1217,1223, 1226,1234, 1268,
1296 ЦК України, спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом; право на спадкування мають
особи, визначені у заповіті; частка у
справі спільної сумісної власності
спадкується на загальних підставах;
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті;
право на спадкування мають право
спадкоємці, які прийняли спадщину;
малолітня, неповнолітня особа
вважається такою, що прийняла спадщину;
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину; відсутність свідоцтва про
право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Стаття 1269 ЦК України зазначає, що
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкоємцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Згідно інформаційної довідки зі
Спадкового реєстру від 28.02.2014 року ,
спадкова справа

на померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_11
не заводилася (а.с.50) і не заводилася
спадкова справа на померлу ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_9 свідоцтво про право
власності по спадкуванню не
видавалося. (а.с.78).

Згідно інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 17.05.2013 року, за
ОСОБА_9 спадкодавцем ОСОБА_9 не
зареєстроване нерухоме майно.

Згідно оглянутої в судовому засіданні
погосодарської книги №1 Йосипівської
сільської ради за 1971-1973 роки, особовий
рахунок НОМЕР_1, головою сім'ї
домоволодіння по АДРЕСА_1 значиться
ОСОБА_9., тобто її право на 1/2 частину
даного домоволодіння зареєстровано в
Йосипівській сільській раді.

Враховуючи, що за відсутності
правовстановлюючих документів на
домоволодіння, а саме відсутність
державної реєстрації 1/2 частини
житлового будинку, розташованого по
АДРЕСА_1 за спадкодавцем ОСОБА_9 ,
нотаріусом не може бути видане
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом для спадкоємця ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, тому суд задовольняє в цій
частині позов прокурора в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2 і відмовляє в
задоволенні інших вимог.

Згідно ст. ст.1258, 1261, 1264 ЦК України,
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово; у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, той з подружжя, який
його пережив,... та батьки; у четверту
чергу право на спадкування за законом
мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п"ять років до часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 і
спадкодавець ОСОБА_11 на час його смерті
не перебували у шлюбі, тому ОСОБА_9 не
являлася спадкоємцем першої черги на
майно ОСОБА_11 і не доведено, що ОСОБА_9
мала право на спадкування майна
бувшого чоловіка, як спадкоємець
четвертої черги, оскільки позивачем не
вказувалася дана обставина в позовній
заяві, не заявлялося клопотання і не
досліджувалася судом дана обставина.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60,88, 213, 215, 209, 218 ЦПК
України, на підставі ст.22 Кодексу про
шлюб та сім'ю України (1969 року), ст. 60,67 СК
України, ст.ст.. 356,1217, 1223,1226, 1236, 1268,1269 ЦК
України, постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про судову практику у
справах про спадкування" від 30.05.2008 року
№7, суд,

Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 право
власності по спадкуванню за заповітом
на 1/2 частину житлового будинку з
господарськими будівлями, який
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і
зареєстрований в погосподарській
книзі Йосипівської сільської ради
,Баранівського району, Житомирської
області за 1971-1973 роки, особовий рахунок
НОМЕР_1, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
року в с. Йосипівка Баранівського
району Житомирської області ОСОБА_9.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Житомирської
області через Баранівський районний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі і були відсутні в
судовому засіданні, в той же строк з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя: М. І. Юрчук