пр.№ 2/464/2241/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/з а о ч н е/

15.12.2014 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого Мички Б.Р.

при секретарі Дулюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені)
за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовною заявою, в якій просить
стягнути з відповідача ОСОБА_2
неустойку (пеню) по сплаті аліментів на
утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.,
за період з 01.02.2014р. по 21.10.2014р. в сумі
25608,00грн. В обґрунтування позовних
вимог покликається на те, що вони з
відповідачем перебували у шлюбі, в
якому мають двох дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1., та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Рішенням Сихівського районного суду
м.Львова від 29 березня 2008 року шлюб між
ними розірвано. Після розірвання шлюбу
діти залишилися проживати з
відповідачем ОСОБА_2 Згідно умов
мирової угоди затвердженої ухвалою
Франківського районного суду м.Львова
від 02 грудня 2009 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до нього про
стягнення аліментів, на утримання
неповнолітніх дітей він перерахував
одноразово кошти з розрахунку 3000грн.
щомісячно, на кожну дитину, досягнення
ними повноліття. Зокрема на утримання
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., ним було
перераховано кошти в сумі 252000грн. за
період з вересня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_3
(досягнення сином повноліття) та на
утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.,
ним було перераховано кошти в сумі
408000грн. за період з вересня 2009 року по 30
грудня 2021 року (досягнення сином
повноліття). З серпня 2011 року їх
неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.,
перейшов проживати до нього, повністю
перебуває на його утриманні та
вихованні, відповідачем жодних коштів
наданих ним на утримання сина
повернуто не було. Рішенням
Франківського районного суду м.Львова
від 19 жовтня 2012 року, яке змінене
рішенням апеляційного суду Львівської
області від 16 квітня 2013 року,
відповідача ОСОБА_2 зобов'язано
сплачувати на його користь аліменти на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., в
сумі 3000грн., щомісячно, починаючи з 23
квітня 2012 року до досягнення ним
повноліття. Для виконання зазначеного
рішення суду ним було отримано
виконавчий лист №1326/3523/2012 від 03.06.2013
року на підставі якого, 21 серпня 2013 року
Сихіським ВДВС ЛМУЮ винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження.
З моменту винесення зазначеного
рішення суду відповідач ОСОБА_2 взагалі
не сплачує аліментів, злісно
ухиляється від сплати встановлених
рішенням суду аліментів, незважаючи на
те, що ним були авансом сплачені на її
користь кошти - аліменти на утримання
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., до
досягнення ним повноліття. Відповідач
ОСОБА_2 ж не використала ці кошти за
цільовим призначенням, а привласнила
собі. Рішенням Сихівського районного
суду м.Львова від 19 травня 2014 року, яке
залишене без змін ухвалою апеляційного
суду Львівської області від 01 вересня
2014 року, з відповідача ОСОБА_2 стягнуто
на його користь неустойку (пеню) за
прострочення сплати аліментів на
утримання сина - ОСОБА_3 за період з
01.05.2012 року по 01.02.2014 року в сумі 210745грн.
Згідно ж розрахунку здійсненого
Сихівським ВДВС ЛМУЮ станом на 01 серпня
2014 року заборгованість ОСОБА_2 по
сплаті аліментів становить 88850грн.
Стверджує, що відповідач є
працездатною особою, має можливість
працювати та сплачувати аліменти на
утримання дитини у встановленому
рішенням суду розмірі, однак злісно
ухиляється від їх сплати. Згідно
проведеного розрахунку неустойка
(пеня) за прострочення сплати аліментів
за період з 01 лютого 2014 року по 21 жовтня
2014 року становить 25608грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явилась, подала суду
письмову заяву в якій позовні вимоги
підтримала в повному обсязі, просить
розглядати справу у її відсутності та
не заперечує щодо заочного розгляду
справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, хоча належним чином була
повідомлена про час та місце розгляду
справи, причини неявки не повідомила.
Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає
можливим розглядати справу у її
відсутності за наявних у справі
достатніх доказів.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши дійсні обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до переконання, що позовні вимоги слід
задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в період з 21
лютого 1998 року до 29 березня 2008 року
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі, в якому мають двох неповнолітніх
дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Сихівського районного суду
м.Львова від 19 травня 2014 року, яке
залишене без змін ухвалою апеляційного
суду Львівської області від 01 вересня
2014 року, позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково, вирішено стягнути
з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 неустойку
(пеню) за прострочення сплати аліментів
на утримання сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1., за період з 01.05.2012р. по
01.02.2014р. в сумі 210745,65 грн.

Так, як вбачається з вищезазначеного
рішення суду, судом при розгляді справи
встановлено наступні обставини.

Рішенням Франківського районного суду
м.Львова від 19 жовтня 2012 року, яке
змінене рішенням апеляційного суду
Львівської області від 16 квітня 2013
року, визначено місце проживання
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. з
його батьком -позивачем ОСОБА_1 та
вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., у розмірі 3000 грн.
щомісячно, починаючи з 23 квітня 2012 року
і до досягнення ним повноліття. Судом
під час розгляду справи в яких брали
участь сторони встановлено, що після
розірвання шлюбу діти залишилися
проживати з матір'ю ОСОБА_2 На їх
утримання ОСОБА_1 перерахував
одноразово кошти з розрахунку 3(три)
тисячі гривень щомісячно на кожну
дитину, до досягнення дітьми
повноліття. Зокрема, на сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1., було перераховано 252000грн.
за період з вересня 2009 року по
ІНФОРМАЦІЯ_3 (до досягнення повноліття).
Сума щомісячного розміру аліментів в 3
(три) тисячі гривень була досягнута
сторонами згідно умов мирової угоди,
яка затверджена ухвалою Франківського
районного суду м.Львова від 02.12.2009 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення аліментів. А відтак,
позивачем ОСОБА_1 були повністю
виконані аліментні зобов'язання перед
ОСОБА_2 12 червня 2009 року позивач ОСОБА_1
одружився вдруге з ОСОБА_5 та став
проживати з новою сім'єю та з серпня 2011
року до батька - ОСОБА_1 перейшов
проживати старший син сторін - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

На виконання вищезазначеного рішення
Франківського районного суду м.Львова
від 19 жовтня 2012 року, яке змінене
рішенням апеляційного суду Львівської
області від 16 квітня 2013 року, 03 червня
2013 року Франківським районним судом
м.Львова було видано виконавчий лист
№1326/3523/12, який пред'явлений до
виконання в Сихівський відділ
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції.

Згідно розрахунку Сихівського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції, станом на 01 серпня 2014 року
заборгованість відповідача ОСОБА_2 по
сплаті аліментів становить 88850грн.

Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного
кодексу України при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Згідно представленого позивачем
розрахунку неустойки (пені) за
прострочення сплати ОСОБА_2 аліментів з
01 лютого 2014 року по 21 жовтня 2014 року,
здійсненого згідно вимог ст.196
Сімейного кодексу України, така станом
на 21 жовтня 2014 року становить 25608грн..
Даний розрахунок відповідачем не
заперечено та не спростовано, а відтак
такий приймається до уваги.

Враховуючи вищенаведене, у зв'язку з
виникненням з вини відповідача ОСОБА_2
заборгованості по сплаті аліментів
перед одержувачем - позивачем ОСОБА_1,
вимога позивача щодо стягнення з
відповідача неустойки (пені) у розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення,
за період з 01 лютого 2014 року по 21 жовтня
2014 року в розмірі 25608грн. є підставною
та підлягає до задоволення.

Крім цього, у відповідності до вимог
ст.88 ЦПК України, з відповідача слід
стягнути в користь позивача 256,08грн.
судового збору сплаченого ним при
зверненні до суду з даним позовом.

На підставі ст.ст. 141, 180, 196 СК України, та
керуючись п. 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року №3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»,
ст.ст.10, 57-60, 61, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 в
користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за
прострочення сплати аліментів на
утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.,
за період з 01.02.2014р. по 21.10.2014р. в сумі
25608/двадцять п'ять тисяч шістсот вісім
/грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 256
/двісті п'ятдесят шість/грн. 08коп.
судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особою, у
відсутності якої таке було
постановлено, - протягом того ж строку з
дня отримання його копії.

Головуючий

Оригінал. Виготовлено в одному
екземплярі.