АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7994/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
ОСОБА_1 Доповідач - Болтунова Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді - Болтунової
Л.М.

суддів -
Макарова М.О., Тамакулової В.О.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 15 липня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
Дніпропетровської міської ради,
ОСОБА_5, третя особа - Реєстраційна
служба Дніпропетровського міського
управління юстиції, за участю
прокурора прокуратури
Дніпропетровської області, про
визнання недійсними договорів купівлі
- продажу, звернення стягнення на
предмет іпотеки, припинення права
власності, витребування майна з чужого
незаконного володіння та застосування
наслідків недійсності правочину,-

в с т а н о в и л а:

Компанія "Hagworth Management Limited" звернулась з
позовом до Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська у
відповідності до останніх уточнень,
зазначивши відповідачами
Дніпропетровську міську раду, ОСОБА_2,
ОСОБА_5 та третю особу- Реєстраційну
службу Дніпропетровського міського
управління юстиції про визнання
недійсними договорів купівлі - продажу,
звернення стягнення на предмет
іпотеки, припинення права власності,
витребування з чужого незаконного
володіння нерухомого майна та
застосування наслідків недійсності
правочинів.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтував тим, що 25 вересня 2006 року
між ЗАТ "Агробанк", правонаступником
якого є ПАТ "Банк Восток" та ОСОБА_6 був
укладений кредитний договір № 20.840.06.21,
відповідно до умов якого банк надав
ОСОБА_6 кредит в сумі 1 308 000,00 доларів
США, з виплатою процентної ставки 16%
річних, строком користування по 24
вересня 2026 року. З метою забезпечення
зобов'язань за кредитним договором між
ЗАТ «Агробанк», правонаступником якого
є ПАТ «Банк Восток» та ОСОБА_6 був
укладений іпотечний договір № 20.840.06.21.1
від 25 вересня 2006 року, посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
реєстраційний номер № 3842, предметом
іпотеки за яким є майнові права на
нерухоме майно, а саме: незакінчене
будівництвом приміщення (квартира) в
блоці А, будівельний номер 2401,
загальною проектною площею 256,6 м2,
розташоване на 24 поверсі будівлі (в
осях 103 - 173), за адресою: м.
Дніпропетровськ, АДРЕСА_1; незакінчене
будівництвом приміщення (квартира) в
блоці А, будівельний номер 2402,
загальною площею 245,9 м2, розташоване на
24 поверсі будівлі (в осях 173 - 243), за
адресою: м. Дніпропетровська, АДРЕСА_1;
незакінчене будівництвом приміщення
(квартира) в блоці А, будівельний номер
2403, загальною площею 329,3 м2, розташоване
на 24 поверсі будівлі (в осях 243 - 93), за
адресою: м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1.

Право власності ОСОБА_6 на предмети
іпотеки підтверджувалось договором
дольової участі у будівництві № 2401/А/100
- к від 12 січня 2006 року, договором
дольової участі у будівництві № 2402/А/100
- к від 12 січня 2006 року, договором
дольової участі у будівництві № 2403/А/100
- к від 12 січня 2006 року, що були укладені
між іпотекодавцем та ЗАТ "АКТА". 26
вересня 2011 року між ПАТ "Банк Восток" та
ТзОВ "Кредекс Фінанс" був укладений
договір про відступлення права вимоги
№ 7, згідно з яким ПАТ "Банк Восток"
відступив ТзОВ "Кредекс Фінанс" право
вимоги за кредитними договорами, у тому
числі й за кредитним договором №
20.840.06.21 від 25 вересня 2006 року, боржником
за яким був ОСОБА_6

12 грудня 2011 року між ПАТ "Банк Восток" та
ТзОВ "Кредекс Фінанс" було укладено
договір про відступлення права вимоги
за іпотечним договором № 20.840.06.21.1 від 25
вересня 2006 року, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 за
реєстровим номером 2362.

01 жовтня 2012 року між ТзОВ "Кредекс
Фінанс" та компанією "Hagworth Management Limited"
був укладений договір № 1/01 - 10
відступлення прав вимоги (цессії), за
умовами якого ТзОВ "Кредекс Фінанс" в
повному обсязі передало компанії "Hagworth
Management Limited" право вимоги за кредитним
договором 20.840.06.21 від 25 вересня 2006 року.
Також, на виконання вимог п. 1.5 договору
№ 1/01 - 10 від 01 жовтня 2012 року, 05 жовтня 2012
року між ТзОВ "Кредекс Фінанс" та
компанією "Hagworth Management Limited" було
укладено договір про відступлення
права за іпотечним договором № 20.840.06.21
від 25 вересня 2006 року, посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_10,
реєстровий номер 2310. 15 травня 2008 року,
ЗАТ "АКТА" на виконання своїх
зобов'язань за договором дольової
участі № 2401/А/100 - к від 12 січня 2006 року
передало, а ОСОБА_6 прийняв у власність
квартиру № 166, що знаходиться на 24
поверсі третьої черги громадських
будівель багатофункціонального
призначення (житловий будинок з
вбудованими нежитловими приміщеннями),
літ. В - 25, по АДРЕСА_1, фактичною площею
119,5 м2, а також на виконання договору
дольової участі у будівництві № 2402/А/100
- к від 12 січня 2006 року за актом
прийому-передачі квартири передало
квартиру № 167, що знаходиться на 24
поверсі третьої черги громадських
будівель багатофункціонального
призначення (житловий будинок з
вбудованими нежитловими приміщеннями),
літ. В - 25 по АДРЕСА_1, фактичною площею
151,8 м2.

В подальшому рішенням виконавчого
комітету Дніпропетровської міської
ради від 10 липня 2008 року № 2094 було
оформлено право власності на об'єкти
нерухомого майна (житловий будинок з
вбудованими нежитловими приміщеннями)
літ. В - 25, В1 - 1, В11 - 1, в - 1 за адресою
АДРЕСА_1, а саме за ОСОБА_6 було
оформлено право власності у тому числі
й на квартири № 166, № 167 у відповідності
до договорів: № 2108/А/100 - к від 11 серпня
2005 року, № 2303/А/100 - к від 05 січня 2006 року,
№ 2302/А/100 - к від 11 січня 2006 року, № 2301/А/100
- к, 2401/А/100 - к, 2402/А/100 - к , 2403/А/100 - к від 12
січня 2006 року, угодою № 1807/А/100 - к від 30
червня 2006 року, угодою від 17 березня 2008
року.

На підставі вищезазначеного рішення
виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради 18
вересня 2008 року ОСОБА_6 було видано
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно - квартиру № 166 за
адресою: Дніпропетровська область, м.
Дніпропетровськ, АДРЕСА_1, загальною
площею 119,5 м2, житловою площею 103,8 м2, в
житловому будинку з вбудованими
нежитловими приміщеннями літ. В - 25, ВІ -
1, ВІІ - 1, в - 1 квартира № 166, яка
складається з: 1 - житлова, 2 - санвузол, І
- лоджія. Також, 18 вересня 2008 року
виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_6
було видано свідоцтво про право
власності на нерухоме майно - квартиру
№ 167 за адресою: Дніпропетровська
область, м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1,
загальною площею 151,8 м2, житловою площею
132,6 м2, в житловому будинку з
вбудованими нежитловими приміщеннями
літ. В - 25, ВІ - 1, ВІІ - 1, в - 1 квартира №
167, яка складається з: 1 - житлова, 2 -
санвузол, І - лоджія. ОСОБА_6 свої
зобов'язання щодо повернення грошових
коштів за кредитним договором не
виконав і у нього перед кредитором
станом на 26 вересня 2011 року утворилася
заборгованість у розмірі 45 813 010 гривень
79 копійок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер.
Приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_11 було
заведено спадкову справу № 29/2012. 26
жовтня 2012 року ОСОБА_12, який є сином
померлого ОСОБА_6 було подано заяву про
прийняття спадщини, однак 19 квітня 2013
року ОСОБА_12, ОСОБА_13, яка є колишньою
дружиною померлого ОСОБА_6 та ОСОБА_14,
яка є матір'ю померлого ОСОБА_15, було
подано заяви про відмову від спадщини
ОСОБА_6 Також, пізніше стало відомо про
те, що квартира № 166 та квартира
АДРЕСА_1, які є предметом іпотеки за
іпотечним договором № 20.840.06.21.1 від 25
вересня 2006 року, на теперішній час
належать ОСОБА_2, на підставі договору
купівлі - продажу від 17 вересня 2010 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_16,
реєстровий номер № 2119 та договору
купівлі - продажу від 10 січня 2011 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_17,
реєстровий номер 20, які були укладені з
ОСОБА_5 Право власності ОСОБА_5 на
квартири № 166 та № 167 було визнано на
підставі рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 28 серпня 2009
року. На підставі вказаного рішення
ОСОБА_5 було здійснено продаж квартири
№ 166 та квартири № 167, що є предметом
іпотеки та забезпечують вимоги
кредитора. Однак, рішенням
апеляційного суду Одеської області від
05 червня 2013 року, рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 28 серпня 2009
року було скасовано в повному обсязі,
як таке, що постановлено з грубим
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та постановлено
нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_5 у
визнанні за нею права власності на
квартири № № 124, 160, 161, 162, 164, 165, 166, 167, 168,
169 по АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську.
Таким чином, ОСОБА_2, уклавши договори
купівлі - продажу квартир № 166 та № 167
від 17 вересня 2010 року, посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_16,
реєстровий № 2119 та від 10 січня 2011 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_17,
реєстровий № 20 набув статус
іпотекодавця за іпотечним договором №
20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року. Таким
чином, враховуючи наявність
заборгованості за кредитним договором
№ 20.840.06.21 від 25 вересня 2006 року в сумі 45
813 010,79 грн., який був забезпечений
іпотечним договором № 20.840.06.21.1 від 25
вересня 2006 року, позивач звернувся до
суду з вказаним позовом та просив
визнати недійсним договір купівлі -
продажу від 17 вересня 2010 року,
укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_16,
зареєстрований в реєстрі за № 2119;
визнати недійсним договір купівлі -
продажу від 10 січня 2011 року, укладений
між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_17,
зареєстрований в реєстрі за № 20; в
рахунок часткового задоволення вимог
Компанії «Hagworth Management Limited», юридична
особа за законодавством Республіки
Кіпр, реєстраційний номер 264666,
зареєстрований офіс якої знаходиться
за адресою: Посейдонос, 1, ЛЕДРА БІЗНЕС
ЦЕНТР, Егкомі, 2406, Нікосія, Кіпр, щодо
погашення заборгованості за Кредитним
договором № 20.840.06.21 від 25.09.2006 року в
сумі 45 813 010 гривень 79 копійок, з яких: 13
153 084 гривні 87 копійок - заборгованість
за тілом кредиту та відсотками,
нарахована пеня - 32 659 925, 92 грн., звернути
стягнення на нерухоме майно, що є
предметом іпотеки за Іпотечним
договором 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006
року, а саме: квартиру № 166 за адресою:
Дніпропетровська область, м.
Дніпропетровськ, АДРЕСА_1, опис об'єкта:
в житловому будинку з вбудованими
нежитловими приміщеннями літ. В - 25, ВІ -
1, ВІІ - 1, в - 1 квартира № 166, яка
складається з: 1 - житлова, 2 - санвузол, І
- лоджія, загальна площа 119,5 м2; житлова
площа 103,8 м2, та квартиру № 167 за адресою:
Дніпропетровська область, м.
Дніпропетровськ, АДРЕСА_1, опис об'єкта:
в житловому будинку з вбудованими
нежитловими приміщеннями літ. В - 25, ВІ -
1, ВІІ - 1, в - 1 квартира № 167, яка
складається з: 1 - житлова, 2 - санвузол, І
- лоджія, загальна площа 151,8 м2; житлова
площа 132,6 м2, шляхом визнання права
власності на вказане нерухоме майно за
Компанією «Hagworth Management Limited»
(зареєстрований офіс якої знаходиться
за адресою: Посейдонос, 1, ЛЕДРА БІЗНЕС
ЦЕНТР, Егкомі, 2406, Нікосія, Кіпр) за
ціною 2 218 900 грн. - за квартиру АДРЕСА_2 та
за ціною 2 819 100 гривень 00 копійок - за
квартиру АДРЕСА_3; припинити право
власності ОСОБА_2 на квартиру № 166 за
адресою: Дніпропетровська область, м.
Дніпропетровськ, АДРЕСА_1, опис об'єкта:
в житловому будинку з вбудованими
нежитловими приміщеннями літ. В - 25, ВІ -
1, ВІІ - 1, в - 1 квартира № 166, яка
складається з: 1 - житлова, 2 - санвузол, І
- лоджія, загальна площа 119,5 м2; житлова
площа 103,8 м2; припинити право власності
ОСОБА_2 на квартиру № 167 за адресою:
Дніпропетровська область, м.
Дніпропетровськ, АДРЕСА_1, опис об'єкта:
в житловому будинку з вбудованими
нежитловими приміщеннями літ. В - 25, ВІ -
1, ВІІ - 1, в - 1 квартира № 167, яка
складається з: 1 - житлова, 2 - санвузол, І
- лоджія, загальна площа 151,8 м2; житлова
площа 132,6 м2; витребувати з чужого
незаконного володіння ОСОБА_2 на
користь Компанії «Hagworth Management Limited»
(Посейдонос, 1, ЛЕДРА БІЗНЕС ЦЕНТР,
Егкомі, 2406, Нікосія, Кіпр) квартиру № 166
за адресою: Дніпропетровська область,
м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1, опис
об'єкта: в житловому будинку з
вбудованими нежитловими приміщеннями
літ. В - 25, ВІ - 1, ВІІ - 1, в - 1 квартира №
166, яка складається з: 1 - житлова, 2 -
санвузол, І - лоджія, загальна площа 119,5
м2; житлова площа 103,8 м2; витребувати з
чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на
користь Компанії «Hagworth Management Limited»
(Посейдонос, 1, ЛЕДРА БІЗНЕС ЦЕНТР,
Егкомі, 2406, Нікосія, Кіпр) квартиру № 167
за адресою: Дніпропетровська область,
м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1, опис
об'єкта: в житловому будинку з
вбудованими нежитловими приміщеннями
літ. В - 25, ВІ - 1, ВІІ - 1, в - 1 квартира № 167,
яка складається з: 1 - житлова, 2 -
санвузол, І - лоджія, загальна площа 151,8
м2; житлова площа 132,6 м2; застосувати
наслідки недійсності правочину -
договору купівлі - продажу від 17
вересня 2010 року, укладеного між ОСОБА_5
та ОСОБА_2, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_16,
зареєстрованого в реєстрі за № 2119,
зобов'язавши ОСОБА_5 повернути ОСОБА_2
отримані за договором грошові кошті у
сумі 421 238 грн.; застосувати наслідки
недійсності правочину - договору
купівлі - продажу 10 січня 2011 року,
укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_17,
зареєстрованого в реєстрі за № 20,
зобов'язавши ОСОБА_5 повернути ОСОБА_2,
отримані за договором грошові кошті у
сумі 735 819,00 грн. (том № 3, а.с. а.с. 189 - 199).

Ухвалою Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 20 лютого 2013
року, було роз'єднано у самостійні
провадження цивільну справу за позовом
Компанії "Hagworth Management Limited" до ОСОБА_6,
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, з присвоєнням
окремого номера (том № 1 а.с. а.с. 1 - 2).

Ухвалою суду першої інстанції від 27
червня 2013 року, було залучено до участі
у Дніпропетровську міську раду, яка є
правонаступником співвідповідача
ОСОБА_6 (том № З а.с. 153).

Ухвалою Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 15 липня 2014 року
до участі у цивільній справі за позовом
Компанії «Hagworth Management Limited» до
Дніпропетровської міської ради,
ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа:
Реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції про звернення
стягнення на предмет іпотеки, було
залучено прокурора прокуратури
Дніпропетровської області (том № 6 а.с.
2).

Ухвалою Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 08 липня 2014 року
було замінено позивача у цивільній
справі за позовом Компанії «Hagworth Management
Limited» до Дніпропетровської міської
ради, ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа:
Реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції про звернення
стягнення на предмет іпотеки, на
правонаступника ОСОБА_3 (том № 5 а.с. 225).

Рішенням Бабушкінського районного
суду м.Дніпропетровська від 15 липня 2014
року позов задоволено частково.

В рахунок задоволення вимог ОСОБА_3
щодо погашення заборгованості за
кредитним договором № 20.840.06.21 від 25
вересня 2006 року в сумі 5 038 000 грн. -
заборгованості за тілом кредиту та
відсотками, звернуто стягнення на
нерухоме майно, що є предметом іпотеки
за іпотечним договором № 20.840.06.21.1 від 25
вересня 2006 року, а саме:

- квартиру 166 за адресою: м.
Дніпропетровськ, АДРЕСА_1; опис об'єкту
в житловому будинку з вбудованими
нежитловими приміщеннями літ. В - 25, ВІ -
1, ВІІ - 1, в - 1 квартира № 166, яка
складається з: 1 - житлова, 2 - санвузол, І
- лоджія, загальна площа 119,5 кв.м.;
житлова площа 103,8 кв.м.;

- квартиру № 167 за адресою: м.
Дніпропетровськ, АДРЕСА_1; опис об'єкту
в житловому будинку з вбудованими
нежитловими приміщеннями літ. В - 25, ВІ -
1, ВІІ - 1, в - 1 квартира № 167, яка
складається з: 1 - житлова, 2 - санвузол, І
- лоджія, загальна площа 151,8 кв.м.;
житлова площа 132,6 кв.м., шляхом визнання
права власності на вказане нерухоме
майно за ОСОБА_3 за ціною 2 218 900 грн.- за
квартиру АДРЕСА_4; та за ціною 2 819 100 грн.-
за квартиру АДРЕСА_5.

Визнано недійсним договір купівлі -
продажу квартири АДРЕСА_6 від 17 вересня
2010 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_16,
зареєстрований в реєстрі за № 2119.

Визнано недійсним договір купівлі -
продажу квартири АДРЕСА_7 від 10 січня 2011
року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_17,
зареєстрований в реєстрі за № 20.

Витребувано з чужого незаконного
володіння ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3АДРЕСА_8 за адресою: м.
Дніпропетровськ, АДРЕСА_1; опис об'єкту
в житловому будинку з вбудованими
нежитловими приміщеннями літ. В - 25, ВІ -
1, ВІІ - 1, в - 1 квартира № 166, яка
складається з: 1 - житлова, 2 - санвузол, І
- лоджія, загальна площа 119,5 кв.м.;
житлова площа 103,8 кв.м.

Витребувано з чужого незаконного
володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
квартиру № 167 за адресою: м.
Дніпропетровськ, АДРЕСА_1; опис об'єкту
в житловому будинку з вбудованими
нежитловими приміщеннями літ. В - 25, ВІ -
1, ВІІ - 1, в - 1 квартира № 167, яка
складається з: 1 - житлова, 2 - санвузол, І
- лоджія, загальна площа 151,8 кв.м.;
житлова площа 132,6 кв.м.

Застосовано наслідки недійсності
правочину - договору купівлі - продажу
квартири АДРЕСА_6 від 17 вересня 2010 року,
укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_16,
зареєстрованого в реєстрі за № 2119,
зобов'язавши ОСОБА_5 повернути ОСОБА_2,
отримані за договором купівлі - продажу
грошові кошти в сумі 421 238 грн.

Застосовано наслідки недійсності
правочину - договору купівлі - продажу
квартири АДРЕСА_7 від 10 січня 2011 року,
укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_17,
зареєстрованого в реєстрі за № 20,
зобов'язано ОСОБА_5 повернути ОСОБА_2,
отримані за договором грошові кошти в
сумі 735 819, 00 грн. У задоволенні решти
позовних вимог ОСОБА_3 - відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат між сторонами. (том №6 а.с.24-31)

З таким рішенням не погодився ОСОБА_2,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просив його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог. (том №6 а.с.46-53)

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Оскаржуване у справі рішення ухвалено
з додержанням вищевказаних вимог
закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
25 вересня 2006 року між ЗАТ «Агробанк»,
правонаступником якого є ПАТ «Банк
Восток» та ОСОБА_6 був укладений
кредитний договір № 20.840.06.21, відповідно
до умов якого останній отримав кредит в
сумі 1 308 000,00 доларів США, зі сплатою 16%
річних, строком повернення по 24 вересня
2026 року на придбання нерухомості (том
№ 1 а.с. а.с. 9 - 11).

Цього ж дня, між ЗАТ «Агробанк» та
ОСОБА_6 був укладений іпотечний договір
№ 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 за
реєстровим № 3842, предметом якого є
майнові права на незакінчене
будівництвом приміщення (квартира,
коридор, ліфтовий хол, тамбур - шлюз) в
блоці А, будівельний номер 2401,
загальною проектною площею 256,6 метрів
квадратних, розташоване на 24 поверсі
будівлі (в осях 103 - 173), яка будується за
адресою: м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1;
незакінчене будівництвом приміщення
(квартира, коридор, ліфтовий хол, тамбур
- шлюз) в блоці А, будівельний номер 2402,
загальною проектною площею 245,9 метрів
квадратних, розташоване на 24 поверсі
будівлі (в осях 173 - 243), яка будується за
адресою: м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1;
незакінчене будівництвом приміщення
(квартира, коридор, ліфтовий роц, тамбур
- шлюз) в блоці А, будівельний номер 2403,
загальною проектною площею 329,3 метрів
квадратних, розташоване на 24 поверсі
будівлі (в осях 243 - 93), яка будується за
адресою: м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1
(том № 1 а.с. 12 - 18).

Набуття права власності ОСОБА_6 на
предмети іпотеки після укладення
іпотечного договору № 20.840.06.21.1 від 25
вересня 2006 року та завершення
будівництва, зокрема, підтверджується
договором № 2401/А/100 - к дольової участі у
будівництві від 12 січня 2006 року,
договором № 2402/А/100 - к дольової участі у
будівництві від 12 січня 2006 року та
договором № 2403/А/100 - к дольової участі у
будівництві від 12 січня 2006 року,
укладених між ним та ЗАТ «АКТА» (том № 1
а.с. а.с. 19 - 23, 24 - 27, 29 - 33)

15 травня 2008 року забудовник ЗАТ «Акта»,
на виконання договору дольової участі
№ 2401/А/100 - к від 12 січня 2006 року за актом
прийому - передачі квартири передав, а
ОСОБА_6 прийняв у власність квартиру №
166, що знаходиться на 24 поверсі третьої
черги громадських будівель
багатофункціонального призначення
(житловий будинок з вбудованими
нежитловими приміщеннями), літ. В - 25 по
АДРЕСА_1, фактичною площею 119,5 м2, а також
на виконання договору дольової участі
у будівництві № 2402/А/100 - к від 12 січня 2006
року забудовник за актом
прийому-передачі квартири передав, а
ОСОБА_6 отримав у власність квартиру №
167, що знаходиться на 24 поверсі третьої
черги громадських будівель
багатофункціонального призначення
(житловий будинок з вбудованими
нежитловими приміщеннями), літ. В-25 по
АДРЕСА_1, фактичною площею 151,8 м2 (том № 2
а.с. а.с. 171, 178).

Згідно рішення виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради № 2094
від 10 липня 2008 року за ОСОБА_6 було
оформлено право приватної власності, з
видачею свідоцтв на об'єкти нерухомого
майна третьої черги громадських
будівель багатофункціонального
призначення (житловий будинок з
вбудованими нежитловими приміщеннями)
літ. В - 25, ВІ - 1, ВІІ - 1, в - 1 за адресою:
АДРЕСА_1, квартири № № 124, 153, 160, 161, 162, 163,
164, 165, 166, 167, 168, 169 (том № 1 а.с. а.с. 103 - 106).

07 серпня 2008 року між ОСОБА_6 та ЗАТ «Хоум
Кредіт Банк», що є правонаступником ЗАТ
«Агробанк», було укладено додаткову
угоду №1 до кредитного договору №
20.840.06.21 від 25 вересня 2006 року, у
відповідності до якої сторони дійшли
згоди змінити п. 4.11 кредитного договору
та викласти його в наступній редакції:
«п. 4.11. в строк до 01 грудня 2008 р.
зареєструвати право власності в
реєстрі прав власності на нерухоме
майно та укласти додаткову угоду до
договору іпотеки, предметом якого є
квартири № 165, 166, 167, 168, 169 які
розташовані у житловому будинку з
вбудованими нежитловими приміщеннями,
які знаходяться за адресою: м.
Дніпропетровськ, АДРЕСА_1 (том № 5 а.с. 67).

26 вересня 2011 року між ПАТ «Банк Восток»
та ТзОВ «Кредекс Фінанс» був укладений
договір відступлення права вимоги № 7,
відповідно до умов якого до ТзОВ
«Кредекс Фінанс» перейшли всі права
грошової вимоги кредитора, в тому числі
й за кредитним договором № 20.840.06.21 від 25
вересня 2006 (том № 1 а.с. а.с. 59 - 61).

12 грудня 2011 року між ПАТ «Банк Восток»
та ТзОВ «Кредекс Фінанс» був укладений
Договір про відступлення права за
іпотечним договором № 20.840.06.21.1 від 25
вересня 2006 року, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_18
реєстраційний № 2363 (том № 1 а.с. 70).

01 жовтня 2012 року між ТзОВ «Кредекс
Фінанс» та Компанією «Hagworth Management Limited»
був укладений договір відступлення
прав вимоги (цессії) № 1/01 - 10, у
відповідності до якого Компанія «Hagworth
Management Limited» здобула право грошової
вимоги за кредитним договором № 20.840.06.21
від 25 вересня 2006 року (том № 1 а.с. а.с. 74 -
77).

05 жовтня 2012 року між ТзОВ «Кредекс
Фінанс» та Компанією «Hagworth Management Limited»
було укладено договір про відступлення
права за іпотечним договором № 20.840.06.21.1
від 25 вересня 2006 року, посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_10,
реєстраційний № 2310 (том № 1 а.с. а.с. 86 -
90).

Іпотечний договір № 20.840.06.21.1 від 25.09.2006
року містить застереження, яке
прирівнюється до договору про
задоволення вимог іпотекодержателя, за
своїми правовими наслідками та
передбачає передачу іпотекодержателю
права власності на предмет іпотеки в
рахунок виконання основного
зобов'язання.

Згідно рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 28 серпня 2009 року, між
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було складено угоду
про купівлю - продаж нерухомого майна у
простій письмовій формі, у тому числі й
спірних квартир № № 166, 167 по АДРЕСА_1 у
м. Дніпропетровську. Зазначеним
рішенням суду за ОСОБА_5 визнано право
власності на ці квартири. (том № 2 а.с.
а.с. 75 - 77).

Дозвіл іпотекодержателя на відчуження
квартир 166 та 167 за адресою: м.
Дніпропетровськ, АДРЕСА_1 не надавався.
Відповідно до п. 1.8 Договору
відступлення прав вимоги за іпотечним
договором від 05.10.2012 року, реєстровий №
2310, відчуження предмета іпотеки
іпотекодавцем (боржником) за згоди
та/або з відома іпотекодержателя не
здійснювалось.

17 вересня 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2
був укладений договір купівлі - продажу
квартири, посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_16
за реєстровим № 2119, відповідно до умов
якого ОСОБА_5 передала у власність
ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_6, яка
знаходиться в житловому будинку з
вбудованими нежитловими приміщеннями
літ. В - 25, ВІ - 1, ВІІ - 1, в - 1АДРЕСА_9
складається з: 1 - житлова, 2 - санвузол, І
- лоджія, загальна площа - 119,5 м2, житлова
площа - 103,8 м2, а ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_5
грошові кошти в сумі 421 238 грн. (том № 3
а.с. 202).

10 січня 2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2
укладено договір купівлі - продажу
квартири, посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_17
за реєстровим № 20, у відповідності до
якого ОСОБА_5 передала у власність
ОСОБА_2 квартиру, третьої черги
громадських будівель
багатофункціонального призначення №
167, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 в
місті Дніпропетровськ,
Дніпропетровської області, яка
складається з: 1 - житлова, 2 - санвузол, І
- лоджія, загальна площа - 151,8 м2, житлова
площа - 132,6 м2, а ОСОБА_2 в свою чергу
сплатив ОСОБА_5 грошові кошти за
придбану квартиру в розмірі 735 819 грн.
(том № 3 а.с. 204).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_6, виданим 22 жовтня 2012 року
Індустріальним відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області, актовий
запис № 1271 (том № 3, а.с. 3).

19 квітня 2013 року ОСОБА_12, ОСОБА_13 та
ОСОБА_14 до приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_19 було
подано заяви про відмову від прийняття
спадщини після померлого ОСОБА_6 (том №
3 а.с. а.с. 130, 131, 132).

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 05 червня 2013 року, було
скасовано рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 28 серпня 2009
року та ухвалено нове рішення, яким у
позові ОСОБА_5 до Дніпропетровської
міської ради, правонаступника ОСОБА_6
про визнання дійсним договору купівлі -
продажу квартир № 124, № 160, № 161, № 162, №
164, № 165, № 166, № 167, № 168, № 169 по АДРЕСА_1 у
м. Дніпропетровську, автотранспортного
засобу марки «Mercedes - Benz», моделі S 320 CDI,
тип легковий седан - В, номер шасі VIN -
НОМЕР_7 2007 року випуску державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 та визнання
дійсним договору оренди квартири
АДРЕСА_10, укладений між ОСОБА_20 та
ОСОБА_21, було відмовлено (том № 3 а.с. а.с.
141 - 145).

Згідно звітів про оцінку майна
житлової квартири загальною площею 119,5
м2, яка розташована на 24 поверсі, 25-ти
поверхового будинку, третьої черги
громадських будівель
багатофункціонального призначення в
АДРЕСА_11 та житлової квартири
загальною площею 151,8 м2, яка розташована
на 24 поверсі, 25-ти поверхового будинку,
третьої черги громадських будівель
багатофункціонального призначення в
АДРЕСА_12, вартість об'єктів оцінки
складає 2 218 900,00 грн. та 2 819 100, 00 грн. (том
№ 4 а.с. а.с. 1 - 33, 34 - 90).

31 жовтня 2013 року між компанією «Hagworth
Management Limited» та ОСОБА_3 був укладений
договір відступлення прав вимоги
(цессії) № 31/10 - 2013, посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_10,
реєстровий номер 1584, за умовами якого
компанія «Hagworth Management Limited» відступила
ОСОБА_3 частково права вимоги по тілу
кредиту та відсоткам за кредитним
договором № 20.840.06.21 від 25.09.2006 року на
суму 5 038 000,00 грн. (том № 5 а.с. а.с. 217 - 220).

Цього ж дня, 31 жовтня 2013 року між
компанією «Hagworth Management Limited» та ОСОБА_3
укладено договір відступлення прав за
іпотечним договором, посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_10,
реєстровий номер 1585, за умовами якого
компанія «Hagworth Management Limited» відступила
ОСОБА_3 право вимоги на квартири 166 та 167
за адресою: м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1,
які є предметами іпотеки за іпотечним
договором № 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006
року (том № 5 а.с. а.с. 221 - 222).

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 11
листопада 2013 року, було визнано
відумерлою спадщину ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яка складається з
усіх прав та обов'язків, які належали
спадкодавцеві на момент смерті, а також
визнано відумерлим майно, а саме: 50 % у
статутному капіталі ПП «Класіко»,
місцезнаходження: м. Дніпропетровськ,
вул. Б. Хмельницького, буд. 10; 40 % у
статутному капіталі ТзОВ Фірма
«Автодрайв ЛТД», місцезнаходження:
АДРЕСА_13; частка у статутному капіталі
ПП «Науково - виробниче підприємство
«Укрпакпен», місцезнаходження:
АДРЕСА_14; транспортний засіб «Mercedes - Benz
110DKA», 1999 року випуску, державний знак
НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, колір -
білий; причіп «ПА», 2002 року випуску,
державний номер НОМЕР_4, колір - сірий;
причіп «ПАЗ 86331», 1988 року випуску,
номерний знак НОМЕР_5, колір - сірий, та
зазначене майно передано в комунальну
власність територіальної громади м.
Дніпропетровська в особі
Дніпропетровської міської ради (том № 5
а.с. а.с. 64 - 66).

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції обґрунтовано
виходив з того, що ОСОБА_3 на підставі
вищевказаного договору відступлення
права вимоги (цессії) здобув право
грошової вимоги за кредитним договором
№ 20.840.06.21від 25 вересня 2006 року на суму
5038000 грн. за тілом кредиту та
нарахованими відсотками, а також за
іпотечним договором № 20.840.06.21.1 від цієї
ж дати, а зазначені кредитний та
іпотечний договори були укладені у
відповідності до норм чинного
законодавства, яке діяло на момент
укладання договорів.

Крім того, суд врахував ту обставину, що
ОСОБА_6, який був боржником по вказаному
кредитному договору, не виконував свої
кредитні зобов'язання, що призвело до
виникнення заборгованості, а також в
подальшому незаконно, без згоди
іпотекодержателя відчужив спірні
квартири АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську,
які є предметом іпотеки, на користь
ОСОБА_5

Право власності за ОСОБА_5 на зазначену
квартиру було визнано на підставі
рішення Приморського районного суду м.
Одеси, яке в подальшому було скасовано
рішенням апеляційного суду Одеської
області від 05 червня 2013 року, а в
установленому законом порядку ОСОБА_5
право власності на квартири не
оформлювала та з порушенням норм
чинного законодавства відчужила
квартири на користь ОСОБА_2 по
заниженій вартості.

У відповідності до ч. 1 ст. 390 ЦК України,
власник майна має право вимагати від
особи, яка знала або могла знати, що
вона володіє майном незаконно
(недобросовісного набувача), передання
усіх доходів від майна, які вона
одержала або могла одержати за весь час
володіння ним.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

У відповідності до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1 ст. 536 ЦК України передбачено,
що за користування чужими грошовими
коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами.

Згідно ст. 546 ЦК України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, при триманням, завдатком.
Договором або законом можуть бути
встановлені інші види забезпечення
виконання зобов'язання.

У відповідності до ст. 572 ЦК України, в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є
застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 576 ЦК України,
предметом застави може бути будь - яке
майно (зокрема річ, цінні папери,
майнові права), що може бути відчужене
заставодавцем і , на яке може бути
звернене стягнення.

Частинами 1, 2 ст. 590 ЦК України
передбачено, що звернення стягнення на
предмет застави здійснюється за
рішенням суду, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в розмірі, коли зобов'язання не було
виконано у встановлений строк (термін),
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України
передбачено, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилась, та сплати
процентів.

Відповідно положень до ч. 1 ст. 1054 ЦК
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про іпотеку", в редакції від 12
травня 2006 року, що діяла на момент
укладення договору іпотеки, нерухомим
майном (нерухомістю) є земельні
ділянки, а також об'єкти, розташовані на
земельній ділянці і невід'ємно
пов'язані з нею, переміщення яких є
неможливим без їх знецінення та зміни
їх призначення. Застава повітряних та
морських суден, суден внутрішнього
плавання, космічних об'єктів, майнових
прав на нерухомість, будівництво якого
не завершено, регулюються за правилами
визначеними цим Законом. Іпотека - вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про
іпотеку", в редакції від 12 травня 2006
року, що діяла на момент укладення
договору іпотеки, обтяження нерухомого
майна іпотекою підлягає державній
реєстрації в порядку, встановленому
законодавством. У разі недотримання
цієї умови іпотечний договір є дійсним,
але вимога іпотекодержателя не набуває
пріоритету відносно зареєстрованих
прав чи вимог інших осіб на передане в
іпотеку нерухоме майно.

Згідно ч. 2 ст. 5 Закону України "Про
іпотеку", в редакції від 12 травня 2006
року, що була чинною на момент
укладення договору іпотеки, предметом
іпотеки також може бути об'єкт
незавершеного будівництва або інше
нерухоме майно, яке стане власністю
іпотекодавця після укладення
іпотечного договору, за умови, що
іпотекодавець може документально
підтвердити право на набуття ним у
власність відповідного нерухомого
майна у майбутньому.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 7 Закону України "Про
іпотеку", в редакції від 12 травня 2006
року, за рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь - якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання. Якщо інше не встановлено
законом або іпотечним договором,
іпотекою також забезпечуються вимоги
іпотекодержателя щодо відшкодування
збитків, завданих порушенням основного
зобов'язання чи умов іпотечного
договору.

Статтею 9 Закону України "Про іпотеку", в
редакції від 12 травня 2006 року,
передбачено, що іпотекодавець має
право відчужувати предмет іпотеки
виключно на підставі згоди
іпотекодержателя.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про
іпотеку", в редакції від 12 травня 2006
року, у разі порушення іпотекодавцем
обовязків, встановлених іпотечним
договором, іпотекодержатель має право
вимагати дострокового виконання
основного зобов'язання, а в разі його
невиконання - звернути стягнення на
предмет іпотеки.

Частиною 3 ст. 12 Закону України "Про
іпотеку", в редакції від 12 травня 2006
року, передбачено, що правочин щодо
відчуження іпотекодавцем переданого в
іпотеку майна або його передачі в
наступну іпотеку, спільну діяльність,
лізинг, оренду чи користування без
згоди іпотекодержателя є недійсним.

Частиною 4 статті 16 Закону України "Про
іпотеку", в редакції від 12 травня 2006
року, після завершення будівництва
будівля (споруда), житловий будинок або
житлова квартира залишається
предметом іпотеки відповідно до
іпотечного договору.

Частинами 1, 2 статті 23 Закону України
"Про іпотеку", в редакції від 12 травня 2006
року, у разі переходу права власності
(право господарського відання) на
предмет іпотеки від іпотекодавця до
іншої особи, у тому числі в порядку
спадкування чи правонаступництва,
іпотека є дійсною для набувача
відповідного нерухомого майна, навіть
у тому випадку, якщо до його відома не
доведена інформація про обтяження
майна іпотекою. Особа, до якої перейшло
право власності на предмет іпотеки,
набуває статус іпотекодавця і має всі
його права і несе всі його обов'язки за
іпотечним договором у тому обсязі і на
тих умовах, що існувала до набуття ним
права власності на предмет іпотеки.

Згідно до положень ч. ч. 1,3 ст. 33 Закону
України "Про іпотеку", в редакції від 12
травня 2006 року, у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону. Звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Частинами 1 та 3 ст. 36 Закону України
«Про іпотеку» в редакції від 12 травня
2006 року, передбачено, що сторони
іпотечного договору можуть вирішити
питання про звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору.

Договір про задоволення вимог
іпотекодержателя або відповідне
застереження в іпотечному договорі,
яке прирівнюється до такого договору
за своїми правовими наслідками, може
передбачити передачу іпотекодержателю
права власності на предмет іпотеки в
рахунок виконання основного
зобов'язання у порядку, встановленому
ст. 37 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону "Про
іпотеку", в редакції від 12 травня 2006
року, іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки. Правовою підставою
для реєстрації права власності
іпотекодержателю на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Згідно з ч. 3 ст. 37 Закону України "Про
іпотеку", в редакції від 12 травня 2006
року, іпотекодержатель набуває предмет
іпотеки у власність за вартістю,
визначеною на момент такого набуття на
підставі оцінки предмета іпотеки
суб'єктом оціночної діяльності. У разі
набуття права власності на предмет
іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний
відшкодувати іпотекодавцю перевищення
90 відсотків вартості предмета іпотеки
над розміром забезпечених іпотекою
вимог іпотекодержателя.

Частинами 1, 7 статті 5 Закону України
«Про іпотечне кредитування, операції з
консолідованим іпотечним боргом та
іпотечні сертифікати», в редакції від 14
січня 2006 року, передбачено, що іпотека
виникає відповідно до цього Закону та
Закону України «Про іпотеку» щодо
нерухомого майна, об'єктів
незавершеного будівництва та майнових
прав на нерухомість, будівництво якої
не завершено. Іпотечний договір,
предметом іпотеки за яким є майнові
права на нерухомість, будівництво якої
не завершено, посвідчується нотаріусом
на підставі документів, що
підтверджують майнові права на цю
нерухомість. Іпотекодавцем за таким
іпотечним договором може бути
забудовник - особа, яка організовує
спорудження нерухомості для власних
потреб чи для передачі її у власність
іншим особам, або особа, власністю якої
стане ця нерухомість після завершення
будівництва. Обтяження майнових прав
іпотекодавця на такий предмет іпотеки
підлягає реєстрації у встановленому
законом порядку.

Згідно з частиною другою статті 214 ЦПК
України при виборі правової норми, що
підлягає застосуванню до спірних
правовідносин, суд зобов'язаний
враховувати висновки Верховного Суду
України, викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 355 цього Кодексу.

Частиною 2 пункту 34 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
передбачено, що відповідно до прямої
вказівки закону (стаття 12 Закону
України «Про іпотеку») окремі
правочини щодо іпотечного нерухомого
майна, вчинені без згоди
іпотекодержателя, можуть бути визнані
недійсними за позовом
іпотекодержателя. Так, правочин щодо
відчуження іпотекодавцем переданого в
іпотеку майна або його передачі в
наступну іпотеку, спільну діяльність,
лізинг, оренду чи користування без
згоди іпотекодержателя є недійсним.

Пунктом 36 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
роз"яснено, що у разі переходу права
власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до третьої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, суди мають
враховувати, що іпотека є дійсною для
набувача відповідного нерухомого
майна. Особа, до якої перейшло право
власності на предмет іпотеки, набуває
статусу іпотекодавця, має всі його
права і несе всі його обов'язки за
іпотечним договором у тому обсязі й на
тих самих умовах, що існували до
набуття ним права власності на предмет
іпотеки (стаття 23 Закону України "Про
іпотеку").

У відповідності до роз'яснень, що
містяться в п. 39 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин",
з урахуванням положень частини третьої
статті 33, статті 36, частини першої
статті 37 Закону України "Про іпотеку"
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання. У зв'язку з
наведеним суди мають виходити з того,
що з урахуванням цих норм права не
виключається можливість звернення
стягнення на предмет іпотеки в такий
спосіб і набуття іпотекодержателем
права власності на нього за рішенням
суду, оскільки цими нормами
передбачено задоволення вимог
іпотекодержателя шляхом набуття права
власності на предмет іпотеки, яке
ототожнюється зі способом звернення
стягнення, якщо його передбачено
договором. Тому в разі встановлення
такого способу звернення стягнення на
предмет іпотеки в договорі
іпотекодержатель на підставі частини
другої статті 16 ЦК має право вимагати
застосування його судом.

Згідно п. 40 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин",
що якщо предметом іпотеки є об'єкт
незавершеного будівництва, то по
закінченні його будівництва іпотека
зберігає силу, і її предметом є будівля
(споруда), зведена в результаті
завершення будівництва.

Згідно до положень, що містяться в п. 5
Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" № 9 від 06
листопада 2009 року, вимога про
встановлення нікчемності правочину
підлягає розгляду в разі наявності
відповідного спору. Такий позов може
пред'являтися окремо, без застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину. У цьому разі в резолютивній
частині судового рішення суд вказує
про нікчемність правочину або відмову
в цьому. Вимога про застосування
наслідків недійсності правочину може
бути заявлена як одночасно з вимогою
про визнання оспорюваного правочину
недійсним, так і у вигляді самостійної
вимоги в разі нікчемності правочину та
наявності рішення суду про визнання
правочину недійсним.

Відповідно до ч. 5 п. 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними" № 9 від
06 листопада 2009 року рішення суду про
задоволення позову про повернення
майна, переданого за недійсним
правочином, чи витребування майна із
чужого незаконного володіння є
підставою для здійснення державної
реєстрації права власності на майно, що
підлягає державній реєстрації, за
власником, а також скасування
попередньої реєстрації.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що при розгляді справи,
районним судом правильно встановлені
обставини справи, спір було вирішено у
відповідності з нормами матеріального
та процесуального права. Рішення є
обґрунтованим, його висновки про
встановлені обставини і правові
наслідки є правильними.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність підстав для відкриття
провадження у справі судом першої
інстанції, оскільки з позовом банк
звернувся 23 листопада 2012 року, а ОСОБА_6,
до якого було пред'явлено позов, помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року відповідно до ч.3 ст.309
ЦПК України не можуть бути підставою
для скасування рішення, оскільки таке
порушення не призвело до неправильного
вирішення справи.

Згідно з положенням ст. 37 ЦПК України в
разі смерті фізичної особи, припинення
юридичної особи, заміни кредитора чи
боржника в зобов'язанні, а також в інших
випадках заміни особи у відносинах,
щодо яких виник спір, суд залучає до
участі у справі правонаступника
відповідної сторони або третьої особи
на будь-якій стадії цивільного
процессу. Усі дії, вчинені в цивільному
процесі до вступу правонаступника,
обов'язкові для нього так само, як вони
були обов'язкові для особи, яку він
замінив.

Розглядаючи справу по суті, суд першої
інстанції врахував, що даний спір виник
з кредитних правовідносин, які
допускають правонаступництво,
оскільки здійснення цього права не
пов'язане з певною особою, а тому може
здійснюватись і правонаступниками
цієї особи на передбачених законом
умовах.

Доводи апеляційної скарги щодо
невірного застосування ст.37 Закону
України "Про іпотеку" не можуть бути
прийняті до уваги, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про
іпотеку" іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки. Правовою підставою
для реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотеко держателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
судам роз'яснено, що з урахуванням
положень ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону
України "Про іпотеку" іпотекодержатель
може задовольнити забезпечену
іпотекою вимогу шляхом набуття права
власності на предмет іпотеки. Правовою
підставою для реєстрації права
власності іпотекодержателя на
нерухоме майно, яке є предметом
іпотеки, є договір про задоволення
вимог іпотекодержателя або відповідне
застереження в іпотечному договорі,
яке прирівнюється до такого договору
за своїми правовими наслідками та
передбачає передачу іпотекодержателю
права власності на предмет іпотеки в
рахунок виконання основного
зобов'язання.

У зв'язку з наведеним не виключається
можливість звернення стягнення на
предмет іпотеки в такий спосіб і
набуття іпотекодержателем права
власності на нього за рішенням суду,
оскільки цими нормами передбачено
задоволення вимог іпотекодержателя
шляхом набуття права власності на
предмет іпотеки, яке ототожнюється зі
способом звернення стягнення, якщо
його передбачено договором. Тому в разі
встановлення такого способу звернення
стягнення на предмет іпотеки в
договорі, іпотекодержатель на підставі
ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати
застосування його судом.

Зважаючи на те, що п.4.2.2.1 іпотечного
договору №20.840.21.01 від 25 березня 2006 року
передбачено, що у випадку невиконання
або неналежного виконання
іпотекодавцем перед іпотекодержателем
основного зобов'язання та/або
обов'язків, встановлених цим договором,
предмет іпотеки переходить у власність
іпотекодержателя у порядку згідно з
діючим законодавством, висновки
місцевого суду відповідають як вимогам
ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку",
так і положенням статей 589, 590 ЦК.

Інші доводи апеляційної скарги
фактично зводяться до одностороннього
тлумачення регулюючого спірні
правовідносини законодавства лише на
свою користь та до переоцінки тих
доказів, яким суд дав належну оцінку у
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтувалося на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому їх дослідженні у
судовому засіданні відповідно до вимог
ст.212 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що при розгляді справи,
районним судом були виконані всі
вимоги процесуального закону, всебічно
перевірено обставини, спір вирішено у
відповідності з нормами матеріального
та процесуального права. Рішення є
обґрунтованим, з повним відображенням
обставин, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
правильними. А тому апеляційна скарга
не задовольняється.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 15 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Головуючий: Л.М.Болтунова

Судді: М.О.
Макаров

В.О.
Тамакулова