Ухвала

іменем україни

19 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.суддів:Коротуна
В.М.,Парінової І.К., Попович О.В.,Ступак
О.В.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до Охтирської
міської ради, треті особи: управління
Держземагенства в Охтирському районі
Сумської області, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, про скасування рішення, за
касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення
апеляційного суду Сумської області від
24 липня 2014 року

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом в якому просила визнати
незаконним та скасувати п. 32 рішення
Охтирської міської ради № 458 від 14
лютого 2008 року "Про затвердження
технічної документації із землеустрою
та приватизацію земельних ділянок" про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
надання ОСОБА_7 у приватну власність
земельної ділянки площею 0.1000 га для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд по АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
вказувала на те, що зазначеним рішенням
передано земельну ділянку яка
перебуває у її користуванні, у
власність іншій особі.

З огляду на зазначене просила позов
задовольнити.

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 26 липня 2013
року у задоволенні позову ОСОБА_6
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської
області від 24 липня 2014 року рішення
Охтирського міськрайонного суду
Сумської області від 26 липня 2013
року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано п. 32
рішення Охтирської міської ради № 458
від 14 лютого 2008 року "Про затвердження
технічної документації із землеустрою
та приватизацію земельних ділянок" про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
надання ОСОБА_7 у приватну власність
земельної ділянки площею 0.1000 га для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд по АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_8,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення суду апеляційної
інстанції скасувати, та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню
на таких підставах.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не було доведено, що ОСОБА_6
на законних підставах є власником чи
користувачем спірної земельної
ділянки, а тому підстави для скасування
рішення Охтирської міської ради від 14
лютого 2008 року № 485 відсутні.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції й ухвалюючи у справі нове
рішення, суд апеляційної інстанції
виходив із того, що спірна земельна
ділянка обліковувалась за будинком
АДРЕСА_1 та була реально розділена між
співвласниками будинку. Передачею
спірної ділянки у приватну власність
ОСОБА_7 було порушено право позивача як
співвласника вказаного вище будинку на
користування земельною ділянкою,
відтак порушене право підлягає
захисту.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ погоджується з таким висновком
суду апеляційної інстанції з огляду на
наступне.

Судами встановлено, що рішенням
Охтирської міської ради від 14 лютого 2008
року № 485 "Про затвердження технічної
документації із землеустрою та
приватизацію земельних ділянок" був
затверджений проект землеустрою щодо
відведення ОСОБА_7 земельної ділянки та
надано у приватну власність земельну
ділянку площею 0,1000 га для будівництва і
обслуговування жилих будинків,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1.

23 липня 2008 року ОСОБА_7 отримала
державний акт на право власності на
вказану земельну ділянку.

20 грудня 2011 року ОСОБА_7 продала
зазначену земельну ділянку ОСОБА_8

Судами також встановлено, що
відповідно до свідоцтва про право на
спадщину від 23 грудня 1993 року позивачу
належить 13/25 житлового будинку АДРЕСА_1.

З наявного в матеріалах справи витягу
рішення Охтирської міської ради № 274
від 12 травня 1977 року вбачається, що за
будинком АДРЕСА_1 обліковувалась
земельна ділянка площею 2276 м2 , в тому
числі лишки - 634 м2 . Без урахування
лишків розмір земельної ділянки
становив 1642 м2 .

Відповідно до п. 7 Указу Президії
Верховної Ради Української РСР від 25
грудня 1970 року "Про порядок введення в
дію Земельного Кодексу Української
РСР" надані громадянам з 01 січня 1971 року
присадибні земельні ділянки, а також
земельні ділянки для індивідуального
житлового будівництва і для городів
зберігаються в розмірах, які
передбачались законодавством, що діяло
раніше.

Відповідно до положень ст. 25 Земельного
кодексу Української РСР 1970 року
припинення права користування
земельною ділянкою або зменшення її
розмірів може мати місце лише у
випадках, прямо передбачених законом.

Згідно із ст. 90 Земельного кодексу
Української РСР 1970 року на землях міст
при переході права власності на
будівлю переходить також і право
користування земельною ділянкою або її
частиною.

При переході будівлі у власність
кількох осіб земельна ділянка
переходить в користування всіх
співвласників будівлі.

Особи, яким належить будинок на праві
спільної власності, користуються
земельною ділянкою спільно. Порядок
користування нею визначається
співвласниками будинку залежно від
розміру часток в спільній власності на
будинок.

Наступні зміни в розмірі часток в
спільній власності на будинок, які
сталися у зв'язку з прибудовою,
надбудовою або перебудовою, не тягнуть
за собою змін встановленого порядку
користування ділянкою.

Угода про порядок користування
земельною ділянкою є обов'язковою і для
особи, яка згодом придбає відповідну
частку в спільній власності на цей
будинок (ст. 91 Земельного кодексу
Української РСР 1970 року).

Відповідно до ч. 5 ст. 116 Земельного
кодексу України надання у
користування земельної ділянки, що
перебуває у власності або у
користуванні провадиться лише після
вилучення (викупу) її в порядку
передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 статті 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Оскільки за будинком АДРЕСА_1
обліковувалась земельна ділянка
площею 2276 м2 , в тому числі лишки - 634 м2 .
Без урахування лишків розмір земельної
ділянки становив 1642 м2 , між попередніми
власниками був реально розподілений як
будинок так і земельна ділянка та
встановлені межі земельних ділянок,
рішення про вилучення (викупу)
земельної ділянки не приймалося, суд
апеляційної інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог ОСОБА_6

Наведені в касаційній скарзі доводи
фактично зводяться до переоцінки
доказів і не згоди з висновками суду
апеляційної інстанції по їх оцінці.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що рішення апеляційного
суду Сумської області від 24 липня 2014
року відповідає вимогам закону й
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 337, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської
області від 24 липня 2014 року залишити
без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. ШтеликСудді:В.М. Коротун
І.К. Парінова О.В. Попович О.В. Ступак