АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8467/13
Справа №641/1294/14ц
Головуючий 1 інст. - Курганнікова О.А.
Категорія : встановлення факту
Доповідач - Бобровський
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

с у д д і в
Шевченко Н.Ф.,

Кокоші В.В.,

при
секретарі Харченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Комінтернівського
районного суду м.Харкова від 24 жовтня
2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3, третя особа: Публічне
акціонерне товариство «Альфа Банк»,
про встановлення факту проживання
однією сім'єю без реєстрації шлюбу,
стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3, з урахуванням
уточнення заявлених вимог у липні та
вересні про встановлення факту
спільного проживання однією сім'єю з
січня 2004 року до реєстрації між ними
шлюбу 22 грудня 2007 року та про стягнення
в порядку поділу їх спільного
сумісного майна подружжя та її
особистого внеску в придбання
автомобіля Ford С МАХ , 2007 року випуску -
212620,62 грн.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4
посилалась на те, що з січня 2002 року
разом з її донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
спільно проживали однією сім'єю з
відповідачем у його квартирі по
АДРЕСА_1.

З метою придбання відповідачем
автомобіля її матір ОСОБА_6 передала їй
50770 грн., еквівалентних на той час 10000
доларам США, що на даний час складає
118469,57 грн. та те, що для оплати решти
коштів, ОСОБА_7 отримано у ПАТ «Альфа
Банк» кредит у розмірі 19141,91 доларів
США, з оплато. 13% річних та погашенням
заборгованості до 21 листопада 2014 року.
з яких на 1 січня 2014 року оплачено
спільно сума у розмірі 188302,09 грн., її
частка складає 94151,05 грн. ОСОБА_4 просила
задовольнити її позов у повному обсязі.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м.Харкова від 24 жовтня 2014 року
позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання сторін
однією сім'єю до реєстрації шлюбу з 1
січня 2002 року по 22 грудня 2007 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 50770
грн., що належать особисто позивачу та
94151,05 грн. грошової компенсації ?
частину сумі оплаченої сторонами по
кредитному договору та 1449, 21 грн.
судових витрат по справі.

В іншій частині вимог у позові ОСОБА_4
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 з
посиланням на безпідставність позову
про стягнення коштів у сумі особистого
внеску ОСОБА_4 у придбанні автомобіля
та оплаті суми по кредитному договору,
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення вимог
процесуального права при вирішенні
справи, рішення районного суду просить
скасувати, новим рішенням у позові
ОСОБА_4 відмовити.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
заперечення проти них, колегія
відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України,
вирішила апеляційну скаргу ОСОБА_8
задовольнити частково, рішення
районного суду змінити , виходячи з
наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст..61 цього
Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст. 11 ЦПК України
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, інших осіб, які беруть участь у
справі.

Судом встановлено, згідно наданих
доказів та не оспорюється те, що
сторони з січня 2004 року проживали
однією сім'єю в квартирі відповідача
по Садовому проїзду, буд.14 у м.Харкові,
вели спільне господарство та мали
спільний бюджет до реєстрації між ними
шлюбу 22 грудня 2007 року.

14 листопада 2007 року за кошти матері
позивача у сумі 50770 грн. про що свідчить
нотаріально посвідчена 4 грудня 2007 року
заява ОСОБА_3 для придбання автомобіля
Ford C-MAX, д.р.н. НОМЕР_1, здійснено
першочерговий внесок у розмірі 41000 грн.
та із запозичених відповідачем
відповідно кредитного договору від 20
листопада 2007 року ПАТ «Альфа Банк» 19141,91
доларів США перераховано ТОВ «Віннер
Форд Харків» 95700 грн. за вказаний
транспортний засіб, який зареєстровано
на його ім'я.

Згідно наданих платіжних документів та
не оспорюється сторонами те, що за час
спільного проживання на погашення
заборгованості по кредиту, оплаті
відсотків банку перераховано 27155
доларів США, відповідно графіку, суми
еквівалентної 188302,09 грн.

Задовольняючи позовні вимоги та
стягуючи кошти, які вони з відповідачем
сплачували на погашення
заборгованості по кредиту та суму
передану йому на першочерговий внесок
за автомобіль, суд дійшов висновку про
підставність та обґрунтованість
позову ОСОБА_4

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна у зв'язку з
порушенням вимог процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права при ухваленні
рішення.

За правилом ст..213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, таким, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу із законом.

Під час ухвалення рішення суд за нормою
ч.1 ст.214 цього Кодексу, вирішує питання
про наявність обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Із матеріалів справи вбачається та не
оспорюється факт придбання автомобіля
за час проживання сторін однією сім'єю
без реєстрації шлюбу та погашення
заборгованості в період їх шлюбу.

За нормою ст..74 СК України цей
автомобіль належить їм на праві
спільної сумісної власності та на
нього поширюються положення глави 8
цього Кодексу про право спільної
сумісної власності подружжя.

Способи та порядок поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя встановлені ст..71 СК
України, за правилами якої таке майно
ділиться між ними в натурі, неподільні
речі присуджуються одному із подружжя,
а присудження іншому грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно допускається лише за його згодою,
за умови попереднього внесення другим
із подружжя відповідної грошової суми
та депозитний рахунок суду.

При вирішення спору суд не звернув
уваги на те, що по суті ОСОБА_4 вимагає в
порядку поділу спільного сумісного
майна подружжя стягнення не грошової
компенсації її частки у праві
власності на автомобіль,а коштів, що
були витрачені спільно у зв'язку з його
придбанням, та судом не було враховане
те, що за нормами сімейного права поділ
майна подружжя здійснюється за їх
домовленістю та якщо вони не
домовилися про порядок поділу майна в
натурі, суд вирішує спір між ними, в
порядку та у спосіб, встановлений ст..71
СК України.

З огляду на викладене, колегія вважає,
що рішення суду в частині стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 144921,05 грн. суми
її внеску на придбання автомобіля та
1327,41 грн. частини витрат на справлення
судового збору при пред'явленні цих
вимог безпідставним та
необґрунтованим, а позовні вимоги в цій
частині такими, що не підлягають
задоволенню.

В іншій частині рішення суду не
оскаржується та не переглядається.

Виходячи із наведеного, керуючись
ст..ст. 303, 304, 309, 313, 314 ЦПК України,
колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Комінтернівського районного
суду м.Харкова від 24 жовтня 2014 року
змінити.

У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
50770 грн., як особистих коштів та 94151,05
грн. частини суми сплачених за
кредитним договором на придбання
автомобіля - відмовити.

Зменшити суму судових витрат,
стягнутих ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 з
1449,21 грн. до 121,80 грн.

В іншій частині рішення залишити без
зміни.

Рішення набирає законної сили після
проголошення але протягом двадцяти
днів може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді