Дата документу 19.12.2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року
м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді
Ковальової Ю.В.,

при секретарі
Ухановій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення грошової компенсації
вартості майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів, в якому просить стягнути
з них на свою користь вартість 1/6 частки
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, яка складає 66648 грн. 55
коп., а також сплачені судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог
вказує, що йому на праві власності
належить 1/6 частки житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Інші
частки належать відповідачам по
справі: ОСОБА_2 11/30 частки, ОСОБА_3 - 1/6
частки, ОСОБА_4-3/10 частки. Вказаний
житловий будинок розташований на
земельній ділянці площею 1036 кв. м.

Вказує, що він не може в повному обсязі
здійснювати своє право власності,
оскільки у вказаному будинку
проживають відповідачі разом зі своїми
родинами і фактично займають все
приміщення. Позивачем неодноразово
пропонувалось відповідачам вирішити
питання про продаж будинку або про
визначення порядку користування ним в
добровільному порядку, однак згоди так
і не дійшли. Тому позивач звертався до
суду з позовом про виділ майна в натурі
та визначення порядку користування
земельною ділянкою. Згідно висновку
експерта по тій справі з технічної
точки зору виділити позивачу в натурі
1/6 частки житлового будинку не
надається можливим, тому вказаний
позов залишений позивачем без
розгляду.

Посилаючись на ст.ст. 319, 356, ч.1 ст. 364 ЦК
України, просить стягнути з
відповідачів грошову компенсацію
вартості його частки.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав в повному обсязі, зазначив,
що раніше обговорював з ОСОБА_3 варіант
обміну належної позивачу частки на
частину земельної ділянки, що
обслуговує будинок, але ці
домовленості не закінчились успіхом.
Зараз позивач не бажає виділу належної
йому частини будинку. Також вказав, що
перешкоди для проживання йому створює
лише ОСОБА_2, який фактично проживає в
будинку, періодично огороджує частини
будинку, розламує стіни задля
створення умов для проживання для себе.
При цьому, позивач навісив замок на
двері частини будинку, яку вважає своєю
власністю, періодично навідується до
цього приміщення. Просить стягнути з
відповідачів грошову компенсацію в
розмірі 66648 грн. 55 коп. з кожного в
рівних частинах, але запевнив, що ним
буде повернуто відповідну частину
грошей ОСОБА_4, оскільки до неї він
претензій не має.

Відповідач ОСОБА_2, його представник
ОСОБА_5 заперечили проти позову в
повному обсязі, надали заперечення
проти позову (а.с.44), в яких вказують, що
позивач має право лише на 1/3 частку
спадкового майна після смерті їх
матері ОСОБА_6, яка мала право на ?
частину житлового будинку. Іншу
частину жилого будинку мають у
власності він та ОСОБА_4, яка придбана
ними з інших підстав. Будинок по своїм
кімнатам має різний матеріальний стан
і встановлювати загальну вартість
всього будинку неможливо. А відтак,
розраховувати компенсацію на підставі
висновку експерта № 1974 не можна. Також
відповідач зазначив, що займає в
будинку площу, яка відповідає його
частки. В подальшому, відповідач
вказав, що згоден сплатити компенсацію
вартості частки позивача але в
розстрочку.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов не визнав в повному обсязі,
пояснив, що не проживає в даному
будинку, сплатити компенсацію вартості
частки позивача не має можливості,
оскільки працює тренером з карате і
отримує невелику заробітну плату. Крім
того, не згоден на збільшення своєї
частки у спільній частковій власності,
до чого неминуче призведе сплата такої
компенсації. Вказав, що раніше
обговорював з позивачем варіант обміну
належної позивачу частки на частину
земельної ділянки, що обслуговує
будинок, але ці домовленості не
закінчились успіхом. Також відповідач
не заперечує проти виділення в
користування позивачу кімнати,
коридору -відповідачу.

Відповідачка ОСОБА_4, її представник
ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечили
проти позову в повному обсязі, надали
заперечення проти позову (а.с.48-49).
Вказують, що в належній відповідачці
частини будинку проживає її син із
сім»єю. Сплатити компенсацію вартості
частки позивача не має можливості,
оскільки вона є пенсіонеркою. Крім
того, не згодна на збільшення своєї
частки у спільній частковій власності,
до чого неминуче призведе сплата такої
компенсації, оскільки це неможливо з
технічної точки зору та призведе до
матеріальних затрат, до яких вона не
готова.

Дослідивши матеріали справи, суд
знаходить позовні вимоги
необґрунтованими і такими, що не
підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено наступне.

Позивачу- ОСОБА_1 на праві власності
належить 1/6 частки житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Інші
частки належать відповідачам по
справі: ОСОБА_2 11/30 частки, ОСОБА_3 - 1/6
частки, ОСОБА_4-3/10 частки. Вказаний
житловий будинок розташований на
земельній ділянці площею 1036 кв.
м.(а.с.6-13; 46).

Згідно висновку експерта по
результатам проведення
будівельно-технічної експертизи № 1974
від 08.08.2014 року, на підставі ухвали
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 12.05.2014 року за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про виділ в натурі частки майна,
яке знаходиться у спільній частковій
власності, визначення порядку
користування земельною ділянкою, з
технічної точки зору виділити позивачу
в натурі 1/6 частку житлового будинку
АДРЕСА_1 не представляється можливим.
Ринковаа вартість жилого будинку
складає з урахуванням будівлі літ.
«а2-1»-399879,00 грн., без урахування будівлі
літ. «а2-1»- 325356,00 грн. (а.с.14-21).

В спірному будинку фактично проживають
відповідачі- ОСОБА_2, син ОСОБА_4 із
сім»єю. ОСОБА_3 в будинку не проживає,
про що свідчить довідка з місця
проживання від 19.11.2014 року (а.с.47) і що
визнається сторонами.

У Постанові Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 19
лютого 2014 року, яка є обов'язковою для
застосування, викладено правову
позицію згідно якої, судам при
вирішенні справ про стягнення грошової
компенсації за належну частку в праві
спільної власності на квартиру слід
враховувати загальні засади
цивільного законодавства (стаття 3 ЦК
України) щодо справедливості,
добросовісності та розумності з
врахуванням прав та інтересів усіх
співвласників. При цьому судам слід
ретельно вивчати обставини справи з
метою з'ясування, чи не зловживає
позивач, який бажає виділу частки зі
спільного майна шляхом отримання
грошової компенсації вартості частки в
майні та чи реалізація цього права не
порушить прав інших осіб, які не мають
змоги сплатити співвласнику грошову
компенсацію вартості його частки.

Обмежуючи право позивача на грошову
компенсацію вартості частки квартири,
якою фактично володіють та
користуються лише відповідачі, і
виходячи при цьому з інтересів
останніх (їх скрутного матеріального
становища), суду необхідно перевіряти
можливість сплати відповідачами такої
компенсації і врахувати, що правовий
режим спільної часткової власності має
враховувати інтереси всіх її учасників
і забороняє обмеження прав одних
учасників за рахунок інших.

В силу положень ст. ст. 21, 24, 41
Конституції України та ст. ст. 319, 358 ЦК
України всі громадяни є рівними у своїх
правах, усім власникам забезпечуються
рівні умови здійснення цих прав, в тому
числі щодо захисту права спільної
часткової власності.

Керуючись цими положеннями правовий
режим спільної часткової власності
визначається главою 26 ЦК України з
урахуванням інтересів усіх її
учасників. Володіння, користування і
розпорядження спільною частковою
власністю здійснюється за згодою всіх
співвласників, а за відсутності згоди
спір вирішується судом. Незалежно від
розміру часток, співвласники при
здійсненні зазначених правомочностей
мають рівні права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України
кожен із співвласників спільної
часткової власності має право на виділ
у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності. Якщо
виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (частина друга
статті 183 цього Кодексу), співвласник,
який бажає виділу, має право на
одержання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної
компенсації вартості його частки.
Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 не мають
змоги сплатити позивачеві компенсацію
вартості його частки будинку у зв»язку
із скрутним матеріальним становищем,
відповідач ОСОБА_2 має таку можливість,
але тільки в розстрочку. Доказів, що
засвідчують протилежне, позивачем до
судового засідання не надано.

Таким чином, припинення права
власності на 1/6 частки будинку
позивача, за умови неможливості сплати
відповідачами компенсації, призведе до
порушення прав позивача. У свою чергу
примушення відповідачів викупити у
позивача частку будинку призведе до
порушення їхніх прав, оскільки
законодавством не передбачено
можливості набуття права власності у
примусовому порядку, адже згідно зі ст.
3 ЦК України загальними засадами
цивільного законодавства є:
неприпустимість свавільного втручання
у сферу особистого життя людини;
неприпустимість позбавлення права
власності, крім випадків, встановлених
Конституцією України та законом;
свобода договору; свобода
підприємницької діяльності, яка не
заборонена законом; судовий захист
цивільного права та інтересу;
справедливість, добросовісність та
розумність.

На підставі вищевикладеного, суд
знаходить позовні вимоги недоведеними
та такими, що задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст. 10, 11, 14, 57-60, 88, 209, 212-215, ЦПК
України, ст. ст.. 3, 364 ЦК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошової
компенсації вартості майна - відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Ю.В.Ковальова