Справа № 279/2566/14-ц
Провадження № 2/279/1010/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09.12.2014 року
Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області

у складі: головуючого судді
Моголівець І. А.

з секретарем Война
Ю.С., Каленською І.О.

з участю позивачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

представника третьої особи
ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Коростень цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа -
орган опіки та піклування
Коростенської міської ради, про
усунення перешкод у спілкуванні з
онуками та участі в їх вихованні, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду позовом
до відповідача та просили :

- Зобов'язати відповідача не
чинити їм перешкоди для прийняття
участі у вихованні та вільному
спілкуванні з онуками, ОСОБА_12 та
ОСОБА_13;

- Встановити для спілкування з
онуками час в робочі дні з 17 до 20 години,
у вихідні та святкові дні з 10 до 20
години;

- Надати їм можливість відвідувати
з онуками медичні заклади, в тому числі
за межами м.Коростеня, для обстеження
стану їх здоров'я, в тому числі
прийняття мір для його покращення;

- Дозволити в разі необхідності
вивозити дітей на санаторно-курортне
лікування.

Свій позов позивачі мотивували тим, що
їх дочка, тобто відповідач по справі,
взагалі не дозволяє їм зустрічатись та
спілкуватись з онуками чинить в цьому
їх праві перешкоди. До лютого 2013 року їх
дочка та онуки проживали разом в одній
квартирі, після чого відповідач
переїхала в орендовану квартиру у
м.Коростені. ЇЇ відношення до них
погіршилось, вона стала інвалідом 2
групи, а діти бажають бачитись з ними і
вони цього також хочуть.

В судовому засіданні позивачі свій
позов підтримали, просили його
задовольнити, пояснили, що відповідач
перенесла черепно-мозкову травму,
знаходиться на обліку у психіатра, живе
одна з двома дітьми в орендованій
квартирі. Через різні погляди на життя
вона стала агресивно до них
відноситись, проживає окремо та не
бажає, щоб вони бачились і спілкувались
з онуками, з лютого 2013 року взагалі не
дозволяє їх бачити, з ними розмовляти,
гуляти, приймати подарунки.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнала та пояснила, що вона дійсно
не надає своїх дітей матері і батьку
так-як не бажає щоб бабуся та дідусь
спілкувались з її дітьми туму-що вони
неправильно їх виховують, батько
зловживає алкоголем і вона переживає
за здоров"я та життя дітей так як коли
він гуляв з внучкою на коляску з
дитиною наїхав автомобіль.

Представник третьої особи вважає, що
позов підлягає задоволенню. Відповідач
дійсно чинить перешкоди у спілкуванні
та вихованні позивачів із своїми
онуками.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
пояснили, що між сторонами дійсно
існують напружені стосунки і на
протязі тривалого часу відповідач не
надає можливості позивачам
зустрічатись і спілкуватись із своїми
дітьми. При зустрічі постійно
намагається очорнити їх.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_11 пояснив, що він він колишній
чоловік відповідача, є батьком дитини -
ОСОБА_12, за час їх спільного проживання
з батьками дружини її мати постійно
провокувала її на сварки ображала.

Вислухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши письмові
матеріали справи та проаналізувавши їх
в сукупності, суд дійшов висновку про
наступне.

Відповідач є рідною дочкою позивачів.
Вона з дітьми та її батько
зареєстровані за однією адресою:
АДРЕСА_1.

Діти відповідача : ОСОБА_12,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, є
внуками позивачів.

Згідно висновку Коростенського МВ
УМВС України в Житомирській області
від 28.03.2014 року, за заявою ОСОБА_2
проведено перевірку дій відповідача
щодо відмови в наданні їм права у
спілкуванні з онуками, яким
встановлено факт існування між
сторонами неприязних відносин та
відмови відповідачем управі позивачам
спілкуватись з онуками.

Згідно висновків акту амбулаторної
судово-психіатричної експертизи №
565-2012 від 20.11.2012 року, ОСОБА_3 виявляє
ознаки помірно виражених
характерологічних змін особи
внаслідок перенесеної в 2010 році важкої
ЧМТ. В період 2010 та 2012 року знаходилась
на лікуванні в психіатричній лікарні.
ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи та отримує
пенсію.

Згідно висновку Коростенського МВ УМВС
України в Житомирській області від
23.06.2014 року, за заявою ОСОБА_3 проведено
перевірку дій позивачів щодо відмови в
наданні їм права у спілкуванні з
онуками, яким встановлено факт
існування між сторонами неприязних
відносин, намаганням позивачів
зустрічатись та спілкуватись із
внуками та відмови відповідачем у
праві позивачам бачитись і
спілкуватись з онуками.

Позивачі в період 2010-2012 років
спілкувались з внучкою ОСОБА_12, про що
свідчать надані ними фотокартки.

Згідно постанови Коростенського
міськрайонного суду від 10.05.2011 року,
13.04.2011 року гр-нин ОСОБА_15 керуючи
автомобілем Мазда-3, здійснюючи рух
заднім ходом,порушив вимоги п.п.10.9
Правил дорожного руху та здійснив
наїзд на гр-на ОСОБА_2 та дитячий візок.
Таким чином ДТП сталося не з вини
позивача. Згідно акту судово-медичного
дослідження № 63 від 28.02.2011 року у дитини
видимих тілесних ушкоджень не
виявлено.

Згідно акту обстеження
житлово-побутових умов проживання
позивачів від 13.10.2014 року квартира
АДРЕСА_1 трьох-кімнатна, заходиться на 7
поверсі будинку. Позивачі дієздатні.
Доказів їх недієздатності чи обмеженої
дієздатності суду не надавалося.

Згідно ст.257 СК України, баба і дід мають
право спілкуватися зі своїми внуками,
брати участь у їх вихованні. Батьки та
інші особи, з якими проживає дитина, не
мають права перешкоджати у здійсненні
бабою, дідом своїх прав щодо виховання
внуків.

Таким чином судом встановлено, що
відповідач дійсно чинить перешкоди у
спілкуванні та вихованні баби та діда
із внуками.

Позовні вимоги підлягають задоволенню,
однак частково, так-як позивачі бажають
бачитись та спілкуватись із внуками
кожного дня неділі без виключень. Така
кількість днів та часу побачень не
враховує можливості спілкуватись з
дітьми їх батьку, іншим бабі та діду, та
взагалі мати вільні дні відповідачу
для використання їх у власних цілях.

Позовні вимоги : надання можливості
відвідувати з онуками медичні заклади,
в тому числі за межами м.Коростеня, для
обстеження стану їх здоров'я, в тому
числі прийняття мір для його
покращення, надання дозволу в разі
необхідності вивозити дітей на
санаторно-курортне лікування
задоволені бути не можуть, так-як
надання таких прав бабі та діду
законодавством не передбачено, такі
права мають тільки батьки дитини.
Сторони звільнені від судових витрат.

Керуючись ст.ст. 88, 213-215, 217-218 ЦПК
України, ст.ст.257-258 СК України,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Усунути перешкоди з боку ОСОБА_3 в
наданні права у спілкуванні та
вихованні ОСОБА_1, ОСОБА_2 з внуками, а
саме ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_13,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зобовязати ОСОБА_3 не чинити
перешкоди та надати ОСОБА_1, ОСОБА_2
право спілкуватись та виховувати
внуків, з наданням права спільного
відпочинку та відвідування дітьми
місця їх проживання, а саме ОСОБА_12,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2,
кожного понеділка, середи та пятниці в
період часу з 17 години до 19 години та
кожної неділі в період з 11 до 17 години.

В задоволенні інших позовних
вимог позивачів відмовити.

Судові витрати покласти на
рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через
Коростенський міськрайонний суд
протягом 10-днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, а в разі подання
апеляційної скарги - після розгляду
справи апеляційним судом, якщо рішення
не було скасовано.

Судя:
І.А. Моголівець