Марківський районний суд
Справа № 417/154/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2014 року Марківський районний суд Луганської області

в складі: головуючого судді Чернік А.П.

при секретарі Білянській О.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Марківці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

17.04.2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вироком Марківського районного суду від 15.01.2013 року неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_8 були визнані винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України. В результаті вказаного кримінального правопорушення його неповнолітньому сину ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток носа зі зміщенням та підгострий кон'юктивіт обох очей, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я. В зв'язку з цим ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в ЛОР-відділенні Луганської дитячої обласної лікарні з 21.08.2012 року по 30.08.2012 року. З 21.03.2013 року по 24.03.2013 року він знаходився на стаціонарному лікуванні в медичному центрі ТОВ "Інтер".

Витрати на лікування сина в ЛОР- відділенні Луганської дитячої обласної лікарні з 21.08.2012 року по 30.08.2012 року були відшкодовані відповідачами ще в ході досудового розслідування.

В зв`язку з проведенням операції сину в медичному центрі ТОВ "Інтер" та лікуванням його в післяопераційний період витрати склали 6345,70 грн.; для придбання квитків на поїздки до лікарні - 919,54 грн.; для посиленого харчування сина - 278,67 грн. Всього злочинними діями ОСОБА_5.і ОСОБА_8 його сину завдано майнової шкоди на суму 7543,91 грн.

15.01.2013 року, в день винесення вироку Марківським районним судом, ОСОБА_7 та ОСОБА_9, які були законними представниками ОСОБА_5 та ОСОБА_8 в кримінальному провадженні, зобов'язалися сплатити йому грошові кошти, пов'язані з подальшим лікуванням сина до 01.03.2013 р., але до цього часу зобов'язання не виконали. В зв'язку з цим, 06.03.2013 р., для оплати операції сину він змушений був укласти кредитний договір з АТ "Банк Ренесанс Капітал" на отримання кредиту в сумі 7999 грн.

Крім цього, внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 і ОСОБА_8 його неповнолітньому сину ОСОБА_4 завдано моральної шкоди, яка полягає в завданні фізичного болю, глибокій психологічній травмі та моральних стражданнях. В зв`язку з знаходженням на стаціонарному лікуванні змінився звичайний уклад життя його сина, він не мав можливості спілкуватись з родичами та друзями, порушені його стосунки з оточуючими людьми, тривалий час не може продовжувати активне життя. Наслідком таких злочинних дій відповідачів стали негативні емоції і психофізичні реакції: протягом тривалого часу він відчуває психологічний дискомфорт, утрату спокою, страх, тривожність та подавлений настрій. Син змушений робити додаткові моральні зусилля, щоб повернутися до нормального життя. Душевні страждання посилились внаслідок відмови відповідачів добровільно відшкодувати майнову шкоду та, як наслідок, необхідністю отримання кредиту для оплати операції з виплатою процентів за користування кредитом, комісією за обслуговування кредиту.

Моральні страждання ОСОБА_3 оцінив в 20000 грн. і вважає, що саме такий розмір відшкодування є адекватним спричиненій його синові моральній шкоді та принесе йому моральне задоволення.

Позивач просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на користь сина, ОСОБА_4, майнову шкоду в сумі 7543 грн. 91 коп. та моральну шкоду - 20000 грн. У разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_11 майна, достатнього для відшкодування шкоди, в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі стягнути з його батьків, ОСОБА_7 та ОСОБА_6

В судовому засіданні позивачі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, їх представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали повністю.

Відповідач ОСОБА_7 позов не визнала, пояснивши, що хотіла добровільно відшкодувати позивачам 4500 грн., попросила ОСОБА_3 написати розписку, що він більш не матиме претензій, але той відмовився.

Представник відповідачів ОСОБА_2 позов визнав частково і пояснив, що ОСОБА_5 і ОСОБА_8 дійсно спричинили легкі тілесні ушкодження ОСОБА_4 у вигляді закритого перелому кісток носа зі зміщенням та підгострий кон'юктивіт обох очей, в зв,язку з чим він знаходився на лікуванні з 21.08.2012 року по 30.08.2012 року в ЛОР відділенні Луганської дитячої обласної лікарні, де його було прооперовано-проведена репозиція кісток носа, виписаний був в задовільному стані, дихання носом було вільним, зовнішній ніс правильної форми. Вимог про відшкодування матеріальних збитків за цей період позивачі не заявляють. Вимоги про стягнення матеріальної шкоди за проведення операції по виправленню перегородки носа в медичному центрі "Інтер" представник відповідачів не визнає, тому як діагноз "Викривлення перегородки носа вправо " був виставлений ОСОБА_4 лікарем Марківського РТМО ОСОБА_12 ще в 2010 році і рекомендоване було оперативне лікування в плановому порядку. Діями ОСОБА_5 та ОСОБА_8 не завдавались тілесні ушкодження ОСОБА_4 у вигляді викривлення носової перегородки, тому і підстав відшкодовувати понесені витрати немає.

Представник відповідачів визнав, що ОСОБА_4 була спричинена моральна шкода, але адекватним розміром її відшкодування вважає суму в 1000 гривень.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю санаторно-курортного лікування, придбання ліків, посиленого харчування, протезування, стороннього догляду тощо.

Завдання шкоди життю та здоров,ю фізичної особи породжує відповідний обов,язок відшкодувати завдану шкоду. Загальними підставами в деліктних зобов,язаннях, які передбачені ст. 1166 ЦК України, є:

а) наявність шкоди;

б) протиправна поведінка заподіювача шкоди;

в)причинний зв,язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача;

г)вина.

Судом встановлено, що вироком Марківського районного суду від 15.01.2013 року ОСОБА_5 та ОСОБА_8 були визнані винними у вчиненні злочину , передбаченого ч.2 ст.296 КК України, а саме в спричиненні легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я у вигляді: закритого перелому кісток носа зі зміщенням та підгострого кон'юктивіту обох очей. В зв'язку з цим ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в ЛОР-відділенні Луганської дитячої обласної лікарні з 21.08.2012 року по 30.08.2012 року.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні ,що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вирок суду щодо засуджених ніким не оскаржувався та набрав законної сили. Відповідач ОСОБА_7 і представник відповідачів ОСОБА_2 не заперечують, що ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 спричинили ОСОБА_4встановлені вироком суду тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом кісток носа зі зміщенням, підгострий кон,юктивіт обох очей. Претензій по відшкодуванню матеріальних витрат за період лікування ОСОБА_4 в ЛОР-відділенні Луганської обласної дитячої клінічної лікарні з 21.08.2012 року по 30.08.2012 року позивачі не мають і зазначили, що витрати були відшкодовані ще в ході слідства в кримінальному провадженні.

З 21.03.2013 року по 24.03.2013 року ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в медичному центрі ТОВ "Інтер". Згідно з даними медичної карти стаціонарного хворого № 91/13 ОСОБА_4 був госпіталізований в плановому порядку для оперативного лікування з діагнозом: викривлення перегородки носа вправо з порушенням функції дихання, деформація зовнішнього носа. Оперативним шляхом проведено підслизову резекцію перегородки носа з реімплантацією хрящя, закриту корекцію зовнішнього носа.

Як вбачається із довідки Марківського РТМО № 107 від 13.01.2014 року та копії амбулаторної карти хворого, ОСОБА_4 звертався за медичною допомогою до лікаря-отолорінголога Марківського РТМО 14.12.2010 року. Окрім діагноза ГРВІ, йому був виставлений діагноз: викривлення носової перегородки вправо. Рекомендовано було оперативне лікування. Такий діагноз виставлявся також при наступних зверненнях за медичною допомогою: 28.02.2011 року, 26.09.2011 року, 03.10.2011 року та 20.08.2012 року.

Як зазначила лікар-отоларінголог Марківського РТМО ОСОБА_12, при викривленні носової перегородки з порушенням функції дихання лікарі повинні пропонувати хворому провести оперативне лікування по виправленню носової перегородки, що вона і робила, але мама ОСОБА_4 відмовилась від такого лікування.

Діагноз "викривлення носової перегородки вправо з порушенням функції дихання" був виставлений ОСОБА_4 також при отриманні ним консультації 01.10.2012 року у професора Обласної клінічної лікарні Деменкова, довідку про що надав сам позивач.

Дослідженням медичної карти хворого № 9974 та з пояснень лікаря Луганської обласної дитячої клінічної лікарні ОСОБА_13 встановлено, що ОСОБА_4 був госпіталізований до лікарні з діагнозом: закритий перелом кісток носа зі зміщенням, підгострий кон,юктивіт обох очей. Було проведено оперативне лікування: закрита репозиція кісток носа, тобто кістки носа в місці перелому були зміщені в початкове правильне положення. Виписаний ОСОБА_4 був у задовільному стані, з вільним диханням і правильною формою зовнішнього носа. Рекомендовано було спостерігатися у лікаря-отоларінголога за місцем проживання, не травмувати повторно ніс, проводити зрошення носа спреєм Аква-Марис 3 рази на день протягом місяця. Як пояснив ОСОБА_4, після виписки з лікарні у лікаря не спостерігався, рекомендації не виконував.

Таким чином, суд дійшов висновку, що протиправними діями ОСОБА_5 і ОСОБА_8 не були спричинені ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді викривлення носової перегородки вправо, в зв,язку з чим він знаходився на лікуванні в медичному центрі ТОВ "Інтер" та поніс матеріальні витрати в сумі 7543 грн. 91 коп. Судом встановлена відсутність причинно-наслідкового зв,язку як між протиправними діями засуджених і наявністю у ОСОБА_4 захворювання у вигляді викривлення носової перегородки носа вправо, так і між ушкодженнями, встановленими вироком суду, і зазначеними майновими втратами. Тому підстав для задоволення позову в частині відшкодування матеріальної шкоди немає.

Розписки ОСОБА_7 і ОСОБА_9 від 15.01.2013 року про зобов,язання відшкодувати збитки в сумі по 4500 грн. на лікування ОСОБА_4 не можуть бути підставою для задоволення позову в частині відшкодування матеріальної шкоди як із зазначеної вище причини, так і в зв,язку з тим, що зобов,язання по відшкодуванню шкоди виникають з делікта, а не з договору.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно зі ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується одноразово у грошовому вираженні, іншим майном або в інший спосіб.

Судом встановлено, що відповідачі своїми протиправними діями спричинили позивачу тілесні ушкодження, завдавши йому фізичного болю та душевних страждань. Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, те, що матеріальні витрати на лікування були відшкодовані в період досудового розслідування кримінального правопорушення, а також вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що сума в 2000 гривень буде адекватною понесеним моральним стражданням ОСОБА_4

Згідно з ч.1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Тому моральна шкода в сумі 2000 гривень повинна бути стягнута в зазначеному порядку з ОСОБА_5, який на момент винесення рішення вже є повнолітнім, і ОСОБА_8

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави. При зверненні до суду позивачем не був сплачений судовий збір, тому грошові кошти в сумі 243грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідачів на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,10,11,60,61,88,213-215 ЦПК України, ст.ст. 1166,1167,1190,1195 ЦК України ,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 судовий збір на користь держави в сумі по 121 гривні 80 коп. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Луганського апеляційного суду через Марківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.П.Чернік