АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Головуючий в 1 інстанції: Мазур І.В.
Доповідач : Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого: Желепи О.В.

Суддів: Кабанченко О.А., Болотова Є.В.

При секретарі: Мившуку В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 12 листопада 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди,-

заслухавши доповідь судді
Желепи О.В., пояснення позивача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

встановила :

У серпні 2014 року ОСОБА_2
звернулася з позовом до суду, в якому
просила стягнути з ОСОБА_3 623 грн. 54 коп.
майнової шкоди та 3000 грн. 00 коп.
моральної шкоди, завданої внаслідок
залиття квартири. В обґрунтування
позовних вимог послалася на те, що
07.03.2014 року її квартира АДРЕСА_1, була
затоплена водою. Як зазначає позивачка
з посиланням на акт про залиття від
07.03.2014 року, складений комісією
працівників Київського
будівельно-монтажного
експлуатаційного управління, залиття
сталося з вини відповідачки, яка
проживає в тому ж будинку, що й позивач,
в квартирі АДРЕСА_2, має доступ до
горищного приміщення та шляхом
підливання води на горищі над
квартирою позивачки здійснила
зазначене залиття.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 12 листопада 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням,
позивач подала апеляційну скаргу, в
якій просить оскаржуване рішення
скасувати та ухвалите нове, яким
позовні вимоги задовольнити. Послалася
на доводи, викладені в позовній заяві,
та неналежну оцінку судом першої
інстанції доказів, наданих позивачем,
зокрема: звернень до правоохоронних
органів, акту про залиття, а також
висновку ТОВ «Аелєкон», яким
встановлено розмір матеріальних
збитків.

В судовому засіданні
апеляційного суду позивач доводи
скарги підтримала.

Відповідачка до апеляційного
суду не з`явилась, про розгляд справи
повідомлена.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість постановленого
рішення в цій частині, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Така особа може бути звільнена від
відшкодування шкоди, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст.1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній особі,
відшкодовується, особою яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків
встановлених ч.2 цієї статті.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції, виходив з того, що
позивачем не доведено, що внаслідок
неправомірної поведінки відповідача,
було пошкоджено її майно, також не
доведено розмір шкоди, спричиненої
діями відповідача.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком, тому, що він в повній
мірі відповідає встановленим
обставинам та вимогам закону.

З матеріалів справи
вбачається, що позивачка звертаючись з
позовом стверджувала, що відповідачка,
яка проживає в кв. АДРЕСА_2 в одному з
нею будинку, маючи доступ до горища,
через димохід лила воду, яка через
стелю просочувалась до її квартири
АДРЕСА_1, внаслідок чого їй завдано
шкоду на суму 623 грн. 54 коп.

Проте належних та допустимих
доказів, на підтвердження того, що саме
відповідачка підливала воду через
димохід суду надано не було.

Висновок суду про недоведеність
заявлених позовних вимог відповідає
встановленим обставинам справи та
вимогам Закону.

Суд першої інстанції надав
правильну критичну оцінку акту ЖЕО від
07 березня 2014 року, відповідно до якого
причина виникнення плям на стелі
квартири позивача зазначено навмисне
підливання води.

Так, в цьому ж акті вказано, що
для усунення порушень необхідно
полагодити кришу, покрівля потребує
заміни. Проте не встановлено вину
відповідача в такому пошкодженні.

В судовому засіданні позивачка
визнала, що до горища доступ має
необмежена кількість людей, а не лише
відповідачка.

Акт не містить відомостей та
фактів, які б свідчили про встановлення
особи, яка умисно підливала воду, не
зазначено очевидців такого підливання,
таким чином причина залиття зазначена
в акті ґрунтується лише на припущеннях,
а тому на підставі такого доказу та
обставин справи, суд правомірно не
поклав відповідальність на
відповідача за шкоду завдану позивачу.

Доводи скарги про те, що вина
відповідача підтверджується
документами складеними працівниками
міліції з яких слідує, що сторони
перебувають в конфліктних стосунках,
колегія не приймає, тому, що неприязні
стосунки не є безумовним доказом того,
що саме відповідачка підливала воду на
покрівлю, без виявлення очевидців
таких дій.

Доводи з приводу того, що в
період виникнення плям на стелі не було
опадів, колегія також не може прийняти,
тому, що вони не підтверджені жодними
документами. Крім того в акті на який
посилається позивач встановлені як
свіжі так і застарілі плями, які могли
виникнути саме через пошкодження
покрівлі, за яке відповідальність не
може бути покладена на відповідача до
якого висунуті позовні вимоги.

Посилання на висновок про
вартість майна складений 29 липня 2014
року, як на доказ розміру завданої
шкоди діями відповідача, також є
безпідставний, тому, що вказаний
висновок складений через чотири місяці
і з його змісту не вбачається, яким
чином встановлювалось, які пошкодження
на стелі виникли 07 березня 2014 року, а
які раніше. Тобто визначена у висновку
вартість ремонту включає, також і
ремонт пов`язаний з пошкодженням криши,
причетність відповідача до яких не
встановлена.

Таким чином колегія приходить
до висновку, що належні докази розміру
завданої шкоди, внаслідок залиття яке
відбувалось 07 березня 2014 року
позивачем також не надано.

Суд першої інстанції повно встановив
обставини, що мають значення для даної
справи на підставі доказів, які сторони
надавали суду, правильно застосував
норми матеріального та процесуального
права, а тому колегія суддів відхиляє
апеляційну скаргу.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 12 листопада
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:
Судді: