АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/8773/14
Справа № 629/2022/14-ц
Категорія: кредитний договір
Доповідач -Гальянова І.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді :
Гальянової І.Г.

суддів:
Колтунової А.І.

Костенко Т.М.

при секретарі:
Сватенко Н.В..

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «Приват Банк» на
рішення Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 30 жовтня
2014 року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИЛА :

13 травня 2014 року представник
позивача звернувся у суд з позовом в
якому, просив стягнути з ОСОБА_5 на
користь позивача заборгованості за
кредитним договором № бн від 24.05.2006
року в сумі 15830, 66 грн. , яка складається
із 3365, 51 грн. заборгованості за
кредитом, 11235, 12 грн. заборгованості по
процентам за користування кредитом,
500,00 грн. штрафу ( фіксованої частини )та
730,03 грн. ( процентна складова)

Свої вимоги, з посиланням на ч.1 ст. 634,
ст.. 1054, 526, 527, 629, 525, ч.2 ст. 615 ЦК України,
пункти 4.6., 5.2., 5.3., 6.4., 6.6.,8.6. Умов та
правил надання банківських послуг,
пункти 5.5.1, 5.6. , 5.7. Правил користування
платіжною карткою, обґрунтовував тим,
що 24.05.2006 року між відповідачем та
позивачем було укладено договір, на
підставі якого відповідач отримала
кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Як на підставу стягнення
заборгованості позивач , з посиланням
на вимоги ст.1054 ЦК України, п.5.2. Умов та
правил наданням банківських послуг та
право позивача на вимогу дострокового
виконання боргових зобов»язань
зазначає, що відповідач у зв»язку з
порушенням зобов»язань за кредитним
договором станом на 28.02.2014 року має
зазначену заборгованість ( а.с.2-7).

Під час розгляду справи судом першої
інстанції було встановлено, що
відповідач ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1
( а.с.95) та після її смерті спадкоємцем,
яка прийняла спадщину та отримала
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, є ОСОБА_4 ( а.с.116-121)

24 вересня 2014 року представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» уточнив позовні вимоги,
та , з посиланням на вимоги ч.2 ст. 1281, 1282,
1268, 1220 ЦК України, просив стягнути
вказану заборгованість зі спадкоємця
померлої відповідача - ОСОБА_4 ( а.с.
135-137).

Відповідач вказані позовні вимоги
позивача не визнала 22.10.2014 року подала
до суду заперечення, в яких посилаючись
на те, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 є
її матер»ю та про наявність у неї
кредитної картки вона не знала, а також
на те, що позивач пропустив
встановлений ст. 1281 ЦК України строк
для пред»явлення до неї як спадкоємиці
вимог про стягнення боргу за вказаним
кредитним договором , просить
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог ( а.с.150-151).

Справу розглянуто судом першої
інстанції за відсутності сторін.

Рішенням Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 30.10.2014
року в задоволенні позовних вимог
позивачу відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати вказане рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги
позивача в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує
порушенням судом першої інстанції ст.
551 ЦК України та не застосуванням до
виниклих правовідносин норм ст.ст. 549,
611, 627, 629 ЦК України. Представник
позивача в апеляційній скарзі також
зазначає, що строк дії вказаного
договору було встановлено сторонами до
24.05.2007 року та відповідно до п.9.12 Умов
та правил надання банківських послуг, у
зв»язку з тим, що сторони не заявляли
про припинення його дії, вказаний
кредитний договір було пролонговано на
кожний рік, та вказаній договір дії до
24.05.2015 року.

Сторони в судове засідання не
з»явились, будучи належним чином
повідомленими про час та місце
розгляду справи ( а.с.177-179). Про причини
неявки в судове засідання не
повідомили.

За таких обставин,на підставі ч.2 ст. 305
ЦПК України, судова колегія вважає за
необхідне розглянути справи за
відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи позивачу в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції , з
посиланням як на вимоги ст. 1281 ЦК
України, так і на вимоги ст.ст. 257, 261, п.7
ч.13 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів » , виходив з того ,що
позивач втратив право звернення до
суду з вказаними вимогами.

Однак повністю погодитись з таким
висновком суду не можна.

Так, судом першої інстанції
встановлено та підтверджено наявними у
справі доказами, що між позивачем та
ОСОБА_5 24.05.2006 року укладено кредитний
договір № бн , на підставі якого
остання отримала кредит у розмірі 3000,00
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку,
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом
(а.с.15-27).

Як свідчить заява ОСОБА_5 , при її
підписанні , вона виразила свою згоду з
тим, що ця заява, разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою та
Тарифами, з якими вона ознайомилась та
згодна, складають укладений між нею та
Банком кредитний договір.

Вказана заява також свідчить про те, що
при її підписанні сторони встановили
строк дії кредитного ліміту, який
відповідає строку дії картки , а також
встановили порядок погашення
заборгованості , яка вноситься
щомісячними платежами в розмірі 7% від
суми заборгованості ( а.с.15).

Згідно до п.3 Правил користування
платіжною карткою, строк дії Картки
зазначено на лицевій стороні Картки
(місяць, рік). Картка дійсна до
останнього календарного дня
зазначеного місяця. За закінченням
строку дії Карти, відповідна Карта
продовжується Банком на новий строк (
шляхом надання Клієнту Карти з новим
строком її дії, якщо до початку місяця
закінчення строку дії не надійшла
письмова заява її Держателя про
закриття Картрахунку, а також за умови
наявності грошових коштів на
картрахунку для сплати послуг по
виконанню розрахункових операцій по
Картрахунку ( в передостанній день
місяця закінчення строку дії) та при
виконанні інших умов продовження ,
передбачених Договором ( а.с.24-27).

Доказів того, що після спливу дії
виданої ОСОБА_5 картки , тобто після 24.
05.2007 року позивачем надавалась Картка з
новим строком дії ,позивач суду не
надав.

За змістом правових позицій, які
висловлені Верховним Судом України в
постанові від 19.03.2014 року по справі № 6-14
цс 14, правилами користування платіжною
карткою, які є складовою кредитного
договору встановлено, що картка діє в
межах встановленого нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту право
на вимогу щодо щомісячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
для місяця дії картки, а не закінчення
строку дії договору.

Як свідчить наданий позивачем
розрахунок заборгованості за вказаним
кредитним договором з червня 2006 року
ОСОБА_5 щомісячно нараховувалась
заборгованість за відсотками та
вказана заборгованість протягом дії
картки нею в повному обсязі не
погашалась ( а.с.8-13).

Таким чином , право на вимогу щодо
повернення кредитних коштів в повному
обсязі у позивача закінчилось зі
спливом дії картки, тобто з 25.05.2007 року.

Судом першої інстанції також
встановлено та підтверджено наявними у
справі доказами, що ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.95) та після її смерті
спадкоємцем, яка прийняла спадщину та
отримала свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, є ОСОБА_4 (
а.с.116-121)

Згідно до вимог частин 1, 2 та 3 ст. 1281 ЦК
України, спадкоємці зобов»язані
повідомити кредитора спадкодавця про
відкриття спадщини, якщо йому відомо
про його борги. Кредиторові
спадкодавця належить протягом шести
місяців від дня, коли він дізнався або
міг дізнатись про відкриття спадщини,
пред»явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, незалежно від
настання строку вимоги. Якщо кредитор
спадкодавця не знав і не міг знати про
відкриття спадщини, він має право
пред»явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, протягом одного
року від дня настання строку вимоги.

Частиною 4 вказаної норми ЦК України
встановлено, що кредитор спадкодавця,
який не пред»явив вимоги до
спадкоємців, що прийняли спадщину, у
строки, встановлені частиною другою і
третьою цієї статті, позбавляються
права вимоги.

За змістом, вказана норма ЦК
України встановлює застережливий
строк для пред»явлення кредитором
вимог до спадкоємців боржника, а саме:
один рік від дня настання строку
вимоги.

Таким чином, вказані обставини
справи та вимоги норм матеріального
права свідчать про те, що на час
звернення позивача у суд з зазначеним
позовом, тобто на 13 травня 2014 року ,
позивач вже пропустив встановлений ч.2
ст. 1281 ЦК України річний строк , з дня
настання строку вимоги , який настав
25.05.2007 року , для пред»явлення такої
вимоги до спадкоємців померлого
боржника.

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до обгрунтованого висновку про
втрату позивачем права звернення до
суду з вказаними вимогами до
спадкоємця померлого боржника.

Доводи, викладені представником
позивача вказаних висновків суду не
спростовують та не дають підстав для
скасування чи зміни рішення суду в цій
частині.

Між тим, судова колегія вважає, що суд
першої інстанції прийшов до
помилкового висновку щодо
застосування до виниклих між сторонами
правовідносин також і вимог ст. ст.257, 261,
п.7 ч.13 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів »- строку позовної
давності, оскільки право на вимогу до
спадкоємця померлого боржника позивач
втратив у зв»язку з пропуском ним
річного строку від дня настання строку
вимоги ( ч.4 ст. 1281 ЦК України), а не у
зв»язку з пропуском ним встановленого
ст. 257 ЦК України строку позовної
давності.

За таких обставин рішення суду в
цій частині підлягає зміні, як таке, що
не відповідає зазначеним вище
обставинам справи та вимогам вказаних
норм матеріального права ( пункти 3, 4 ч.1
ст. 309 ЦПК України) та виключенню з
мотивувальної частини рішення
посилання суду на вимоги ст.ст. 257, 261, п.7
ч.13 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів » як на підставу
відмови позивачу в задоволенні
позовних вимог.

В іншій частині рішення суду
першої інстанції підлягає залишенню
його без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316, 317, 319, 218
ЦПК України , судова колегія -,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «Приват Банк» задовольнити
частково.

Змінити рішення Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області від 30 жовтня 2014 року,
виключивши з мотивувальної частини
рішення посилання суду на вимоги ст.ст.
257, 261, п.7 ч.13 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів » як на підставу
відмови Публічному акціонерному
товариству Комерційний Банк «Приват
Банк» в задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді: