РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

20.10.2014 Франківський районний суд
Львівської області

у складі: головуючого судді
Ванівського Ю.М.,

при секретарі Буюклі
В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Фольксбанк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
заставне майно, шляхом надання банку
права продажу заставного майна від
власного імені, -

ВСТАНОВИВ:

22.08.2013 р. ПАТ «Фольскбанк» звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
звернення стягнення на заставне майно,
шляхом надання банку права продажу
заставного майна від власного імені.

Із позову вбачається, що ПАТ
«Фольксбанк» та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № KF 45004. Згідно з цим
відповідачу було надано грошові кошти
у розмірі 75 000 дол. США з кінцевим
терміном погашення 06.10.2017р. В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором між позивачем та
ОСОБА_1 було укладеного іпотечний
договір, згідно з яким відповідач надав
в заставу позивачу нерухоме майно, а
саме: квартиру АДРЕСА_1, площею 64,1 кв. м.
У добровільному порядку відповідачі не
виконують зобов'язання, а тому станом
на дату подання позовної заяви складає
178561,03 дол. США, що еквівалентно згідно
курсу НБУ 523042,42 грн. Просять звернути
стягнення на квартиру та виселити з
квартири відповідачів та всіх
громадян, що мешкають в ній, а також
понесені позивачем судові витрати за
подання позовної заяви.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, але надав заяву
про розгляд справи у його відсутність
та просив позов задовольнити в повному
обсязі, проти винесення заочного
рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася, хоча була повідомлена
належним чином про час та місце
розгляду справи, заперечення до
позовної заяви суду не надала.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання
не з'явився, хоча був повідомлений
належним чином про час та місце
розгляду справи, заперечення до
позовної заяви суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у
разi неявки в судове засiдання
вiдповідача, який належним чином
повiдомлений i вiд якого не надiйшло
повiдомлення про причини неявки, або
якщо зазначенi ним причини визнанi
неповажними, суд може ухвалити заочне
рiшення на пiдставi наявних у справi
доказiв, якщо позивач не заперечує
проти такого вирiшення справи.

На підставі ст. 224 ЦПК України суд
вважає за можливе розглянути справу на
підставі наявних матеріалів, ухваливши
заочне рішення. Позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтуються на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи,
суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 08.10.2007 року між
Публічним акціонерним товариством
«Фольксбанк», який є правонаступником
ВАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір №KF 45004,
згідно якого позивач надав відповідачу
ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 75 000 дол.
США, з кінцевим строком погашення не
пізніше 06.10.2017 року.

На виконання умов Кредитного договору
між позивачем ПАТ «Фольскбанк» та
відповідачем ОСОБА_1 09.10.2007 року
укладено Іпотечний договір,
посвідчений приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 та зареєстрований в
реєстрі за № 1324, згідно якого ОСОБА_1
надав в заставу позивачу нерухоме
майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 64,1 кв. м.

У ході розгляду справи встановлено, що
станом на 20.08.2013 року ОСОБА_2 має
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 178561,03 дол. США, що
еквівалентно станом на 20.09.2013 року 523042,42
грн. З яких: 61952,82 дол. США -
заборгованість по тілу кредиту, 3385,84
дол. США - заборгованість по
несплачених відсотках; 98,90 дол. США -
заборгованість по пені.

Відповідно до Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014
року, не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не
може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) інше
майно (майнові права), яке відповідно до
законодавства або кредитного договору
підлягає стягненню з позичальника,
зазначеного у підпункті 1 цього пункту,
при недостатності коштів, одержаних
стягувачем від реалізації (переоцінки)
предмета застави (іпотеки); 3) кредитна
установа не може уступити (продати,
передати) заборгованість або борг,
визначений у підпункті 1 цього пункту,
на користь (у власність) іншої особи.

Цей Закон набирає чинності з дня його
опублікування та втрачає чинність з
дня набрання чинності законом, який
врегульовує питання особливостей
погашення основної суми
заборгованості, вираженої в іноземній
валюті, порядок погашення (урахування)
курсової різниці, що виникає у
бухгалтерському та/або податковому
обліку кредиторів та позичальників, а
також порядок списання пені та штрафів,
які нараховуються (були нараховані) на
таку основну суму заборгованості.

Протягом дії цього Закону інші закони
України з питань майнового
забезпечення кредитів діють з
урахуванням його норм.

Зважаючи на те, що згідно з умовами
кредитного договору № KF 45004 від 08.10.2007
року кредитні кошти надавались в
іноземній валюті, для споживчих потреб,
з урахуванням положень наведеного вище
Закону не може бути примусово стягнуте
майно (квартира), яке є предметом
іпотеки.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач ОСОБА_1 є власником
зазначеної вище квартири,
зареєстрований за вище вказаною
адресою, тобто ця квартира, яка є
предметом іпотеки, використовується як
місце постійного проживання ОСОБА_1
Доказів того, що у позичальника у
власності знаходиться інше нерухоме
житлове майно суду не надано. Загальна
площа вказаної квартири не перевищує 140
кв. метрів.

Даючи аналіз зазначеним правовим
нормам, з'ясувавши обставини справи,
суд вважає, що позов не підлягає до
задоволення.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 11, 57-60, 88, 212-215,224-226
ЦПК України, ст.ст.3,10-11,16, 59-61, 553-554, 572,
577,585, 589-590 ЦК України, Законом України
«Про іпотеку», Законом України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» №1304-VII від
03 червня 2014 року, суд -

В И Р І Ш
И В:

Відмовити в задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
«Фольксбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
звернення стягнення на заставлене
майно, шляхом надання банку права
продажу заставного майна від власного
імені.

На заочне рішення суду може бути подано
відповідачем заяву про його перегляд
судом, що його ухвалив, протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Ванівський Юрій Михайлович