Провадження № 6/522/418/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2014 року Приморський
районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі засідань суду в
м.Одесі подання Другого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
про тимчасове обмеження боржника у
праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Другий Приморський відділ державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції звернувся до суду з
поданням в якому просить встановити
тимчасове обмеження у праві виїзду
боржнику – ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП
НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заявник зазначив, що в провадженні
перебуває зведене виконавче
провадження по виконанню постанови №
0621/50000/13 від 14.08.2013 року та постанови №
0622/50000/13 від 15.08.2013 року, що видані
південною митницею Міндоходів про
стягнення з ОСОБА_1 на користь держави
грошових коштів на загальну суму 17000,00
гривень. 05 серпня 2014 року відкрито
виконавче провадження та наданий строк
для самостійного виконання. 12 серпня 2014
року державним виконавцем виконавчі
провадження про стягнення з ОСОБА_1 на
користь держави коштів на загальну
суму 17000 гривень були об’єднанні в
зведене виконавче провадження № 45131393.
Здійсненими державним виконавцем
заходами щодо розшуку майна боржника
встановлено, що за довідкою ДПС України
боржник має відкритті рахунки у АТ
«ОСОБА_2 Аваль» у м.Києві. 22.08.2014 року
державним виконавцем було винесено
постанову про арешт коштів боржника на
загальну суму боргу за зведеним
виконавчим провадженням у розмірі 18750
гривень. Автотранспортні засобу у
нього відсутні. Відповідно до
інформаційної довідки з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
– боржник ОСОБА_1 відсутнє нерухоме
майно, на яке можливо звернути
стягнення. Згідно повідомлення відділу
адресно-довідкової роботи в Одеській
області, боржник мешкає за адресою:
АДРЕСА_1. 17.10.2014 року державним
виконавцем був здійснений вихід за
зазначеною адресою, про що складений
акт державного виконавця у присутності
понятих, згідно з яким, яким боржник
дійсно мешкає за зазначеною адресою.
Боржник відчинив двері та пояснив, що
немає наміру виконувати вимоги
виконавчих документів про стягнення на
користь держави коштів у розмірі 17000
гривень та відмовився отримувати
виклик державного виконавця до
державної виконавчої служби, чим дав
змогу зробити висновок, що йому відомо
про наявність заборгованості на
користь держави. Враховуючи відмову
від отримання виклику державного
виконавця до відділу, виклик був
направлений поштою.

Сторони в судове засідання не
з’явились, про день, місце та час
розгляду справи буди повідомлені
належним чином.

Дослідивши матеріали справи та
перевіривши їх доказами, суд вважає, що
заява не підлягає задоволенню,
виходячи з наступних обставин.

Як вбачається із наданих суду
документів, в провадженні Другого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції перебуває зведене
виконавче провадження щодо виконання
постанови № 0621/50000/13 від 14.08.2013 року та
постанови № 0622/50000/13 від 15.08.2013 року, що
видані південною митницею Міндоходів
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
держави грошових коштів на загальну
суму 17 000,00 гривень.

05 серпня 2014 року відкрито виконавче
провадження та наданий строк для
самостійного виконання.

12 серпня 2014 року державним виконавцем
виконавче провадження про стягнення з
ОСОБА_1 на користь держави коштів на
загальну суму 17 000 гривень були
об’єднанні в зведене виконавче
провадження № 45131393.

Здійсненими державним виконавцем
заходами щодо розшуку майна боржника
встановлено, що за довідкою ДПС України
боржник має відкритті рахунки у АТ
«ОСОБА_2 Аваль» у м.Києві.

22.08.2014 року державним виконавцем було
винесено постанову про арешт коштів
боржника на загальну суму боргу за
зведеним виконавчим провадженням у
розмірі 18750 гривень.

Автотранспортні засобу у нього
відсутні. Відповідно до інформаційної
довідки з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно – боржник
ОСОБА_1 відсутнє нерухоме майно, на яке
можливо звернути стягнення.

Згідно повідомлення відділу
адресно-довідкової роботи в Одеській
області, боржник мешкає за адресою:
АДРЕСА_1.

17.10.2014 року державним виконавцем був
здійснений вихід за зазначеною
адресою, про що складений акт
державного виконавця у присутності
понятих, згідно з яким, яким боржник
дійсно мешкає за зазначеною адресою.
Боржник відчинив двері та пояснив, що
немає наміру виконувати вимоги
виконавчих документів про стягнення на
користь держави коштів у розмірі 17000
гривень та відмовився отримувати
виклик державного виконавця до
державної виконавчої служби, чим дав
змогу зробити висновок, що йому відомо
про наявність заборгованості на
користь держави. Після чого виклик був
направлений поштою.

12 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Другого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції з заявою
про ознайомлення з матеріалами
виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (далі —
Конвенція), який гарантує деякі права і
свободи, не передбачені в Конвенції та
у Першому протоколі до неї, кожен є
вільним залишати будь-яку країну,
включно зі своєю власною. На здійснення
цих прав не може бути встановлено
жодних обмежень, крім тих, що
передбачені законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про
громадянські і політичні права
передбачено, що кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну. Згадані вище права не
можуть бути об'єктом ніяких обмежень,
крім тих, які передбачено законом, які є
необхідними для охорони державної
безпеки, громадського порядку, здоров'я
чи моральності населення або прав і
свобод інших і є сумісними з іншими
правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені
правовідносини регулюються ст. 313
Цивільного кодексу України (далі — ЦК),
відповідно до якої фізична особа має
право на свободу пересування. Фізична
особа, яка досягла шістнадцяти років,
має право на вільний самостійний виїзд
за межі України. Фізична особа може
бути обмежена у здійсненні права на
пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих
немайнових прав фізичної особи (кн.
друга ЦК), а саме — до особистих
немайнових прав, що забезпечують
природне існування фізичної особи (гл.
21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269
ЦК особисті немайнові права тісно
пов'язані з фізичною особою. Фізична
особа не може відмовитись від
особистих немайнових прав, а також не
може бути позбавлена цих прав.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови "доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання".

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону «Про
виконавче провадження» державний
виконавець під час здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України — до виконання
зобов'язань за рішенням.

Таким чином, вирішення
питання, щодо обмеження особи в праві
виїзду за межі України може бути
останнім етапом примусового виконання
судового рішення, якщо державний
виконавець застосував усі заходи
примусу тощо.

Враховуючи, що державним
виконавче вжитті заходи щодо
накладення арешту на кошти боржника на
загальну суму боргу за зведеним
виконавчим провадженням у розмірі 18750
гривень, тому відсутні підстави для
обмеження у праві виїзду за кордон
ОСОБА_1.

Керуючись ст. 5, 11, 36 Закону
України «Про виконавче провадження»,
ст.ст. 208-210, 377-1 ЦПК України, суд –

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання
Другого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції у
встановленні тимчасового обмеження у
праві виїзду за кордон ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1,
зареєстрованого за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Одеської області,
через Приморський районний суд міста
Одеси, шляхом подачі апеляційної
скарги на ухвалу суду протягом п'яти
днів з дня її проголошення.

Суддя

Л.
М. Чернявська

15.12.2014