АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 753/12085/14 № апеляційного
провадження:22-ц/796/15757/14 Головуючий у
суді першої інстанції: Сухомлінов С.М.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Семенюк Т.А.

24 грудня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.,

при секретарі - Круглику В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою КурочкінаОлександра
Олександровича - представника
Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Індіго» на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 10 листопада
2014 року у справі за позовом Товариства
з додатковою відповідальністю
«Страхова компанія «Індіго» до ОСОБА_4
про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 10 листопада 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
Товариства з додатковою
відповідальність «Страхова компанія
«Індіго» - 3615 грн. 26 коп. страхового
відшкодування та 85 грн. 26 коп. судових
витрат.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду,
представник ТДВ «СК «Індіго» подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову в повному обсязі,
вважаючи, що судом порушено норми
матеріального та процесуального права,
не враховано всі обставини, що мають
значення для справи.

ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явився, хоча був повідомлений про час
та місце розгляду справи належним
чином, про причини неявки суду не
повідомив. Відповідно до ст. 305 ЦПК
України, колегія суддів вважає за
можливе слухати справу у відсутність
особи, яка не з'явилася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, заперечення, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що у
листопаді 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача про
відшкодування шкоди, посилаючись в
обґрунтування своїх вимог на те, що 30
червня 2011 року з вини ОСОБА_4, сталась
ДТП, в результаті якої було пошкоджено
автомобіль «Міцубісі» д.н.з. НОМЕР_3,
який належить ОСОБА_5 та застрахований
в ТДВ «СК «Індіго».

Зазначив, що позивач сплатив на
користь власника автомобіля
«Міцубісі» д.н.з. НОМЕР_3 страхове
відшкодування в розмірі 10247 грн., а тому
відповідач ОСОБА_4 зобов'язаний
відшкодувати позивачу понесені
витрати. Просив суд стягнути з ОСОБА_4
витрати по сплаті страхового
відшкодування у сумі 10247 грн.

Згідно постанови Печерського
районного суду м. Києва від 14 липня 2011
року з вини водія ОСОБА_4 який керував
автомобілем «Форд», д.н.з. НОМЕР_2
сталася дорожньо-транспортна пригода,
під час якої було пошкоджено
автомобіль «Міцубісі» д.н.з. НОМЕР_3, що
належить ОСОБА_5

З договору добровільного
страхування вбачається, що 18 квітня 2011
року між ТДВ «СК «Індіго» і ОСОБА_5 був
укладений договір страхування
автомобіля «Міцубісі» д.н.з. НОМЕР_3, а
згідно п. 22.3 Договору з розміру
страхового відшкодування
вираховуються всі несплачені
Страхувальником суми страхових
платежів.

Відповідно до страхових актів №
14919/206 від 5 грудня 2011 року та 14918/206 від 23
серпня 2011 року ТДВ «СК «Індіго» визнав
страхове відшкодування в розмірі 10247
грн.

З платіжного доручення
вбачається, що позивач перерахував
кошти в рахунок відшкодування збитків
у розмірі 3615,26 грн., а сума в розмірі 6631,74
грн. була вирахувана із розміру
страхового відшкодування в рахунок
несплачених ОСОБА_5 страхових платежів
за період з 22 жовтня 2011 року по 21 квітня
2012 року.

Відповідно до ст. 993 ЦК України,
до страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не надано
підтвердження сплати страхового
відшкодування в сумі 10247 грн., а лише про
сплату 3615,26 грн.

Проте, з таким висновком суду
повною мірою погодитись не можна.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції вважає, що обставини, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими при вирішенні
справи доведені.

Однак, висновки суду щодо підстав для
часткового задоволення позовних вимог
не відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Судом неправильно застосовані норми
матеріального права відповідно до
спірних правовідносин, оскільки
помилково застосовано ст. 1191 ЦК
України, не враховані положення ст. 538
ЦК України про зустрічне виконання
зобов'язання та положення ст. 601 ЦК
України про припинення зобов'язання
зарахуванням.

Вказані обставини дають суду
апеляційної інстанції підстави для
скасування оскаржуваного рішення про
часткове задоволення позову та
ухвалення нового рішення про
задоволення позову у повному обсязі
виходячи з наступного.

За правилом ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Як вбачається зі страхових актів №
14919/206 від 5 грудня 2011 року та 14918/206 від 23
серпня 2011 року, ТДВ «СК «Індіго» визнав
страхове відшкодування в розмірі 10247
грн., з яких сума у розмірі 3615,26 грн.
виплачена страхувальнику в рахунок
відшкодування збитків, а суму в розмірі
6631,74 грн. - проведено як зарахування
страхового відшкодування в рахунок
сплати недоотриманих страхових
платежів.

Виконання свого обов'язку однією із
сторін, яке відповідно до договору
обумовлене виконанням другою стороною
свого обов'язку, є зустрічним
виконанням зобов'язання (ч.1 ст. 538 ЦК).

За правилом ч.1 ст. 601 ЦК України
зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги.

З урахуванням наведених положень
цивільного законодавства та тієї
обставини, що укладеним між сторонами
договором добровільного страхування
передбачений обов'язок страхувальника
по сплаті страхового платежу
(страхової премії) у розмірі 13263, 47 грн.,
підстав вважати що позивач провів
виплату страхового відшкодування лише
у розмірі 3615,26 грн., а не у визначеному
страховим актом розмірі - 10247 грн., у
суду немає, а тому з відповідача, як
особи, відповідальної за завдані
ОСОБА_5 збитки, підлягає стягненню на
користь страховика, який виплатив
страхове відшкодування, сума цього
страхового відшкодування.

Таким чином, з ОСОБА_4 на користь ТДВ
«Страхова компанія «Індіго» підлягає
стягненню 10247 грн. на відшкодування
виплаченого позивачем страхового
відшкодування та, враховуючи положення
ст. 88 ЦПК України, 243 грн. 60 коп. - на
відшкодування понесених позивачем
судових витрат.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Курочкіна
ОлександраОлександровича -
представника Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Індіго» задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 10 листопада 2014 року
скасувати, постановивши нове рішення
наступного змісту.

Позов ТДВ «Страхова компанія «Індіго»
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Товариства з додатковою
відповідальність «Страхова компанія
«Індіго» - 10247 грн. страхового
відшкодування та 243 грн. 60 коп. судових
витрат.

Рішення набирає чинності з моменту
його проголошення, може бути оскаржене
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді