Справа № 657/1303/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18.12.2014 року Каланчацький районний суд
Херсонської області в складі:

головуючого судді
Живцової О.А.

за участю секретаря
Боровинської С.В.

за участю представника

ПАТ КБ «Приватбанк»
Бельмеги С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Каланчак цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором в сумі 21 658, 82 грн.,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача на
користь банку заборгованість за
кредитним договором № б/н
від 09 вересня 2010 року в розмірі 21 658 грн.
82 коп., і витрати по сплаті судового
збору в сумі 243, 60 грн. Свої вимоги
мотивує тим, що 09 вересня 2010 року між
Публічним акціонерним товариством
«Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір №б/н. Відповідно до
умов вищезазначеного договору банк
надав відповідачеві кредит в сумі 15000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
із сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 30% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач, в свою чергу,
зобов»язувався погашати
заборгованість за кредитом, відсотками
за його користування, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених даним
договором. В порушення умов
зазначеного договору відповідач свої
зобов»язання по поверненню кредиту не
виконує, в зв'язку з чим Банк змушений
звернутися до суду з даним позовом.

Відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання не з»явився з невідомих суду
причин про день, час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
про причини своєї неявки суд не
повідомив та не надав до суду жодних
заперечень проти вимог позивача. Зі
згоди позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 9 вересня 2010
року між Публічним акціонерним
товариством «Приватбанк» та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір №б/н.
Відповідно до умов вищезазначеного
договору банк надав відповідачеві
кредит в сумі 15 000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку із сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 30%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Відповідач, в свою чергу,
зобов»язувався погашати
заборгованість за кредитом, відсотками
за його користування, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених даним
договором. В порушення умов
зазначеного договору відповідач свої
зобов»язання по поверненню кредиту не
виконує, в зв'язку з чим Банк змушений
звернутися до суду з даним позовом.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язаннями є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитор) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України
передбачено, що однією із підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Договір є обов'язковим для
виконання сторонами згідно зі статтею
629 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 1054
Цивільного кодексу України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Статтею 536 Цивільного кодексу
України встановлено, що за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Частиною 1статті 1056-1 Цивільного
кодексу України передбачено, що розмір
процентів та порядок їх сплати за
договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язаннями є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитор) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Згідно частини 1 статті 530
Цивільного кодексу України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що відповідач
в порушення умов чинного
законодавства, у визначений Кредитним
договором строк не виконав свої
зобов'язання, а саме, не здійснював
щомісячні платежі в рахунок погашення
суми кредиту та не сплатив нараховані
проценти за користування кредитом.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися, зокрема, неустойкою.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 1 статті 612
Цивільного кодексу України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Після укладення договору між
позивачем і відповідачем, відповідно
до вимог ст. 509 ЦК України, виникли
певні зобовязання, що є
правовідношеннями, в якому одна
сторона (боржник) зобовязана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (сплатити) гроші, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обовязку. Ці
зобовязання згідно ст.ст. 526, 530 ЦК
України повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Якщо у зобовязанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). В разі порушення
зобовязання, у відповідності до вимог
ст. 611 ЦК України, настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Чинне законодавство України
передбачає, що виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом. Одним із видів
забезпечення виконання зобов'язання є
неустойка у вигляді пені, якою у
відповідності до вимогст. 549 ЦК України
є грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
ч. 3 ст. 549 ЦК України встановлюється,
що пеня обчислюється у відсотках від
суми несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи
свої зобов'язання за кредитним
договором позивач виконав в повному
обсязі. Відповідачем протягом дії
кредитних договорів порушувалися його
умови: не сплачувалися вчасно відсотки
за користування кредитом та чергові
погашення кредиту, в зв'язку з чим
виникла заборгованість за кредитним
договором в сумі 21 658,82 грн.

Таким чином суд приходить до
висновку, що заборгованість за
кредитним договором підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст. 88
ЦПК України на користь позивача
підлягають також стягненню з
відповідача судові витрати, сплачені
позивачем при подачі позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 549, 611, 1054
Цивільного кодексу України, ст.ст. 10,
11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 223-226 ЦПК
України, суд, -

В И Р І
Ш И В :

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 21 658, 82 грн., задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
№ б/н від 09 вересня 2010 року в сумі 21
658 грн. 82 коп., та витрати по сплаті
судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., а
всього: 21 902 грн. 42 коп.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення, заочне рішення може бути
оскаржено відповідачем в загальному
порядку. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
О.А. Живцова

Повний текст рішення виготовлено 22
грудня 2014 року.