Києво-Святошинський районний суд
Справа № 369/3753/14-ц
Провадження № 2/369/3628/14
РІШЕННЯ

Іменем України

17.12.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
складі головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Рябець А.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Хотівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя
особа Реєстраційна служба
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області,
про визнання права власності на жилий
будинок,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до
Хотівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, третя особа Реєстраційна
служба Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області,
про визнання права власності на жилий
будинок, посилаючись на те, що 28 січня
2013 року він звернувся до
Києво-Святошинського районного суду з
позовом з двома позовними вимогами: 1)
про визнання недійсним договору
дарування від 21 травня 1984 року між
ОСОБА_1 і ОСОБА_6 (померлим) та 2) визнання
права власності на будинок АДРЕСА_1. 17
грудня 2013 року рішенням
Києво-Святошинського районного суду
Київської області відмовлено у
задоволенні даних вимог.

03 березня 2014 року рішенням
апеляційного суду Київської області
скасовано рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області Київської області
від 17 грудня 2013 року і визнано
недійсним договір дарування від 21
травня 1984 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_6
(померлим).

У 1984 році ним збудовано за власні кошти
спірний будинок. У зазначеному рішенні
суду по цивільній справі було
встановлено факт належності спірного
будинку у 1984 році за ним відповідно до
записів погосподарської книги
виконавчого комітету Хотівської
сільської ради за № 422, що
підтверджується записами Хотівської
сільської ради за № 152 від 12 березня 1984
року, довідки про право особистої
власності робітників або службовця на
жилий будинок, що видається в зв»язку з
відчуженням будинку або його частини,
виданого на ім»я ОСОБА_1. Згідно ж п. 3 ст.
61 ЦПК України обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Факт зміни адреси спірного будинку з №
24 на № 30 також встановлений при
розгляді вказаної цивільної справи №
369/707/13-ц.

Дружина ОСОБА_1 ОСОБА_7 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, але документи, що
підтверджують право власності, в
оригіналі ним за давністю років були
загублені, і відновити їх у повному
обсязі він не має можливості, у зв»язку
з цим він, користуючись ст. 392 ЦК
України, вимушений звернутись до суду з
даним позовом про визнання за ним права
власності на спірний будинок.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 з
посиланням на вимоги ст. ст. 15, 16, 328, 392 ЦК
України просив визнати право особистої
приватної власності за ним на будинок
АДРЕСА_1 з прилеглими господарськими
будівлями: сарай, погріб, що збудований
у 1984 році.

Ухвалою суду від 12 листопада 2014 року
судом залучено до участі у справі в
якості співвідповідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримав і просив його
задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
і представник відповідача позов не
визнав та заперечував проти його
задоволення.

У судове засідання представник
відповідача Хотівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області не з»явився, про дату, час і
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, в поданих суду
запереченнях відповідач заперечував
проти задоволення позову і просив
розглянути справу у відсутності
представника відповідача.

У судовому засіданні відповідачі
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 позов не визнали і
заперечували проти його задоволення.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши
письмові докази, дійшов висновку, що
позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав та
інтересів.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

З наявних матеріалів справи
вбачається, що згідно довідки про право
особистої власності робітника або
службовця на жилий будинок, що
видається в зв»язку з відчуженням
будинку або його частини виконавчого
комітету Хотівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області № 512 від 12 березня 1984 року,
згідно з записом в погосподарській
книзі виконавчого комітету Хотівської
сільської ради народних депутатів за №
422 ОСОБА_1 належав на праві особистої
власності жилий будинок, який
розташований на земельній ділянці
радгоспу «Хотівський»розміром 0,21 кв. м.
і знаходиться в АДРЕСА_1; до будинку
примикають такі господарські будівлі:
сарай, погреб.

Рішенням виконавчого комітету
Хотівської сільської ради від 26
березня 1984 року № 22/10 «Про надання
дозволу на дарування будинку,
розташованого в АДРЕСА_1 ОСОБА_1.»,
вирішено дати згоду подарувати
будинок, розташованого в АДРЕСА_1,
ОСОБА_1 своєму сину ОСОБА_6 та погодити
наказ дирекції радгоспу № 677 від 29
листопада 1983 року про виділення
земельної ділянки 0,07 га з земельної
ділянки ОСОБА_1.

За Договором від 21 травня 1984 року
ОСОБА_1 подарував, а ОСОБА_6 прийняв у
дар будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1,
жилий будинок цегельний, критий
шифером, розташований на земельній
ділянці радгоспу «Хотівський», має
загальну житлову площу 53,7 кв.м.. Цей
будинок належав дарителю ОСОБА_1 на
підставі запису в погосподарській
книзі виконавчого комітету Хотівської
сільської ради за № 422, що
підтверджується довідкою Хотівської
сільської ради за № 512 від 12 березня 1984
року.

Згідно довідки виконавчого комітету
Хотівської сільської ради змінено
нумерацію вказаного жилого будинку в
АДРЕСА_1 на № 30.

16 червня 2004 року КП «Бюро технічної
інвентаризації Києво-Святошинської
районної ради Київської області» за
ОСОБА_6 зареєстровано право власності
на житловий будинок АДРЕСА_1, що
підтверджується інформаційною
довідкою від 18 липня 2012 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданого Виконавчим комітетом
Хотівської сільської ради
Києво-Святошинського району, Київської
області, 13 червня 2012 року НОМЕР_1.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась
спадщина на належне йому за життя
майно. 07 липня 2012 року ОСОБА_3
звернулась із заявою до
Києво-Святошинської районної
державної нотаріальної контори про
прийняття спадщини після смерті свого
чоловіка ОСОБА_6. 13 липня 2012 року ОСОБА_1
звернувся із заявою до
Києво-Святошинської районної
державної нотаріальної контори про
прийняття спадщини після смерті свого
сина ОСОБА_6. 18 серпня 2012 року ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 звернулись із заявами до
Києво-Святошинської районної
державної нотаріальної контори, в яких
відмовились від прийняття спадщини
після смерті свого батька ОСОБА_6 на
користь його дружини ОСОБА_3. Дані
обставини підтверджуються копією
спадкової справи Києво-Святошинської
районної державної нотаріальної
контори № 326/2012 року до майна померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6.

Як зазначав у позовній заяві позивач
ОСОБА_1, 28 січня 2013 року він звернувся до
Києво-Святошинського районного суду з
позовом з двома позовними вимогами: 1)
про визнання недійсним договору
дарування від 21 травня 1984 року між
ОСОБА_1 і ОСОБА_6 (померлим) та 2) визнання
права власності на будинок АДРЕСА_1. 17
грудня 2013 року рішенням
Києво-Святошинського районного суду
Київської області відмовлено у
задоволенні даних вимог. 03 березня 2014
року рішенням апеляційного суду
Київської області скасовано рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області Київської області
від 17 грудня 2013 року і визнано
недійсним договір дарування від 21
травня 1984 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_6
(померлим). Дружина ОСОБА_1 ОСОБА_7
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, але документи, що
підтверджують право власності, в
оригіналі ним за давністю років були
загублені, і відновити їх у повному
обсязі він не має можливості, у зв»язку
з цим він, користуючись ст. 392 ЦК
України, вимушений звернутись до суду з
даним позовом про визнання за ним права
власності на спірний будинок, і тому
ОСОБА_1 з посиланням на вимоги ст. ст. 15,
16, 328, 392 ЦК України просив визнати за ним
право особистої приватної власності на
будинок АДРЕСА_1 з прилеглими
господарськими будівлями: сарай,
погріб, що збудований у 1984 році.

Згідно вимог ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема, із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України
власник майна може пред»явити позов
про визнання його права власності, якщо
це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Так, дійсно, з матеріалів справи
вбачається, що рішенням
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 17 грудня 2013 року
в справі за позовом ОСОБА_1 до
Хотівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про
визнання договору дарування недійсним
та визнання права власності на будинок,
позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 03 березня 2014 року рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 17 грудня 2013 року
в частині визнання недійсним договору
дарування від 21 травня 1984 року
скасовано і ухвалено по справі в цій
частині нове рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 про визнання
недійсним договору дарування від 21
травня 1984 року, посвідченого
секретарем виконкому Хотівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області ОСОБА_8 між
ОСОБА_1 та ОСОБА_6, будинку АДРЕСА_1. В
решті позовних вимог рішення суду
залишено без змін.

Однак, як встановлено судом і про що не
зазначив позивач ОСОБА_1 у позовній
заяві і в судовому засіданні, ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04 червня 2014 року рішення
апеляційного суду Київської області
від 03 березня 2014 року скасовано,
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 17
грудня 2013 року залишено без змін.

Враховуючи, що спірний жилий будинок
АДРЕСА_1 вибув із власності позивача
ОСОБА_1 за Договором дарування ще 21
травня 1984 року, і на даний час вказаний
договір є дійсним, а тому суд не вбачає
підстав для задоволення позову, і
посилання позивача ОСОБА_1 на ст. ст. 328,
392 ЦК України, як на підставу заявлених
вимог, суд вважає необгрунтованими.

Оцінюючи в сукупності зібрані в справі
докази, суд дійшов висновку, що у
задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 328, 392 ЦК України,
ст. ст. 3, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Хотівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя
особа Реєстраційна служба
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області,
про визнання права власності на жилий
будинок, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Києво-Святошинський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення суду або
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в разі відсутності
в судовому засіданні осіб, які брали
участь у справі, під час проголошення
судового рішення.

Суддя
Ковальчук Л.М.