Провадження №2/761/4490/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Сіромашенко Н.В.,

при секретарі
Бульбі І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-я особа:
Шевченківський районний відділ
Головного управління ДМС України в
місті Києві про визнання особи такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просить
визнати їх такими, що втратили право
користування квартирою АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що відповідно до
договору міни від 02 вересня 2011 року
вона обміняла належну їй на праві
власності квартиру АДРЕСА_2 на 14/24
частини житлового будинку АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_2.

Відповідно до умов договору особи, які
були зареєстровані в житлі, що
відчужується, не заперечували проти
зняття їх з реєстрації в строки,
встановлені договором.

Проте, відповідачі в житловому будинку
АДРЕСА_1 до цього часу продовжують бути
зареєстровані, що порушує її права.

В судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала та просила їх
задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлялись належним чином,
про причини неявки суд не сповіщали,
тому суд вважає за можливе розгляну
справу у їх відсутність.

Представник 3-ї особи до судового
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не сповіщав.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, приходить
до наступного.

Судом встановлено, що позивачці на
праві власності на підставі договору
міни від 02.09.2011 року, посвідченого
державним нотаріусом П'ятнадцятої
київської державної нотаріальної
контори, зареєстрованого в реєстрі за
№ 11-1210, належить 14/24 частин житлового
будинку по АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно ч.1 ст.319 вказаного Кодексу
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України унормовано, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном

Відповідно до довідки Форми № 3
виданої ТОВ «Кийградсервіс» № 471 від
11.04.2014 р. в будинку АДРЕСА_1
зареєстрованими значаться ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Відповідно до п.п. 3 п. 5 Договору
міни визначено, що особи, які
проживають і (або) зареєстровані в
житлі, що відчужується за цим Договором
на момент укладення цього договору, не
заперечують проти виселення (зняття з
реєстрації) з квартир в строки
встановлені цим договором.

Проте, договором строк на протязі
якого особи повинні були знятись з
реєстрації не передбачений.

В позовній заяві позивачка
посилається на те, що відповідачі з
вересня 2011 року без поважних причин не
проживають в спірному будинку та не
з'являються в ньому, однак, належних та
допустимих доказів у порядку ст.ст.57-59
ЦПК України відносно цього суду не
надано.

Отже, ОСОБА_1 всупереч вимог ч.3 ст. 10, ст.
60 ЦПК України не були доведені ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

У той же час у відповідності до ст.
27 ЦПК України особи, які беруть участь у
справі мають право подавати докази,
брати участь у дослідженні доказів,
заявляти клопотання. Згідно з ч.4 ст. 10
ЦПК України суд сприяє здійсненню
процесуальних прав сторін,
встановлених цим Кодексом.

Тобто процесуальними нормами
передбачено як право на участь у
дослідженні доказів, так і обов'язок із
доказування обставин при невизнанні їх
сторонами (ст. 60 ЦПК України).

При цьому суд безпосередньо не
повинен брати участь у зборі
доказового матеріалу.

Крім цього, суд позбавлений можливості
змінювати з власної ініціативи
підстави та предмет позову, в той же час
ст. ст. 71, 72 ЖК України не передбачають
підстав для визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, яке перебуває у приватній
власності громадян

Також є помилковим посилання ОСОБА_1 як
на правову підставу в обґрунтування
своїх вимог на ст.405 ЦК України,
оскільки в судовому засіданні
позивачка пояснила, що відповідачі не
були і не являються членами її сім'ї.

За викладених обставин суд приходить
до висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-я
особа: Шевченківський районний відділ
Головного управління ДМС України в
місті Києві про визнання особи такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду м. Києва протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СУДДЯ: