АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22-ц/790/8657/14
Головуючий 1 інст.: Савченко
Справа №635/7436/14-ц
Доповідач: Кіпенко І. С.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2014 р. Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого судді - Кіпенка
І.С.,

суддів - Шаповал Н.М.,
Котелевець А.В.,

при секретарі - Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2 на заочне
рішення Харківського районного суду
Харківської області від 03 листопада 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа - приватний
нотаріус Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
стягнення боргу за попереднім
договором, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом, в якому просила суд
стягнути з відповідача на її користь
суму боргу за попереднім договором в
розмірі 181 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог
вказувала, що 09.01.2013 року між нею та
відповідачем укладено нотаріально
посвідчений попередній договір від
09.01.2013 року, згідно умов якого вона
зобов'язалась передати у власність
відповідачу, а відповідач ОСОБА_3
зобов'язався прийняти у власність
(купити) у майбутньому нерухоме майно:
житловий будинок АДРЕСА_1, який
належить їй на підставі договору
купівлі-продажу від 16.02.2011 року,
реєстровий №368, зареєстрованого в
Комунальному підприємстві «Харківське
міське бюро технічної інвентаризації»,
а також земельну ділянку за вказаною
адресою, площею 0,1500 га, кадастровий
номер: :00:003:0028, яка належить
позивачеві.

Згідно абз. 1 п. 3 Попереднього Договору
від 9 січня 2013 року та змін до нього від
25.01.2013 року на підтвердження дійсних
намірів про наступне укладення
договорів купівлі-продажу відповідач
передав позивачеві гроші в сумі 181000
грн.

У п.п. «б» абз. 4 п. 1 Попереднього
договору сторони домовились, що
договори купівлі продажу мають бути
укладені та нотаріально посвідчені не
пізніше, ніж 10.04.2013 до 15год. 00хв. у
приватного нотаріуса Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_4

10.04.2013 року вона з пакетом усіх
необхідних документів з'явилась до
приватного нотаріуса для укладення
договорів купівлі-продажу, але
відповідач в обумовлений строк в офіс
нотаріуса не з'явився, що унеможливило
укладення договорів купівлі-продажу
будинку та земельної ділянки.

У зв'язку з порушенням відповідачем
своїх зобов'язань за Попереднім
договором до нього мають бути
застосовані штрафні санкції
відповідно до статті 611 ЦК України.
Такі правові наслідки були передбачені
у Попередньому договорі, укладеному

між сторонами, а саме у п. 6 зазначено, що
у разі невиконання позивачем
зобов'язань за

даним договором, сума, отримана за цим
договором, залишається у ОСОБА_2 Таким
чином, сторони домовились, що правовими
наслідками у випадку невиконання
позивачем зобов'язань за Попереднім
договором є те, що ОСОБА_2 набуває у
власність грошову суму в розмірі 181000
грн.

Заочним рішенням Харківського
районного суду Харківської області від
03 листопада 2014 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Додатковим рішенням Харківського
районного суду Харківської області від
06 листопада 2014 року стягнуто з ОСОБА_2
на користь держави судовий збір.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1,
представник позивача ОСОБА_2 оскаржив
його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 просить рішення суду першої
інстанції скасувати як ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права і ухвалити нове
рішення, про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Як вбачається з матеріалів справи
сторони належним чином повідомлені про
час і місце розгляду справи (а.с.123-126).
Проте, в судове засідання сторони не
з'явились.

Неявка осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про час та
місце судового розгляду справи
являється їх волевиявленням, яке
свідчить про відмову від реалізації
свого права на безпосередню участь у
судовому розгляді справи та інших
процесуальних прав, тому не може бути
перешкодою для розгляду судом
апеляційної інстанції питання по суті.

Судова колегія, перевіряючи
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції відповідно до
вимог ст. 303ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги, вважає, що вона
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову
суд першої інстанції виходив із тих
обставин, що питання стосовно
сплачених ОСОБА_3 за договором на
користь ОСОБА_2 коштів у сумі 181 000 грн.
вирішене рішенням Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 17.02.2014
року, яке набрало законної сили, яким
визначено, що вказані кошти є авансом і
підлягають стягненню з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із
позовом, в якому просила стягнути з
відповідача на її користь суму боргу за
попереднім договором від 9 січня 2013року
та змін до нього від 25.01.2013року в
розмірі 181 000 гр.

Судом апеляційної інстанції
встановлено такі факти та відповідні
їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що
09.01.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
укладено нотаріально посвідчений
попередній договір від 09.01.2013 року,
згідно умов якого вона зобов'язалась
передати у власність ОСОБА_3, а останній
зобов'язався прийняти у власність
(купити) у майбутньому нерухоме майно:
житловий будинок будинок АДРЕСА_1, який
належить їй на підставі договору
купівлі-продажу від 16.02.2011, реєстровий
№ 368, зареєстрованого в Комунальному
підприємстві «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації», а також
земельну ділянку за вказаною адресою,
площею 0,1500 га, кадастровий номер
:00:003:0028, яка належить позивачеві.

Згідно абз. 1 п. 3 Попереднього
Договору та Договору про зміни до
Попереднього договору на
підтвердження дійсних намірів про
наступне укладення договорів
купівлі-продажу ОСОБА_3 передав ОСОБА_2
кошти у сумі 81 000,00 грн.

У п.п. «б» абз. 4 п. 1 Попереднього
договору сторони домовились, що
договори купівлі-продажу мають бути
укладені ними та нотаріально
посвідчені не пізніше, ніж 10.04.2013 до 15
год. 00 хв. у приватного нотаріуса
Харківського нотаріального округу
ОСОБА_4 Продовження терміну для
укладення договорів купівлі-продажу
допускається за додатковим
погодженням питання між сторонами, яке
має бути оформлено відповідною
нотаріально посвідченою угодою.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У ч. 1 ст. 532 ЦК України передбачено, що
місце виконання зобов'язання
встановлюється у договорі.

10.04.2013року ОСОБА_2 з'явилася до
приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_4 для
укладення договору купівлі-продажу на
умовах, визначених у Попередньому
договорі, що підтверджується
Свідоцтвом від 10.04.2013р., виданим та
зареєстрованим приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_4 під реєстраційним номером
637.

Відповідач в обумовлений Попереднім
договором строк в офіс нотаріуса не
з'явився. Жодних нотаріально
посвідчених угод про продовження
терміну для укладення договорів
купівлі-продажу між сторонами не
оформлювалось.

Зазначені обставини сторонами не
оспорюються та об'єктивно
підтверджуються письмовими
поясненнями приватного нотаріуса ХМНО
ОСОБА_4 суду першої інстанції. (а.с.83-88)

У ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:

припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;

сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Оскільки відповідач за укладеним
Попереднім договором допустив
порушення зобов'язання, до нього згідно
ст. 611 ЦК України мають бути застосовані
штрафні санкції.

Частина 2 ст. 635 ЦК України
передбачає, що сторона, яка
необґрунтовано ухиляється від
укладення договору, передбаченого
попереднім договором, повинна
відшкодувати другій стороні збитки,
завдані простроченням, якщо інше не
встановлено попереднім договором або
актами цивільного законодавства.

Такі правові наслідки були
передбачені у Попередньому договорі,
укладеному між сторонами, а саме у п. 6
зазначено, що у разі невиконання ОСОБА_3
зобов'язань за даним договором, сума,
отримана за цим договором, залишається
у ОСОБА_2

Таким чином, сторони домовились, що
правовими наслідками у випадку
невиконання ОСОБА_3 зобов'язань за
Попереднім договором є те, що ОСОБА_2
набуває у власність грошову суму у
розмірі 181 000,00 грн.

Згідно статті 635 ЦК України
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного строку
(у певний термін) укласти договір в
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
договором. Статтею 626 ЦК України
визначено, що договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Статтею 627
ЦК України передбачено, що відповідно
до статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. Свобода договору
передбачає можливість укладати не лише
ті договори, які передбачені нормами
чинного цивільного законодавства, а й
ті, які законом не передбачені. Сторони
договору мають право на свій власний
розсуд обирати форму договору, крім тих
випадків, коли форма такого договору
спеціально встановлена законом.

Згідно статті 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства. Свобода договору
проявляється також у можливості сторін
на власний розсуд визначати умови
договору, які і становлять його зміст.
Змістом договору є умови, які сторони
передбачили в угоді.

З урахуванням наведеного судова
колегія вражає безпідставними
висновки суду першої інстанції, що
рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 17.02.2014 року
вирішувалось питання відповідальності
ОСОБА_3 за порушення зобов'язань за
Попереднім договором.

Вимога ОСОБА_3 про повернення суми
авансу та вимога ОСОБА_2 про накладення
на відповідача негативних правових
наслідків за невиконання умов
Попереднього договору є такими, що
виникають з різних правових підстав, а
тому вимога про повернення авансу не
може впливати на правову позицію суду
при винесенні рішення щодо вимоги про
накладення негативних наслідків за
невиконання умов договору.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про
застосування правових наслідків, які
були передбачені у Попередньому
договорі, укладеному між сторонами, а
саме у п.6 договору, не були предметом
спору за рішенням Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 17.02.2014
року.

З урахуванням наведеного позовні
вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню,
а рішення суду скасуванню.

Оскільки рішення Харківського
районного суду Харківської області від
03 листопада 2014 року підлягає
скасуванню, а додаткове рішення
стосується визначення судових витрат,
не може залишатися в силі і додаткове
рішення Харківського районного суду
Харківської області від 06 листопада 2014
року.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо
суд апеляційної інстанції, змінює
рішення або ухвалює нове, суд
відповідно змінює розподіл судових
витрат.

Згідно з частиною 2 статті 4 ЗУ «Про
судовий збір», за подання до суду
позовної заяви майнового характеру
ставка сплати судового збору становить
1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Ціна позову становить 181000,00 гривень,
отже розмір сплати судового збору має
становити 1810,00 гривень (1% ціни позову),
який при поданні позову не було
сплачено, та підлягає стягненню з
відповідача ОСОБА_3 на користь держави.

ОСОБА_2 при поданні апеляційної
скарги сплатила судовий збір в сумі
905грн., яка підлягає стягненню на її
користь з ОСОБА_3.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 1
ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2 -
задовольнити.

Заочне рішення Харківського
районного суду Харківської області від
03 листопада 2014 року та додаткове
рішення Харківського районного суду
Харківської області від 06 листопада 2014
року - скасувати.

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
суму боргу за умовами попереднього
договору від 09.01.2013року в розмірі 181 000
гр., та судові витрати в сумі 905 гривен.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в сумі 1810,00 гривень.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -