АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/3273/2014
інстанції Гаврилов Д.В.
Доповідач: Цуканова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року грудня місяця 08 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Цуканової І.В.Суддів:
Вейтас І.В. Склярської І.В. При
секретарі: Грицак А.М.,За участю
адвоката: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення Суворовського
районного суду м.Херсона від 15 жовтня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_7 в
інтересах ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_9 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння та скасування
державної реєстрації права власності
та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8,
третя особа: ОСОБА_9, про визнання
договору дарування недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року адвокат ОСОБА_7
звернувся до суду від імені та в
інтересах ОСОБА_8 з позовом до ОСОБА_6 та
ОСОБА_9, в якому просив витребувати
квартиру АДРЕСА_1 з чужого незаконного
володіння ОСОБА_9 та скасувати державну
реєстрацію її права власності на
спірне майно.

Оскільки спірна квартира вибула з
володіння позивача не з її волі іншим
шляхом, представник ОСОБА_8 просив
витребувати на її користь нерухоме
майно із чужого незаконного володіння
ОСОБА_9

В зустрічному позові ОСОБА_6 заявлено
вимоги про визнання договору дарування
квартири АДРЕСА_1 недійсним у зв'язку зі
вчиненням цього правочину під впливом
обману.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 15.10.2014 року позов
задоволено.

Витребувано з чужого незаконного
володіння ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_8

Скасовано державну реєстрацію права
власності ОСОБА_9 на квартиру АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просила
рішення суду скасувати, ухвалити нове,
яким задовольнити зустрічний позов, в
задоволенні первісного позову
відмовити, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права при
оцінці доказів, неправильне
застосування судом норм матеріального
права.

В судове засідання апеляційного суду
ОСОБА_8 не з'явилася, про час і місце
слухання справи повідомлена належним
чином.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_6, її
представника, ОСОБА_9, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що
22.03.1996 року між ОСОБА_10 та
неповнолітньою ОСОБА_8, від імені та в
інтересах якої діяла її законний
представник - ОСОБА_11, укладено договір
дарування квартири АДРЕСА_1, відповідно
до якого ОСОБА_10 подарувала ОСОБА_8, а
остання прийняла у дар вказану
квартиру. Договір посвідчено державним
нотаріусом та зареєстровано
Херсонським МБТІ.

23.04.2013року рішенням Суворовського
районного суду м. Херсона у задоволенні
позову ОСОБА_10. до ОСОБА_8 про визнання
договору дарування недійсним
відмовлено (справа № 2/2120/4111/12). Рішенням
апеляційного суду Херсонської області
від 23.07.2013 року вказане рішення було
скасовано, ухвалено нове, яким договір
дарування квартири визнано недійсним з
підстав мнимомості цієї угоди.

20.11.2013 року ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ касаційну скаргу ОСОБА_8
задоволено, рішення апеляційного суду
Херсонської області від 23.07.2013 року
скасовано, рішення Суворовського
районного суду м. Херсона від 23.04.2013
року залишено в силі.

06.12.2013 року між ОСОБА_10. та ОСОБА_9
укладено договір довічного утримання,
згідно умов якого новим власником
спірного майна стала ОСОБА_9, про що
цього ж дня внесено запис до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до вимог ст. 330 ЦК України
якщо майно відчужене особою, яка не
мала на це права, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо
відповідно до статті 388 цього Кодексу
майно не може бути витребуване у нього.

Пунктом 3 ч. 1 та ч. З ст. 388 ЦК України
передбачено, що в разі придбання майна
за відплатним договором в особи, яка не
мала права його відчужувати, про що
набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач), власник має
право витребувати це майно від
набувача лише у разі, якщо майно вибуло
із володіння власника або особи, якій
він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно
було набуте безвідплатно в особи, яка
не мала права його відчужувати, власник
має право витребувати його від
добросовісного набувача у всіх
випадках

Тобто добросовісне придбання згідно з
наведеною статтею можливе тоді, коли
майно придбане не безпосередньо у
власника, а в особи яка не мала права
відчужувати це майно. Наслідком угоди,
укладеної з таким порушенням, є не
двостороння реституція, а повернення
майна з чужого незаконного володіння
(віндикація).

Таким чином, права особи, яка вважає
себе власником майна, не підлягають
захистові шляхом задоволення позову до
добросовісного набувача з
використанням правового механізму,
встановленого ст. ст. 215, 216 ЦК України.
Такий захист можливий лише шляхом
задоволення віндикаційного позову,
якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК
України, які дають право витребувати
майно в добросовісного набувача.

Аналогічну позицію висловив Верховний
Суд України в п. 10 постанови Пленуму
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009
року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень - це
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень.

Оскільки захист прав та інтересів
позивача за первісним позовом можливий
шляхом витребування майна з чужого
незаконного володіння останнього
набувача в сукупності зі скасуванням
державної реєстрації права власності
на осіб, що незаконно набули таке право,
то вимоги первісного позову, за думкою
суду, є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відмовляючи ОСОБА_6 в задоволенні
зустрічного позову, суд виходив з того,
що згідно вимог ч. 1 ст. 57 ЦК Української
PCP (1963 року) в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин,
угода, укладена внаслідок обману,
насильства, погрози, зловмисної угоди
представника однієї сторони з другою
стороною, а також угода, яку громадянин
був змушений укласти на вкрай
невигідних для себе умовах внаслідок
збігу тяжких обставин, може бути
визнана недійсною за позовом
потерпілого або за позовом державної
чи громадської :рганізації.

В судовому засіданні позивачем за
зустрічним позовом та її представником
не надано суду доказів того, що ОСОБА_6
було введено в оману щодо обставин, які
мають істотне значення, при укладенні
договору дарування в 1996 році.

Всі доводи позивача за зустрічним
позовом зводяться до фіктивності
договору дарування, укладення його з
метою уникнення поділу майна подружжя
і таке інше, вони вже були предметом
розгляду суду при розгляді справи №
2/2120/4111/12, їм надавалась оцінка та з їх
врахування виносились судові рішення.

Отже, суд дійшов висновку, що вимоги
зустрічного позову є необгрунтованими
та такими, що не підлягають
задоволенню.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи, підтверджуються
дослідженими судом доказами, яким дана
відповідна юридична оцінка,
ґрунтуються на вимогах закону.

Рішення ухвалено судом з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, тому підстав для його скасування
не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про
доведеність обману з боку ОСОБА_8 в
особі її матері, ОСОБА_12 - дочки ОСОБА_6,
до уваги колегією суддів не
приймаються, оскільки зводяться до
мотиву укладення договору дарування,
який за змістом ст.243 ЦК України (1963р.) не
є суттєвою умовою договору.

Керуючись ст.ст.303,308,315, п.1 ч.1 ст.307
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м.Херсона від 15 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

З оригіналом згідно:

Копія ухвали оформлена 17 грудня 2014 року

Ухвала набрала законної сили 08 грудня
2014 року

Суддя:
І.В. Цуканова

Секретар судового засідання:
О.О.Благовещенська