Ухвала іменем україни 24 грудня 2014
рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючогоСитнік О.М., суддів: Мазур
Л.М., Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,
Юровської Г.В., розглянувши у судовому
засіданні справу за позовом
Дніпропетровської обласної ради до
Приватного підприємства «Форца»,
ОСОБА_4, третя особа −? Реєстраційна
служба Дніпропетровського міського
управління юстиції, про визнання
договору дарування недійсним, визнання
права власності; за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до Дніпропетровської обласної
ради, треті особи: Приватне
підприємство «Форца», Комунальне
підприємство «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради, Реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції, про припинення
права власності та скасування частково
свідоцтва про право власності, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 02 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Дніпропетровська
обласна рада звернулася до суду з
позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим,
що відповідно до листа Педагогічного
училища Дніпропетровського
національного університету імені О.
Гончара від 19 вересня 2012 року № 456
позивач дізнався про те, що відповідач -
Приватне підприємство «Форца» (далі -
ПП «Форца») незаконно здійснив дії з
переоформлення права власності на
нерухоме майно, а саме: сарай літ. «Д-1»,
навіс літ. «д'-1», ганок літ. «д3», гараж
літ «И-1», що розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, на себе. Після цього це майно
було безпідставно передано фізичній
особі ОСОБА_4 за договором дарування
від 08 вересня 2009 року (ВМІ 907403, ВМІ
907404, реєстраційний № 5138), яка створила
на базі вказаного вище майна станцію
технічного обслуговування
автомобілів.

Також зазначив, що на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 29 липня 2009 року про
право власності Територіальної
громади сіл, селищ, міст
Дніпропетровської області в особі
Дніпропетровської обласної ради на
будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_1,
Дніпропетровська обласна рада є
власником вказаного нерухомого майна.

На підставі наведеного,
Дніпропетровська обласна рада просила
суд визнати недійсним договір
дарування ПП «Форца» від 08 вересня 2009
року (ВМІ 907403, ВМІ 907404, реєстраційний №
5138), а саме нерухоме майно загальною
площею 90,93 кв. м (сарай літ. «Д-1», навіс
літ. «д'-1», сарай (тимчасовий) літ. «д-2-1»,
гараж літ. «И-1», що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, яке перейшло у
власність ОСОБА_4; визнати право
власності Територіальної громади
Дніпропетровській області в особі
Дніпропетровської обласної ради на
нерухоме майно, що знаходиться на
території Дніпропетровського
педагогічного коледжу
Дніпропетровського національного
університету імені Олеся Гончара, а
саме нерухоме майно загальною площею
90,93 кв. м (сарай літ. «Д-1», навіс літ.
«д'-1», сарай (тимчасовий) літ. «д-2-1»,
гараж літ. «И-1», що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1.

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із зустрічним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 08
вересня 2009 року між нею та ПП «Форца»
укладено договір дарування, відповідно
до умов якого ПП «Форца» подарувало, а
ОСОБА_4 прийняла в дар таке майно: сарай
літ. «Д-1», загальною площею 45,5 кв.
м, навіс літ. «д'-1», сарай (тимчасовий)
літ. «д-2-1», ганок літ. «д3», гараж літ.
«И-1» загальною площею 53,7 кв. м, що
знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Свідоцтво від 29 липня 2009 року в частині
права власності на нерухоме майно:
сарай літ. «Д-1» загальною площею 45,5 кв.
м, ганок літ. «д3», навіс літ. «д'-1», сарай
(тимчасовий) літ. «д-2-1», гараж літ. «И-1»
загальною площею 53,7 кв. м, вважає
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню, оскільки воно було видано
та здійснено його реєстрацію вже після
набрання рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 26 червня
2009 року у справі № 8/99-09 законної сили,
на виконання якого ПП «Форца» сплатило
до бюджету на розрахунковий рахунок
продавця 246 922 грн та набуло право
власності на нерухоме майно.

На підставі наведеного ОСОБА_4 просила
суд: припинити право власності
Територіальної громади сіл, селищ, міст
Дніпропетровської області в особі
Дніпропетровської обласної ради на
будівлі та споруди за адресою:
АДРЕСА_1, в частині права власності на
нерухоме майно: сарай літ. «Д-1»
загальною площею 45,5 кв. м, ганок літ.
«д3», навіс літ. «д'-1», сарай (тимчасовий)
літ. «д-2-1», гараж літ. «И-1», загальною
площею 53,7 кв. м; скасувати
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно від 29 липня
2009 року про право власності
Територіальної громади сіл, селищ, міст
Дніпропетровської області в особі
Дніпропетровської обласної ради на
будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_1,
в частині права власності на нерухоме
майно: сарай літ. «Д-1» загальною площею
45,5 кв. м, ганок літ. «д3», навіс літ. «д'-1»,
сарай (тимчасовий) літ. «д-2-1», гараж літ.
«И-1» загальною площею 53,7 кв. м;
скасувати державну реєстрацію права
власності Територіальної громади сіл,
селищ, міст Дніпропетровської області
в особі Дніпропетровської обласної
ради на нерухоме майно: сарай літ. «Д-1»
загальною площею 45,5 кв. м, ганок літ.
«д3», навіс літ. «д'-1», сарай (тимчасовий)
літ. «д-2-1», гараж літ. «И-1» загальною
площею 53,7 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1;
стягнути судові витрати.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 05 травня 2014 року у
задоволенні позову Дніпропетровської
обласної ради відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Припинено право власності
Територіальної громади сіл, селищ, міст
Дніпропетровської області в особі
Дніпропетровської обласної ради на
будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_1,
в частині права власності на нерухоме
майно: сарай літ. «Д-1» загальною площею
45,5 кв. м, навіс літ. «д'-1», сарай
(тимчасовий) літ. «д-2-1», ганок літ. «д3»,
гараж літ. «И-1» загальною площею 53,7 кв.
м.

Скасовано свідоцтво про право
власності на нерухоме майно від 29 липня
2009 року про право власності
Територіальної громади сіл, селищ, міст
Дніпропетровської області в особі
Дніпропетровської обласної ради на
будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_1,
в частині права власності на нерухоме
майно: сарай літ. «Д-1» загальною площею
45,5 кв. м, навіс літ. «д'-1», сарай
(тимчасовий) літ. «д-2-1», ганок літ. «д3»,
гараж літ. «И-1» загальною площею 53,7 кв.
м.

Скасовано державну реєстрацію права
власності Територіальної громади сіл,
селищ, міст Дніпропетровської області
в особі Дніпропетровської обласної
ради на нерухоме майно: сарай літ. «Д-1»
загальною площею 45,5 кв. м, навіс літ.
«д'-1», сарай (тимчасовий) літ. «д-2-1»,
ганок літ. «д3», гараж літ. «И-1»
загальною площею 53,7 кв. м, за адресою:
АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 02
вересня 2014 року рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове рішення про задоволення позову
Дніпропетровської обласної ради.

Визнано недійсним договір дарування
від 08 вересня 2009 року, укладений між ПП
«Форца» в особі директора Безгодкова
В.В. та

ОСОБА_4, за яким ПП «Форца» подарувало, а
ОСОБА_4 прийняла в дар сарай літ. «Д-1»,
навіс літ. «д'-1», ганок літ. «д3», гараж
літ. «И-1», що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1, з описом об'єкта: сарай літ.
«Д-1» загальною площею 45,5 кв. м, навіс
літ. «д'-1», сарай (тимчасовий) літ. «д-2-1»,
гараж літ. «д3», гараж літ. «И-1»
загальною площею 53,7 кв. м, посвідчений
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрований в реєстрі за № 5138.

Визнано право власності
територіальної громади
Дніпропетровської області в особі
Дніпропетровської обласної ради на
нерухоме майно, що знаходиться на
території Дніпропетровського
педагогічного коледжу
Дніпропетровського національного
університету імені Олеся Гончара, а
саме: сарай літ. «Д-1», навіс літ. «д'-1»,
ганок літ. «д3», гараж літ. «И-1», що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, з
описом об'єкта: сарай літ. «Д-1»
загальною площею 45,5 кв. м, навіс літ.
«д'-1», сарай (тимчасовий) літ. «д-2-1»,
ганок літ. «д3», гараж літ. «И-1»
загальною площею 53,7 кв. м.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, обґрунтовуючи
свої вимоги порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позивних
вимог Дніпропетровської обласної ради
про визнання права власності на спірне
нерухоме майно та задовольнивши
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4, суд
першої інстанції виходив із того, що
остання є добросовісним набувачем
права власності на зазначене нерухоме
майно, крім того, позивач звернувся із
відповідним позовом після спливу
передбаченого ст. 257 ЦК України строку
позовної давності. Крім того, суд
відмовив у задоволенні позову про
визнання недійсним договору дарування
спірного нерухомого майна, дійшовши
висновку про те, що позов у цій частині
не доведено належними доказами,
підстави, передбачені ст. ст. 203, 215 ЦК
України, для його задоволення відсутні.

Апеляційний суд,
скасувавши рішення суду першої
інстанції та ухваливши нове рішення,
яким позов Дніпропетровської обласної
ради задоволено, а в задоволенні
зустрічних позовних вимог відмовлено,
виходив із того, що ПП «Форца» набуло
право власності на спірне нерухоме
майно на підставі скасованого рішення
суду, тому правових підстав
розпоряджатися зазначеним майном та
відчужувати його в останнього не було.
За таких обставин дійшов висновку про
те що, оспорюваний договір дарування з
підстав, передбачених ст. 203, 215
ЦК України, є недійсним, а підстави для
припинення права власності
територіальної громади
Дніпропетровської області на спірне
нерухоме майно відсутні.

Судами встановлено, що
згідно з рішенням Дніпропетровської
обласної ради від 30 січня 2004 року №
311-13ХХІУ «Про прийняття цілісних
майнових комплексів до спільної
власності територіальних громад
області» за актом приймання-передачі
від 06 грудня 2004 року цілісний майновий
комплекс Дніпропетровського
педагогічного коледжу
Дніпропетровського національного
університету ім. Олеся Гончара, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
прийнято до спільної власності
територіальних громад області (а. с. 9,
124-126, 128-130, т. 1).

Рішенням
Дніпропетровської обласної ради від 04
грудня 2007 року № 322-13У передбачена
передача в оренду нерухомого майна, що
є власністю територіальних громад сіл,
селищ, міст області та перебуває на
балансі комунальних підприємств,
установ, закладів (а . с. 10, т. 1).

01 серпня 2007 року між
Дніпропетровським педагогічним
коледжем Дніпропетровського
національного університету ім. Олеся
Гончара, в оперативному користуванні
якого перебуває майновий комплекс за
адресою: АДРЕСА_1, та ПП «Форца» м.
Дніпропетровська укладено договір
оренди № 7 нерухомого майна спільної
власності територіальних громад
Дніпропетровської області до 01 серпня
2008 року, строк дії якого продовжено до 30
березня 2009 року додатковою угодою № 1
до договору оренди від 01 серпня 2007 року,
предметом якого зазначено нерухоме
майно (цілісний майновий комплекс,
будівля, споруда, приміщення) загальною
площею 90,93 кв. м, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 (а . с . 181-191, т. 1).

Згідно зі свідоцтвом
про право власності на нерухоме майно
від 29 липня 2009 року серії САС № 581219
власником майнового комплексу, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, є
Територіальна громада села, селища,
міст Дніпропетровської області в особі
Дніпропетровської обласної ради на
підставі розпорядження голови
обласної ради від 22 червня 2009 року №
107-р (а. с. 11, т. 1).

Відповідно до витягу
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно КП «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради від 30 липня 2009 року
вбачається, що власником нерухомого
майна за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстрована Територіальна громада
села, селища, міст Дніпропетровської
області в особі Дніпропетровської
обласної ради на підставі свідоцтва
про право власності від 29 липня 2009 року
САС № 581219, що видане Дніпропетровською
обласною радою. Рішення про реєстрацію
права власності прийнято 30 липня 2009
року (а. с. 12, 133, т. 1).

Як вбачається з
матеріалів справи, у 2009 року ПП «Форца»
звернулося до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Дніпропетровської обласної ради про
визнання укладеним та дійсним договору
купівлі-продажу, визнання права
власності на нерухоме майно та
витребування рішення.

Рішенням
господарського суду Дніпропетровської
області від 26 червня 2009 року у справі №
8/99-09 позов ПП «Форца» задоволено.
Визнано укладеним та дійсним договір
купівлі-продажу нерухомого майна між
Дніпропетровською обласною радою та ПП
«Форца» та визнано право власності в
цілому на нерухоме майно загальною
площею 90,93 кв. м, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 13-15, т.1).

06 серпня 2009 року
педагогічне училище
Дніпропетровського національного
університету ім. Олеся Гончара подало
касаційну скаргу на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 26 червня 2009 року, ухвалою
Вищого господарського суду України від
23 вересня 2009 року касаційна скарга
прийнята, виконання рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 26 червня 2009 року зупинено
до закінчення перегляду справи в суді
касаційної інстанції ( а. с.16, т. 1).

Постановою Вищого
господарського суду України від 20
жовтня 2009 року рішення господарського
суду Дніпропетровської області від 26
червня 2009 року у справі № 8/99-09
скасовано, справа направлена на новий
розгляд до господарського суду
Дніпропетровської області (а. с.17-21, т.1).

Ухвалою
господарського суду Дніпропетровської
області від 19 січня 2010 року позов
ПП «Форца» залишено без розгляду,
господарські витрати покладено на
позивача (а. с. 22, т. 1).

Проте, як вбачається з
матеріалів справи, на підставі рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 26 червня 2009 року
КП «Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради 20
серпня 2009 року зареєструвало за
ПП «Форца» право власності на сарай
літ. «Д-1», навіс літ. «д'-1», ганок «літ.
Д3», гараж літ. «И-1» за адресою АДРЕСА_1
(а. с. 143, т. 1), про що було повідомлено
Дніпропетровську обласну раду листом
від 21 серпня 2009 року вих.№10172.

Із договору дарування
від 08 вересня 2009 року вбачається, що ПП
«Форца» подарувало, а ОСОБА_4 прийняла в
дар сарай літ. «Д-1» загальною площею 45,5
кв. м, навіс літ. «д'-l», сарай
(тимчасовий) літ. «д2-1», ганок літ. «Д3»,
гараж літ. И-1 загальною площею 53,7 кв. м,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.
58,73-76, т.1).

Відповідно до п. 3
договору дарування нерухоме майно
належить дарувальнику на праві
приватної власності на підставі
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 26 червня
2009 року, справа № 8/99-09, зареєстрованого
в електронному Реєстрі прав власності
на нерухоме майно 20 вересня 2009 року,
витяг про реєстрацію права власності
на нерухоме майно виданий Комунальним
підприємством «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради 20 серпня 2009 року за №
23633937, реєстаційний № 28073529.

Договір дарування від
08 вересня 2009 року того ж дня
зареєстровано у Державному реєстрі
правочинів згідно з витягом № 7697313,
право власності на нерухоме майно за
договором дарування зареєстровано КП
ДМБТІ згідно з витягом від 10 вересня 2009
року № 23812617 (а. с. 73-76, т. 1).

Згідно і з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення
або оспорювання.

Відповідно до
цивільного законодавства особа, яка
вважає, що її речові права порушено, має
право звернутися до суду як з позовом
про визнання відповідної угоди
недійсною (ст. ст. 215-235 ЦК України), так і
з позовом про витребування майна з
чужого незаконного володіння (ст. ст. 330,
338 ЦК України).

Як вбачається з
матеріалів справи, Дніпропетровська
обласна рада звернулася до суду з
позовом про визнання недійсним
договору дарування з підстав
невідповідності його вимогам закону.

За загальним правилом
ст. 215 ЦК України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч. ч.
1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 216 ЦК
України у разі недійсності правочину
кожна із сторін зобов'язана повернути
другій стороні у натурі все, що вона
одержала на виконання цього правочину,
а в разі неможливості такого
повернення, зокрема тоді, коли одержане
полягає у користуванні майном,
виконаній роботі, наданій послузі, -
відшкодувати вартість того, що
одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування.

Територіальна громада
Дніпропетровської міської ради не була
стороною договору дарування, а спірне
нерухоме майно, яке було предметом
оспорюваного правочину, вибуло з
володіння Дніпропетровської міської
ради, на думку позивача, у зв'язку з
порушенням вимог чинного
законодавства.

Крім того, при розгляді
вимог про визнання недійсним договору
судом першої інстанції було
встановлено порушення позивачем
строку позовної давності, про
застосування якого просив відповідач,
оскільки Дніпропетровська обласна
рада 21 серпня 2009 року повідомлялась про
реєстрацію за ПП «Форца» права
власності на спірне майно.

За таких обставин вирішуючи спір,
апеляційний суд у порушення вимог
статей 213, 214 ЦПК України на вказане
уваги не звернув, не встановив усі
обставини справи, чи належний спосіб
захисту обрано позивачем, не врахував,
що при встановленні наявності
речово-правових відносин, до таких
відносин не застосовується
зобов'язальний спосіб захисту, не
спростував висновки суду першої
інстанції щодо порушення позивачем
строків звернення до суду, оскільки
реєстрація права власності у
встановленому порядку відбулась у 2009
році, про що позивач, вважаючи себе
належним власником спірного майна,
повинен був знати.

Перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, апеляційний суд
на зазначене уваги не звернув, у
порушення вимог ст. ст. 10, 303 ЦПК України
не сприяв всебічному та повному
з'ясуванню обставин справи, не
визначився з характером спірних
правовідносин та нормою матеріального
права, що підлягає застосуванню

Оскільки апеляційним
судом при вирішенні спору було
допущено порушення норм
процесуального права та не застосовано
норми матеріального закону, які
підлягали застосуванню, що призвело до
неправильного вирішення справи, тому в
силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалене у
справі рішення апеляційного суду
підлягає скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 02
вересня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік Судді:
Л.М. Мазур А.В. Маляренко В.А. Нагорняк
Г.В. Юровська