Ухвалаіменем україни 12 листопада 2014
року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Парінової І.К.,Коротуна В.М.,Штелик
С.П.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Сьомої Львівської
державної нотаріальної контори, третя
особа - ОСОБА_6 про визнання договору
дарування недійсним, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Залізничного
районного суду м. Львова від 20 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 25 липня
2014 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5, Сьомої
Львівської державної нотаріальної
контори, обґрунтовуючи вимоги тим, що
відповідач скористався довірою ОСОБА_7,
яка перебувала у хворобливому стані
після лікування у Львівській міській
клінічній лікарні швидкої медичної
допомоги в період з 07 травня 2008 року по
20 травня 2008 року та не усвідомлювала
значення своїх дій, внаслідок чого
уклала спірний договір дарування, хоча
наміру дарувати квартиру незнайомому
для неї ОСОБА_5 не мала. ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_7 померла. Посилаючись на те, що
вона є племінницею та єдиним
спадкоємцем померлої, позивач просила
визнати недійсним договір дарування
квартири АДРЕСА_1 від 29 травня 2008
року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5,
посвідчений державним нотаріусом
Сьомої Львівської державної
нотаріальної контори Гуділіною І.І. за
реєстровим № 2-432.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 20 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 25 липня 2014 року, в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права і
неправильним застосуванням норм
матеріального права, та направити
справу на новий розгляд.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що 29 травня 2008 року
ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_5 квартиру
АДРЕСА_1.

Згідно зі ст. 717 ЦК України за договором
дарування одна сторона (дарувальник)
передає або зобов'язується передати в
майбутньому другій стороні
(обдарованому) безоплатно майно
(дарунок) у власність.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною вимог, які
встановлені частинами першою - третьою,
п'ятою ст. 203 цього Кодексу.

Перелік вказаних норм включає в себе
вимоги про те, що волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі (ч. 3
ст. 203 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин,
який дієздатна фізична особа вчини у
момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними, може бути визнаний судом
недійсним за позовом цієї особи, а в
разі її смерті - за позовом інших осіб,
чиї цивільні права або інтереси
порушені.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
на підставі належним чином оцінених
доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК
України), з урахуванням встановлених
обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
дійшов обґрунтованого висновку про
відсутність підстав, передбачених ст.
225 ЦК України для визнання правочину
недійсним, виходячи з того, що
проведеною у справі посмертною
комісійною судово-психіатричною
експертизою не зроблено висновку про
неспроможність ОСОБА_7 в момент
укладення нею договору дарування
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги
стосуються переоцінки доказів,
викладених в оскаржуваних рішеннях, що
не належить до компетенції суду
касаційної інстанції, та не дають
підстав для висновку, що судами
попередніх інстанцій при розгляді
справи було допущено порушення норм
матеріального чи процесуального права,
колегія суддів вважає за необхідне
касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 20 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 25 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. Парінова В.М. КоротунС.П. Штелик