Справа № 346/5736/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року
м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд
Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Обідняк В.Д.

за участі секретаря Горох Г.М.

позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Коломия
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні житловим приміщенням і
майном та вселення до житлового
приміщення та зустрічний позов ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи
такою, що втратила право на
користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним
позовом, який підтримала в судовому
засіданні та пояснила, що 28.08.2010 року
вона зареєструвала шлюб з
відповідачем, від якого у них
народилась донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вона та неповнолітня донька
зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 в м.
Коломия. Їх реєстрація у вказаній
квартирі здійснювалась за згоди
співвласників вказаної квартири та у
визначеному законом порядку. Впродовж
трьох років, її батьки за власні кошти
упорядкували вказану квартиру, зробили
там ремонт.

Однак, 20.11.2013 року відповідач без жодних
пояснень, доки вони з дитиною хворіли
змінив замки вхідних дверей та не
впустив її до квартири, перешкодивши
тим самим їй у користуванні своїми
речами та речами доньки.

Таким чином на даний час вони з
малолітньою донькою залишились без
місця проживання, засобів для
існування, оскільки останні місяці
відповідач не сплачує аліменти та
змушені проживати в квартирі її
батьків, де окрім того вже проживає її
сестра з сім'єю.

Вважає дії відповідача незаконним,
оскільки вона та донька мають рівні
права на користування спірною
квартирою. Однак, оскільки відповідач
не впускає їх до житла позбавлені
можливості користуватись ним.

Просить зобов'язати відповідача
усунути перешкоди в користуванні нею
та малолітньою донькою квартирою,
шляхом їх вселення та передачі їй
ключів від квартири.

З вимогами зустрічної позовної заяви
не погоджується, оскільки ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 не наведено жодних доказів щодо
того, що вона не проживає у спірній
квартирі більше року без поважних
причин. Доводи відповідачів з приводу
того, що вона не зверталась з вимогою
про вселення також не відповідають
дійсності, оскільки вона неодноразово
намагалась зустрітись з ОСОБА_2 та в
телефонному режимі намагалась
узгодити порядок їх з донькою вселення
та проживання у спірній квартирі. Однак
ці вимоги проігноровані відповідачем.
Щодо оплати комунальних послуг вважає,
що це не є підставою для визнання її
такою, що втратила право на
користування житлом, оскільки ці
витрати ОСОБА_2 ніс за рахунок їх
спільного сімейного бюджету.

Просить в задоволенні зустрічного
позову відмовити.

Відповідач з вимогами позову ОСОБА_1 не
погоджується та разом із ОСОБА_3
звернувся до суду із зустрічним
позовом про визнання ОСОБА_1 такою, що
втратила право на користування житлом.

В судовому засіданні відповідачі
зустрічний позов підтримали та
пояснили, що вони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є
співвласниками квартири АДРЕСА_1 в м.
Коломия. Згідно довідки КП
"Коломиятеплоенергія" від 14.11.2014 року у
вказаній квартирі зареєстровані
ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Він, ОСОБА_2 постійно проживав у
вказаній квартирі разом із мамою
ОСОБА_3, Квартира завжди була в
належному стані та придатною для
проживання.

Так, після реєстрації шлюбу з ОСОБА_1
він зареєстрував останню у вказаній
квартирі. Рішенням Коломийського
міськрайонного суду від 04.12.2013 року
шлюб між ними розірвано. Ще до
розірвання шлюбу вони припинили
спільне проживання і ОСОБА_1
добровільно з власної ініціативи в
кінці листопада 2013 року переїхала
проживати до своїх батьків разом з
їхньою малолітньою донькою після чого
він поміняв замок у вхідних дверях.

Протягом всього часу з листопада 2013
року він весь час постійно проживав у
спірній квартирі. Відповідачка не
брала участі у витратах по утриманню
квартири, як на момент проживання в ній
так і після, не оплачувала комунальні
послуги, у квартирі відсутні будь-які
речі ОСОБА_1, що підтверджується актом
від 04.11.2014 року і підтверджує той факт,
що остання не проживає у вказаній
квартирі.

На протязі року ОСОБА_1 не зверталась до
них з вимогою про вселення та не
висловлювала бажання проживати у
вказаному житлі.

Просять суд відмовити ОСОБА_1 в
задоволенні основного позову. а
зустрічний позов задовольнити та
визнати її такою, що втратила право на
користування житлом, а саме квартирою
АДРЕСА_1

Суд вважає, що основний позов
підставний та підлягає до задоволення,
а зустрічний не підлягає до
задоволення виходячи з наступних
підстав.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебували в зареєстрованому шлюбі,
від якого у них народилася донька
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням
Коломийського міськрайонного суду від
04.12.2013 року шлюб між сторонами
розірвано.

Під час спільного проживання ОСОБА_1
разом із донькою заселились у квартиру
АДРЕСА_1 по згоді власників і за їх
згодою зареєструвались.

Однак, у листопаді 2013 року відповідач
ОСОБА_2 з власної ініціативи змінив
замки у вхідних дверях вказаної
квартири і тим самим позбавив ОСОБА_1
разом із малолітньою донькою
можливості користуватись єдиним
житлом та власними речами, які там
залишились.

Неодноразові спроби позивачки
вселитись разом з донькою в квартиру,
чи вирішити з колишнім чоловіком
питання про вселення залишились
безрезультатними.

Таким чином дії ОСОБА_2, які виразились
у безпідставному позбавленні ОСОБА_1
разом із малолітньою донькою проживати
за місцем їх реєстрації порушують їх
законні права та інтереси на житло.

Відносно зустрічної позовної заяви, то
позивачами не наведено жодних доводів
щодо відсутності без поважних причин
ОСОБА_1 у вказаній квартирі понад один
рік. Долучений до заяви акт підтверджує
лише те, що на момент його складання
ОСОБА_1 з малолітньою донькою не
проживали у вказаній квартирі, але не
те, що вони протягом року без поважних
причин були відсутні за місцем
проживання.

Встановлене судом підтверджується
копією свідоцтва про народження
дитини, копією довідки про склад сім'ї,
копією висновку МВ УМВС від 04.12.2013 року,
копією рішення суду, копією свідоцтва
про право власності на житло від 10.06.1997
року , копією акту від 04.11.2014 року.

Отже, суд прийшов до переконання, що
відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди
позивачці у користуванні спірною
квартирою з її малолітньою донькою, які
у квартирі на законних підставах
зареєстровані, і тим самим змусили її з
дитиною з поважних причин не проживати
у квартирі з середини листопада 2013
року.

На підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України та
керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

основний позов задовільнити повністю.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в
користуванні ОСОБА_1 з її
неповнолітньою донькою ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 квартирою АДРЕСА_1 в м.
Коломия, шляхом вселення їх у квартиру
та передачі ОСОБА_1 ключів від неї.

В зустрічному позові ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про визнання особи такою, що
втратила право на користування житлом -
відмовити за безпідставністю.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Коломийський міськрайонний суд
Івано-Франківської області, протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Обідняк В. Д.