АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі: головуючого
- Левенця Б.Б.

суддів: Махлай Л.Д., Семенюк Т.А.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
заочне рішення Дніпровського
районного суду міста Києва від 19 червня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Печерського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в місті Києві,
ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_1 про
звільнення майна з-під арешту, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року позивачка звернулася
до суду із зазначеним позовом,
уточнивши який зазначила, що 28 жовтня
2011 року між нею та ОСОБА_3 був укладений
договір за яким останній продав, а вона
придбала квартиру АДРЕСА_1. Вказаний
договір був нотаріально посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4

В подальшому позивачка з'ясувала, що
слідчим Печерського РУ ГУМВС України в
м. Києві був накладений арешт на
вищевказану квартиру у кримінальній
справі за фактом вчинення злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Зазначаючи про порушення прав власника
вищевказаної квартири та посилаючись
на положення ст.ст. 16, 317, 319, 321, 328, 331, 387,
391, 392 ЦК України, просила ухвалити
рішення про звільнення з-під арешту
квартири АДРЕСА_2.(а.с. 1- 24)

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду міста Києва від 19 червня
2014 року позов задоволено, звільнено
з-під арешту квартиру АДРЕСА_1 місті
Києві, що належить ОСОБА_2 на праві
власності, обтяжену на підставі
постанови слідчого Печерського РУ ГУ
МВС України в місті Києві Маценко О.О.
про заборону відчуження майна від 01
листопада 2011 року у кримінальній
справі №06-14072. (а.с.44, 46-48)

В апеляційній скарзі третя особа
ОСОБА_1 посилався на порушення судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, просив рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення
про відмову в задоволенні позову. На
обґрунтування скарги зазначив, що не
був повідомлений про розгляд справи
судом, суд не звернув уваги на те, що
право власності позивачки на квартиру
не було зареєстровано, а тому вона не
набула такого права, арешт був
накладений в рамках кримінального
провадження, тому скасування арешту
мало б розглядатись за правилами КПК
України та невірно застосовані норми
ЦК України, які передбачають захист
прав власника.(а.с. 54-61)

В судовому засіданні ОСОБА_1, його
представник ОСОБА_6, представник
відповідача ОСОБА_7 підтримали скаргу і
просили її задовольнити, ОСОБА_2, її
представники ОСОБА_8, ОСОБА_9
заперечували проти скарги і просили її
відхилити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, обговоривши
доводи скарги, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Отже, вимоги особи, що
ґрунтуються на її праві власності на
арештоване майно, розглядаються за
правилами, установленими для розгляду
позовів про звільнення майна з-під
арешту. В порядку, передбаченому
кримінальним процесуальним
законодавством, коли арешт на майно
накладено при провадженні в
кримінальній справі, розглядаються
заяви боржників на правильність арешту
майна.

Відповідні роз'яснення
містяться і в п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику в справах про виключення
майна з опису" від 27 серпня 1976 року N 6 (в
редакції від 30 червня 1978 року N 5).

Така правова позиція висловлена
і в постанові Верховного Суду України
від 15 травня 2013 року № 6-26цс13, яка з
огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України
є обов'язковою для застосування судами
України.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів відхилила відповідні
доводи апелянта.

28 жовтня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був
укладений договір за яким ОСОБА_3
продав, а ОСОБА_2 придбала квартиру
АДРЕСА_1. Вказаний договір був
нотаріально посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та
здійснено реєстрацію правочину в
Державному реєстрі.(а.с. 6-11)

Постановою слідчого Печерського РУ
ГУМВС України в м. Києві від 01 листопада
2011 року був накладений арешт на
вищевказану квартиру у кримінальній
справі за фактом вчинення злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,
арешт нерухомого майна був
зареєстрований у Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна 03 листопада 2011 року.(а.с. 12-13, 20)

Судом першої інстанції взято до уваги,
те що ОСОБА_2 набувши право на
вищевказану квартиру за нотаріально
посвідченим правочином не є
підозрюваною або обвинувачуваною по
кримінальній справі, а тому наявність
арешту, а також відповідні відомості у
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, перешкоджає
ОСОБА_2 зареєструвати право власності
на вищевказану квартиру.

Встановивши, що ОСОБА_2 придбала
квартиру за нотаріально посвідченим
договором купівлі-продажу 28 жовтня 2011
року, а 01 листопада 2011 року слідчим був
накладений арешт, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
задоволення позову.

Інші доводи скарги цих висновків
не спростовують, тому колегія суддів їх
відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.
308, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Дніпровського
районного суду міста Києва від 19 червня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста
Києва:
Б.Б.Левенець

Л.Д.Махлай

Т.А.Семенюк

Справа № 22-ц/796/12182/2014

Унікальний номер 755/10137/14-ц

Головуючий у першій інстанції
-ВиниченкоЛ.М.

Доповідач Левенець Б.Б.