Номер провадження: 22-ц/785/8497/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова
О.А.

- Станкевича
В.А.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
21.08.2014 року по справі за позовом КП «ЖКС
«Вузівський» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом
до суду (а. с. 3-6), в якому просив стягнути
з відповідачів в рівних частках на його
користь заборгованість за надані
житлово-комунальні послуги у розмірі 7
114,80 грн. та судові витрати в сумі 243,60
грн.

Свої позовні вимоги позивач, як
зазначено в рішенні суду,
обґрунтовував тим, що відповідачами
споживаються послуги з утримання
будинків, споруд та прибудинкової
території, але сплату за надані послуги
вони в строк не здійснюють. КП «ЖКС
«Вузівський» з даними вимогами
зверталось до суду в порядку наказного
провадження, однак ухвалою Київського
районного суду м. Одеси від 17.04.2013 року
судовий наказ про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги скасовано, в зв'язку з чим
позивач змушений звернутись до суду в
позовному порядку.

Як зазначено в рішенні суду, в судових
засіданнях 16.04.2014 року, 16.06.2014 року
представники позивача Буравльова О.М.
та Купрашвілі-Делі О.І. підтримували
позовні вимоги і просили їх
задовольнити, в судовому засіданні
21.08.2014 року Купрашвілі-Делі О.І позовні
вимоги підтримала та просила позов
задовольнити, вказала, що строк
позовної давності позивачем не
пропущено, оскільки відповідачі
здійснювали частковову проплату за
надані послуги, що враховується
позивачем як визнання відповідачем
свого боргу, в зв'язку з чим перебіг
позовної давності було перервано.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не
визнала, просила застосувати строк
позовної давності та відмовити
позивачу в задоволенні позову,
посилаючись на відсутність договірних
відносин з позивачем та ненадання КП
«ЖКС «Вузівський» послуг належної
якості, а також виказала думку, що якби
позивач надавав послуги якісні та
здійснив ремонт труб, які знаходяться
під її квартирою, яка розташована на 1
поверсі будинку, то вона б оплатила всю
суму заборгованості в будь-який час.

Відповідач ОСОБА_4 до судових засідань
неодноразово не з'явився, надав до суду
заяву 08.05.2014 року, в якій вказав, що
позов не визнає, просить розглядати
справу за його відсутності.
Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 21.08.2014 року позовні вимоги
комунального підприємства
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський» задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заборгованість за
надані житлово-комунальні послуги на
користь КП «ЖКС «Вузівський», юридична
адреса: м. Одеса, вул. Шишкіна, 60-А, на р/р
1 ПАТ «МАРФІН БАНК» в м. Іллічівськ
МФО 328168, ОКПО 35303304, у розмірі 7 114,80 грн. в
рівних частках. Стягнуто з ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 на користь ЖКС «Вузівський»
судові витрати у розмірі 243,60 грн. в
рівних частках.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
21.08.2014 року, в якій просить скасувати
рішення суду від 21.08.2014 року і ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні позову
КП «ЖКС «Вузівський» до ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
надані житлово-комунальні послуги у
розмірі 7 114,80 грн. та судового збору у
розмірі 243,60 грн. відмовити повністю,
посилаючись на те, що відповідачі
незгодні з ухваленим рішенням і
вважають його таким, що підлягає
скасуванню по підставах того, що при
ухваленні рішення мало місце
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Іншими учасниками процесу рішення суду
не оскаржується.

В судовому засіданні представник
позивача заперечувала проти
задоволення апеляційної скарги.
Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, причини неявки суду не
повідомили, клопотання про відкладення
розгляду справи від них на адресу суду
не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах позовних вимог, доводів
апеляційної скарги та наданих доказів,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
скасуванню, в частині стягнення із
ОСОБА_3 на користь КП «ЖКС «Вузівський»
заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги в розмірі 7
114,80 грн. та судових витрат в розмірі 243,60
грн., в рівних частках, з ухваленням
нового рішення в цій частині, з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Задовольняючи позовні вимоги
позивача, суд першої інстанції виходив
з наступного.

Судом встановлено, що 27.06.2003 року
квартира АДРЕСА_1 придбана
відповідачем ОСОБА_4 (а. с. 133).

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а також
їх неповнолітні діти: син ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані та
проживають в зазначеній квартирі, що
підтверджується довідкою Дільниці КП
ЖКС «Вузівський» № 85 від 27.01.2014 року (а.
с. 7).

Зазначений будинок знаходиться на
балансі та обслуговується КП ЖКС
«Вузівський», яким надаються
комунальні послуги.

Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на
ОСОБА_4

Як вбачається з розрахунку
заборгованості за комунальні послуги
за особовим рахунком ОСОБА_4 за період з
01.01.2008 року по 01.01.2014 року
заборгованість складає 7 114,80 грн., з
яких: СДПТ - 7 088,80 грн.; вивіз сміття - 26
грн. ( а. с. 9).

Судом досліджено також надані
представниками позивача на
підтвердження надання КП «ЖКС
«Вузівський» комунальних послуг акти
виконаних робіт по ремонту та
утриманню спірного будинку ( а. с. 61-112).

За таких обставин, відповідно до ст. 322,
ч. 1 ст. 526 ЦК України, ст. 151 ЖК України, ч.
1 ст. 60 ЦПК України, з урахуванням
викладеного, суд першої інстанції
дійшов до висновку, що вимоги позивача
підлягають задоволенню, так як
обґрунтовані та доведені. При цьому,
суд погодився з думкою представника
позивача на підставі ст. 264 ч. 1 ЦК
України, згідно з якою перебіг позовної
давності переривається вчиненням
особою дій, що свідчать про визнання
нею свого боргу або іншого обов'язку,
оскільки відповідачі за період з 01.01.2008
року здійснювали часткову сплату
комунальних послуг, що не оспорювалось
відповідачами.

Доводи відповідача ОСОБА_3 про
неналежну якість послуг, суд першої
інстанції вважав, належними доказами
не підтверджені, оскільки відповідачем
не складались акти про неякісні
послуги, та пропозиція відповідача про
укладання мирової угоди з цільовим
використанням суми заборгованості
може бути вирішена між сторонами і в
порядку виконання рішення суду.

На підставі наведеного суд першої
інстанції задовольнив позовні вимоги
позивача та відповідно до ст. ст. 79, 88
ЦПК України стягнув з відповідачів на
користь позивача судові витрати.

Однак, судова колегія не погоджується з
висновками суду першої інстанції, щодо
стягнення із ОСОБА_3 на користь КП «ЖКС
«Вузівський» заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги в розмірі 7
114,80 грн. та судових витрат в розмірі 243,60
грн., в рівних частках, оскільки суд
першої інстанції правильно
встановивши обставини по справі,
неправильно застосував норми
матеріального права та порушив норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, в цій
частині.

Так в судовому засіданні встановлено
та підтверджується матеріалами справи,
що відповідно до договору
купівлі-продажу від 27.06.2003 року (а. с. 133)
власником квартири АДРЕСА_1,
заборгованість за надані
житлово-комунальні послуги по якій
просить стягнути позивач, є відповідач
ОСОБА_4, та на нього відкрито особовий
рахунок № НОМЕР_1 (а. с. 7, 23), докази
протилежного в матеріалах справи
відсутні.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Тобто, тягар утримання майна лежить на
власникові.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЖК України, громадяни,
які мають в приватній власності жилий
будинок (квартиру), зобов'язані
забезпечувати його схоронність,
провадити за свій рахунок поточний і
капітальний ремонт, утримувати в
порядку придомову територію.

Докази, які б підтверджували укладення
ОСОБА_3 з власником квартири АДРЕСА_1
договору щодо утримання зазначеної
квартири, в матеріалах справи відсутні.
Також відсутні докази щодо укладення
такого договору між ОСОБА_3 та
позивачем.

ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 проживає, як член сім'ї
власника квартири (а. с. 7), докази
протилежного в матеріалах справи
відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 156 ЖК України,
повнолітні члени сім'ї власника
зобов'язані брати участь у витратах по
утриманню будинку (квартири) і
придомової території та проведення
ремонту.

Проте, зазначена норма закону регулює
правовідносини між власником жилого
будинку (квартири) та членами його
сім'ї.

За таких обставин, ОСОБА_3 є неналежним
відповідачем, в зв'язку з чим, позовні
вимоги до неї не підлягають
задоволенню, а також не підлягають
стягненню з неї в зв'язку з цим та
відповідно до ст. 88 ЦПК України і судові
витрати.

Таким чином, на підставі наведеного,
судова колегія частково погоджується з
доводами апеляційної скарги та вважає,
що рішення Київського районного суду м.
Одеси від 21.08.2014 року необхідно
скасувати, в частині стягнення із
ОСОБА_3 на користь КП «ЖКС «Вузівський»
заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги в розмірі 7
114,80 грн. та судових витрат в розмірі 243,60
грн., в рівних частках і ухвалити нове
рішення, в цій частині про відмову в
задоволенні цих позовних вимог КП «ЖКС
«Вузівський» до ОСОБА_3 В іншій частині
рішення підлягає залишенню без змін,
враховуючи, що ОСОБА_4 рішення суду не
оскаржується.

Інші доводи апеляційної скарги
стосовно позовних вимог до ОСОБА_3
судова колегія не приймає до уваги,
оскільки вони не мають правового
значення, враховуючи, що ОСОБА_3 є
неналежним відповідачем та в
задоволенні позовних вимог до неї в
зв'язку з цим відмовлено. Доводи
апеляційної скарги стосовно позовних
вимог до ОСОБА_4 судова колегія також не
приймає до уваги, оскільки ОСОБА_4
рішення суду не оскаржується.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Київського районного суду
м. Одеси від 21.08.2014 року по справі за
позовом КП «ЖКС «Вузівський» до ОСОБА_4,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
скасувати, в частині стягнення із
ОСОБА_3 на користь КП «ЖКС «Вузівський»
заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги в розмірі 7
114,80 грн. та судових витрат в розмірі 243,60
грн., в рівних частках.

Ухвалити нове рішення, в цій
частині, яким відмовити в задоволенні
цих позовних вимог КП «ЖКС
«Вузівський» до ОСОБА_3.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області О.Д.
Варикаша

О.А. Ступаков

В.А. Станкевич