Справа №№ 6/582/31/14 Головуючий у суді у 1
інстанції - Дска А.Б.Номер провадження
22-ц/788/2212/14 Суддя-доповідач - Левченко Т.
УХВАЛА

18 грудня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Маслова В. О. , Собини О. І.

за участю секретаря - Чуприни В.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на ухвалу Недригайлівського районного
суду Сумської області від 12 червня 2014
року

у справі за поданням державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Недригайлівського
районного управління юстиції Заїки Р.П.
про тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи у праві виїзду за межі
України, -

в с т а н о в и л а:

11 червня 2014 року державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Недригайлівського районного
управління юстиції Заїка Р.П. звернувся
до суду з поданням про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України боржника-фізичної особи
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Своє подання
мотивував тим, що на виконанні у
відділі державної виконавчої служби
Недригайлівського районного
управління юстиції перебуває 2
виконавчих листи Недригайлівського
районного суду №2/582/34/14 від 23 квітня 2014
року про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості в
сумі 329368,84 грн.

13 травня 2014 року державним
виконавцем відкриті виконавчі
провадження № 43298775 та 43298989, постанову
направлено боржнику до виконання та
стягувачу до відома.

14 травня 2014 року боржнику
надіслано виклик державного виконавця
з вимогою з'явитися до відділу ДВС та
попередженням про кримінальну
відповідальність за ухилення від
виконання судового рішення.

Ухвалою Недригайлівського районного
суду Сумської області від 17 вересня 2012
року задоволено подання державного
виконавця та оголошено розшук боржника
ОСОБА_3

14 травня 2014 року від стягувача ПАТ КБ
"Приватбанк" до відділу ДВС надійшла
заява щодо вжиття заходів про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України до повного
погашення заборгованості за
виконавчим документом, оскільки за
наявною в них інформацією ОСОБА_3
постійно виїжджає за межі України, а
саме до Російської Федерації, на
заробітки. Станом на 11 червня 2014 року
боржник ОСОБА_3 до відділу ДВС не
з'явилась, тому просив суд тимчасово
обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі
України.

Ухвалою Недригайлівського районного
суду м. Суми від 12 червня 2014 року
подання державного виконавця ВДВС
Недригайлівського районного
управління юстиції Заїки Р.П.
задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за
межі України боржника - фізичну особу
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до виконання
зобов'язань за судовим рішенням.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати
ухвалу суду та постановити нову, якою
відмовити у задоволенні подання. В
доводах апеляційної скарги зазначає,
що ухвалу постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Вважає, що державним виконавцем
не надано жодного належного та
допустимого доказу про те, що ОСОБА_3
ухилялася від виконання судового
рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6,
дослідивши матеріали справи і
перевіривши ухвалу суду, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи подання державного
виконавця про тимчасове обмеження
виїзду за межі України боржника -
фізичної особи, суд першої інстанції
виходив з того, що доводи, викладені
державним виконавцем є підставою для
задоволення подання та обмеження
ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон та таке
обмеження буде адекватним заходом
стимулювання до самостійного
виконання нею зобов'язань, покладених
на неї судовим рішенням.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України" передбачено, як
підставу для тимчасового обмеження у
праві виїзду за кордон, наявність
невиконаних зобов'язань, але лише до
моменту виконання зобов'язань, або
розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, зокрема, у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Таким чином, право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи у
праві виїзду за межі України, без
виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця. Дані, які повинно
містити подання державного виконавця,
визначені в окремому розділі
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, яка набрала чинності
з 17.04.2012 року та затв. Наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
року № 512/5. До подання додаються копії
виконавчого документа, постанови про
відкриття виконавчого провадження, а
також інші документи виконавчого
провадження, які, на думку державного
виконавця, підтверджують ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
відомості про характер та розмір
невиконаних зобов'язань боржником.

Своє подання державний виконавець
обґрунтовує тим, що у нього на
виконанні перебувають виконавчі листи
за № 2/582/34/14 від 23.04.14 року про стягнення
з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованості в сумі 329368,84 грн. За цими
виконавчими листами 13.05.2014 року
відкритті виконавчі провадження. В
підтвердження ухилення боржника від
виконання зазначених зобов'язань на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк» державний
виконавець надав копію ухвали
Недригайлівського районного суду
Сумської області від 17.09.2012 року про
оголошення розшуку боржника ОСОБА_3
Однак зазначена ухвала суду про
оголошення розшуку боржника ОСОБА_3
стосується виконання інших виконавчих
листів. Яких-небудь інших доказів, які б
свідчили про ухилення боржника від
виконання зазначених в поданні
зобов'язань, державний виконавець не
зазначив та не додав документів
виконавчого провадження, які б
підтверджували даний факт.

Суд першої інстанції в порушення ст.
377-1 ЦПК України провів розгляд подання
про тимчасове обмеження боржника у
праві виїзду за межі України у
відсутність державного виконавця без
дослідження всіх матеріалів
виконавчого провадження та не
встановив, які саме дії чи
бездіяльність боржника свідчать про
його ухилення від виконання рішення
суду. Крім того обмежуючи боржника у
праві виїзду за межі України до
виконання зобов'язань за судовим
рішенням, суд першої інстанції не
зазначив резолютивну частину цього
рішення.

Враховуючи, що суд першої інстанції
порушив порядок, встановлений для
вирішення питання щодо тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України боржника - фізичної особи, що
призвело до неповного з'ясування
обставин справи, ухвала суду на
підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
підлягає скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.303, п.3 ч.1 ст.312, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів -

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Недригайлівського районного
суду Сумської області від 12 червня 2014
року скасувати та передати справу на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -