ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року м.
Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за заявою ОСОБА_3 про визнання
недієздатною ОСОБА_4, встановлення над
нею опіки та призначення опікуна за
касаційною скаргою ОСОБА_4, подану
представником - ОСОБА_5, на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 19 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Вінницької
області від 18 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із заявою про визнання своєї
матері - ОСОБА_4 недієздатною,
встановлення над нею опіки,
призначення опікуна, посилаючись на те,
що його мати тривалий час страждає на
психічне захворювання, неодноразово з
цього приводу лікувалася у лікувальних
закладах психіатричного профілю, вона
не здатна усвідомлювати значення своїх
дій та керувати ними. Її слід визнати
недієздатною, призначити опікуна для
її захисту та оточуючих.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 19
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Вінницької
області від 18 серпня 2014 року, заяву
ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано
ОСОБА_4 недієздатною. У решті заяви
відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій
представником, ОСОБА_4 просить
скасувати судові рішення, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи вимоги заявника про
визнання його матері недієздатною і
відмовляючи в задоволенні вимог про
призначення опікуном, суд першої
інстанції, виходив із того, що згідно
висновку судово-психіатричної
експертизи ОСОБА_4 страждає на хронічне
психічне захворювання у вигляді
шизофреноподібного розладу
органічного походження, унаслідок чого
не може усвідомлювати значення своїх
дій та керувати ними, потребує опіки.
Питання про призначення опікуна над
недієздатною до компетенції суду не
належить.

Апеляційний суд погодився з такими
висновками місцевого суду.

Проте з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитись не
можна.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична
особа може бути визнана судом
недієздатною, якщо вона внаслідок
хронічного, стійкого психічного
розладу не здатна усвідомлювати
значення своїх дій та (або) керувати
ними.

Відповідно до ст. 239 ЦПК України суд за
наявності достатніх даних про
психічний розлад фізичної особи
призначає для встановлення її
психічного стану судово-психіатричну
експертизу. У виняткових випадках, коли
особа, щодо якої відкрито провадження у
справі про обмеження її цивільної
дієздатності чи визнання її
недієздатною, явно ухиляється від
проходження експертизи, суд у судовому
засіданні за участю лікаря-психіатра
може постановити ухвалу про примусове
направлення фізичної особи на
судово-психіатричну експертизу.

Судом установлено, що згідно акта
амбулаторної судової психіатричної
експертизи від 15 липня 2013 року ОСОБА_4
страждає на психіатричне захворювання
у вигляді шизофреноподібного розладу
органічного походження. Унаслідок
свого захворювання ОСОБА_4 не може
усвідомлювати значення своїх дій.

ОСОБА_4 посилалася на те, що після
медикаментозного лікування вона
почуває себе краще. Останні роки на
лікуванні в психіатричній лікарні вона
не перебувала, а тому заява її сина про
визнання її недієздатною є
безпідставною.

Під час розгляду справи в апеляційному
суді, ухвалою від 26 грудня 2013 року було
призначено повторну
судово-психіатричну експертизу.

Згідно з актом судово-психіатричної
експертизи 1 квітня 2014 року для
уточнення ступеню вираженості наявних
у ОСОБА_4 психічних розладів необхідне
призначення стаціонарної
судово-психіатричної експертизи.

За таких підстав, не проведення
стаціонарної судово-психіатричної
експертизи усуває можливість
встановити наявність або відсутність
підстав вважати, що у ОСОБА_4 наявний
психічний розлад здоров'я.

За повідомленнями Київського міського
центру судово-психіатричної
експертизи Головного управління
охорони здоров'я та медичного
забезпечення Київської міської
державної адміністрації ОСОБА_4 могла
прибути для безкоштовного проходження
стаціонарної експертизи у
будь-який зручний для неї час, про що
неодноразово повідомлялася судом.

Однак, ОСОБА_4 до експертної установи
для проведення стаціонарної
судово-психіатричної експертизи не
з'явилась.

У порушення вимог ч. 2 ст. 239 суд не
вирішив питання про примусове
направлення ОСОБА_4 на стаціонарну
судово-психіатричну експертизу.

Таким чином, висновок апеляційного
суду про часткове задоволення заяви
ґрунтується на припущеннях, що не
припустимо з огляду на положення ч. 4 ст.
60 ЦПК України, оскільки не проведення
відповідної судово-психіатричної
експертизи позбавляє можливості дійти
висновку про наявність або відсутність
підстав вважати, що ОСОБА_4 страждає на
психічний розлад.

Разом із тим, слід зазначити, що над
недієздатною фізичною особою
встановлюється опіка (ч. 1 ст. 41 ЦК
України).

Положеннями ч. 1 ст. 241 ЦПК України
визначено, що суд, ухвалюючи рішення
про обмеження цивільної дієздатності
фізичної особи (у тому числі обмеження
або позбавлення права неповнолітньої
особи самостійно розпоряджатися
своїми доходами) чи визнання фізичної
особи недієздатною, встановлює над нею
відповідно піклувальника або опіку і
за поданням органу опіки та піклування
призначає їй піклувальника чи опікуна.

Однак, при вирішенні спору апеляційний
суд на вказані положення уваги не
звернув та не врахував, що встановлення
опіки підопічним провадиться в одному
провадженні з визнанням його
недієздатним, прізвище особи опікуна
обов'язково має зазначити в
резолютивній частині рішення.

За таких обставин ухвалене апеляційним
судом судове рішення не може вважатися
законним й обґрунтованим, тому
відповідно до ст. 338 ЦПК
України підлягає скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану
представником - ОСОБА_5, задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької
області від 18 серпня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді:О.В.
Закропивний С.Ф. Хопта М.Є. Червинська
В.А. Черненко