Справа №489/4162/14-ц 17.12.2014 17.12.2014
Провадження 22ц-784/3352/14 Суддя
першої інстанції: Спінчевська Н.А.
Суддя доповідач апеляційного суду:
УХВАЛА

Іменем
України

17 грудня 2014 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.,

із секретарем судового засідання:
Кудрою В.М.,

за участю: представника позивача
Наконечного Р.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 31 жовтня 2014 року по
справі за позовом

Чорноморського державного
університету імені Петра Могили

до

ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за
державним пільговим кредитом на
навчання

УСТАНОВИЛА:

В червні 2014 року Чорноморський
державний університет імені Петра
Могили звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення 2030 грн.
заборгованості за державним пільговим
кредитом на навчання та 267 грн. пені.

Позивач зазначав, що відповідач
навчався в університеті протягом 2008-2012
років на контрактній оплатній основі.
Крім цього з ОСОБА_2 було укладено
угоду 18 травня 2010 року про надання
пільгового довгострокового кредиту
для оплати навчання в сумі 15600 грн.,
який підлягає погашенню з щорічною
оплатою 1/15 його частини починаючи з 1
червня 2012 року . В зв'язку з
невиконанням вказаних зобов'язань,
позивач просив стягнути на його
користь заборгованість в сумі 2030 грн.
по кредиту та 267 грн. пені.

Рішенням Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 31 жовтня 2014 року позов
задоволено, розподілені судові
витрати.

В апеляційній скарзі відповідач
просить вказане рішення суду
скасувати в задоволенні позові
відмовити, посилаючись на те, що за
умовами договору він звільняється від
сплати кредиту, оскільки працює на
державній службі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з'явились в судове засідання,
дослідивши письмові докази по справі,
колегія суддів дійшла висновку про
відсутність підстав для задоволення
апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 65 Закону України «Про
вищу освіту», вищий навчальний заклад
відповідно до свого статусу може
надавати фізичним та юридичним особам
платні послуги у галузі вищої освіти та
пов'язаних з нею інших галузях
діяльності за умови забезпечення
провадження освітньої діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи і
таке встановлено судом, що 8 вересня 2008
Миколаївський державний гуманітарний
університет імені Петра Могили, який в
подальшому було перейменовано в
Чорноморський державний університет
імені Петра Могили уклав з ОСОБА_2
контракт № 923/08 про надання навчальних
послуг по отриманню базової вищої
освіти за заочною формою навчання за
програмою ступіневої підготовки
бакалавра спеціальності
«Правознавство» на 2008-2011 роки з
оплатою за кожний рік навчання 6000 грн.
та 18000 грн. за весь термін навчання (а.с.
4-6)

В подальшому 18 травня 2010 року між
Чорноморським державним
університетом імені Петра Могили та
ОСОБА_2 укладено угоду № 63/2010 про
надання цільового пільгового
державного кредиту для здобуття вищої
освіти (а.с.9-10).

Умовами п.1 вказаної угоди передбачено,
що навчальний заклад надав ОСОБА_2
цільовий пільговий державний кредит
для здобуття у навчальному закладі
вищої освіти за рахунок коштів
державного бюджету за
освітньо-кваліфікаційним рівнем
«бакалавр» та напрямом підготовки
(спеціальністю) правознавство на 2009 - 2011
роки у розмірі 15600 грн.

Додатковою угодою між тими ж сторонами
та того ж дня доповнено п. 4.7 контракту
та зазначено, що студенту надається
цільовий пільговий державний кредит
для здобуття вищої освіти у розмірі 15600
грн. (а.с.6).

В 2011 року 1 вересня сторони також
уклали контракт 710/11 про надання
навчальних послуг протягом 2011- 2012
років (а.с.7-8).

Відповідно до положень ст. 526 ЦК
України, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу , інших актів цивільного
законодавства , а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Як слідує з довідки, виданої навчальним
закладом, позивачем по справі, ОСОБА_2
навчався в Чорноморському державному
університеті імені Петра Могили за
спеціальністю «правознавство» на
заочній формі навчання з 1 вересня 2008
року по 30 червня 2011 року за контрактом
та йому було присвоєно кваліфікації
бакалавра з права, про що видано
відповідний диплом (а.с.32).

Також з 1 вересня 2011 року по 5 червня 2012
року ОСОБА_2 отримав навчальну послугу
з денної форми навчання та отримав
кваліфікацію спеціаліста з права, про
що також йому видано відповідний
диплом (а.с.32).

Таким чином навчальним закладом
взяті на себе договірні зобов'язання
виконано.

Згідно з положеннями п. 6.1 угоди про
надання пільгового кредиту від 18
травня 2010 року встановлено порядок
повернення державного кредиту. Так,
одержувач кредиту повертає кредит у
сумі 15600 грн. готівкою або на
банківський рахунок до 31 грудня
кожного року 1/15 частину від загальної
суми одержаного кредиту починаючи з 1
червня 2012 року до 31 грудня 2026 року .

В порушення наведених вимог закону та
умов договору, відповідач вказані
зобов'язання не виконав, в зв'язку з чим
утворилась заборгованість.

Відповідно до розрахунку наданого
позивачем, прострочена заборгованість
за 2012 та 2013 роки становить 2030 грн. за
тілом кредиту.

Також, положеннями п. 7.2 наведеного
кредитного договору передбачено в
разі ухилення одержувача кредиту від
його повернення останній сплачує пеню
у розмірі подвійної ставки
Національного банку України від
неповернутої в строк суми.

В зв'язку з цим навчальним закладом
нарахована пеня в сумі 267 грн.

Відповідно до положень ст. 903 ЦК
України, якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлено договором.

Враховуючи наведені обставини,
районний суд обґрунтовано дійшов
висновку про наявність правових
підстав для задоволення позову та
стягнення з відповідача 2297 грн.
заборгованості по оплаті за навчання .

При цьому, районний суд вірно зазначив
про відсутність підстав для
звільнення відповідача від сплати
пільгового кредиту.

Так, відповідно до п. 6.4 договору про
надання державного пільгового кредиту
та п. 26 Порядку надання цільових
пільгових державних кредитів для
здобуття вищої освіти, затвердженого
постановою КМУ № 916 від 16 червня 2003
року, не повертає кредит та відсотки за
ним, одержувач кредиту, який після
закінчення вищого навчального закладу
пропрацював за фахом не менше ніж 5
років у державному або комунальному
закладі чи установі у сільській
місцевості, кредит та відсотки за ним
не повертає, що підтверджується щороку
на момент оплати довідкою з місця
роботи.

Проте, із довідки з місця роботи
відповідача слідує, що його
п'ятирічний стаж обліковується не
після закінчення навчального закладу,
а з 2008 року, тобто під час навчання.
Також надана відповідачем довідка з
місця роботи не містить інформації
щодо його роботи в сільській
місцевості (а.с. 65).

Доводи в апеляційній скарзі щодо
невірності розрахунку позивача не
містять конкретних спростувань
нарахованої суми.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України, судом вірно розподілені
судові витрати та стягнуто з
відповідача на користь позивача
243 грн. 60 коп. судового збору.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного
рішення районного суду, колегія суддів
не вбачає підстав для зміни чи
скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315, ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 31 жовтня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: