У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року м. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,Суддів:Коротуна
В.М., Парінової І.К., Попович О.В.,Ступак
О.В., розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом першого заступника
прокурора Хмельницької області в
інтересах держави в особі Державного
підприємства Національної атомної
енергогенеруючої компанії
«Енергоатом» в особі відокремленого
підрозділу «Хмельницька атомна
електрична станція» до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 про стягнення матеріальної
шкоди, за касаційною скаргою
заступника прокурора Хмельницької
області на рішення Нетішинського
міського суду Хмельницької області від
30 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Хмельницької області від 21 липня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року перший заступник
прокурора Хмельницької області в
інтересах держави в особі Державного
підприємства Національної атомної
енергогенеруючої компанії
«Енергоатом» в особі відокремленого
підрозділу «Хмельницька атомна
електрична станція», звернувся до суду
із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
стягнення 23 576 843,39 грн матеріальної
шкоди заподіяної злочином.

В обґрунтування позову прокурор
посилався на обставини, що встановлені
вироком Нетішинського міського суду
від 27 листопада 2009 року та ухвалою
апеляційного суду Хмельницької
області від 03 лютого 2010 року, згідно з
якими ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 визнано
винними та засуджено за частиною 2
статті 364 КК України (зловживання
службовим становищем всупереч
інтересам служби, в інтересах третіх
осіб, що спричинили тяжкі наслідки);
крім того ОСОБА_7 визнано винним за
частиною 7 статті 367 КК України і
відповідно до статті 49 КК України
звільнено від кримінальної
відповідальності із закінченням
строків давності.

Посилаючись на обставини, які
встановлені вироком суду
Нетішинського міського суду від 27
листопада 2009 року, позивач просив суд
задовольнити позов.

Справа слухалась судами неодноразово.

Рішенням Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 30 квітня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Хмельницької
області від 21 липня 2014 року, в
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення
Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 30 квітня 2014
року та ухвали апеляційного суду
Хмельницької області від 21 липня 2014
року та просить постановити нове
рішення про задоволення позову,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково на таких підставах.

Судами встановлено, що вироком
Нетішинського міського суду від 27
листопада 2009 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 03 лютого 2010
року, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 визнано
винними та засуджено за ч. 2 ст. 364 КК
України за те, що ОСОБА_6, працюючи
заступником начальника УВТК ВП
«Хмельницька АЕС», ОСОБА_7, працюючи
головним інженером на ВП «Хмельницька
АЕС», ОСОБА_8, працюючи начальником УВТК
ВП «Хмельницька АЕС» в період часу з
листопада 1999 року по серпень 2000 року,
зловживаючи своїм службовим
становищем, для можливості відчуження
конденсатора, 1000-КЦС-1 парової турбіни
К-1 000-60/3000, в порушення п. 3.13, п. 3.20.2, п. 4.2
та додатку № 2 до Інструкції «Про
порядок проведення вхідного контролю
поступаючої на «Хмельницьку АЕС»
промислової продукції» всупереч
дійсному технічному стану
конденсатора, ОСОБА_6 організував і
підписав, ОСОБА_8 підписав, а ОСОБА_7
затвердив, фіктивний акт повторного
вхідного контролю № 170-2000 ПВК від 25
квітня 2000 року на відповідність
конденсатора стандартам і технічним
умовам. На підставі зазначеного акта
незаконно занижено вартість
конденсатора до 10 % і таким чином,
вартість конденсатора безпідставно і
необґрунтовано зменшена з 26 177 421,00 грн
до 3 769 548,00 грн. В подальшому вони
незаконно сприяли відчуженню
конденсатора 1000-КЦС-1 парової турбіни
К-1000-60/3000 ТОВ «Енергетика» м.
Дніпропетровськ і вивозу його з
Хмельницької АЕС в обмін на циліндр
високого тиску КЦС-1 (ЦВТ) до парової
турбіни К-1000-60-3000 згідно з договором №
126/445 від 16 червня 2000 року, підписаного
ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7, як генеральним
директором ВП «Хмельницька АЕС», в
якому штучно зменшена вартість
конденсатора.

Вказаний договір містив неправдиві
відомості про вартість конденсатора,
був укладений з порушенням вимог п.п. 2,
4.2.1, 4.1.5, 5.1.1, 5.1.5, 1.2, 12.3, 12.7 Положення про
ведення договірної діяльності № О.ЮК
2939.11/99 від 13 серпня 1999 року на підставі
недостовірного акта повторного
вхідного контролю № 170-2000-ПВК від 25
квітня 2000 року.

В порушення п. 2 Положення про ведення
договірної діяльності № О.ЮК 2939
договір не зареєстрований ПЕВ
«Хмельницька АЕС» і йому не присвоєно
станційний номер.

На підставі договору, з 7 по 22 серпня 2000
року, представники ТОВ «Енергетика»,
які не мали на це відповідних
повноважень, за сприянням ОСОБА_6,
ОСОБА_8, вивезли із Хмельницької АЕС
окремі складові частини конденсатора -
754 360 кг мідно-нікелевих труб марки
сплаву МНЖ 5-1, дійсна вартість яких
становила 18 177 000,00 грн, поставивши на
Хмельницьку АЕС елемент ЦВТ вартістю 3
141 000,00 грн.

Вивезені з ВП «Хмельницька АЕС» від
імені ТОВ «Енергетика» конденсаторні
трубки через фіктивні підприємства (ПП
«Люмін», м. Київ; ПП «Слід, м. Київ; ПП
«Дніпрохозторг», м. Херсон; ПП
«Славутич 2000», м. Дніпродзержинськ)
поставлені для ДП «Кагех» і ПП «Санад»,
які в свою чергу поставили труби на ТОВ
«НВФ Форум» (м. Запоріжжя), на суму 5 078
890,00 грн де близько 500 тонн труб
переплавлено, а 246,2 тонни труб було
визнано речовими доказами і передано
на відповідальне зберігання вказаному
ТОВ. Перераховані ТОВ «НВФ Форум» на
рахунки ДП «Кагех» і ПП «Санад» грошові
кошти в сумі 5 078 890,00 грн, за поставлені
труби перераховані відповідно на
рахунки фіктивних фірм і були знятті з
рахунків невстановленими особами.

Внаслідок зазначених дій ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 протиправно вийшло з
державної власності обладнання
атомної станції. У зв'язку з цим
державному підприємству «Хмельницькій
АЕС» спричинено шкоду на загальну суму
15 035 710,00 грн.

19 липня 2000 року ОСОБА_7, перебуваючи на
посаді генерального директора
відособленого підрозділу «Хмельницька
АЕС» державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом», являючись
службовою особою, будучи
відповідальним за загальне
керівництво діяльністю ВП
«Хмельницька АЕС», зокрема за
здійснення договірної діяльності, в
тому числі і зовнішньоекономічної,
маючи право підпису договорів, в
порушення розділу 1 п. 1.1 вимог діючого
на ВП «Хмельницька АЕС» «Положення про
порядок вибору постачальників товарів,
робіт і послуг на конкурсній основі №
12,00.688.05.00» щодо процедури їх
конкурсного відбору для підвищення
ефективності закупок на основі
конкуренції між претендентами, яка
дозволяє досягнути мінімального рівня
контрактних цін і створення
оптимальних умов реалізації договорів
(контрактів) при забезпеченні
необхідної якості, в порушення
виданого ним наказу № 304 від 13 березня
2001 року по ВП «Хмельницькій АЕС»,
процедури вибору постачальників та
складу конкурсних комісій, не включив в
склад комісії представників
управління виробничо-технічної
комплектації УВТК,
планово-економічного та юридичного
відділів ВП «Хмельницька АЕС», не
провівши належної оцінки конкурсних
пропозицій в частині економічних вимог
на поставку для визначення переможця
конкурсу, ціни конкурсних пропозицій
на продукцію, послуги, з врахуванням
умов постачання, організував
проведення конкурсу по визначенню
пріоритетності постачальників
товарно-матеріальних цінностей і
послуг організацій між ЗАТ
«Енергомашекспорт» м. Москва,
субпідрядна організація - НВП
«Електротяжмаш» м. Харків та ВГЦ
«Піраміда» м. Львів, субпідрядна
організація фірма «ALSTOM POWER GENERATORS Sp.ro.o»
Польща, м. Вроцлав.

По результатам конкурсу переможцем
конкурсу було визнано ВГЦ «Піраміда»,
субпідрядник - фірма «ALSTOM POWER GENERATORS
Sp.ro.o».

Згодом ОСОБА_7 внаслідок службової
недбалості, в порушення встановленого
на підприємстві порядку ведення
договірної діяльності, в період
підготовки та укладення договору №
1003-113/222-ДХ2 від 05 вересня 2001 року на
проведення модернізації статора
турбогенератора «ТВВ-100-2УЗ»
енергоблоку № 2 ВП «Хмельницька АЕС» та
поставку запасних частин і матеріалів
на його проведення, виробництва фірми
«ALSTOM POWER GENERATORS Sp.ro.o» на загальну суму 26
264 000,00 грн, в тому числі вартість робіт
склала 1 313 613,10 грн, вартість запасних
частин, матеріалів і комплектуючих
виробів виробництва фірми «ALSTOM POWER
GENERATORS Sp.ro.o» на суму 24 950 386,90 грн, не
використав можливості отримати
безпосередньо від виробника фірми «ALSTOM
POWER GENERATORS Sp.ro.o» інформації про фактичну
вартість витрат на закупівлю
запчастин, виконання технічної
документації і послуг на проведення
модернізації, які виявилися значно
нижчі запропонованих в комерційній
пропозиції та проекті договору,
наданого ВГЦ «Піраміда».

В порушення п. 2 вимог «Положення про
порядок ведення договірної діяльності
№ О.ЮК.2939.ПЛ-99» щодо забезпечення
мінімальних економічних витрат на
захист економічних і інших інтересів
ВП «Хмельницька АЕС», ОСОБА_7 в
порушення розділу 3 п.п. 3-5, 7-10, розділу 4
п. 4.1.5 Положення, не передав проект
договору для економічної оцінки
відповідним підрозділам ВП
«Хмельницька АЕС». Без обґрунтування
цін на товарно-матеріальні цінності,
матеріали та послуги, у протиріччя
встановленому порядку, всупереч
інтересам служби, надав перевагу та
підписав з ВГЦ «Піраміда» вищевказаний
договір, який не був зареєстрований у
ПЕВ «Хмельницька АЕС» і йому не
присвоєно станційний номер. В
результаті цього на ВП «Хмельницька
АЕС» були поставлені запчастини та
матеріали по завищених цінах на
загальну суму 8 541 133,39 грн, в зв'язку з
чим на вказану суму заподіяно
матеріальну шкоду ВП «Хмельницька АЕС»
ДП НАЕК «Енергоатом».

Відповідно до висновку КРУ від 06 квітня
2001 року № 23-15/35 встановлено, що
внаслідок неправильного проведення
дооцінки конденсатора 1000-КЦС-1 допущено
складання та часткове виконання
незбалансованого бартерного договору,
що призвело до укриття від обліку
незаконних витрат на суму 15 035 710,00 грн.

Відповідно до довідки КРУ у Львівській
області № 05-21 від 05 травня 2004 року про
результати перевірки ЗАТ
«Укрзахіденерго» з приводу придбання,
виготовлення і поставки
товарно-матеріальних цінностей,
обладнання та проектних робіт за
договором з ВГЦ «Піраміда» № МС-16/01 від
10 жовтня 2001 року, необґрунтовано та
штучно збільшенні витрати на суму 8 541
133,39 грн.

Звертаючись до суду із вказаним
позовом прокурор просив суд стягнути з
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 матеріальну
шкоду на загальну суму у розмірі 23 576
843,39 грн, яка заподіяна відповідачами
внаслідок злочину, що встановлено
вироком Нетішинського міського суду
від 27 листопада 2009 року та ухвалою
апеляційного суду Хмельницької
області від 03 лютого 2010 року.

Загальні підстави і умови матеріальної
відповідальності працівників, а також
випадки їх повної матеріальної
відповідальності встановлені главою
ІХ Кодексу законів про працю України
(далі - КЗпП України).

Відповідно до статті 130 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків. При покладенні
матеріальної відповідальності права і
законні інтереси працівників
гарантуються шляхом встановлення
відповідальності тільки за пряму
дійсну шкоду, лише в межах і порядку,
передбачених законодавством, і за
умови, коли така шкода заподіяна
підприємству, установі, організації
винними протиправними діями
(бездіяльністю) працівника. Ця
відповідальність, як правило,
обмежується певною частиною заробітку
працівника і не повинна перевищувати
повного розміру заподіяної шкоди, за
винятком випадків, передбачених
законодавством.

Так, згідно зі статтею 134 КЗпП України
відповідно до законодавства
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках, зокрема, коли шкоди завдано
діями працівника, які мають ознаки
діянь, переслідуваних у кримінальному
порядку.

З матеріалів справи вбачається, що під
час розгляду справи у суді першої
інстанції представником ОСОБА_7 подана
заява про застосування строку позовної
давності для звернення до суду із
позовом.

Так, строки звернення до районного,
районного у місті, міського чи
міськрайонного суду за вирішенням
трудових спорів визначені статтею 233
КЗпП України, відповідно до положень
якої для звернення власника або
уповноваженого ним органу до суду в
питаннях стягнення з працівника
матеріальної шкоди, заподіяної
підприємству, установі, організації,
встановлюється строк в один рік з дня
виявлення заподіяної працівником
шкоди.

Відповідно до статті 234 КЗпП України у
разі пропуску з поважних причин
строків, установлених статтею 233 цього
Кодексу, районний, районний у місті,
міський чи міськрайонний суд може
поновити ці строки.

З матеріалів справи вбачається, що 12
грудня 2013 року прокурор подав до суду
заяву про поновлення пропущеного
процесуального строку разом із
зазначенням поважності причин його
пропущення (том 2, а.с. 171).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився і суд
апеляційної інстанції, правильно
встановив, що внаслідок злочину при
виконанні покладених на них трудових
обов'язків відповідачі завдали
матеріальну шкоду ВП «Хмельницька АЕС»
ДП НАЕК «Енергоатом» на суму в розмірі
15 035 710,00 грн, а ОСОБА_7 також завдав
підприємству шкоди на суму в розмірі 8
541 133,39 грн.

При цьому, суди першої та апеляційної
інстанції дійшли висновку про відмову
у позові про стягнення з відповідачів
матеріальної шкоди, завданої держави в
особі ДП НАЕК «Енергоатом» на загальну
суму у розмірі 23 576 843,39 грн з тих
підстав, що позивач пропустив
передбачений статтею 233 КЗпП України
річний строк для звернення до суду із
позовом, а заява позивача про
поновлення цього процесуального
строку є необґрунтованою.

Проте, з таким висновками судів
погодитись не можна з огляду на
наступне.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення судів
першої та апеляційної інстанцій не
відповідають.

Судами встановлено, що вирок у
кримінальній справі № 1-6-09 набув
законної сили з моменту постановлення
ухвали апеляційного суду Хмельницької
області від 03 лютого 2010 року.

З указаної дати почав перебіг
передбачений статтею 233 КЗпП України
річний строк для звернення до суду із
позовом про стягнення з працівника
матеріальної шкоди, заподіяної
підприємству, установі, організації,
який закінчився 04 лютого 2011 року.

Судами також установлено, що з 01
березня 2010 року вказана кримінальна
справа перебувала у Нетішинському
міському суді.

При цьому, справу було направлено до
Верховного Суду України 19 серпня 2010
року, тобто до закінчення
передбаченого статтею 233 КЗпП України
річного строк для звернення до суду із
зазначеним позовом.

Тому, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що заслуговують на увагу
доводи касаційної скарги відносно
того, що судами першої та апеляційної
інстанції безпідставно не взято до
уваги обставини, вказані у заяві про
поновлення пропущеного процесуального
строку, оскільки такі зазначені вище
обставини ускладнили підготовку
даного позову.

З урахуванням зазначених фактичних
обставин та категорії справи, висновок
судів першої та апеляційної інстанції
про відсутність підстав для
задоволення заяви прокурора про
поновлення процесуального строку, у
справі що розглядається, для звернення
до суду із даним позовом є передчасним
і таким, що не відповідає вимогам
статей 213-214 ЦПК України.

Оскільки судами першої та апеляційної
інстанцій, у порушення вимог статей
212-214, 303, 315 ЦПК України, не враховані та
належним чином не перевірені
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи,
відповідно до статті 338 ЦПК України
ухвалені у справі судові рішення
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу заступника прокурора
Хмельницької області задовольнити
частково.

Рішення Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 30 квітня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Хмельницької області від 21 липня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. ШтеликСудді:В.М. Коротун
І.К. Парінова О.В. Попович О.В. Ступак