Справа № 509/5270/14-ц
Овідіопольський районний суд Одеської
головуючого судді Бичковського Є.Л.
при секретарі Ауловій О.Г.
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням,-
21 листопада 2014 року позивачка
звернулась до суду з вказаним позовом
посилаючись на те, що вона є власником
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідач зареєстрований у цьому
будинку, але не проживає в ньому з 2010
Позивачка просить суд визнати
відповідача таким, що втратив право
користування житловим будинком за
У судовому засіданні позивачка
позов підтримала, посилаючись на
обставини зазначені у позовній заяві.
Відповідач про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином
шляхом відправлення судової повістки
на адресу реєстрації його проживання.
За наявністю умов, передбачених
частиною першою ст.224 ЦПК України, суд
вважає за можливе ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів.

Вислухавши пояснення позивачки
та показання свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Конституція України у ст. 47
проголошує, що кожен має право на житло.

Держава гарантує не тільки
свободу його придбання, але й
можливість стабільного користування
житлом, його недоторканість, а також
недопущення примусового позбавлення
житла, не інакше, як на підставі закону
і за рішенням суду.

Глава 23 Цивільного кодексу
України встановлює, що громадянин, який
став власником житла, має право
розпоряджатися ним на свій розсуд.
Однак, як зазначено в ст.13 ч. 3
Конституції України, власність
зобов'язує, вона не повинна
використовуватись на шкоду людині,
суспільству. Тому право власності на
житло охороняється правом лише
настільки, наскільки його реалізація
відповідає імперативним нормам закону.

Реалізація встановлених
конституційних гарантій, поряд з
іншими, відображається в збереженні
житла за його власниками без обмежень,
та в гарантії збереження житла в
державному та комунальну житлову фонді
за тимчасово відсутніми громадянами
протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР),
членів сім'ї власника жилого
приміщення протягом року (ст. 405 ЦК
України). Не проживання у жилому
приміщенні понад встановлений строк
без поважних причин, дають підстави для
визнання цих осіб в судовому порядку
такими, що втратили права користування
ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

У судовому засіданні встановлено,
що на підставі нотаріально
посвідченого договору від 28 липня 1995
року позивачка є власником житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою
Великодолинської селищної ради від 17
листопада 2014 року №2393 сторони
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з показами свідків ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідач по справі
ОСОБА_2 є сином позивачки, але у її
будинку не проживає вже більш ніж 5
років, його речі у будинку не
зберігаються. Місце перебування
відповідача невідомо.

З врахуванням вищенаведених обставин,
оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що
відповідач дійсно понад один рік без
поважних причин не проживає у
житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1,
та, таким чином, в силу ст.405 ЦК України
він дійсно втратив право користування
житловим приміщенням у цьому будинку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-214 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 16, 405 ЦК
України, ст.ст. 72, 156 ЖК України, ст.7
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим будинком за
адресою: АДРЕСА_1.

Дане заочне рішення може бути
переглянуте Овідіопольським районним
судом Одеської області за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
через Овідіопольський районний суд
Одеської області позивачем протягом
10 днів з дати отримання його копії, а
відповідачем у той же строк з дня
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Суддя
Є.Л. Бичковський