Ухвала

іменем україни

17 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Колодійчука В.М.,
Кафідової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4
про поділ майна подружжя, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення
Індустріального районного суду
м. Дніпропетровська від 04 липня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 06 жовтня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив суд ухвалити рішення, яким
розірвати укладений із ОСОБА_5 шлюб,
посилаючись на те, що 16 жовтня 1993 року
вони перебувають у зареєстрованому
шлюбі, але з часом їх сімейне життя
погіршилося, у них виникали численні
суперечки, він втратив до дружини
почуття любові та взаємної згоди, з
лютого 2013 року вони припинили сумісне
проживання, спільного бюджету не мають
і спільного господарства не ведуть,
їхній шлюб носить умовний характер, а
їх сім'я розпалася остаточно.

ОСОБА_5 звернулась до суду із
зустрічним позовом про поділ майна
подружжя, в якому просила суд ухвалити
рішення, яким стягнути із ОСОБА_4 на її
користь 151 146 грн 39 коп. в рахунок
компенсації вартості Ѕ частки
придбаного за час їх шлюбу майна,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що під
час шлюбу ними за сімейні кошти було
придбано у власність автомобіль марки
«TOYOTA RAV-4», вартістю 123 тис грн, який
ОСОБА_4 незаконно зняв з реєстрації в
органах Державтоінспекції та здійснив
без її дозволу його відчуження на
користь іншої особи, а також за час
шлюбу ними було придбано м'які та
корпусні меблі загальною вартістю 98 109
грн 68 коп., вартість яких на цей час
складає 179 292 грн 78 коп. та які були
привласнені ОСОБА_4

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 04 липня
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 06 жовтня 2014 року,
розірваний між сторонами шлюб,
зареєстрований 16 жовтня 1993 року
Самарським ВДРАЦС Дніпропетровського
міського управління юстиції у
Дніпропетровській області, актовий
запис № 561, та в порядку поділу
спільного сумісного майна подружжя
стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5
грошову компенсацію за Ѕ частину
автомобіля марки «TOYOTA RAV-4» (номер
двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2) в
розмірі 52 594 грн. У задоволенні
решти позовних вимог - відмовлено.
Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій,
а справу передати на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
в межах касаційної скарги правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції під час
розгляду справи в касаційному порядку
перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення заявлених позовних вимог
суд першої інстанції виходив із
наявності правових підстав для їх
задоволення.

Суд апеляційної інстанції погодився із
висновками суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли вірного
висновку про часткове задоволення
заявлених позовних вимог, при цьому
судами правильно застосовано вимоги
статей 60, 69-72, 110, 112 СК України та статті
372 ЦК України щодо визначення вартості
майна, що підлягає поділу та врахована
його вартість на час розгляду справи.

Таким чином, судами першої та
апеляційної інстанції, відповідно до
ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно
досліджено та оцінено обставини у
справі, а матеріали справи та доводи
касаційної скарги не свідчать про
порушення судами норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, крім того
наведенні у касаційній скарзі доводи
стосуються переоцінки доказів, наданих
сторонами, та не дають підстав для
висновків щодо незаконності та
неправильності оскаржених судових
рішень, а тому колегія суддів вважає за
необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 04
липня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 06
жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.М. Колодійчук О.В.
Кафідова І.М. Фаловська