АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/3539/2014
Головуючий в І інстанції
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області
в складі:

Головуючого:Колісниченка
А.Г.,суддів:Капітан І.А., Радченка С.В.,
при секретарі:Сікорі О.В., з участю
прокурора:Волкової Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
прокурора Голопристанського району
Херсонської області в інтересах ОСОБА_6
на рішення Голопристанського
районного суду Херсонської області від
28.10.10.2014 року у справі за позовом ОСОБА_6
до ОСОБА_7, третя особа: приватний
нотаріус Голопристанського районного
нотаріального округу Херсонської
області ОСОБА_8 про визнання правочину
недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року до суду із зазначеним
позовом звернулась ОСОБА_6,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона
була власницею домоволодіння, яке
розташоване в АДРЕСА_1. У вказаному
будинку вона проживала зі своїм
чоловіком, який помер у жовтні 2013 року.
Після його смерті, позивачка
залишилася одна та будучи особою
похилого віку і маючи ряд тяжких
захворювань потребувала стороннього
догляду. В зв'язку з цим, за порадами
сусідів та знайомих бажала знайти
людину, яка буде її доглядати та після
її смерті отримає у власність належне
їй нерухоме майно. Про такі умови вона
мала намір домовитись зі своїм онуком -
відповідачем ОСОБА_7, якому зі своєю
сім'єю не було де проживати. Проте,
сторони уклали між собою договір
купівлі-продажу належного позивачу
будинку. Однак, ОСОБА_6 вважає, що
вказаний правочин був вчинений нею під
впливом помилки, оскільки вона бажала
укладення договору довічного
утримання та аж ніяк не договору
купівлі-продажу, а тому фактично
помилилася щодо обставин, які мають
істотне значення, що відповідно до ст.229
ЦК України є підставою для визнання
правочину недійсним. Також зазначила,
що однією самостійною підставою для
визнання договору купівлі-продажу
недійсним є вчинення його під впливом
тяжкої обставини та вкрай невигідних
умовах. В підтвердження посилань на
ст.233 ЦК України, зазначила, що на момент
укладення правочину, у неї склалися
тяжкі життєві обставини через смерть
чоловіка, власні захворювання та
інвалідність, за відсутності яких вона
б взагалі не укладала ніяких договорів.
Крім того, невигідні умови полягають в
тому, що відчуження нерухомого майна
відбулось за 33000 грн. в той час, як
ринкові ціни на подібні будинки в селі
становлять від 80 до 100 тис. грн..
Відповідач грошові кошти їй так і не
передав, а використав на власні
потреби. На підставі чого, просила суд
визнати договір купівлі-продажу від
28.02.2014 року недійсним.

Рішенням Голопристанського районного
суду Херсонської області від 28.10.2014
року позовні вимоги ОСОБА_6 залишено
без задоволення.

Не погодившись з таким рішенням суду
прокурор Голопристанського району
Херсонської області в інтересах ОСОБА_6
подав апеляційну скаргу, в якій
зазначає, що ухвалюючи рішення суду
першої інстанції залишив поза увагою
той факт, що позивачка на момент
укладення договору купівлі-продажу
через похилий вік, стан здоров'я, смерть
чоловіка, правову необізнаність,
малограмотність та маючи попередню
домовленість з ОСОБА_7 про надання їй
догляду, об'єктивно помилялася щодо
природи правочину, прав та обов'язків
сторін. Крім того, посилання суду на ту
обставину, що захворювання ОСОБА_6 не
могли відіграти вирішальну роль для
укладення договору, так як вони не були
раптовими та неочікуваними і не
потребували пошуку значних коштів у
короткі строки, що в такому випадку
вимагало продажу нерухомого майна,
натомість, захворювання є характерними
для людини похилого віку та були набуті
в ході старіння людського організму, є
безпідставними, оскільки не
узгоджуються з роз'ясненнями, даними у
постанові пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову
практику розгляду цивільних справ
визнання правочинів недійсними».У
зв'язку з чим, просив рішення суду
скасувати та ухвали нове, яким позовні
вимоги ОСОБА_6 задовольнити в повному
обсязі.

ОСОБА_6 та прокурор Волкова Н.М. у
судовому засіданні на задоволенні
апеляції наполягали, з підстав
зазначених у скарзі.

Представник ОСОБА_7 - ОСОБА_9, у судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечував,
вважаючи рішення суду законним та
обґрунтованим.

ОСОБА_7, не дивлячись на неодноразові,
про причини неявки не повідомив, заяв
про розгляд справи за його відсутності
не подав. За таких обставин, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу за його відсутності на підставі
ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників
процесу, які з'явилися до суду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у визначених
цивільно-процесуальним законом межах,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачка уклала договір
купівлі-продажу будинку, оплату за
відчуження якого отримала двома
частинами і розуміла значення та
підстави за яких нею були отримані
кошти. До такого висновку суд прийшов з
тих підстав, що позивачкою не надано
належних доказів, що саме смерть
чоловіка та власні хвороби спонукали
її до вчинення оспорюваного правочину.
Проте колегія суддів, з таким висновком
суду першої інстанції погодитись не
може, оскільки він суперечить
фактичним обставинам справи, і тому
оскаржуване рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
на підставі п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що
житловий будинок АДРЕСА_1 належав на
праві власності ОСОБА_6.(а.с.2). Згідно
довідки приватного нотаріуса
Голопристанського районного
нотаріального округу Херсонської
області ОСОБА_8, 28.02.2014 року між ОСОБА_6
та ОСОБА_7 був укладений договір
купівлі - продажу житлового будинку
розташованого в АДРЕСА_1. Даний договір
був нотаріально посвідчений та
зареєстрований в реєстрі за № 254.(а.с.10).

Відповідно до ст.. 229 ЦК України, якщо
особа, яка вчинила правочин, помилялася
щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним.

Під помилкою слід розуміти таке
неправильне сприйняття стороною за
угодою предмета чи інших істотних умов
угоди, що вплинуло на її волевиявлення,
за відсутності якого можна вважати, що
угода не була б укладена. Помилка
повинна мати суттєве значення,
зачіпати природу угоди або такі якості
її предмета, які значно знижують
можливість його використання за
призначенням. Помилка в мотивах угоди,
а також неправильна уява про норму
права не підпадають під ознаки угоди,
укладених внаслідок помилки.

Згідно ч.3 ст. 203 ЦПК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
ОСОБА_6 посилалася на те, що вона, будучи
одинокою похилою жінкою 75 років, за
станом здоров'я та віком потребувала та
потребує сторонньої допомоги, яку їй
обіцяв надавати її онук ОСОБА_7,
сподівалася на догляд та матеріальне
утримування. Укладаючи договір
купівлі-продажу, вона помилялася щодо
природи правочину, оскільки мала на
меті укладення договору довічного
утримання, а не договору купівлі -
продажу.

Ухвалюючи оскаржене рішення суд першої
інстанції залишив поза увагою той факт,
що позивачка укладання договору
купівлі-продажу через похилий вік, стан
здоров'я, смерть чоловіка, правову
необізнаність, малограмотність та
маючи попередню домовленість з ОСОБА_7
про надання їй догляду, об'єктивно
помилялася щодо природи правочину,
прав та обов'язків сторін.

Так, про стан здоров'я позивачки
свідчать посвідчення, відповідно до
якого вона є інвалідом ?I групи та
медична довідка, які містяться в
матеріалах справи, в якій зазначено, що
ОСОБА_6 страждає на гіпертонічну
хворобу II ступеню, дифузний
кардіосклероз, стенокардію, сколіоз
грудного та поперекового відділів
хребта, хронічний панкреатит,
пієлонефрит. У зв'язку з погіршенням
стану здоров'я часто звертається за
медичною допомогою (а.с.9).

Також колегія суддів, вважає, що ОСОБА_6
позбулася житла, при цьому іншого житла
вона не має, грошових коштів фактично
не отримала, оскільки зняті кошти за
рахунку позивачки в сумі 33000 грн. були
витрачені відповідачем, кошти в сумі
12264 грн. взагалі не отримувала,
відповідач відмовляється за нею
доглядати, що ставить позивачку у вкрай
скрутне становище.

Враховуючи сукупність доказів, які
маються у справі у їх взаємозв'язку, а
також ту обставину, що після укладення
договору купівлі- продажу житлового
будинку 28.02.2014 року ОСОБА_6 продовжувала
проживати у спірному будинку, колегія
суддів вважає доведеними юридичні
факти, які дають підстави для висновку
про укладення ОСОБА_6 договору купівлі-
продажу будинку зі своїм онуком ОСОБА_7
під впливом помилки. Тому оспорюваний
позивачкою договір купівлі- продажу
житлового будинку від 28.02.2014 року слід
визнати недійсним.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора
Голопристанського району Херсонської
області в інтересах ОСОБА_6
задовольнити.

Рішення Голопристанського районного
суду Херсонської області від 28.10.2014
року скасувати та ухвалити нове, яким
позов ОСОБА_6 задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі -
продажу житлового будинку АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 28.02.2014
року

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає чинності з дня його
проголошення і може бути оскаржено
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: