Кодимський районний суду Одеської
________________________________________________________________________
Справа № 503/1942/14-ц
Провадження №2/503/655/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2014 року
м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської
області в складі:

головуючого - судді
Сопільняка О.М.

при секретарі
Вдовиченко В.О.

з участю позивачів ОСОБА_1,
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Кодима Одеської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до Пиріжнянської сільської ради
Кодимського району Одеської області
про поновлення строку позовної
давності та визнання права власності
на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 09 жовтня 2014
року звернулись до Кодимського
районного суду Одеської області з
позовом до Пиріжнянської сільської
ради Кодимського району Одеської
області про поновлення строку позовної
давності та визнання права власності
на спадкове майно у вигляді земельної
частки (паю), яка залишилась після
смерті їхньої баби - ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1
та ОСОБА_2 позов підтримали та пояснили,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня баба
ОСОБА_3, після смерті якої залишилась
спадщина у вигляді земельної частки
(паю) із земель Пиріжнянської сільської
ради Кодимського району. Спадкоємцем
спадщини померлої за законом першої
черги є ОСОБА_4 - донька померлої та їхня
мати. На момент смерті баби ОСОБА_3
разом з нею в одному помешканні
проживали батьки позивачів - ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, а також діти останніх (онуки
померлої) - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та
позивачі.

Мати позивачів ОСОБА_4 спадщину
померлої не оформила через відсутність
грошових коштів, а ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_6 відмовились приймати цю
спадщину, тому просили свій позов
задовольнити та в судовому порядку
визнати за ними право на належну
померлій ОСОБА_3 земельну частку (пай),
оскільки оформити спадщину в
позасудовому порядку вони не можуть
через втрату оригіналу сертифікату на
цю земельну частку (пай).

Представник відповідача -
Пиріжнянської сільської ради
Кодимського району Одеської області в
судове засідання не прибув, попередньо
надавши до суду заяву №05-06/232 від 10
листопада 2014 року про розгляд справи
без нього. Проти позовних вимог не
заперечував.

Вислухавши пояснення позивачів ОСОБА_1
та ОСОБА_2, дослідивши надані ними
письмові докази, суд визнає позов
необґрунтованим та вважає необхідним
відмовити у його задоволенні з таких
підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України
права і свободи людини і громадянина
захищаються судом.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси
виключно у спосіб, визначений законами
України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла баба позивачів ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1, виданим 17 березня 2001 року
виконавчим комітетом Пиріжнянської
сільської ради Кодимського району
Одеської області (а.с.18).

До складу спадщини померлої ОСОБА_3
ввійшла земельна частка (пай) у розмірі
2.23 умовних кадастрових гектарів із
земель Пиріжнянської сільської ради
Кодимського району Одеської області,
вартістю 25454 грн.97 коп., що належала їй
на підставі сертифікату серії ОД-12
№0213479 (а.с.19-20).

Визначаючи якими правовими нормами
слід керуватися при вирішенні
зазначеного спору (зокрема, нормами
Цивільним кодексом Української РСР в
ред.1963 року чи Цивільним кодексом
України в ред.2004 року), суд виходить з
наступного.

Відповідно до п.4 та 5 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України від 01 січня 2004 року,
норми цього кодексу застосовуються до
правовідносин, які виникли після
набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004
року. Правила Книги 6 цього кодексу
застосовуються до спадщини, яка
відкрилась, але не була прийнята ніким
із спадкоємців до набрання цим
кодексом чинності.

Пленум Верховного Суду України в абз.3
п.1 постанови №7 від 30 травня 2008 року
«Про судову практику у справах по
спадкування» роз'яснив, що у разі
відкриття спадщини до 01 січня 2004 року
застосуванню підлягає чинне на той час
законодавство, зокрема Цивільний
кодекс Української РСР, якщо строк на
її прийняття закінчився до 01 січня 2004
року.

Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в абз.14 п.1 Інформаційного листа
№24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, вказав,
що норми у відповідності з п.5
Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України правила
книги шостої ЦК можуть застосовуватись
лише до спадщини, яка відкрилась після
01 липня 2003 року і не була прийнята ніким
із спадкоємців, право на спадкування
яких виникло відповідно до норм
ст.ст.529-531 ЦК УРСР.

Таким чином, шестимісячний строк для
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3
закінчився 15 вересня 2001 року, тобто до
набуття чинності Цивільним кодексом
України, а тому, з врахуванням абз.3 п.3
постанови Пленуму Верховного Суду
України №7 від 30 травня 2008 року та абз.13
і 14 п.1 та п.2 інформаційного листа
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року,
застосуванню для вирішення заявленого
позивачами позову підлягають норми
Цивільного кодексу УРСР, який втратив
чинність з 01 січня 2004 року, але був
чинним на момент виникнення спірних
правових відносин.

Статтею 524 ЦК УРСР встановлено, що
спадкоємство здійснюється за законом
або за заповітом.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР
спадкоємцями першої черги за законом є
діти, дружина та батьки померлого.

Онуки і правнуки спадкодавця є
спадкоємцями за законом, якщо на час
відкриття спадщини немає в живих того з
батьків, хто був би спадкоємцем (ч.2 ст.529
ЦК УРСР).

Відповідно до ст.ст.525 та 526 ЦК УРСР
часом відкриття спадщини визнається
день смерті спадкодавця, а місцем її
відкриття - останнє постійне місце
проживання спадкодавця.

Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК УРСР року для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Свідченням
прийняття спадщини є подача
спадкоємцем до нотаріуса заяви про
прийняття спадщини та фактичний вступ
спадкоємця в управління та володіння
спадковим майном, при цьому такі дії
мають бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини, тобто
з дня смерті спадкодавця (ст.525, ч.2 ст.549
ЦК).

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_3
заповіту не склала, тому на час
відкриття спадщини єдиним її
спадкоємцем за законом першої черги
була її донька ОСОБА_4 (мати позивачів).

На момент відкриття спадщини ОСОБА_4
постійно проживала разом з померлою
ОСОБА_3 в одному помешканні, доглядала
її, проводила її поховання, а тому у
відповідності із ст.549 ЦК УРСР прийняла
спадщину померлої, фактично вступивши
в управління та володіння цим
спадковим майном.

Таким чином, мати позивачів ОСОБА_4 на
час відкриття спадщини була єдиним
спадкоємцем спадкового майна ОСОБА_3 за
законом першої черги, цю спадщину у
встановленому діючим на той час
законодавством (ст.549 ЦК УРСР) прийняла,
до цього часу жива, від прийняття
спадщини у передбачений законом строк
не відмовилась, а зробила це лише у
листопаді 2014 року, а тому підстав для
визнання права власності на спадкове
майно ОСОБА_3 за позивачами, як за
онуками спадкодавця, судом не
встановлено. Відтак, у задоволенні
позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 має бути
відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.213, 215, 218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2
до Пиріжнянської сільської ради
Кодимського району Одеської області
про поновлення строку позовної
давності та визнання права власності
на спадкове майно відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Одеської області через Кодимський
районний суд Одеської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя
Сопільняк О.М.