АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1561/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Ярмолюка О.І.,

суддів: Власенка О.В., Юзюка О.М.,

при секретарі: Шевчук Ю.Г.

з участю: прокурора,

позивачки
ОСОБА_1 та її представника -

ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 22-ц/792/1561/14
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 21 травня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні позивача - Служба у справах
дітей Хмельницької міської ради,
Служба у справах дітей виконавчого
комітету Нетішинської міської ради,
про стягнення аліментів, додаткових
витрат на утримання дитини,
позбавлення батьківських прав.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору на стороні
позивача - Служба у справах дітей
Хмельницької міської ради, Служба у
справах дітей виконавчого комітету
Нетішинської міської ради, про
стягнення аліментів, додаткових витрат
на утримання дитини, позбавлення
батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог
вказала, що вони з відповідачем
перебували у фактичних шлюбних
відносинах, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 у них
народився син ОСОБА_4, який з народження
проживає з матір'ю та перебуває на її
утриманні. В свою чергу відповідач не
цікавиться сином, не приймає участі у
його вихованні тощо. 2

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції - Чевилюк
З.А. Справа № 22-ц/792/1561/14

Доповідач -Власенко О.В.
Категорія
№ 48,50,52

вересня 2013 року дитині був
встановлений важкий діагноз та
направлено його на лікування в дитячу
клініку гематології та онкології в м.
Лодзь (Польща), оскільки в Україні така
хвороба вважається невиліковною.
Наразі дитина знаходиться на лікуванні
в Університетському клінічному
шпиталі № 4 ім. М. Конопницької в м.
Лодзі Медичного університету, термін
лікування - 6-12 місяців, вартістю 300-400
дол. США/ на добу. ОСОБА_3 не виконує
своїх батьківських обов'язків,
відмовляється надавати кошти на
лікування сина, хоча, як зазначає
позивач, він матеріально забезпечений,
має доходи 5000-8000 грн. на місяць, а тому
має можливість сплачувати аліменти на
утримання сина в твердій грошовій сумі
у розмірі 800 грн. на місяць.

Крім цього, за період з 09.09.2013 року по
25.10.2013 року ОСОБА_1 оплатила вартість
лікування у розмірі 38403,82 злотих, а тому
з врахуванням ст. 185 СК України з
відповідача необхідно стягнути 1/2
частину додаткових витрат на лікування
дитини в сумі 51653 грн. 13 коп. (38483,83 злотих
х 269 грн./ за 100 злотих = 10336 грн. 27 коп.).
Враховуючи наведене, позивач просила
позбавити ОСОБА_3 батьківських прав
відносно сина ОСОБА_4; стягнути з
відповідача аліменти на її користь на
утримання дитини в твердій грошовій
сумі 800 грн. до повноліття сина та
стягнути 1/2 частину додаткових витрат
на лікування дитини в сумі 51653 грн. 13
коп. Надалі ОСОБА_1 уточнила позовні
вимоги щодо стягнення додаткових
витрат та просила стягнути з ОСОБА_3 243637
грн. 06 коп. (загальна вартість оплати
лікування сина за період з 09.09.2013 року
по 31.03.2014 року - 105929,16 польських злотих,
що еквівалентно 487274,13 грн., з розрахунку
460 грн. за 100 злотих, 1/2 від якої
складатиме 243637 грн. 06 коп.).

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 21 травня
2014 року позов задоволено частково.

Позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав
щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у
розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з
02.12.2013 року і до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
додаткові витрати на лікування дитини
ОСОБА_4 у сумі 203272 грн. 76 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 2398
грн. 12 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 не
погоджується із вказаним рішенням суду
частково, вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому просить скасувати його і
ухвалити нове рішення, про відмову у
задоволенні позову щодо позбавлення
його батьківських прав та змінити
рішення в частині стягнення з нього
додаткових витрат на лікування дитини,
стягнувши такі витрати в розмірі 101636
грн. 38 коп.

Заслухавши прокурора, представників
сторін та перевіривши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає
частковому задоволенню, рішення суду в
частині позбавлення його батьківських
прав - скасуванню, в частині розподілу
судових витрат - зміні.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону
рішення суду не відповідає.

Суд першої інстанції не в повній мірі
з'ясував обставини, якими
обґрунтовувались позовні вимоги та
заперечення сторін, не застосував
закон (ч. 1 ст. 164 ЦК України), який
підлягав застосуванню.

У зв'язку з неповним з'ясуванням судом
обставин, що мають значення для справи
та порушенням судом норм матеріального
права оскаржуване рішення, в частині
позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав,
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення, із зміною розподілу
судових витрат.

Встановлено, що сторони по справі
перебували у цивільному шлюбі, і у них
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син -
ОСОБА_4, який з народження проживає з
матір'ю (позивачем), знаходиться на її
утриманні. З 2011 року відповідач не
приймає участі у вихованні та
утриманні сина.

Встановлено також, що з 02.09.2013 року
дитина хворіє на гострий лімфобластний
лейкоз. З 09.09.2013 року дитина перебуває в
Незалежному громадському закладі
охорони здоров'я Університетському
Клінічному Шпиталі № 4 імені Марії
Конопницької Медичного Університету м.
Лодзь, відділенні онкології і дитячої
гематології (а.с.8-10,15).

Вартість лікування ОСОБА_4 за період з
вересня по грудень 2013 року, оплачена
матір'ю згідно з довідками медичного
закладу, становить 74077,57 польських
злотих. Вартість госпіталізації ОСОБА_4
за період з січня по березень 2014 року,
оплачена матір'ю, яка підтверджена
відповідними довідками медичного
закладу, становить 31851,58 польських
злотих, а всього 105929,15 польських злотих,
що по курсу НБУ 383 грн. 79 коп. за 100
польських злотих, становить 406545 грн. 48
коп. (а.с.17-24,26,27,31-38,52-65,88-92,128-135).

Згідно з висновком органу опіки і
піклування № 01-34-2325/14 від 24.10.2014 року про
доцільність позбавлення батьківських
прав ОСОБА_3 стосовно сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який наданий на вимогу
апеляційного суду Хмельницької
області (а.с.217,218), позбавлення
батьківських прав ОСОБА_3 стосовно сина
- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є доцільним,
відповідає інтересам дитини.

Декларація прав дитини, проголошена
Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року,
як принципове положення визначила, що
дитина повинна зростати в умовах
турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права
дитини батьки несуть основну
відповідальність за виховання дитини.
Найкращі інтереси дитини є предметом
їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він:

не забрали дитину з пологового будинку
або іншого закладу охорони здоров`я без
поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування;

ухиляються від виконання своїх
обов`язків по вихованню дитини;

жорстоко поводяться з дитиною;

є хронічними алкоголіками або
наркоманами;

вдаються до будь-яких видів
експлуатації дитини, примушують її до
жебракування та бродяжництва;

засуджені за вчинення умисного
кримінального правопорушення щодо
дитини.

Згідно з ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не
погодитися з висновком органу опіки та
піклування, якщо він є недостатньо
обґрунтованим, суперечить інтересам
дитини.

Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3 від
30 березня 2007 року "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення батьківських прав",
позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно утримують та ін.), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного та
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Особи можуть бути позбавлені
батьківських прав лише щодо дитини, яка
не досягла вісімнадцяти років, і тільки
з підстав, передбачених ст. 164 СК
України.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Встановлено, що в апеляційній скарзі
ОСОБА_3 вказав про те, що він піклується
про здоров'я та розвиток дитини, сприяє
збору коштів для проведення
необхідного лікування дитини, шляхом
звернень у громадські організації,
фонди та до органів місцевого
самоврядування. Він бажає та має намір
спілкуватися з дитиною, він гарантує,
що буде піклуватися про здоров'я сина,
буде сприяти його фізичному, духовному
та моральному розвитку.

Крім цього, необхідно вказати, що за
повідомленням Служби у справах дітей
виконавчого комітету Нетішинської
міської ради, ОСОБА_3 позитивно
характеризується за місцем проживання,
двічі висувався як кандидат на посаду
міського голови м. Нетішина та мав
високий рейтинг довіри земляків,
активно займається громадською
роботою, є людиною публічною та
відповідальною і як батько, і як син.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 30
березня 2007 року "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення батьківських прав",
зважаючи на те, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом,
суд може у виняткових випадках при
доведеності винної поведінки когось із
батьків або їх обох з урахуванням її
характеру, особи батька і матері, а
також інших конкретних обставин справи
відмовити в задоволенні позову про
позбавлення цих прав, попередивши
відповідача про необхідність змінити
ставлення до виховання дитини (дітей) і
поклавши на органи опіки та піклування
контроль за виконанням ним
батьківських обов'язків.

Пояснення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, які були допитані в
апеляційному суді за клопотанням
представника позивача, про ухилення
ОСОБА_3 від виконання своїх
батьківських обов'язків, колегією
суддів оцінюються критично, оскільки
вказані свідки є зацікавленими
особами, це : донька, зять та кума
позивача ОСОБА_1 та няня її дитини.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що позбавлення батьківських
прав ОСОБА_3 не буде відповідати
захисту інтересів малолітньої дитини
та стимулюванню батька щодо належного
виконання ним своїх обов'язків, а тому
рішення суду першої інстанції в цій
частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у позбавленні батьківських прав ОСОБА_3
відносно сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1, з
одночасним попередженням батька про
необхідність змінити його ставлення до
виховання сина і покладенням контролю
на орган опіки та піклування, за місцем
проживання дитини, за виконанням
ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 185 СК України, той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвиток здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

Відповідно до вимог ст.ст. 59, 60 ЦПК
України, обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підтвердження доказів щодо вимог про
стягнення додаткових витрат на
лікування дитини, позивач надала
відповідні медичні документи
медичного закладу, де лікується дитина,
якими підтверджуються фактично
понесені витрати на лікування дитини.

Задовольняючи позов в цій частині, суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку про те, що позивач
довела належними та допустимими
доказами необхідність у додаткових
витратах на лікування дитини.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 в цій
частині не спростовують висновку суду
першої інстанції, обґрунтовано
викладеного в мотивувальній частині
рішення, тобто вони були предметом
дослідження суду, додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом були дотримані
норми матеріального та процесуального
права.

Не спростовують висновків суду першої
інстанції та не впливають на
обґрунтованість його рішення й інші
доводи апеляційної скарги.

Рішення суду в частині стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткових
витрат на лікування сина - ОСОБА_4 в сумі
203272 грн. 76 коп. (406545 грн. 48 коп. : 2)
ґрунтується на повно, всебічно
досліджених матеріалах справи,
постановлене з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, для його скасування
не вбачається.

Оскільки рішення суду першої інстанції
в частині стягнення з відповідача на
користь позивача аліментів на
утримання сина не оскаржується, а тому
судом апеляційної інстанції у цій
частині воно не переглядається.

Згідно з ч.ч. 3, 5 ст. 88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог. Якщо суд апеляційної або
касаційної інстанції, не передаючи
справи на новий розгляд, змінює рішення
або ухвалює нове, суд відповідно змінює
розподіл судових витрат.

Отже, з ОСОБА_3 на користь держави
необхідно стягнути судовий збір в сумі
2062 грн. 73 коп. (3000 грн. + 203272 грн. 76 коп. : 100
= 2062 грн. 73 коп.).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 21 травня
2014 року в частині позбавлення ОСОБА_3
батьківських прав скасувати і ухвалити
нове рішення, змінивши розподіл
судових витрат.

В задоволенні позову ОСОБА_1 про
позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав
відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність
змінити ставлення до виховання сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, поклавши на орган
опіки та піклування, за місцем
проживання дитини, контроль за
виконанням ОСОБА_3 батьківських
обов'язків.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в сумі 2062 грн. 73 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду О.В.
Власенко