У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Мартинюка В.І., Мостової Г.І., Наумчука
М.І., Олійник А.С., розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_6, третя особа -
Служба у справах дітей Білоцерківської
міської ради Київської області, про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» про визнання кредитора
таким, що прострочив прийняття
виконання зобов'язання за договором, за
касаційною скаргою представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» - Чернікової Любові
Григорівни - на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 01 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 22 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні
ініціативи») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_6 про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

На обґрунтування вимог позивач
посилався на те, що 28 листопада 2012 року
між Публічним акціонерним товариством
«Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк») і
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК
«Вектор Плюс») укладено договір
факторингу, відповідно до умов якого
банк відступає фактору свої права
вимоги заборгованості за кредитними
договорами, укладеними із боржниками,
право на вимогу якої належить банку на
підставі документації. Разом з правами
вимоги до фактора переходять всі
пов'язані з ними права грошової вимоги
щодо нарахованих та несплачених
боржниками процентів, комісій,
штрафних санкцій та інших обов'язкових
платежів.

28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор
Плюс» і ТОВ «Кредитні ініціативи»
укладено договір факторингу,
відповідно до умов якого клієнт
відступає фактору свої права вимоги
заборгованості за кредитними
договорами, укладеними з боржниками,
право на вимогу якої належить клієнту
на підставі документації, отже, ТОВ
«Кредитні ініціативи» набуло статусу
нового кредитора (стягувача) за
договором від 10 червня 2008 року,
позичальником згідно з яким є
відповідач ОСОБА_6

10 червня 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством «Сведбанк»
(далі - ВАТ «Сведбанк») і ОСОБА_6
укладено кредитний договір з подальшим
внесенням змін та доповнень,
відповідно до умов якого позичальнику
було надано кредит в сумі 45 000 дол. США, а
відповідач зобов'язувався повернути
наданий кредит і сплатити проценти за
користування коштами в строк,
передбачений умовами договору.

Своїх зобов'язань відповідач не
виконує, станом на 10 квітня 2013 року
прострочена заборгованість за
кредитом становить 47 326,43 дол. США, за
відсотками - 6 830,31 дол. США, пенею - 1 414,20
дол. США.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
ВАТ «Сведбанк» і відповідачем укладено
іпотечний договір, предметом якого є
квартира АДРЕСА_1, вартістю 240 154 грн 77
коп., що в еквіваленті становить 30 300
дол. США.

У зв'язку з тим що позичальником
порушені умови кредитного договору,
позивач просив суд звернути стягнення
на предмет іпотеки, а саме: квартиру
АДРЕСА_1, яка належить на праві
власності ОСОБА_6, на користь ТОВ
«Кредитні ініціативи» у рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 10 червня 2008 року №
2633/0608/45-002 станом на 10 квітня 2013 року в
розмірі 444 178 грн 52 коп., а саме: за
кредитом - 378 280 грн 15 коп., за відсотками
- 54 594 грн 67 коп., за пенею - 11 303 грн 70 коп.,
шляхом проведення прилюдних торгів
згідно з Законом України «Про
виконавче провадження», встановивши
початкову ціну предмета іпотеки на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна; стягнути з
відповідача судовий збір в сумі 3 441 грн.

ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним
позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи»
про визнання кредитора таким, що
прострочив прийняття виконання
зобов'язання за кредитним договором,
який обґрунтував тим, що 28 березня та 24
травня 2013 року він звертався письмово
до ТОВ «Кредитні ініціативи» та
зазначав, що надіслані йому листи щодо
заміни кредитора у зобов'язанні не
містять жодних доказів переходу прав
за кредитним договором від ВАТ
«Сведбанк» до позивача, а тому згідно з
приписами ЦК України боржник має право
не виконувати свого обов'язку новому
кредиторові до надання боржникові
доказів переходу до нового кредитора
прав у зобов'язанні. Також відповідач
просив відкрити рахунки для погашення
ним заборгованості за кредитним
договором у доларах США. Оскільки
доказів переуступки права вимоги йому
так і не було надано, отже, ТОВ
«Кредитні ініціативи» не вчинило
необхідних дій для того, щоб
позичальник мав можливість погашати
заборгованість за кредитним договором,
а тому позивач вважається кредитором,
що прострочив прийняття виконання
зобов'язання за кредитним договором в
період з 28 листопада 2012 року по даний
час.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 01 листопада 2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Київської області від 22 січня 2014 року, в
задоволенні позовів відмовлено.

У касаційній скарзі представник ТОВ
«Кредитні ініціативи» - Чернікова Л.Г.
- порушує питання про скасування
оскаржуваних рішень суду із
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції, мотивуючи
свою вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 10 червня 2008 року
між ВАТ «Сведбанк», правонаступником
якого є ПАТ «Сведбанк», і ОСОБА_6
укладено кредитний договір на купівлю
житлової нерухомості № 2633/0608/45-002 на
строк до 10 червня 2038 року, відповідно до
умов якого позичальнику надано кредит
у розмірі 45 000 дол. США, а позичальник
зобов'язувався повернути кредит,
сплатити проценти за користування
кредитом та виконати свої зобов'язання
у повному обсязі у терміни, передбачені
цим договором (а. с. 6-10).

29 квітня 2010 року між ПАТ «Сведбанк» і
ОСОБА_6 укладено договір про внесення
змін та доповнень № 1 до кредитного
договору від 10 червня 2008 року №
2633/0608/45-002 (а. с. 11-12).

Як передбачено вказаним договором,
сторони домовились, що розмір
строкової заборгованості за кредитом,
що відображена на позичковому рахунку
позичальника, складає 47 868,34 дол. США,
також погодили розмір простроченої
заборгованості за кредитом на дату
укладення договору - 266,55 дол. США,
розмір простроченої заборгованості за
процентами - 3 101,88 дол. США, розмір
строкової заборгованості за
процентами - 279,51 дол. США.

Договором про внесення змін також
визначено, що позичальник сплачує
банку проценти за користування
кредитом у розмірі 11,9 % річних за період
від дати укладання кредитного договору
по 29 квітня 2010 року включно; 7 % річних з
30 квітня 2010 року по 09 березня 2011 року; 10 %
річних з 10 березня 2011 року по 09 березня
2012 року; 12,97 % річних з 10 березня 2012 року
по 10 червня 2038 року (п. 4 договору).

Цим договором змінено розмір
ануїтетного платежу, а саме: з 10 червня
2010 року - 325,01 дол. США; починаючи з 10
квітня 2011 року - 423,03 дол. США; з 10 квітня
2012 року - 526,29 дол. США. Крім того, розмір
ануїтетних платежів може бути змінено
банком у зв'язку зі змінами процентної
ставки (п.5 договору).

10 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» і
ОСОБА_6 укладено іпотечний договір №
2633/0608/45-002-Z-1 в порядку забезпечення
виконання зобов'язань боржника за
кредитним договором.

Згідно з п. 2 іпотечного договору
предметом іпотеки є наступне нерухоме
майно: квартира АДРЕСА_1, загальною
площею 36,3 кв. м, житловою площею 17,5 кв. м,
що належить іпотекодавцю на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу від 10 червня 2008 року №
1-3007, заставна вартість предмета
іпотеки визначається сторонами у сумі
242 781 грн, що еквівалентно 50 058 дол. США.

Відповідно до п. 11 іпотечного договору
іпотекодержатель набуває право
звернути стягнення на предмет іпотеки
в разі невиконання іпотекодавцем
основного зобов'язання повністю або
частково, у тому числі якщо
іпотекодавець не поверне суму кредиту,
проценти за користування кредитом,
пеню, іншу заборгованість, не сплатить
платежі та штрафи, що передбачені
та/або випливають з основного
зобов'язання, а також в інших випадках,
передбачених основним зобов'язанням та
цим договором, у тому числі у випадку
одноразового прострочення основного
зобов'язання (як основного боргу, так і
процентів за ним).

29 квітня 2010 року між ПАТ «Сведбанк» і
ОСОБА_6 укладено договір про внесення
змін та доповнень № 1 до договору
іпотеки від 10 червня 2008 року №
2633/0608/45-002-Z-1. Вказаним договором внесено
зміни щодо вартості предмета іпотеки,
яка на дату укладання цього договору
становить 240 154 грн 77 коп., що
еквівалентно 30 300 дол. США за офіційним
курсом Національного банку України.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк»,
яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк»,
і ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено
договір факторингу № 15, за умовами
якого банк відступає фактору свої
права вимоги заборгованості за
кредитними договорами, укладеними з
боржниками, зазначених у реєстрі
заборгованостей боржників, право на
вимогу якої належить банку на підставі
документації, а фактор шляхом надання
фінансової послуги банку набуває права
вимоги такої заборгованості від
боржників та передає банку за плату
грошові кошти в розпорядження у
розмірі, що становить ціну продажу. При
цьому сторони погодили, що право вимоги
заборгованості за кредитними
договорами та право вимоги за
договорами забезпечення, укладених з
боржниками, відступається банком
фактору за цим договором без надання
будь-яких гарантій, окрім тих, що
вказані у цьому договорі (а. с. 28-34).

28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор
Плюс» (клієнт) та ТОВ «Кредитні
ініціативи» (фактор) укладено договір
факторингу, відповідно до умов якого
клієнт відступає фактору свої права
вимоги заборгованості за кредитними
договорами, укладеними з боржниками,
зазначених у Реєстрі заборгованості
боржників та у Переліку кредитних
договорів та договорів забезпечення,
право на вимогу якої належить клієнту
на підставі документації, а фактор
шляхом надання фінансової послуги
клієнту набуває права вимоги такої
заборгованості від боржників. Після
переходу прав вимоги заборгованості до
фактора останній має право
нараховувати, в якості нового
кредитора, проценти, комісії, штрафні
санкції та інші обов'язкові платежі
стосовно боржників у разі невиконання
ними вимог кредитних договорів зі
сплати обов'язкових платежів, строк
оплати яких не настав на дату
підписання цього договору, але настане
у майбутньому (а. с. 35-39).

28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор
Плюс» і ТОВ «Кредитні ініціативи»
укладено договір про передачу прав за
іпотечним договором, в якому
передбачено, що разом з відступленням
прав вимоги заборгованостей за
кредитними договорами від боржників,
що здійснюється на підставі договору
факторингу від 28 листопада 2012 року,
одночасно передаються права вимоги за
іпотечними договорами, перелік яких
наведено у додатку № 1 до цього
договору (а. с. 41).

Відмовляючи у задоволенні позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що до позовної заяви позивачем додано
розрахунок заборгованості, в якому
вказано тільки загальні суми
заборгованості за тілом кредиту,
відсотками та пені, відсутній
розрахунок заборгованості, в якому
було б вказано сплачені відповідачем
суми коштів, їх зарахування, залишок
заборгованості на початок та кінець
кожного періоду, розрахунок
заборгованості за відсотками,
процентна ставка, за якою проведено
нарахування відсотків, а також
позивачем при розрахунку пені не
зазначено період, за який проведено її
нарахування, розмір облікової ставки
НБУ, за якою розраховується пеня,
відповідно до умов кредитного
договору, суму заборгованості, на яку
нарахована пеня, та вважав, що
відсутність належного розрахунку
заборгованості відповідача за
кредитним договором позбавляє суд
можливості вирішити питання про
звернення стягнення на предмет іпотеки
.

Проте з такими висновками судів
погодитися не можна.

Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1
ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином у
встановлений термін, відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства. Порушенням зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, а відповідно
до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суди, встановивши, що 29 квітня 2010 року
між ПАТ «Сведбанк» і ОСОБА_6 укладено
договір про внесення змін та доповнень
№ 1 до кредитного договору від 10 червня
2008 року № 2633/0608/45-002, залишили поза
увагою те, що вказаним договором
сторонами станом на 29 квітня 2010 року
визначений розмір строкової
заборгованості за кредитом у сумі
47 868,34 дол. США, розмір
простроченої заборгованості за
кредитом - 266,55 дол. США, розмір
простроченої заборгованості за
процентами - 3 101,88 дол. США, розмір
строкової заборгованості за
процентами - 279,51 дол. США (а. с. 11-12).

А також, заперечуючи розмір
заборгованості, що визначена
позивачем, відповідач посилався на те,
що з урахуванням проведених ним
платежів сума заборгованості за
вказаним договором становить 21 846, 51
дол. США (а. с. 221-223, т. 1) та надав
квитанції про сплату протягом 2008-2012
років коштів на погашення кредитної
заборгованості (а. с. 84-114, т. 1).

Надаючи оцінку поданих сторонами
доказів, суди залишили поза увагою те,
що у наданому позивачем розрахунку
зазначено внесення боржником коштів на
погашення кредитної заборгованості
після укладення договору факторингу
від 28 листопада 2012 року та їх
зарахування на погашення відсотків за
користування кредитом, заборгованості
за кредитом, простроченої суми
відсотків за користування кредитом (а.
с. 24).

За змістом положень ст. ст. 143, 144 ЦПК
України для з'ясування обставин, що
мають значення для справи і потребують
спеціальних знань у галузі науки,
мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд
призначає експертизу за заявою осіб,
які беруть участь у справі, і
експертиза призначається ухвалою суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
має сприяти всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи, сприяти
здійсненню особам, які беруть участь у
справі, в реалізації їхніх прав.
Реалізація принципу змагальності в
цивільному процесі та доведення перед
судом обґрунтованості своїх вимог є
конституційної гарантією (ст. 129
Конституції України).

Вирішуючи спір, суди на порушення
положень ст. ст. 212-215, 303, 304, 315 ЦПК
України на зазначені норми
процесуального закону уваги не
звернули та не взяли до уваги розмір
заборгованості, визначений сторонами
станом на 29 квітня 2010 року, наведений
відповідачем розрахунок
заборгованості та квитанції про сплату
кредитної заборгованості, не
обговорили питання призначення
відповідної експертизи, яка б
визначила дійсним розмір
заборгованості, у зв'язку з чим дійшли
передчасного висновку про відмову в
задоволенні позову у зв'язку з
відсутністю належного розрахунку
заборгованості за кредитним договором.

В іншій частині правильність рішень
судів першої та апеляційної інстанцій
не перевіряється, оскільки сторонами
не оскаржувалися.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» - Чернікової Любові
Григорівни -задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 01 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 22 січня 2014 року в частині вирішення
позовних вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_6, третя особа -
Служба у справах дітей Білоцерківської
міської ради Київської області, про
звернення стягнення на предмет іпотеки
скасувати, передати справу в цій
частині на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов В.І.
Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук А.С.
Олійник