УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року

м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

судді – Микуляк П.П.

при секретарі – Остич Л.В.

за участю скаржниці ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, справу за
скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення
заступника начальника міського
відділу державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції в Закарпатській
області ОСОБА_2 щодо накладення арешту
на майно боржника та оголошення
заборони на його відчуження в ході
виконавчого провадження №38808828 з
примусового виконання виконавчого
листа №712/23640/12, виданого Ужгородським
міськрайонним судом 20.05.2013 року
(стягувач – ПАТ «Державний ощадний
банк України»), -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеною
скаргою мотивуючи її тим, що в
провадженні заступника начальника МВ
ДВС Ужгородського МРУЮ в Закарпатській
області ОСОБА_2 перебуває виконавче
провадження №38808828 по примусовому
виконанню виконавчого листа №712/23640/12,
виданого Ужгородським міськрайонним
судом 20.05.2013 року про стягнення з неї
та ОСОБА_3, солідарно, на користь ПАТ
«Державний ощадний банк України»
заборгованості за договором
відновлювальної кредитної лінії №82703/2
від 27.03.2008 року у розмірі 539183,79 грн., а
також судового збору у розмірі 3219,0 грн.
Постановою заступника начальника МВ
ДВС Ужгородського МРУЮ в Закарпатській
області ОСОБА_2 від 27.01.2014 року у дамках
даного провадження було накладено
арешт на все її майно, як боржника.
Арешт майна накладено на виконання на
виконання рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 28.03.2013 року. Про
зазначену постанову вона дізналась
лише 03.12.2014 року під час ознайомлення з
матеріалами виконавчого провадження
№38808828, а тому строк на її оскарження,
на думку скаржниці, слід обчислювати
саме з цієї дати.

29.05.2014 року постановою виконавця було
повернуто виконавчий документ
стягувачеві - ПАТ «Державний ощадний
банк України» на підставі п.4 ч.1 ст.47
Закону України «Про виконавче
провадження».

При цьому, ухвалою Ужгородського
міськрайонного суду від 30.10.2014 року за
її заявою було розстрочено виконання
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 28.03.2013 року про стягнення
заборгованості за кредитним договором
на термін 60 місяців. На виконання цієї
ухвали нею проводиться оплата
щомісячних платежів, заборгованість
згідно графіку розстрочки відсутня.

Наявність арешту всього її майна, при
наявності ухвали про розстрочку
виконання рішення, є перш за все,
позбавленням можливості здійснення
нею будь-яких дій щодо володіння,
користування та розпорядження своїм
майном, в т.ч. і погашення
заборгованості перед стягувачем, що в
даному випадку на думку ОСОБА_1 є
невиправданим та спрямованим саме на
обмеження прав власника, а не на
забезпечення реальної можливості
виконання судового рішення в розумінні
ст.57 Закону України «Про виконавче
провадження».

Враховуючи, що рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 28.03.2013 року нею
здійснюється самостійно та
добровільно згідно ухвали суду від
30.09.2014 року, ОСОБА_1 вважає постанову
заступника начальника МВ ДВС
Ужгородського МРУЮ в Закарпатській
області ОСОБА_2 про накладення арешту
на все її майно від 27.01.2014 року
незаконною та такою, що не ґрунтується
на нормах закону.

В судовому засіданні скаржниця ОСОБА_1
скаргу підтримала, просила визнати дії
заступника начальника МВ ДВС
Ужгородського МРУЮ в Закарпатській
області ОСОБА_2 про арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження з примусового виконання
виконавчого листа №712/23640/12, виданого
Ужгородським міськрайонним судом
20.05.2013 року про стягнення з неї та
ОСОБА_3, солідарно, на користь ПАТ
«Державний ощадний банк України»
заборгованості за договором
відновлювальної кредитної лінії №82703/2
від 27.03.2008 року у розмірі 539183,79 грн., а
також судового збору у розмірі 3219,0 грн.
– неправомірними. Скасувати постанову
від 27.01.2014 року про арешт майна боржника
та оголошення заборони його відчуження
за №38808828.

Представник МВ ДВС Ужгородського
міськрайонного управління юстиції не
з’явився, але подав до суду письмове
заперечення в якому просить розглянути
скаргу ОСОБА_1 без його участі, в
задоволенні скарги відмовити,
оскільки така є безпідставною.

Заслухавши пояснення скаржниці,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, суд приходить до
наступних висновків:

10 липня 2013 року заступником начальника
МВ ДВС Ужгородського МРУЮ в
Закарпатській області ОСОБА_2, за
заявою стягувача, було відкрито
виконавче провадження №38808828 по
примусовому виконанню виконавчого
листа виданого 20.05.2013 року
Ужгородським міськрайонним судом про
«Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3, як
солідарних боржників, на користь
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України», в
особі філії – Закарпатське обласне
управління ПАТ «Державний ощадний банк
України», заборгованість за договором
відновлювальної кредитної лінії № 82703/2
від 27.03.2008 року в розмірі 539183,79 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України», в
особі філії – Закарпатське обласне
управління ПАТ «Державний ощадний банк
України», сплачений позивачем судовий
збір в розмірі 3219 грн.», копію якої, в
порядку ст.25 Закону України «Про
виконавче провадження», для відома
надіслано сторонам виконавчого
провадження.

Статтею 11 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право: проводити перевірку
виконання боржниками рішень, що
підлягають виконанню відповідно до
цього Закону; накладати арешт на майно
боржника, опечатувати, вилучати,
передавати таке майно на зберігання та
реалізовувати його в установленому
законодавством порядку; накладати
арешт на кошти та інші цінності
боржника, зокрема на кошти, які
перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах, а також
опечатувати каси, приміщення і місця
зберігання грошей; та ін.

Як вбачається з матеріалів справи, 27
січня 2014 року заступником начальника
МВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_2 в ході
здійснення виконавчого провадження
№38808828, з метою забезпечення виконання
рішення суду, було винесено постанову
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, якою
накладено арешт на все майно, що
належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми
звернення стягнення – 542402,79 грн. та
заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна боржника в межах суми
боргу.

Тобто, в момент винесення оскаржуваної
постанови від 27.01.2014 року заступник
начальника МВ ДВС Ужгородського МРУЮ
ОСОБА_2 діяв у відповідності до наданих
йому повноважень з дотриманням вимог
Закону України «Про виконавче
провадження».

29 травня 2014 року постановою заступника
начальника МВ ДВС Ужгородського МРУЮ
ОСОБА_2Р у зв’язку з не авансуванням
стягувачем коштів на проведення
виконавчих дій виконавчий лист
№712/23640/12 виданий 20.05.2013 року був
повернутий стягувачу на підставі п.4 ч.1
ст.47 Закону України «Про виконавче
провадження».

Посилання ОСОБА_1 на безпідставність
накладення арешту на її майно, як
боржника, у зв’язку з добровільним
виконанням нею рішення суду та
погашенням заборгованості за кредитом
згідно графіку встановленого ухвалою
суду про розстрочку виконання рішення,
не знайшли свого підтвердження у
судовому засіданні.

З дослідженої судом ухвали
Ужгородського міськрайонного суду від
30.09.2014 року про розстрочку виконання
рішення суду від 28.03.2013 року та
протоколу засідання кредитного
комітету Закарпатського облуправління
ПАТ «Державний ощадний банк України»
№254 від 31.07.2014 року слідує, що перші
платежі в рахунок погашення
заборгованості за договором
відновлювальної кредитної лінії № 82703/2
від 27.03.2008 року боржником ОСОБА_1 було
здійснено в липні 2014 року, тобто після
винесення постанови про накладення
арешт на майно боржника та оголошення
заборони на його відчуження, а також
повернення виконавчого документу
стягувачу.

Оцінивши в сукупності зібрані докази,
суд приходить до висновку, що підстав
для визнання дій заступника начальника
МВ ДВС Ужгородського міськрайонного
управління юстиції в Закарпатській
області ОСОБА_2 щодо накладення арешту
на майно боржника та оголошення
заборони на його відчуження в ході
виконавчого провадження №38808828 з
примусового виконання виконавчого
листа №712/23640/12, виданого Ужгородським
міськрайонним судом 20.05.2013 року – не
має, а тому в задоволенні скарги в цій
частині слід відмовити.

Не підлягає до задоволення скарга
ОСОБА_1 в частині скасування постанови
заступника начальника МВ ДВС
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції в Закарпатській
області ОСОБА_2 від 27.01.2014 року про
накладення арешту на майно боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, оскільки на даний час
виконавче провадження №38808828, в ході
якого винесено оспорювань постанову,
завершено, вирішення даного питання є
обов’язком державного виконавця.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.50 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі повернення виконавчого документа
до суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, арешт,
накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. У разі якщо у виконавчому
провадженні державним виконавцем
накладено арешт на майно боржника, у
постанові про закінчення виконавчого
провадження або повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, державний виконавець
зазначає про зняття арешту,
накладеного на майно боржника.

Арешт з майна чи коштів може бути
знятий за рішенням суду лише у випадках
незавершеного виконавчого провадження
(ч.5 ст.60 Закону України «Про виконавче
провадження»).

Керуючись ст.ст. 60, 208, 209, 212-215, 218, 294, 385, 387
ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії
заступника начальника міського
відділу державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції в Закарпатській
області ОСОБА_2 щодо накладення арешту
на майно боржника та оголошення
заборони на його відчуження в ході
виконавчого провадження №38808828 з
примусового виконання виконавчого
листа №712/23640/12, виданого Ужгородським
міськрайонним судом 20.05.2013 року, та
скасування постанови про накладення
арешту на майно боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 27.01.2014
року - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:
Микуляк П.П.