Справа № 464/2301/14
Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/783/5355/14
Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря
Іванової О.О.,

з участю: позивача ОСОБА_2,

представників відповідача: Курило
С.В., Єрьоміної Д.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідача Приватного акціонерного
товариства « Українська акціонерна
страхова компанія « АСКА» на рішення
Сихівського районного суду м. Львова
від 26 травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Приватного акціонерного
товариства « Українська
акціонерна страхова компанія « АСКА»,
Міністерства доходів і зборів України,
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у Львівській
області про стягнення страхового
відшкодування , -

в с т а н о в и л а :

28 лютого 2014 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом про стягнення солідарно з
відповідачів: Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія «АСКА», Міністерства
доходів і зборів України та Головного
управління Міндоходів у Львівській
області на її користь страхове
відшкодування в розмірі 78388,80 грн.
Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що в
період з 27 січня 1993 року і на час
звернення з позовом вона працює у
Державній податковій службі у
Львівській області, зараз на посаді
заступника начальника управління
оподаткування та контролю окремих
об'єктів і операцій - начальника
відділу контролю за декларуванням
податку на додану вартість Головного
управління Міндоходів у Львівській
області. Довідкою до акту огляду МСЕК
№847280 від 01.02.2012 року їй встановлено
третю групу інвалідності, причина
інвалідності - загальне захворювання.
Інвалідність встановлено на строк до
01.02.2015 року ( довідка МСЕК № 131306).
Довідкою ОНКО МСЕК № 2 від 27.02.2012 р. №
013710 їй встановлено ступінь втрати
професійної працездатності - 40
відсотків. Згідно ст. 18 ЗУ « Про
державну податкову службу» та
постанови КМУ № 349 від 03.06.1994 р. « Про
затвердження порядку та умов
обов'язкового державного особистого
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби» в період
роботи в органах Державної податкової
служби України вона являлась
застрахованою особою за рахунок коштів
державного бюджету, в тому числі на
випадок інвалідності, що сталася під
час виконання службових обовязків. 29
жовтня 2012 року між Державною
податковою службою України та ПрАТ
«УАСК «АСКА» укладено договір
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби України за
№ 3126676, за умовами якого страховик
виплачує страхові суми, зокрема в разі
втрати застрахованим працездатності в
результаті в тому числі і каліцтва,
захворювання чи інвалідності, що
стались під час виконання службових
обов'язків у певному розмірі. Страховий
випадок з нею стався під час виконання
службових обов'язків - 01 лютого 2012 року -
захворювання, що спричинило
інвалідність і втрату 40 %
працездатності, та на нього
поширюється дія вищезазначеного
страхового договору. 13 листопада 2012
року вона звернулася до відповідача
ПрАТ «УАСК «АСКА» із заявою про виплату
страхового відшкодування та надала усі
необхідні для цього документи. Згідно
проведеного нею розрахунку, страхова
сума, що підлягає їй до виплати
становить 78388,80гр. (3266,20грн. х 12 місяців х
5 років = 19572,00грн. х 40%). Всупереч п. 7
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 349 від 03 червня 1994 року «Про
затвердження порядку та умов
обов'язкового державного особистого
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби», їй так і
не було виплачено відповідного
страхового відшкодування. Листом від 17
січня 2013 року відповідач ПрАТ «УАСК
«АСКА» повідомив їй про відмову у
виплаті страхової суми, з огляду на те,
що страхові платежі, призначені для
здійснення страхових виплат повністю
використані. Натомість п. 9 Постанови
Кабінету Міністрів України № 349 від 03
червня 1994 року «Про затвердження
порядку та умов обов'язкового
державного особистого страхування
посадових осіб органів державної
податкової служби» передбачає
вичерпний перелік підстав відмови у
виплаті страхової суми і такої
підстави як недостатність коштів не
передбачає. Відповідно ж до п. 4
зазначеного Порядку страхові платежі,
не використані в поточному році на
виплату страхових сум, зараховуються
до чергових платежів, а кошти, яких не
вистачає на виплату страхових сум,
доплачуються страхувальником. А
відтак, вважає, що відповідач Головне
управління Міністерства доходів і
зборів України у Львівській області
зобов'язаний доплатити ПрАТ «УАСК
«АСКА» кошти, яких не вистачає на
виплату страхових сум.

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 26 травня 2014 року позов
задоволено частково. Вирішено:
стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія «АСКА» в користь
ОСОБА_2 78388 /сімдесят вісім тисяч триста
вісімдесят вісім/ грн. 80коп. страхового
відшкодування;стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія «АСКА» в
користь держави 783 (сімсот вісімдесят
три) грн. 88 коп. судового збору.

Рішення суду першої інстанції в
апеляційному порядку оскаржив
відповідач Приватне акціонерне
товариство «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА». Посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення, за
яким закрити провадження у справі або
відмовити позивачу у задоволенні
позову у повному обсязі. В апеляційній
скарзі зазначає, що відповідно до п. 6.4.4
договору страхування, позивача було
повідомлено листом вих. № 155-22/19 від
17.01.2013 року про відмову у страховій
виплаті, у зв'язку з повним вичерпанням
на спеціальному рахунку страховика
сплачених Державною податковою
службою України страхових платежів.
Також судом не було враховано те, що
договір страхування між ПрАТ «УАСК
АСКА» та Державною податковою службою
України втратив чинність у зв'язку із
спливом строку дії та повним
вичерпанням страхових внесків. Суд
першої інстанції при винесенні
рішення не звернув увагу на те, що
інвалідність позивача не перебуває в
причинному зв'язку з проходженням
служби в державній податковій службі,
тому як в такому випадку в довідці МСЕК
повинно бути зазначено, що причиною
інвалідності є професійне
захворювання, а в довідці МСЕК позивача
зазначено - загальне захворювання.
Таким чином, встановлення позивачу
групи інвалідності, внаслідок
загального захворювання не є страховим
випадком ані за договором страхування,
ані відповідно до законодавства.
Апелянт вважає, що позивач невірно
проводить розрахунок та невірно
визначає суму страхового
відшкодування, а саме: 25.01.2013 року
позивач, відповідно до наданої довідки
МСЕК № 131306, проходив повторний
переогляд на якому йому була
встановлена 3 група інвалідності по
причині - загальне захворювання, однак
в матеріалах справи є відомості щодо
проходження першого огляду МСЕК-01.02.2012
р. довідка МСЕК № 847280. 27.02.2012 року
відповідно до довідки МСЕК № 013710
позивачу було визначено ступінь втрати
професійної працездатності- 40 %. Але,
при визначенні та розрахунку розміру
страхової суми, позивач надає до
позовної заяви довідку про заробітну
плату від 22.11.2012 року № 05-32-365. При цьому,
суд не врахував те, що дана довідка, не
може вважатися належним доказом,
відповідно до вимог ст. 58 ЦПК України,
оскільки вона не містить належності
щодо правильності розрахунку суми
страхового відшкодування - в ній
відсутня інформація щодо суми
п'ятирічної заробітної плати позивача
за останньою посадою, займною до
встановлення втрати працездатності, а
зазначена лише інформація по
заробітній платі станом на 22.11.2012 р.,- за
один невідомий місяць роботи. Водночас
апелянт зазначає, що, виходячи з
приписів п.п. 1,7 ст. 3 КАС України,
Міністерство доходів України, його
підрозділи є суб'єктом владних
повноважень, а спір, який виник між
позивачем та відповідачем є
публічно-правовим. Таким чином, суд
відповідно до ст. 205 ЦПК України повинен
був закрити провадження у справі , якщо
справа не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства, оскільки спір,
який виник між сторонами слід
розглядати за правилами
адміністративного судочинства, в
порядку визначеному КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі,перевіривши матеріали справи в
межах доводі апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів не знаходить
підстав для задоволення апеляційної
скарги з наступних мотивів.

Судом першої інстанції було
встановлено, що позивач з 27 січня 1993
року і по дату розгляду справи судом
першої інстанції, працювала у
Державній податковій службі у
Львівській області та її заробітна
плата становить 3266,20 грн. 29 жовтня 2012
року між ПрАТ «УАСК «АСКА» ( страховик)
та Державною податковою службою
України (страхувальник ) укладений
договір СТД № 3126676 про надання послуг з
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби України.

Згідно довідок Львівської
обласної МСЕК:

від 01.02.2012 року позивачу за
результатами огляду , який проводився
вперше, встановлено ІІІ групу
інвалідності загального захворювання
на строк до 01 лютого 2013 року ; від 24.01.2013
року позивачу за результатами
переогляду , встановлено ІІІ групу
інвалідності загального захворювання
на строк до 01 лютого 2015 року.

Відповідно до довідки про результати
визначення ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках
застрахованої ОСОБА_2 обласного МСЕК №
2 серії ЛВА-3 № 013710 від 27.02.2012 року,
ступінь втрати професійної
працездатності позивача у відсотках
становить 40%, у зв»язку з встановленням
ІІІ групи інвалідності загального
захворювання.

На заяву позивача про виплату
страхової суми , відповідачем ПАТ «УАСК
«АСКА» 17.01.2013 року надіслано лист №
155-22/19, в якому відповідач вказав, що
станом на 28 грудня 2012 року страхові
платежі, що були призначені для
здійснення страхових виплат, повністю
використані, у страховій виплаті
відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи ,
заяву про виплату страхової суми
подано позивачем 13 листопада 2012 року,
така заява була прийнята відповідачем
ПрАТ «УАСК «АСКА» та зареєстрована до
31 грудня 2012 року.

Відповідачем ПрАТ «УАСК «АСКА» у
встановлений п.7 семиденний термін не
здійснено виплату позивачу та не
повідомлено про причини відмови у
здійсненні страхової суми. Лише із
листа ПрАТ «УАСК «АСКА» від 17.01.2013 р.
стало відомо, що страхова компанія не
може провести виплату у зв»язку із
вичерпанням страхових платежів.

Таким чином, невиплата страхового
відшкодування позивачу через
використання сплачених страхових
платежів, є неправомірною, оскільки
заява ОСОБА_2 була прийнята і
зареєстрована відповідачем ПрАТ «УАСК
«АСКА» та протягом семи днів повинна
бути розглянута.

Враховуючи, що чинним законодавством
України, що регулює правила
соціального страхування громадян, в
тому числі Порядку та умов
обов»язкового державного особистого
страхування посадових осіб державної
податкової служби, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 03 червня 1994 року № 349, не
передбачено можливості виплати
страхувальником страхового
відшкодування застрахованій особі без
участі страховика, то у випадку нестачі
в нього коштів для виплати
застрахованій особі страхового
відшкодування, він має підстави для
звернення до страхувальника з вимогою
про необхідність перерахування
додаткового страхового платежу.

З матеріалів справи вбачається, що
протягом усього часу, коли відповідач
повинен був провести виплату
(семиденний строк), на адресу Державної
податкової служби не надходило жодних
повідомлень про повне використання
коштів і про припинення прийому
документів для здійснення страхових
виплат всупереч п. 6.3.8 договору,
відповідно до умов якого виконавець
зобов»язаний припинити прийом
документів на страхові виплати у разі
повного використання страхових
платежів, визначених п. 3.1 цього
договору про що повідомити замовника.

Як видно з відповіді ПрАТ «УАСК «АСКА» ,
наданій на заяву ОСОБА_2 про виплату
страхової суми, позивачу відмовлено
лише з підстави повного використання
страхових платежів, а не з підстави
відсутності страхового випадку, який
мав місце з позивачем, а отже прийнявши
документи ПрАТ «УАСК «АСКА» не
заперечував факту, що даний випадок є
страховим.

Крім цього суд першої інстанції
погодився з правильністю розрахунку
сум страхового відшкодування, наданого
позивачем.

Колегія суддів погоджується з
законністю і обґрунтованістю
оскарженого рішення, так як вважає, що
судом першої інстанції були правильно
встановлені правовідносини між
позивачем та відповідачем, які
випливали із встановлених судом
обставин, правильно застосовані норми
матеріального права щодо цих
правовідносин, і суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про те, що
позовні вимоги, пред»явлені до
відповідача ПрАТ «УАСК «АСКА»
належало задовольнити.

Посилання апелянта на те, що відповідно
до п. 6.4.4 договору страхування, позивача
було повідомлено листом вих. № 155-22/19
від 17.01.2013 року про відмову у страховій
виплаті, у зв'язку з повним вичерпанням
на спеціальному рахунку страховика
сплачених Державною податковою
службою України страхових платежів,
колегія суддів вважає такими, що не
заслуговують на увагу , оскільки
згідно відмітки на заяві ОСОБА_2 від
13.11.2012 року про виплату страхового
відшкодування, ця заява отримана ПрАТ
«УАСК «АСКА» 22 листопада 2012 року
ізареєстрована за вх. № 468 ( а.с. 13).
Згідно звіту про використання коштів ,
перерахованих ДПА України ПАТ «УАСК
АСКА» станом на 31.12.2012 року в розрізі
регіональних відділень ( а.с. 31) ПрАТ
«УАСК «АСКА» проводилися виплати
виплати по документах зареєстрованих
нею по заявах , які були прийняті ПрАТ
«УАСК «АСКА» в період після 22.11.2012 року (
тобто по заявах, які поступили
страховику після 22 листопада 2012 року), а
саме:

по документах прийнятих 05.12.12 року від
ОСОБА_10 було фактично виплачено 89913,60
грн;

по документах прийнятих 04.12.2012 року від
ОСОБА_11 було фактично виплачено 48392,34
грн.

Таким чином, після 22 листопада 2012 року
у страховика були в наявності кошти в
загальній сумі 133305,94 грн , однак ці
кошти з незрозумілих для суду і
залежних від відповідача ПрАТ «УАСК
«АСКА» причин, були виплачені особам,
які подали документи на виплату
страхового відшкодування пізніше ніж
ОСОБА_2 Отже, та обставина що на
спеціальному рахунку відповідача ПрАТ
«УАСК «АСКА» було повністю вичерпані
страхові платежі станом на 28 грудня 2012
року, не могла слугувати підставою для
відмови у виплаті страхового
відшкодування позивачеві по
документах, прийнятих страховиком 22
листопада 2012 року, зважаючи на те що
після 22 листопада 2012 року страховик
здійснював виплату страхових платежів
по документах прийнятих відповідно
04.12.2012 року та 05.12.2012 року.

Не можуть бути прийняті до уваги і
доводи апелянта щодо того, що при
винесенні рішення суд першої
інстанції не звернув увагу на те, що
інвалідність позивача не перебуває в
причинному зв'язку з проходженням
служби в державній податковій службі і
, що встановлення позивачу групи
інвалідності, внаслідок загального
захворювання не є страховим випадком
ані за договором страхування, ані
відповідно до законодавства, зважаючи
на наступне.

У заяві про виплату страхової
суми від 13 листопада 2012 року
страхувальником зазначено, що страхова
подія настала під час виконання ОСОБА_2
службових обов»язків (а.с. 13).
Відповідно до підпункту б) пункту
Порядку та умов обов»язкового
державного особистого страхування
посадових осіб державної податкової
служби , затвердженого постановою
КМУвід 3 червня 1994 року № 349 , Страховик
виплачує страхові суми: б) у разі
втрати застрахованим працездатності в
результаті поранення, контузії, травми
або каліцтва, захворювання чи
інвалідності, що сталися під час
виконання службових обов'язків, - у
розмірі, що залежить від ступеня
втрати працездатності, який
визначається у відсотковому
відношенні до суми п'ятирічної
заробітної плати за останньою
посадою, яку він займав до
встановлення втрати працездатності,
але не може бути меншим
шестимісячної заробітної плати за
зазначеною посадою.

Відтак, оскільки захворювання і
інвалідність позивача сталися під час
виконання нею службових обов»язків, що
доводиться письмовим підтвердженням
страхувальника,то ця подія є страховим
випадком відповідно до законодавства.

Страхова сума - 78388 грн 80 копійок,
присуджена позивачеві, не перевищує
суми п'ятирічної заробітної плати за
останньою посадою, яку позивач
займав до встановлення втрати
працездатності - до 01 лютого 2012 року.

Щодо доводів апеляційної скарги з
приводу того, що даний спір є
публічно-правовим, внаслідок чого у
відповідності до ст. 205 ЦПК України суд
першої інстанції повинен був закрити
провадження у справі, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Згідно резолютивної частини
оскарженого рішення , рішення ухвалено
лише щодо одного відповідача - ПрАТ
«УАСК «АСКА». Наведене свідчить про те,
що рішення щодо позовних вимог,
пред»явлених до відповідачів :
Міністерства доходів і зборів України,
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у Львівській
області судом першої інстанції
фактично не ухвалено. В мотивувальній
частині оскарженого рішення судом
першої інстанції зроблено висновок
про те, що у частині вимог до Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у Львівській області слід
відмовити , оскільки вказаний
відповідач не є стороною договору про
надання послуг із страхування та не
несе будь-яких обов»язків за договором.
Щодо вирішення спору в частині
позовних вимог, пред»явлених до
відповідача Міністерства доходів і
зборів України, будь-яких висновків у
мотивувальній частині оскарженого
рішення судом першої інстанції не
зроблено. Заяв про ухвалення
додаткового рішення з підстав,
передбачених п.1 ч.ч.1 ст.219 ЦПК України,
будь-ким із сторін суду першої
інстанції не подано. Не було ухвалено
додаткового рішення і з ініціативи
суду першої інстанції..

У зв»язку вищенаведеним, суд
апеляційної інстанції не може
вирішувати питання щодо скасування
оскарженого рішення чи залишення його
без змін, стосовно тих позовних вимог ,
з приводу яких сторони подавали докази
і давали пояснення, однак, з приводу
яких судом першої інстанції рішення
ухвалено не було.

У відповідності до ст.308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Таким чином, колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржене рішення
ухвалено з додержанням вимог закону,
доводи апеляційної скарги законності і
обґрунтованості оскарженого рішення
не спростовують, тому апеляційну
належить відхилити, оскаржене рішення -
залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п.1 ч.1
ст. 314, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача
Приватного акціонерного товариства «
Українська акціонерна страхова
компанія « АСКА» - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 26 травня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий
Тропак О.В.

Судді
Приколота Т.І.

Федоришин А.В.