Справа №591/1576/14 Головуючий у суді у 1
інстанції - Шершак М.І.Номер
провадження 22-ц/788/1898/14 Суддя-доповідач -
Білецький О. М. Категорія - 44
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

25 грудня 2014 року м.
Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Білецького О. М.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Шевченка В. А.
,

з участю секретаря судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 18 вересня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6

про виселення з квартири та зняття з
реєстраційного обліку,

в с т а н
о в и л а :

23 березня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом.

Посилаючись на придбання ним 06 червня
2013 року на прилюдних торгах квартири
АДРЕСА_1, та невиконання відповідачів
його вимоги від 03 лютого 2014 року про
добровільне звільнення придбаного
житла, просив суд виселити цих
мешканців з вказаної квартири із
зняттям з реєстраційного обліку за
цією адресою.

Рішенням Зарічного районного суду
м.Суми від 18 вересня 2014 року позовні
вимоги про виселення залишено без
задоволення.

Додатковим рішенням Зарічного
районного суду м.Суми від 28 листопада
2014 року позовні вимоги про зняття з
реєстраційного обліку залишено без
задоволення.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на неповноту з'ясування
обставин справи, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам,
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить вказане
рішення суду від 18 вересня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Вказує, що суд безпідставно вважав його
недобросовісним набувачем та
незаконним власником, оскільки
квартира куплена ним у встановленому
для виконання судових рішень порядку, а
на час її придбання на прилюдних торгах
у 2013 році, він не міг знати про те, що ці
торги будуть визнані недійсними
рішенням апеляційного суду Сумської
області від 14 серпня 2014 року.

Зазначає, що за його скаргою на
вищеназване рішення апеляційного суду
відкрито касаційне провадження.

Заслухавши пояснення позивача та його
представника, заперечення
відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Як встановлено місцевим судом і
вбачається з матеріалів справи,
заочним рішенням Зарічного районного
суду м.Суми від 21 грудня 2010 року,
частково зміненим та частково
скасованим рішенням апеляційного суду
Сумської області від 26 липня 2011 року
(провадження №22-ц-1289/2011), на погашення
заборгованості у загальному розмірі
54837 грн. 50 коп. за укладеним з ОСОБА_7
кредитним договором №750/4-4307 від 22
листопада 2006 року звернуто стягнення
на користь АКБ «Укрсоцбанк» на предмет
іпотеки - належну ОСОБА_8, ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_6 трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1 шляхом її продажу на публічних
торгах в межах процедури виконавчого
провадження, та відмовлено у
задоволенні позовних вимог про
виселення ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_4,
ОСОБА_6 з вказаного житла (а.с.168-169).

Рішенням Зарічного районного суду
м.Суми від 23 серпня 2013 року на
задоволення позову ПАТ «Укрсоцбанк»
виселено ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 із
вказаної квартири без надання іншого
житла.

Однак рішенням апеляційного суду
Сумської області від 25 грудня 2013 року
це рішення суду першої інстанції було
скасовано з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні вказаного
позову банку. Відмову апеляційний суд
мотивував передчасністю пред'явлення
банком позову, оскільки з часу
відправлення попередження з вимогою
добровільно звільнити іпотечну
квартиру до моменту подачі позову
пройшло менше 1 місяця, та у справі
відсутні дані про отримання боржниками
таких вимог (а.с.170).

На прилюдних торгах, які відбулися 06
червня 2013 року, ОСОБА_3 придбав вказану
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, і йому
приватним нотаріусом Сумського
міського нотаріального округу ОСОБА_9
за реєстровим №209 видано свідоцтво від
29 січня 2014 року про право власності на
це нерухоме майно (а.с.5, 7, 9).

Право власності ОСОБА_3 на квартиру
зареєстровано 29 січня 2014 року в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно (а.с.6).

За даними відділу адресно-довідкової
роботи УДМС України в Сумській області
у квартирі за зазначеною адресою
значаться зареєстрованими: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14-16).

30 січня 2014 року позивач направив
вказаним особам за цією адресою вимогу
про добровільне виселення (а.с.8, 10).

Рішенням Зарічного районного суду
м.Суми від 26 червня 2014 року (справа
№591/7800/13-ц) відмовлено у задоволенні
позову ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 до ПП
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція», ОСОБА_3, треті особи: ВДВС
Сумського МУЮ, ПАТ «Укрсоцбанк» про
визнання недійсними прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна - квартири, розташованої по вул.
Харківська, буд.54/1, кв.173 у м.Суми та
протоколу прилюдних торгів (а.с.73-75).

Проте, рішенням апеляційного суду
Сумської області від 14 серпня 2014 року
вказане рішення скасовано та ухвалено
нове рішення, яким визнано недійсними
прилюдні торги, які відбулися 06 червня
2013 року з реалізації квартири АДРЕСА_1,
що належала ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_6,
ОСОБА_5, та протокол проведення цих
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна ПП
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція» від 06 червня 2013 року №
04/127-13-1-1 (а.с.91-99).

За таких правильно і з достатньою
повнотою встановлених обставин, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що у
зв'язку із визнанням судовим рішенням
недійсними прилюдних торгів з
реалізації спірної квартири та
протоколу їх проведення, позивач не є
власником спірної квартири, а тому суд
вірно не вбачав законних підстав для
задоволення його позовних вимог,
пов'язаних з усуненням перешкод в
користуванні цим нерухомим майном
шляхом виселення відповідачів.

Так, відповідно до ст.ст.328, 655 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема з договору купівлі-продажу.

Згідно зі ст.ст.650, 656 ЦК України
особливості укладення договорів на
біржах, аукціонах, конкурсах тощо
встановлюються відповідними актами
цивільного законодавства. До договору
купівлі-продажу на аукціонах
(публічних торгах) застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено законом про ці
види договорів купівлі-продажу або не
випливає з їхньої суті.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.62 Закону
України «Про виконавче провадження» і
п.5.11 Інструкції про проведення
виконавчих дій, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України від 15
грудня 1999 року №74/5, реалізація
арештованого майна проводиться на
прилюдних торгах (аукціонах).

В силу положень п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України
суд захищає порушені, невизнані або
оспорювані права та інтереси.

У той же час, відповідно до ст.391 ЦК
України, ст.109 ЖК України лише власнику
житла та уповноваженим ним особам
належить право вимагати виселення
інших мешканців.

Вищезгаданим рішенням апеляційного
суду Сумської області від 14 серпня 2014
року прилюдні торги та протокол їх
проведення визнано недійсними, а тому
відпали законні підстави набуття
ОСОБА_3 права власності на спірне
нерухоме майно.

Отже його не можна вважати власником
цієї квартири, а тому не вбачається
підстав для задоволення позовних вимог
про виселення.

Наявність у ОСОБА_3 на даний час
свідоцтва про право власності на
квартиру, спір щодо якого (як визнали
сторони) перебуває у провадженні
місцевого суду, не впливає на
правильність вирішення судом даного
спору, з огляду на той факт, що відпала
сама правова підстава за якою цей
правовстановлюючий документ було
видано.

Той факт, що ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 вересня 2014 року (а.с.119)
відкрито касаційне провадження за
скаргою ОСОБА_3 на вищеназване рішення
апеляційного суду Сумської області від
14 серпня 2014 року, не є підставою для
висновку про незаконність
оскаржуваного в даній справі рішення
місцевого суду.

Помилкове посилання судом першої
інстанції і на ст.388 ЦК України, яка
регулює право власника на витребування
майна, не призвело до неправильного
вирішення спору, а тому в силу ч.2 ст.308
ЦПК України не може бути підставою для
скасування правильного по суті та
справедливого рішення.

Інші доводи апеляційної скарги
зазначених висновків також не
спростовують.

Таким чином, оскаржуване рішення
першої інстанції постановлено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, є законним та
обґрунтованим, а тому підстав для його
зміни чи скасування не вбачається.

Додаткове рішення Зарічного районного
суду м.Суми від 28 листопада 2014 року,
яким вирішено позовні вимоги про
зняття з реєстраційного обліку, не
оскаржувалось.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в
а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 18 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -