АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/3462/2014
Головуючий в І інстанції: Шульга К.М.
Доповідач: Вейтас І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року грудня місяця 15 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Вейтас
І.В.Суддів:Цуканової І.В. Склярської
І.В.при секретарі:Благовещенській О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Скадовського районного суду
Херсонської області від 20 жовтня 2014
року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя
особа ОСОБА_7, про припинення права на
частку у спільному майні, -

В С Т А Н О В И
Л А:

Позивач звернулась до суду з вказаним
позовом посилаючись на те, що вона є
співвласником - власником ? частини (740,5
кв.м.) земельної ділянки по АДРЕСА_1
загальною площею 0,1481 га, іншими
співвласниками вказаної земельної
ділянки є ОСОБА_7, з часткою 3/8, що
становить 555,37 кв.м. та ОСОБА_5 з часткою
1/8, що становить 185,12 кв.м.. Посилаючись
на те, що частка ОСОБА_5 в спільному
майні є незначною і не може бути
виділена в натурі без втрати її
цільового призначення, припинення
права ОСОБА_5 на частку у спільному
майні не завдасть відповідачці
істотної шкоди, посилаючись на
положення ст. 365 ЦК та ст.88 ЗК України
просила суд припинити право власності
ОСОБА_5 на 1/8 частину земельної ділянки
АДРЕСА_1 та визнати за нею - ОСОБА_6,
право власності на 1/8 частину вказаної
земельної ділянки, стягнувши на
користь відповідача вартість вказаної
частки в якості компенсації за її
частку у спільному майні.

Рішенням Скадовського районного суду
Херсонської області від 20 жовтня 2014
року позов ОСОБА_6 задоволено,
припинено право власності ОСОБА_5 на 1/8
частку земельної ділянки площею 185,1
кв.м. (кадастровий номер 65247555:048:0002
загальною площею 1481 кв.м.), що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Визнано за ОСОБА_6 право власності на
вказану 1/8 частку земельної ділянки та
ухвалено виплатити на користь ОСОБА_5
вартість частки у розмірі 21037 грн. за
рахунок коштів, внесених ОСОБА_6 на
депозитний рахунок ТУДСА України в
Херсонській області по квитанції № 166
від 21 серпня 2014 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_8, яка діє від імені ОСОБА_5,
вказує, що суд припиняючи право
власності ОСОБА_5 на частку земельної
ділянки, безпідставно керувався
положеннями ст.365 ЦК України, оскільки
підстави припинення права власності на
землю закріплені у ст.140 ЗК України і
мають вичерпний перелік. Посилаючись
судом на порушення норм матеріального
права просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції прийшов до висновку про
наявність підстав, передбачених ст.365
ЦК України, для припинення права
відповідача на частку у спільному
майні за вимогою інших співвласників і
таке припинення не завдасть істотної
шкоди її інтересам та членам її сім`ї.

Колегія суддів вважає такий висновок
суду першої інстанції правильним
виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що
співвласниками земельної ділянки
площею 0,1481 га для індивідуального
житлового будівництва, що розташована
по АДРЕСА_1, кадастровий номер 65247555:048:0002
є позивач ОСОБА_6 - 1/2 частка (а.с.12,13),
третя особа - ОСОБА_7 - 3/8 частки (3/4
частки від ? частки ) та відповідач
ОСОБА_5 - 1/8 частка (1/4 частка від ? частки)
(а.с.14,15).

Доводи апеляційної скарги про
недопустимість застосування статті 365
ЦК України для припинення права на
частку у спільному майні - земельній
ділянці, колегія суддів не приймає до
уваги, як підставу для скасування
рішення суду, як такі, що є юридично
безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.365 ЦК України право
особи на частку у спільному майні може
бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною;
спільне володіння і користування
майном є неможливим; таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї. Суд
постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Згідно ч.1 ст. 181 ЦК України до нерухомих
речей (нерухоме майно, нерухомість)
належать земельні ділянки, а також
об'єкти, розташовані на земельній
ділянці, переміщення яких є неможливим
без їх знецінення та зміни їх
призначення.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЗК України
володіння, користування та
розпорядження земельною ділянкою, що
перебуває у спільній частковій
власності здійснюється за згодою всіх
співвласників згідно з договором, а у
разі недосягнення згоди у судовому
порядку. Згідно з ч. 3 цієї статті
учасник спільної часткової власності
має право вимагати виділення належної
йому частки із складу земельної
ділянки як окремо, так і разом з іншими
учасниками, які вимагають виділення, а
у разі неможливості виділення частки
вимагати відповідної компенсації.

Отже сукупний аналіз зазначених норм
вказує про те, що законодавством не
встановлено обмеження щодо припинення
права на частку у спільному майні -
конкретній земельній ділянці, оскільки
земельна ділянка є нерухомою річчю,
окремим об'єктом права власності, а
перерахований в ст.140 ЗК України
перелік підстав припинення права
власності на землю, з врахуванням
положень та норм, які передбачені, як
Земельним Кодексом України так
Цивільним Кодексом України не є
вичерпним.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
можливість припинення права на частку
відповідача у спільному майні з тих
підстав, що її частка є незначною і не
може бути виділена в натурі, річ є
неподільною, таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
відповідача та членам її сім`ї,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 183 ЦК України
неподільною є річ, яку не можна
поділити без втрати її цільового
призначення.

Цільове призначення спірної земельної
ділянки є будівництво та
обслуговування житлового будинку.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи №
021/2014, проведеної експертом Салтиковим
О.С. 25.06.2014 року, провести розподіл
земельної ділянки кадастровий номер
:01:048:0002, загальною площею 1481 кв.м.,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1, з
виділом 1/8 частки площею 185,1 кв. м., в
натурі з урахуванням цільового
призначення, архітектурно-будівельних,
санітарних та протипожежних норм і
правил неможливо (а.с.73-94).

Не погоджуючись з вказаним висновком
експерта позивач надала суду першої
інстанції містобудівний розрахунок
«Будівництво житлового будинку на 1/8
частині ділянки за адресою АДРЕСА_1»,
виготовлений ПП «СанВінд» (а.с.112-117).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, щодо
неприйняття до уваги вказаного
розрахунку, як доводу про можливість
використання земельної ділянки за
цільовим призначенням - будівництво та
обслуговування житлового будинку,
оскільки в наданому містобудівному
розрахунку виготовленому ПП «СанВінд»
не враховано ряд вимог ДБН 360-92**
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень». В їх
числі положення п.3.26 абз.2, за якими
садибна забудова площею ділянок менше
600 кв.м. повинна забезпечуватися
централізованим водопроводом, а
малоповерхова забудова площею
приквартирних ділянок менше 300 кв.м. -
водопроводом і каналізацією.

На спірній земельній ділянці відсутня
каналізація.

Колегія суддів не бере до уваги
пояснення представника відповідача
ОСОБА_8 стосовно можливості розміщення
в будинку стаціонарного септику
(біотуалету), оскільки відповідно до
держаних будівельних норм
«Каналізація. Зовнішні мережі та
споруди. Основні положення
проектування. ДБН В.2.5.75:2013»
«каналізація - це комплекс мереж та
інженерних споруд, а також технічних та
санітарних заходів, які забезпечують
організоване приймання, відведення та
очищення стічних вод з подальшим їх
використанням, або випуском у водні
об'єкти, а також перероблення відходів
каналізаційних споруд для подальшої їх
утилізації», і тому встановлення
стаціонарного септику (біотуалету) на
земельній ділянці площею 185 кв.м., не
забезпеченої каналізацією, буде
порушенням вищевказаних держаних
будівельних норм.

Отже, враховуючи висновок судової
будівельно-технічної експертизи №
021/2014, містобудівний розрахунок
виготовлений ПП «СанВінд», в якому не
враховано ряд вимог передбачених
держаними будівельними нормами, а
також враховуючи пояснення експерта
Салтикова О.С. та архітектора Луцика
С.П., надані ними під час розгляду
справи апеляційним судом, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції зроблено правильний
висновок, що частка ОСОБА_5 в спільному
майні - земельній ділянці, є незначною і
не може бути виділена в натурі, без
втрати її цільового призначення.

Відповідач ОСОБА_5 має на праві
приватної власності житло -
двокімнатну квартиру, що не
заперечується представниками сторін, і
тому припинення частки у спільному
майні - земельній ділянці, яка не може
бути виділена в натурі без втрати
цільового призначення (будівництво та
обслуговування житлового будинку), не
завдасть їй та членам її сім`ї істотної
шкоди.

Доводи представників відповідача,
заявлені під час розгляду справи в
апеляційному порядку, стосовно того, що
позов про припинення права на частку в
майні подано лише одним співвласником,
колегія суддів не бере до уваги, як
підставу для скасування рішення суду,
оскільки другий співвласник - ОСОБА_7
приймала участь у справі в якості
третьої особи, мала можливість заявити
самостійні вимоги, щодо предмета спору,
однак цього не зробила. І оскільки суд,
відповідно до положень ст.ст.3,11 ЦПК
України розглядає цивільні справи не
інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог, то не звернення ОСОБА_11 з
вказаним позовом не є підставою для
відмови в задоволенні позову ОСОБА_12.

Зважаючи на наведені обставини,
колегія суддів вважає, що підстав для
скасування рішення суду немає,
оскільки воно постановлено правильно,
у відповідності до вимог норм
матеріального та процесуального права,
в межах заявлених вимог, на підставі
наданих сторонами доказів, досліджених
в судовому засіданні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 315
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Скадовського районного суду
Херсонської області від 20 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: