Справа № 214/8266/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 грудня 2014 року Саксаганський
районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

при секретарі - Ткаченко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, у м. Кривому
Розі, цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Територіальної
громади м. Кривого Рогу в особі
Саксаганської районної у м. Кривому
Розі ради про встановлення фактичного
володіння на праві спільної сумісної
власності нерухомим майном та визнання
права власності на 1/2 частину житлової
квартири, про визнання права власності
на спадкове майно у порядку
спадкування за законом, третя особа -
Відділ державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Криворізького міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом, який надалі
уточнив та в уточненому позові просить
визнати за ним право власності на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1 за законом та
право власності на іншу 1/2 частку цієї
квартири в порядку спадкування за
законом після смерті матері - ОСОБА_2,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. В
обґрунтування уточнених позовних
вимог посилається на те, що йому та його
матері ОСОБА_2 на підставі дублікату
Свідоцтва про право власності на житло
від 21.10.1998 року, виданого 17.05.2006 року
згідно з розпорядженням УЖКГ від 11.05.2006
року за №80, на праві приватної спільної
сумісної власності належала квартира
АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.
Після її смерті відкрилась спадщина у
вигляді належної їй частки вказаної
квартири. З метою прийняття цієї
спадщини він звернувся до Першої
Криворізької державної нотаріальної
контори за отриманням Свідоцтва про
право на спадщину, однак отримав
відмову через відсутність державної
реєстрації права власності на вказану
квартиру в уповноваженому на те органі
та для вирішення цього питання йому
було рекомендовано звернутись до суду.

Позивач у судове засідання надав
письмову заяву, в якій уточнені позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
просив розглянути справу за його
відсутності.

Представник відповідача в судове
засідання також надала письмову заяву,
в якій не заперечила проти задоволення
уточнених позовних вимог та просила
суд розглянути справу за її
відсутності.

Представник третьої особи в
судове засідання не з'явилась, але
надала письмову заяву, в якій не
заперечила проти пред'явлених позовних
вимог та просила суд розглянути справу
за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступного.

Так, згідно дублікату Свідоцтва про
право власності на житло, виданого
17.05.2006 року, згідно з розпорядженням
УЖКГ від 11.05.2006 року за №80, замість
втраченого Свідоцтва про право
власності на житло від 21.10.1998 року,
позивачу та ОСОБА_2 на праві приватної
спільної сумісної власності належала
квартира АДРЕСА_1 (а.с.11).

ОСОБА_2 є матір'ю позивача (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (а.с.15).

Після її смерті відкрилась спадщина у
вигляді належної їй частки зазначеної
квартири.

З метою прийняття цієї спадщини
позивач звернувся до Першої
Криворізької державної нотаріальної
контори за отриманням Свідоцтва про
право на спадщину, однак отримав
відмову через відсутність реєстрації
права власності на вказану квартиру в
уповноваженому на те органі та для
вирішення цього питання йому було
рекомендовано звернутись до суду
(а.с.17).

Разом з тим, намагаючись зареєструвати
право власності на вказану квартиру
позивач звернувся із відповідною
заявою до державного реєстратора прав
на нерухоме майно, однак також отримав
відмову та йому було рекомендовано
звернутись до суду (а.с.19).

Отже, розглядаючи пред'явлені
позовні вимоги, суд приходить до
наступного.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, що засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст. 368 ЦК України
спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 370 ЦК
України, у разі виділу частки із майна,
що є у спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду. Виділ частки
із майна, що є у спільній сумісній
власності, здійснюється у порядку,
встановленому статтею 364 ЦК України.

Так, у зв'язку з тим, що судом не
встановлено ніякої домовленості між
співвласниками про інший розмір часток
в приватній спільній сумісній
власності у вигляді належної їм
вказаної квартири, суд доходить
висновку, що частка кожного із
співвласників у цій квартирі є рівною
та складається із 1/2 її частки.

Разом з тим, відповідно до ст. 1261 ЦК
України у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Так, спадкоємцем першої черги
після смерті ОСОБА_2 є її син - позивач у
справі ОСОБА_1 (а.с.10).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України
для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Отже, суд уважає, що позивач будучи
спадкоємцем першої черги після смерті
ОСОБА_2, є таким, що прийняв зазначену
спадщину, так як на день відкриття
спадщини постійно проживав із
спадкодавцем (а.с.18) і у встановлений ч. 1
ст. 1270 ЦК України строк не заявив про
відмову від неї.

Окрім того, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову. Якщо визнання
відповідачем позову суперечить закону
або порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у прийнятті визнання
відповідачем позову і продовжує
судовий розгляд.

Таким чином, оскільки представник
відповідача визнала пред'явлені
позовні вимоги (а.с.38) та з матеріалів
справи не вбачається, що визнання
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
та зважаючи на вище викладене, суд
приходить до висновку про задоволення
позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 364, 368, 370, 392, 1261, 1268, 1270 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 15, 174, 209, 256-258, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Уточнену позовну заяву ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
1/2 частку квартири АДРЕСА_1, на підставі
дублікату Свідоцтва про право
власності на житло, виданого 17.05.2006
року, згідно з розпорядженням УЖКГ від
11.05.2006 року за №80, замість втраченого
Свідоцтва про право власності на житло
від 21.10.1998 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
1/2 частку квартири АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після смерті
матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
В.В. Попов.