Справа № 357/6664/14 Головуючий у І
інстанції Ярмола О.Я.Провадження №
22-ц/780/6498/14 Доповідач у 2
інстанції ІвановаКатегорія 38
УХВАЛА

Іменем України

11 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Сліпченка О.І.

при секретарі - Франюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 09 жовтня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: Головне управління
юстиції в Київській області, ОСОБА_3 про
усунення від права на спадкування -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року позивачка звернулася
до суду з вказаним позовом мотивуючи
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 83 років
помер її батько ОСОБА_4, який був важко
хворий, потребував стороннього догляду
та допомоги. Зазначила, що вони є дітьми
померлого ОСОБА_4 і вона доглядала
батька і надавала йому належну
допомогу, але з липня 2013 року
відповідачка ОСОБА_2 взялася
одноособово доглядати за хворим
батьком, але її формальний
безвідповідальний підхід до
організації лікування батька призвів
до погіршення його стану.

При цьому зазначила, що відповідачка
ОСОБА_2 заперечувала проти спілкування
з нею батька, спонукала останнього
змінити умови заповіту, після чого
батько суттєво збільшив свою частку у
спадщині. Тому позивачка посилаючись,
що безконтрольними,
безвідповідальними діями та
бездіяльністю відповідача було
спричинено погіршення стану здоров'я
спадкодавця, що є підставою для
усунення відповідачки ОСОБА_2 від права
на спадщину у відповідності до норми
ч.2, ч.5 ст. 1224 ЦК України, просила
задовольнити її позов.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 09 жовтня 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням позивачка
подала апеляційну скаргу, просить
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким позов задовольнити.

Посилається на упередженість підходу
суду у оцінці обставин та доказів по
справі, що призвело до істотних
порушень матеріального та
процесуального права, невірних
висновків суду по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення
учасників, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4 помер,
спадкоємцями якого є його діти, сторони
та третя особа у справі, ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3

Померлий ОСОБА_4 15.07.2013 року склав
заповіт в якому розпорядився, що його
житловий будинок з господарськими і
побутовими будівлями в АДРЕСА_1,
земельну ділянку площею 0,2500 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд, земельну ділянку площею 0,1509 га
для ведення особистого підсобного
господарства і земельну ділянкау
площею 0,7800 га для ведення особистого
селянського господарства успадкує
донька ОСОБА_2, відповідач у справі, а
земельну ділянку площею 3,5890 га для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
успадкує в рівних частках донька
ОСОБА_1, позивач у справі, та син ОСОБА_3,
третя особа у справі.

Вирішуючи спір та відмовляючи у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачка
по справі не надала суду достатніх та
допустимих доказів ухилення
відповідачки від надання допомоги
своєму хворому батькові Також, позивач
не подала доказів в підтвердження
спонукання ОСОБА_2 спадкодавця змінити
заповіт.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з таких підстав.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Згідно ч.2 ст. 1224 ЦК України не мають
права на спадкування особи, які умисно
перешкоджали спадкодавцеві скласти
заповіт, внести до нього зміни або
скасувати заповіт і цим сприяли
виникненню права на спадкування у них
самих чи в інших осіб або сприяли
збільшенню їхньої частки у спадщині.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані. Положення цієї
статті поширюється на всіх
спадкоємців, у тому й числі на тих, хто
має право на обов'язкову частку у
спадщині, а також на осіб, на користь
яких зроблено заповідальний відказ.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4, був інвалідом ІІ групи, останні
роки свого життя був хворий, мав
онкологічне захворювання ІV стадії, в
грудні 2008 року переніс операцію
передміхурової залози, неодноразово
проходив медичні обстеження, здавав
чисельні аналізи, з початку 2013 року
проходив курс хіміотерапії, будучи
пацієнтом по новій експериментальній
програмі лікування у військовому
клінічному госпіталі м. Києва.

Судом встановлено, що позивачка та
відповідачка доглядали хворого батька,
позивачка доглядала за батьком в
період з 21.02.2013 р. по 23.04.2013 р., з 18.03.2013 р.
по 21.03.2013 р. коли він перебував на
стаціонарному лікуванні у військовому
клінічному госпіталі в м. Києві. А з
23.04.2013 року ОСОБА_4 відбув до м. Біла
Церква, до другої дочки, ОСОБА_2, яка зі
своїм сином, також, опікувалися
лікуванням ОСОБА_4, доставляли на здачу
аналізів, доглядали його. Встановленим
є те, що з кінця травня 2013 року ОСОБА_4
повернувся проживати в своє помешкання
в АДРЕСА_1 де його доглядом займалася
особисто відповідачка і, також, для
цілодобового та постійного догляду
вона найняла доглядальницю, оплачувала
її послуги.

Позивачка посилалась на те, що
відповідачка неналежно доглядала
батька, який через вік і тяжку хворобу
був у безпорадному стані та вважає, що
відповідачка спонукала батька змінити
умови заповіту в наслідок чого
збільшилася її частка у спадщині.

Перевіряючи доводи позивачки, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що ці доводи
ґрунтуються на припущеннях, позивачка
не довела свого позову, що є її
обов'язком відповідно до засад
змагальності процесу за ст.10 ЦПК
України. При цьому суд створив всі
умови для змагального процесу.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_1 є обґрунтованим,
ухвалюючи його не було порушено норм
цивільного процесуального
законодавства й правильно застосовано
норми матеріального права, доводи
апеляційної скарги не можуть бути
підставою для його скасування, тому
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 09 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :