АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2415/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3691/14
Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К.
Доповідач Карпушин Г. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:
головуючого судді: Карпушина Г.Л.;
суддів: Корнієнка В.І., Бутенко С.Б. при
секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за апеляційними скаргами комунального
підприємства "Житлово-експлуатаційна
організація №2" Полтавської міської
ради та територіальної громади в
особі Полтавської міської ради на
рішення Київського районного суду м.
Полтави від 29 жовтня 2014 року по справі
за позовом комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційної організації
№2" до ОСОБА_1 про визнання особи такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням, треті особи -
територіальна громада м. Полтави в
особі Полтавської міської ради,
управління майном комунальної
власності міста виконавчого комітету
Полтавської міської ради, управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Полтавської
міської ради, управління державної
міграційної служби України в
Полтавській області, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 29 жовтня 2014 року відмовлено
комунальному підприємству
«Житлово-експлуатаційна організація
№2» в задоволенні їх позову до ОСОБА_1 в
повному обсязі.

З даним рішенням суду не погодилися
комунальне підприємство
"Житлово-експлуатаційна організація
№2" Полтавської міської ради та
територіальна громада в особі
Полтавської міської ради та подали на
нього окремі апеляційні скарги, в яких
прохають рішення Київського районного
суду м. Полтави від 29 жовтня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги комунального
підприємства «Житлово-експлуатаційна
організація №2» задовольнити в повному
обсязі.

Апелянти вважають рішення місцевого
суду таким, що постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а також
посилаються на те, що судом неповно
з'ясовані обставини справи, що мають
суттєве значення для вирішення даного
спору.

Судове засідання проводилось за участі
представників КП «ЖЕО№2», управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Полтавської
міської ради та відповідача ОСОБА_1, за
відсутності інших осіб, які будучи
належним чином та завчасно
повідомленими про час і місце слухання
справи в судове засідання не з'явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів,
приходить до висновку, що скарги не
підлягають до задоволення за наступних
підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
передбачено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог позивача, місцевий суд виходив з
приписів статті 71 ЖК України.
Враховуючи те, що позивачем не доведено
той факт, що відповідач ОСОБА_1 не
проживає в кімнаті №13 адресою: АДРЕСА_1,
суд прийшов до висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив та оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, що
згідно довідки КП «ЖЕО №2» від 16.04.2014
року ОСОБА_2 була зареєстрована та
проживала за адресою АДРЕСА_1 з 21.02.1992
року по 25.06.2010 року. Разом з нею
зареєстрований ОСОБА_1 як квартирант з
19.10.2007 року. Згідно довідки від 28.12.2007
року виданої ЖЕО №7 ОСОБА_1
зареєстрований у вищевказаній кімнаті
як онук, тобто є членом сім'ї.

Згідно актів, складених 27.08.2013 року,
14.11.2013 року вбачається, що ОСОБА_1 в
будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 з 2010
року і по теперішній час не проживає.
Проте, згідно показів свідків
встановлено, що при складанні даних
актів, кімната де мешкає ОСОБА_1 не
відкривалась та не перевірялось
наявність в ній його речей. Крім того
свідки підтвердили факт проживання
відповідача.

З матеріалів справи також вбачається,
що ОСОБА_1 уклав договори про надання
послуг з постачання холодної води і
водовідведення від 04.02.2013 року, договір
про користування електричною енергією
від 24.01.2013 року.

Статтею 71 ЖК України передбачено, що
при тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени сім'ї
були відсутні з поважних причин понад
шість місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання
особи такою, що втратило право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів погоджується з висновками
місцевого суду, так як вони
відповідають зібраним у справі
доказам, надана належна оцінка,
правильно визначена юридична природа
правовідносин і закон який їх регулює.

Доводи апелянтів про належне
підтвердження факту не проживання
відповідача, актами наданими до суду, є
необґрунтованими оскільки спростовані
показаннями свідків в судовому
засіданні, які брали участь при
складанні актів. Крім того згідно
доказів поданих відповідачем,
причинами не постійної присутності
останнього в зайнятому приміщенні є
виконання трудових обов'язків.

Інші доводи, щодо статусу відповідача
відповідно до якого останній був
зареєстрований у квартирі та його прав
на користування нею, колегією суддів не
беруться до уваги, оскільки вони
виходять за межі вимог заявлених
позивачем в суді першої інстанції та
доводів заявлених останніми на їх
обґрунтування.

Доводи апелянтів щодо неможливості
користування відповідачем квартирою у
зв'язку з відсутністю газо та
електропостачання, також не
заслуговують на увагу, так як
спростовані власними пояснення
представника апелянта в суді
апеляційної інстанції, відповідно до
яких спірне жиле приміщення, являє
собою квартиру у вигляді окремої
кімнати із загальною кухнею та
санвузлом, наявність яких не виключає
можливість відповідача їх
користуванням та відповідно
користування житлом.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційних скарг не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи, а
тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, 308 ,314,315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги комунального
підприємства "Житлово-експлуатаційна
організація №2" Полтавської міської
ради та територіальної громади в
особі Полтавської міської ради -
відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 29 жовтня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Г.Л. Карпушин