АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8677/14
Головуючий 1 інст. - Бондарева І.В.
Справа №2033/7638/2012
Категорія : договірні
Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О.,
Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит»

на рішення Фрунзенського районного
суду м.Харкова від 04 листопада 2014 року

по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2012 року ПАТ «Банк «Фінанси та
кредит» звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позовних вимог ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» вказувало, що
25 грудня 2007 року між ним та ОСОБА_1 був
укладений договір про відкриття
відновлювальної кредитної лінії, за
яким відповідачка отримала в тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
зворотності, строковості та платності
кредитні ресурси шляхом відкриття на
картковий рахунок відповідачки, на
якому враховуються операції, що
здійснюються з використанням картки Visa
Classic №4146 3201 0002 3844, відновлювальної
кредитної лінії з розміром кредитного
ліміту в сумі 5 000 доларів США зі
сплатою 15% річних за користування
кредитними ресурсами в строк до 20
грудня 2009 року. Зобов'язання за
договором відповідачка не виконує,
станом на 14 вересня 2012 року сума
заборгованості відповідачки за
договором складає 318 908,54 грн.

Тому, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
просило суд стягнути з ОСОБА_1 на
користь позивача заборгованість за
кредитом по договору про відкриття
кредитної лінії від 25 грудня 2007 року,
яка складається з пені за прострочення
погашення кредиту у розмірі 238 314,88
грн., сума заборгованості по ПК без
урахування пені за прострочені платежі
у сумі 80 593,66 грн., а всього на загальну
суму 318 908,54 грн.; а також стягнути з
відповідачки на користь Банку витрати
по сплаті судового збору у сумі 3 189,08
грн.

У судовому засіданні представник
відповідачки позовні вимоги не
визнала, просила застосувати строки
позовної давності та відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Рішенням Фрунзенського районного суду
м.Харкова від 04 листопада 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» ставить питання
про скасування рішення суду першої
інстанції з ухваленням нового рішення,
яким позовні вимоги задовольнити.

В обгрунтування доводів апеляційної
скарги заявник посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
вказує, що строк дії кредитного
договору встановлено до 20 грудня 2009
року, тоді як апеляційна скарга подана
лише 13 грудня 2012 року, тобто в межах
трирічного строку позовної давності.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
приймали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу не підлягаючою
задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем при зверненні до суду
пропущений строк позовної давності,
оскільки відповідачкою останній
платіж за кредитним договором
здійснено у період з 01 грудня 2008 року по
31 грудня 2008 року, тому строк на
звернення закінчився 01 січня 2012 року.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що 25 грудня 2007 року між ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 був
укладений договір про відкриття
відновлювальної кредитної лінії, за
яким відповідачка отримала в тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
зворотності, строковості та платності
кредитні ресурси шляхом відкриття на
картковий рахунок відповідачки, на
якому враховуються операції, що
здійснюються з використанням картки Visa
Classic №4146 3201 0002 3844, відновлювальної
кредитної лінії з розміром кредитного
ліміту в сумі 5 000 доларів США зі
сплатою 15% річних за користування
кредитними ресурсами в строк до 20
грудня 2009 року (а.с.3).

Станом на 14 вересня 2012 року сума
заборгованості відповідачки за
договором становить 318 908,54 грн., яка
складається з: пені за прострочення
погашення кредиту у розмірі 238 314,88 грн.
та суми заборгованості по ПК без
урахування пені за прострочені платежі
у розмірі 80 593,66 грн. (а.с.6).

Так, згідно частини 1 статті 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до договору про відкриття
відновлювальної кредитної лінії від 20
грудня 2007 року картка Visa Classic №4146 3201 0002
3844 видана відповідачці строком на 2
роки (а.с.67, 71).

Матеріали справи свідчать та сторонами
не заперечується, що в межах строку дії
картки, а саме, у листопаді 2008 року
ОСОБА_1 здійснила останній платіж за
кредитним договором.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України). У випадку неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Така правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
06.11.2013 року № 6-116 цс 13 , яка відповідно до
приписів ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є
обов`язковою для всіх суб`єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

Частиною 4 статті 267 ЦК України
передбачено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови від позову.

Як роз'яснено Пленумом Верховного Суду
України в постанові від 18 грудня 2009
року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі», встановивши, що
строк для звернення з позовом
пропущено без поважної причини, суд у
рішенні зазначає про відмову в позові з
цих підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною у
спорі, зробленою до ухвалення ним
рішення, крім випадків, коли позов не
доведено, що є самостійною підставою
для цього.

Представником відповідача під час
розгляду справи заявлене клопотання
про відмову у задоволенні позовних
вимог через пропуск строку позовної
давності (а.с.78-79).

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, постановлено
з дотриманням вимог матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307,
ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» - відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду
м.Харкова від 04 листопада 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: