АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Шаховніна О.М.
Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Крижанівської Г.В., Оніщука М.І.,

при секретарі
Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1,
який діє на підставі довіреності від
імені та в інтересах ОСОБА_2, на ухвалу
Подільського районного суду м. Києва
від 30 вересня 2014 року про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України до виконання зобов'язань за
виданим 26 липня 2013 року Ірпінським
міським судом Київської області
виконавчим листом про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу за
договором позики та судових витрат,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 30 вересня 2014 року задоволено
подання головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України.

Тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України до виконання
зобов'язань за виданим 26 липня 2013 року
Ірпінським міським судом Київської
області виконавчим листом про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
суми боргу за договором позики в
розмірі 3548767 грн. 35 коп.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 просить вказану ухвалу суду
скасувати та постановити нову ухвалу,
якою відмовити в задоволенні подання
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України. Посилається на неповне
з'ясування та недоведеність обставини,
що мають значення для справи, а також на
порушення норм матеріального та
процесуального права. Звертає увагу на
те, що державним виконавцем не було
доведено ухилення ОСОБА_2 від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду.

В апеляційній інстанції представник
ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та
просить її задовольнити.

В судове засідання представник
Відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області не з'явився,
повідомлений про місце і час розгляду
справи, а тому судова колегія дійшла
висновку про можливість слухання
справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення представника
ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку про наявність підстав для
задоволення апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 03 жовтня 2011 року
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
суми боргу за договором позики від 15
липня 2009 року в розмірі 3548767 грн. 35 коп. а
також судові витрати в сумі 1820 грн.

На виконання вказаного рішення 26 липня
2013 року Ірпінським міським судом
Київської області було видано
виконавчий лист №2-68/2012 (а. с. 6).

30 липня 2013 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області Чертком О.Ф. було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання виданого 26 липня 2013 року
Ірпінським міським судом Київської
області виконавчого листа №2-68/2012,
боржнику надано строк для
добровільного виконання рішення у
строк 7 днів з моменту винесення
постанови (а. с. 10).

Також, 30 липня 20213 року державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
Чертком О.Ф. було винесено постанову
про накладення арешту на все майно
боржника в межах суми стягнення 3550587,35
грн. (а. с. 13).

30 січня 2014 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
було винесено постанову про розшук
майна боржника, а саме транспортних
засобів, які належать ОСОБА_2 (а. с. 24-25).

Відповідно до даних з реєстру прав
власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, ОСОБА_2 є власником
земельних ділянок на території
Київської області, домоволодінь та
складських комплексів (а. с. 33-54). 26
червня 2014 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
в рахунок погашення боргу ОСОБА_3 було
передано наступне майно: офісне
приміщення вбудовано-прибудованого
багатоповерхового будинку загальною
площею 461 кв.м., літера «А» за планом
земельної ділянки, місцезнаходження:
АДРЕСА_1, на загальну суму 1515695,00 грн., що
належить ОСОБА_2 (а .с. 15-20).

23 вересня 2014 року головний державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
Шмідт К.В. звернувся до суду із поданням
про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України на час до
виконання зобов'язань за виданим 26
липня 2013 року Ірпінським міським судом
Київської області виконавчим листом
№2-68/2012.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про задоволення подання головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області, виходячи з того, що
ОСОБА_2 ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з такими висновками суду
першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до п. 2, 5 ст. 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, або громадянинові України,
який має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
у тому випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

При цьому, під ухиленням від виконання
зобов'язань, покладених судовим
рішенням, слід розуміти такі діяння
(дії чи бездіяльність) особи боржника,
які полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею таких
обов'язків.

Задоволення подання державного
виконавця про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України можливе
лише за умови доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання.
Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявність факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання. Саме по собі
невиконання боржником самостійно
зобов'язань не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

На зазначене суд першої інстанції
уваги не звернув та дійшов
безпідставного висновку про
задоволення подання головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області Шмідт К.В.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України
«Про виконавче провадження» боржник
зобов'язаний: утримуватися від
вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення;
надавати у строк, установлений
державним виконавцем, достовірні
відомості про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він володіє
спільно з іншими особами, про рахунки у
банках чи інших фінансових установах;
своєчасно з'являтися за викликом
державного виконавця; письмово
повідомляти державному виконавцю про
майно, що перебуває в заставі або в
інших осіб, а також про кошти та майно,
належні боржникові від інших осіб.

Задовольняючи подання державного
виконавця про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,
суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 у добровільному порядку
виконавчий документ не виконав у
повному обсязі, а тому у разі його
виїзду за кордон буде неможливим або
ускладненим виконання рішення суду.

Разом з тим, саме по собі невиконання
боржником рішення суду у добровільному
порядку не свідчить про ухилення його
від виконання зобов'язань, покладених
на нього рішенням суду.

Звертаючись до суду з поданням,
державним виконавцем не було доведено
вчинення ОСОБА_2 дій, які
унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
покладені на ОСОБА_2 рішенням суду
зобов'язання були частково виконані
шляхом передання ОСОБА_3 офісного
приміщення вбудовано-прибудованого
багатоповерхового будинку загальною
площею 461 кв.м., літера «А» за планом
земельної ділянки, що розміщене за
адресо: АДРЕСА_1, на загальну суму 1515695,00
грн. В процесі виконання виданого 26
липня 2013 року Ірпінським міським судом
Київської області виконавчого листа
№2-68/2012, державним виконавцем було
виявлено інше нерухоме майно, яке
належить ОСОБА_2 Проте, в матеріалах
справи відсутні дані щодо вчинення
державним виконавцем відповідних
виконавчих дій, спрямованих на
звернення на таке майно.

Статтею 33 Конституції України кожному,
хто на законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожен є вільним
залишати будь-яку країну, включно зі
своєю власною. На здійснення цих прав
не може бути встановлено жодних
обмежень, крім тих, що передбачені
законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про
громадянські і політичні права
передбачено, що кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну.

Фізична особа має право на свободу
пересування. Фізична особа, яка досягла
шістнадцяти років, має право на вільний
самостійний виїзд за межі України.
Фізична особа може бути обмежена у
здійсненні права на пересування лише у
випадках, встановлених законом (ст. 313
ЦК України).

Враховуючи викладене, ухвала суду
першої інстанції підлягає скасуванню.
У задоволенні подання головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області Шмідт К.В. про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України на час до
виконання зобов'язань за виданим 26
липня 2013 року Ірпінським міським судом
Київської області виконавчим листом
№2-68/2012 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на
підставі довіреності від імені та в
інтересах ОСОБА_2, задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м.
Києва від 30 вересня 2014 року скасувати
та постановити нову ухвалу.

Відмовити у задоволенні подання
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області Шмідт
КатериниВалеріївни про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України до виконання зобов'язань за
виданим 26 липня 2013 року Ірпінським
міським судом Київської області
виконавчим листом про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу за
договором позики та судових витрат.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий

Судді