АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 635/1677/14-ц
Провадження № 22-ц/790/5066/14
Головуючий 1-ї ін-т. - Полєхін А.Ю.
Категорія - земельні
Доповідач - Тичкова О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

головуючого -
судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії -
Бровченка І.О., Піддубного Р.М.,

при секретарі -
Доля О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Харківського районного суду
Харківської області від 05 червня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, виконавчого комітету
Васищевської селищної ради
Харківського району Харківської
області про визнання недійсним та
скасування державного акту на право
приватної власності на землю та
рішення виконавчого комітету
Васищевської селищної ради
Харківського району Харківської
області від 03 грудня 1980 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2011 року позивач звернувся до
суду з позовом, після уточнення якого (
т. 1 а.с 36-38, 204) просив визнати незаконним
та скасувати рішення Васищевської
селищної ради, протокол № 21,від 03
грудня 1980 року, державний акт ХР 25-64-88372
на ім'я ОСОБА_6, виданий Васищевською
селищною радою рішенням № 202 від 13
жовтня 1998 року; повернути йому в натурі
земельну ділянку площею 690 кв.м в натурі
та всі будівельні споруди,які
розташовані на цій земельній ділянці;
відновити в натурі паркан на межі
землекористування, який ОСОБА_6
зруйнував та підкопав, самовільно
виконуючи скасоване рішення суду
Харківського району від 15.03.1990 року;
зобов'язати ОСОБА_7 та виконком
Васищівської селищної ради виконати
рішення виконкому Васищевської
селищної ради від 25.11.1980 року: перенести
теплицю на 2,0 м від межі
землекористувань, фундамент якої
перекрив збіг атмосферних опадів та
заливає його погреб.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що він є спадкоємцем
власників домоволодіння по АДРЕСА_1 -
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Відповідач є його
сусідом за домоволодінням АДРЕСА_2.
Згідно кадастрових матеріалів від 1955
року ОСОБА_6 надали земельну ділянку
під будівництво житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_2 площею 950 кв.м (
протокол № 24 засідання виконкому
Харківської районної ради № 20/400 від 10
вересня 1959 року), але фактично
зазначена земельна ділянка
відповідачу не надавалася, він
продовжував користуватися будинком
батьків позивача за адресою: АДРЕСА_1.

В 1962 році ОСОБА_8 (батько позивача у
справі) придбав у ОСОБА_10 (матері
відповідача) будинок № 87 (колишній 79),
але з дозволу ОСОБА_8 в цьому будинку
залишився проживати ОСОБА_6, який
згодом його оформив разом з землею як
новий будинок, отримавши підроблені
документи в Васищевській селищній
раді. Крім цього, рішенням виконкому
Васищевської селищної ради, протокол
№ 21, від 03 грудня 1980 року земельну
ділянку по домоволодінню № 85 було
збільшено на 690 кв.м. за рахунок землі
ОСОБА_8, без згоди останнього. При цьому
для районної ради та БМБТІ було подано
два зовсім різних рішення селищної
ради: для райради - рішення від 09 грудня
1980 року, для БТІ - рішення від 03 грудня
1980 року. За таких обставин відповідач
незаконно отримав у власність частину
земельної ділянки позивача та
продовжує користуватися земельною
ділянкою та будинком, що був придбаний
батьком позивача у матері відповідача.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 05 червня 2014
року у задоволенні позову було
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про задоволення позову. В
обґрунтування апеляційної скарги
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи та обговоривши наведені в
скарзі доводи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи позивачу у задоволенні
позову, суд першої інстанції керувався
ст. ст. 118-126 Земельного кодексу України
(надалі ЗК України), 10, 11, 60, 88 Цивільного
процесуального кодексу України (надалі
ЦПК України) та виходив з того, що
позивач не надав суду доказів того, що
оскаржуваним рішенням Васищевської
селищної ради Харківського району
Харківської області від 03.12.1980 року
порушено будь-які норми матеріального
права чи інтереси третіх осіб. Також, на
думку суду першої інстанції, позивач не
довів недійсності державного акту
ОСОБА_6 на право приватної власності на
земельну ділянку, не навів підстав для
скасування державної реєстрації права
власності останнього та підстав для
повернення земельної ділянки позивачу.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції і підтверджується
матеріалами справи, ОСОБА_4 проживає в
будинку АДРЕСА_1. Документи, що
підтверджують право власності
позивача на зазначений будинок, суду
першої та апеляційної інстанції не
надані.

Згідно матеріалів інвентаризаційної
справи Харківського районного бюро
технічної інвентаризації право
власності на зазначений будинок не
оформлено. А саме: будинок № 87 (колишній
79) належав ОСОБА_11 на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 10.03.1961 року ( Т.2. а.с. 115) . Після смерті
ОСОБА_11 зазначений будинок успадкувала
ОСОБА_10 ( мати відповідача у справі) ( Т.2
а.с. 116), яка 18 липня 1962 року продала його
ОСОБА_8 (батьку позивача у справі) ( Т.2
а.с. 117-118). Рішенням виконкому
Васищевської селищної ради № 6 від
11.09.1962 року ОСОБА_8 було дозволено
звести новий будинок замість старого,
що пройшов у непридатний стан на
території домоволодіння по АДРЕСА_1 (Т.2
а.с. 119). Згідно матеріалів технічної
інвентаризації будинок було збудовано
в 1966 році, але право власності на нього
досі не оформлено. Площа земельної
ділянки, на якій розташований будинок,
складає 1720 кв.м. ( Т.2 а.с. 120)

Відповідно до пояснень ОСОБА_4, він
прийняв спадщину після смерті матері,
ОСОБА_9 у січні 2000 року шляхом
фактичного вступу в управління
спадковим майном ( Т.2 а.с. 204, 206 - 211),
проте свідоцтво про право на спадщину
він не отримав. Відповідно до ч. 2 ст. 548
Цивільного кодексу Української РСР від
18.07.1963 року № 1540-VI (чинного на момент
смерті ОСОБА_9) прийнята спадщина
визнається належною спадкоємцеві з
моменту відкриття спадщини.

Відповідно до рішення виконкому
Харківського райради депутатів
трудящих від 10.09.1959 року № 400 відповідач
ОСОБА_12 отримав у безстрокове
користування земельну ділянку площею
950 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 для
будівництва житлового будинку (Т.2 а.с.
141). Згідно висновку про можливість
відводу (Т.2 а.с. 144) зазначена земельна
ділянка була надана ОСОБА_6 за рахунок
залишків землі ОСОБА_11 (батька
відповідача) ( залишилося 2100 кв.м.).

Рішенням Васищевської селищної ради,
протокол № 21, від 03 грудня 1980 року, що
оскаржує позивач, було дозволено
ОСОБА_6 тимчасово використовувати
надлишок земельної ділянки, площею 690
кв.м. (Т.2 а.с.153).

26.01.1983 року ОСОБА_6 отримав висновок про
готовність збудованого ним будинку до
експлуатації та реєстрації за ним на
праві особистої власності (Т.2 а.с. 160).

Рішенням Висищевської селищної ради
від 13.10.1998 року № 202 (Т.2 а.с. 169) ОСОБА_6
було надано у власність земельну
ділянку площею 1500 кв.м. для
обслуговування житлового будинку та 200
кв.м. для ведення підсобного
господарства (зазначене рішення ОСОБА_4
не оскаржує). До рішення додається
план земельної ділянки (Т.2 а.с. 170). На
підставі зазначеного рішення 09.11.1998
року ОСОБА_6 отримав державний акт на
право приватної власності на земельну
ділянку площею 1700 кв.м. (Т.1 а.с. 8). 20.05.2013
року ОСОБА_6 подарував будинок АДРЕСА_2
ОСОБА_5 (Т.2 а.с.193-195).

Ухвалою колегії суддів Апеляційного
суду Харківської області від 15 жовтня
2014 року ОСОБА_5 долучена до участі у
справі в якості правонаступника
відповідача - ОСОБА_6 (Т.2 а.с. 196).

В судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції ОСОБА_4
наполягав на скасуванні рішення суду
першої інстанції та задоволенні його
позову про визнання незаконним та
скасування рішення Васищевської
селищної ради, протокол № 21, від 03
грудня 1980 року, державного акту ХР
25-64-88372 на ім'я ОСОБА_6, виданий
Васищевською селищною радою рішенням
№ 202 від 13 жовтня 1998 року.

При цьому пояснив, що всі документи, що
містяться в матеріалах
інвентаризаційної справи, є
підробленими, оскільки земельна
ділянка ОСОБА_6 під забудову фактично
не надавалася, ніякого нового будинку
за адресою АДРЕСА_2 він не будував, а
залишився проживати в будинку, що
придбала мати позивача у 1962 році, що
розташований на земельній ділянці за
адресою: АДРЕСА_1. Оскільки батько
позивача побудував за цією адресою ще й
інший будинок, ОСОБА_4 проживає в ньому,
тобто відповідно до пояснень позивача
на території земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1 знаходиться два
будинки. Крім цього, рішенням виконкому
Васищевської селищної ради, протокол №
21, від 03 грудня 1980 року земельну ділянку
по домоволодінню № 85 було збільшено
на 690 кв.м. за рахунок землі ОСОБА_8, без
згоди останнього.

На підтвердження зазначених обставин
ОСОБА_4 надав: копію рішення від 17.04.1962
року № 138 ( Т. 2 а.с. 89) про надання ОСОБА_13
земельної ділянки площею 0,12 га по
АДРЕСА_2; копію плану розташування
земельної ділянки АДРЕСА_2, відповідно
до даних якого зазначене домоволодіння
належить ОСОБА_14 на підставі рішення
Васищевської сільради від 14.10.1955 року
(Т.2 а.с. 253) та копію рішення № 14 від
18.10.1955 року про реєстрацію за
землекористувачами земельних ділянок
по АДРЕСА_1 (Т.2 а.с. 212) .

Судова колегія вважає, що зазначені
докази не можуть бути достатніми для
висновку про обґрунтованість вимог
позивача, оскільки вони спростовуються
іншими матеріалами справи ( Т.2 а.с. 136 -
195). Зазначені документи свідчать про
те, що питання надання у безстрокове
користування земельної ділянки площею
950 кв.м. відповідачу за рахунок землі, що
знаходилася у користуванні його
батьків за адресою: АДРЕСА_1 (87)
вирішувалося у 1959 році, тобто за 3 роки
до набуття ОСОБА_15 права власності на
цей будинок. На зазначеній земельній
ділянці відповідач збудував будинок №
77 - а ( 85). Чи був вказаний будинок
збудований до надання дозволу на таке
будівництво або після отримання
такого дозволу правового значення не
має, оскільки зазначений будинок був
готовий станом на 1956 рік (Т. 2 а.с. 142, 146),
але прийнятий до експлуатації у
встановленому законом порядку 13.07.1982
року (Т.2 а.с. 158). Висновок про реєстрацію
права власності на будинок надано
16.01.1983 року (Т.2. а.с. 160).

Відповідно до копії рішення виконкому
Васищевської селищної ради, протокол №
21, від 03.12.1980 ОСОБА_6 було дозволено
тимчасове користування надлишком
земельної ділянки 690 кв.м. При цьому
площа земельної ділянки, що фактично
використовувався ОСОБА_8 для
обслуговування будинку АДРЕСА_1 не
змінювалася (Т.2 а.с. 153). Надана
відповідачем копія архівної виписки
від 16.02.1999 року № 20 (Т.1. а.с. 46) не
відповідає змісту копії рішення
виконкому Васищевської селищної ради,
протокол № 21, від 03.12.1980 та в матеріалах
справи БТІ відсутня, у зв'язку з чим
судова колегія не вважає зазначений
документ належним доказом у справі.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 12 ЗК УРСР від
08.07.1970 року, який був чинний у 1980 році,
вирішення питань про надання у
безстрокове чи тимчасове користування
земельних ділянок відносилася до
компетенції селищних рад та їх . Згідно
п.1 ч.1 ст.9 ЗК України від 18.12.1990 року №
561-XII (у редакції, чинній на 1998 рік) до
відання сільських, селищних і
міських районного підпорядкування
Рад народних депутатів у галузі
регулювання земельних відносин на їх
території належить передача земельних
ділянок у власність, надання їх у
користування, в тому числі на умовах
оренди, у порядку, встановленому
статтями 17 і 19 цього Кодексу.

Рішенням виконкому Васищевської
селищної ради від 03.10.1998 року № 202
земельна ділянка, площею 1500 кв.м., для
обслуговування житлового будинку і
ведення особистого селянського
господарства, площею 250 кв.м., у будинку
АДРЕСА_2 передана безоплатно у приватну
власність ОСОБА_6 (Т.2 а.с. 169). ОСОБА_4
зазначене рішення виконкому не
оскаржує.

На підставі зазначеного рішення
Васищевської селищної ради, 09.11.1998 року
ОСОБА_6 було видано державний акт ХР
25-64-88372 на право власності на землю ( Т.2.
а.с. 177). Оскільки селищна рада
розпорядилася зазначеною земельною
ділянкою у межах своєї компетенції, суд
позбавлений можливості дати оцінку
державному акту без оскарження
рішення, що стало підставою для його
видачі.

Зазначений висновок відповідає
правовій позиції, викладеній у
постанові Верховного Суду України у
справі № 6-53цс12 від 31.10.2012 року., що
обов'язкова для всіх судів України,
відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України.

Крім цього, судовою колегією
Апеляційного суду Харківської області
ОСОБА_4 були роз'яснені вимоги ч.4 ст.60
ЦПК України щодо можливості заявити
клопотання про призначення у справі
судової земельно-технічної експертизи,
на вирішення якої поставити питання
відповідності розташування спірної
земельної ділянки на місцевості
координатам, зазначеним у державному
акті на право власності на землю на ім'я
ОСОБА_6, а також поставити питання за
рахунок якої категорії земель було
здійснено збільшення спірної
земельної ділянки. Рік забудови
будинку № 85 (колишній 77-А) можливо
встановити також тільки за допомогою
спеціальний знань, для чого необхідно
призначити у справі судову
будівельно-технічну експертизу.

Проте ОСОБА_16 відповідних клопотань у
судовому засіданні не заявив. Від
призначення судових експертиз у справі
відмовився. Вважав, що в справі
достатньо доказів на підтвердження
його позовних вимог.

За таких обставин, судова колегія
вважає доводи апеляційної скарги не
обґрунтованими та такими, що висновки
суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи те, що в обґрунтування
апеляційної скарги ОСОБА_4 посилався
лише на невідповідність висновків суду
відносно вирішення його позову про
визнання незаконним та скасування
рішення Васищевської селищної ради
від 03 грудня 1980 року, протокол № 21 ,
державного акту ХР 25-64-88372 на ім'я
ОСОБА_6, виданого Васищевською селищною
радою на підставі рішення № 202 від 13
жовтня 1998 року, судова колегія згідно
вимог ст. 303 ЦПК України позбавлена дати
оцінку правильності рішення суду в
іншій частині.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314,
ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 05 червня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: