печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Матійчук Г.О.,

при секретарі:Кравченко В.Ю.,

за участі: представника позивача -
Брусники А.М.,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
цивільну справу за позовом Приватного
акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» до Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року ПрАТ
«ПРОСТО-страхування» звернулося до
Печерського районного суду м. Києва із
позовом до ТзДВ «Страхова компанія
«Альфа-Гарант», ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди. В своєму позові
ПрАТ «ПРОСТО-страхування» просить
стягнути з ТзДВ «Страхова компанія
«Альфа-Гарант» 1890 грн. 42 коп. витрат з
виплати страхового відшкодування та 191
грн. 83 коп. витрат з оплати судового
збору. Крім того, просить стягнути з
ОСОБА_4 510 грн. 00 коп. витрат з виплати
страхового відшкодування та 51 грн. 77
коп. витрат з оплати судового збору.
Обґрунтовуючи позовні вимоги
зазначило, що 12 грудня 2012 року між
Приватним акціонерним товариством
«НДІ ПРЕА» та Приватним акціонерним
товариством «ПРОСТО-страхування» було
укладено договір страхування серії АТК
№ 223592 майнових інтересів власника
автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» д.н.з.
НОМЕР_4. 26 вересня 2013 року в м. Тернополі
на вул. Мазепи відбулася ДТП за участю
автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» д.н.з.
НОМЕР_4 та автомобіля марки «Daewoo Lanos»
д.н.з. НОМЕР_5. Внаслідок вказаної ДТП
зазначені автомобілі отримали
механічні пошкодження. 11 січня 2014 року
приватне акціонерне товариство
«ПРОСТО-страхування» на виконання умов
договору страхування серії АТК № 223592
здійснило страхове відшкодування за
ремонт пошкодженого автомобіля «Toyota Land
Cruiser» д.н.з. НОМЕР_4. Оскільки винним у
вищевказаній ДТП згідно постанови
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 10 жовтня 2013
року було визнано водія автомобіля
марки «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_5, а
цивільно-правову відповідальність
власника вказаного транспортного
засобу було застраховано у Товаристві
з додатковою відповідальністю
«Страхова компанія «Альфа-Гарант» і на
день звернення до суду відшкодування
суми, сплаченої Приватним акціонерним
товариством «ПРОСТО-страхування» на
виконання умов договору страхування
серії АТК № 223592 не здійснено, останнє
просить стягнути з відповідачів цю
суму в примусовому порядку.

Представник Приватного акціонерного
товариства «ПРОСТО-страхування» в
судовому засіданні позов з викладених
у ньому підстав підтримав просив
задовольнити.

Представник Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Альфа-Гарант» проти позову
заперечила, просила відмовити у його
задоволенні.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився,
про місце, день і час розгляду справи
повідомлений належним чином, про
причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 169 ЦПК України
неявка представника в судове засідання
без поважних причин або неповідомлення
ним про причини неявки не є перешкодою
для розгляду справи. За клопотанням
сторони та з урахуванням обставин
справи суд може відкласти її розгляд.

За наведених обставин, враховуючи
згоду осіб, що беруть участь в судовому
засіданні, суд визнав за можливе
розглянути справу у відсутність
ОСОБА_4.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши письмові докази
по справі у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 12
грудня 2012 року між Приватним
акціонерним товариством «НДІ ПРЕА» та
Приватним акціонерним товариством
«ПРОСТО-страхування» було укладено
договір страхування серії АТК № 223592
майнових інтересів власника
автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» д.н.з.
НОМЕР_4, згідно якого останнє взяло під
свій страховий захист майнові інтереси
власника зазначеного автомобіля.

26 вересня 2013 року в м. Тернополі на вул.
Мазепи відбулася ДТП за участю
автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» д.н.з.
НОМЕР_4 та автомобіля марки «Daewoo Lanos»
д.н.з. НОМЕР_5. Внаслідок вказаної ДТП
зазначені автомобілі отримали
механічні пошкодження.

Винним у вищевказаній ДТП згідно
постанови Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 10 жовтня 2013 року визнано
водія автомобіля марки «Daewoo Lanos» д.н.з.
НОМЕР_5.

Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою. Таким чином,
вина ОСОБА_4 встановлена та не підлягає
доказуванню.

На виконання умов договору страхування
серії АТК № 223592 Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Солідарність» було визнано
вищевказану ДТП страховим випадком та
здійснено власнику марки «Toyota Land Cruiser»
д.н.з. НОМЕР_4 страхове відшкодування в
розмірі 6896 грн. 00 коп.

Оскільки винним у вищевказаній ДТП
згідно постанови Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 10 жовтня 2013 року було
визнано водія автомобіля марки «Daewoo
Lanos» д.н.з. НОМЕР_5, а цивільно-правову
відповідальність власника вказаного
транспортного засобу було
застраховано у товаристві з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Альфа-Гарант», приватне акціонерне
товариство «ПРОСТО-страхування»
звернулося до останнього із заявою про
страхове відшкодування, проте вказана
заяву залишено без реагування.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки. Така ж позиція викладена у ст. 27
Закону України «Про страхування».

Відповідно до наведених положень, до
страховика в разі виплати страхового
відшкодування за договором майнового
страхування переходить право вимоги до
особи, відповідальної за завдані
збитки. Перехід права вимоги від
страхувальника до страховика за
договором добровільного страхування є
суброгацією.

Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу
України та ст. 4 Закону України «Про
страхування» предметом договору
страхування можуть бути майнові
інтереси, які не суперечать закону і
пов'язані з: життям, здоров'ям,
працездатністю та пенсійним
забезпеченням (особисте страхування);
володінням, користуванням і
розпоряджанням майном (майнове
страхування); відшкодуванням шкоди,
завданої страхувальником (страхування
відповідальності).

Таким чином, Цивільний кодекс України
та Закон України «Про страхування»
передбачає три види страхування, а саме
особисте, майнове та страхування
відповідальності. Виходячи із
вищезазначеного, можливість
застосування механізму суброгації
обмежена рамками майнового
страхування з урахуванням наведених
приписів.

Суброгація істотно відрізняється від
регресу. Основна відмінність
суброгації від регресу полягає в тому,
що при суброгації переходить існуюче
право з усіма його забезпеченнями, а
регрес породжує нове право. Суброгація
- це перехід прав до третьої особи на
основі закону. Регрес - це право, що
виникає у особи внаслідок платежу. При
суброгації до страховика переходить
право, що вже виникло (з моменту
заподіяння шкоди) у страхувальника.
Право регресу - це право зворотної
вимоги, що виникає у страховика
(регредієнта) до винної особи
(регресату) на тій основі, що страховик
попередньо провів виконання за
страховим зобов'язанням, виплативши
страхове відшкодування
страхувальникові, тобто право регресу
виникає з моменту сплати за третю
особу.

Таким чином, регрес, це нове право, що
виникає у особи внаслідок здійснення
платежу. Право регресу це право
зворотної вимоги страховика до
регресату, через те що страховик
виконав обов'язок за страховим
зобов'язанням. А, отже, у страхуванні
відповідальності, навіть після
виконання зобов'язання страховиком
суброгація не припустима, оскільки
виникають правовідносини із
відшкодування витрат у порядку
регресу.

Роз'яснення про застосування
вищезазначених понять також наведені у
п. 27 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року.
Відповідно до якого, при вирішенні
спорів про право зворотної вимоги
страховика суди повинні розрізняти
поняття «регрес» та «суброгація».
Наприклад, у випадку суброгації
відбувається лише заміна осіб у вже
наявному зобов'язанні (заміна
активного суб'єкта) зі збереженням
самого зобов'язання. У такому разі
страхувальник передає свої права
страховикові на підставі договору і
сприяє реалізації останнім прийнятих
суброгаційних прав. У випадку регресу
одне зобов'язання замінює собою інше,
але переходу прав від одного кредитора
до іншого не відбувається.

З огляду на наведене, суд прийшов до
висновку в даному випадку слід
застосовувати суброгацію.

Відповідно до ч. 18 ст. 9 Закону України
«Про страхування» франшиза - частина
збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно з договором
страхування.

Також відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи.

Таким чином, оскільки франшизу
визначено в сумі 510 грн. 00 коп. і ця сума
не підлягає виплаті товариством з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Альфа-Гарант» у разі
здійсненні страхового відшкодування
її слід стягнути з ОСОБА_4.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Належних та допустимих доказів, в
розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України,
товариством з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Альфа-Гарант» на підтвердження
відшкодування втрат пов'язаних із
здійсненням страхового відшкодування,
суду не надано.

За наведених обставин, суд приходить до
висновку, що позов Приватного
акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» до Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди, є обґрунтованим
та підлягає задоволенню.

Враховуючи, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, то відповідно
до ст. 88 ЦПК України, з Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Альфа-Гарант», підлягає
стягненню 127 грн. 17 коп. витрат з оплати
судового збору. Крім того, з ОСОБА_4 на
користь приватного акціонерного
товариства «ПРОСТО-страхування»
підлягає стягненню 116 грн. 43 коп.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 11, 60‚ 88, 169, 212, 213, 214, 215, 223, 224-233
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Приватного акціонерного
товариства «ПРОСТО-страхування» до
Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Альфа-Гарант», ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Альфа- Гарант» на користь Приватного
акціонерного товариства «ПРОСТО -
страхування» затрати по виплаті
страхового відшкодування в розмірі ПДВ
в сумі 1 167 (одна тисяча сто шістдесят
сім) грн. 16 коп. та 127 (сто двадцять сім)
грн. 17 коп. у відшкодування судового
збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Приватного акціонерного товариства
«ПРОСТО - страхування» затрати по
виплаті страхового відшкодування в
розмірі 1 233 (одна тисяча двісті
тридцять три) грн. 26 коп. та 116 (сто
шіснадцять) грн. 43 коп. у відшкодування
судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через Печерський районний суд
м. Києва.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Г.О.Матійчук