РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2014 року Хмельницький
міськрайонний суд в складі:

головуючої - судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання
Підвальної Є.З.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Полянської
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Хмельницький цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Вищого
професійного училища № 25 про визнання
договору недійсним, -

в с т а н о в и в :

В вересні 2014 року позивач звернулась до
суду з вище вказаним позовом, в якому
просила визнати недійсним договір про
спільну діяльність № 2 від 1.12.2011 року,
посилаючись на те, що його існування є
суперечливим, він не відповідає
чинному законодавству, був результатом
примусу зі сторони керівництва
навчального закладу, оскільки його
укладання було гарантією отримання
позивачем документів на приватизацію
житла, яке вона отримала на законних
підставах, так як довгий час перебувала
у черзі на покращення житлових умов як
працівник освіти. Договір було надано
їй для підпису в ультимативній формі.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала і просить його
задовольнити. Додатково пояснила, що
договір вона підписала без додатків,
жодного додатку не підписувала; дата на
договорі вказана олівцем і її
примірник вона отримала лише в січні 2014
року; підпис на договорі ставила 11.10.2011
року, тоді як дата вказана 1.12.2011 року; в
договорі не передбачено необхідної для
договорів такого роду програми
спільних дій, не враховано її
пропозицій та зауважень, котрі вона
неодноразово усно доводила до
керівництва, зокрема, щодо прив'язки
змісту договору до отриманої нею
квартири. Моральний тиск на позивача
виразився в авторитарному відношенні
керівництва до неї, що тривало з грудня
2009 року. Крім першого внеску в сумі 6360,51
грн., який вимагався керівництвом
відповідача взамін на передачу їй
документів на квартиру, ніяких
платежів на виконання договору не
сплачувала, а в вересні 2014 року
звернулась до правоохоронних органів.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала і
просить задовольнити, посилаючись в
обґрунтування заявлених вимог на
частини 3 і 5 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України
та додатково зазначаючи, що договір
суперечить меті, з якою укладався
(отримання відповідачем грошової
компенсації за надану позивачу
квартиру), тобто є удаваним.

В судовому засіданні представник
відповідача проти позову заперечила і
пояснила, що договір належно укладений,
сторони добровільно погодили всі його
умови, будь-якого тиску на позивача
директором училища не чинилося, більше
того, він перебував на дату його
підписання на лікарняному, а його
обов'язки уповноважена була
виконувати, згідно статуту, заступник.
Мета укладення договору відповідає
його змісту, а саме це була спільна
діяльність сторін у формі, яка
допускається статутом відповідача.
Сума платежів визначена сторонами за
спільною згодою, при цьому перший
внесок позивача пішов на придбання
ноутбуків для навчального закладу.
Припускає, що кошти в сумі 6360,51 грн. були
внесені позивачем до укладення
договору, оскільки участь в розвитку
навчально-матеріально-бази
відповідача була ініціативою позивача
і згодом після внесення коштів вона
побажала документально оформити свої
платежі відповідним договором. Графік
платежів у відповідача відсутній, тому
ким він був підписаний, їй невідомо.
Крім того, порушень
фінансово-господарської діяльності в
училищі за результатами чисельних
перевірок на даний час встановлено не
було. Таким чином, оскільки позивач не
довела заявленого позову належними
доказами, тому просить в позові
відмовити.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
пояснила, що вона є колегою по роботі
позивача і вона була свідком погроз
директора училища на адресу позивача
щодо ненадання їй квартири в разі
несплати коштів. Умовою надання
документів на квартиру було підписання
договору про спільну діяльність.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
пояснив, що він є колегою по роботі
позивача і головою профспілки. Він був
присутній на зборах колективу 23.09.2014
року, коли директор привселюдно
звертався до позивача з категоричною
вимогою або заплатити по договору, або
звільнити надану їй квартиру. Зі слів
позивача і раніше чув про постійні
виклики її директором з цього приводу.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснила, що вона працювала в училищі і
орієнтовно в квітні 2014 року бачила, як
позивач виходила з кабінету директора
училища зі сльозами. Крім того, на
зборах в вересні 2014 року директор
привселюдно принижував позивача,
казав, що вона не платить за житло.

Заслухавши пояснення позивача,
представників сторін, показання
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що в позові слід відмовити з
наступних мотивів.

Відповідно до частин 3 і 5 ст. 203 ЦК
України, волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою
недійсності правочину є недодержання
в момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

На вказані правові норми позивач та її
представник посилались як на підставу
заявлених позовних вимог, однак ці
норми застосуванню до спірних
правовідносин не підлягають.

Так, згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України, сторони
мають право обирати форму правочину,
якщо інше не становлено законом.
Згідно пунктів 2, 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України,
правочини між фізичною та юридичною
особою, а також правочини фізичних
осіб між собою на суму, що перевищує у
двадцять і більше разів розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, крім правочинів,
передбачених частиною першою статті 206
цього Кодексу (правочинів, які повністю
виконуються сторонами у момент їх
вчинення), належить вчиняти у письмовій
формі.

У відповідності до ч. 2 ст. 207 ЦК України,
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Встановлено, що текст договору про
спільну діяльність № 2 Вищого
професійного училища № 25 м.
Хмельницького та ОСОБА_1 щодо цільового
фінансування розвитку
матеріально-технічної бази ВПУ № 25
було підписано позивачем на с. 2 - в
розділі «Місцезнаходження, реквізити
та підписи сторін».

В розділі 1 тексту договору вказано, що
його предметом є об'єднання зусиль,
матеріально-фінансових ресурсів для
розвитку навчально-матеріальної бази
ВПУ № 25 та взаємна відповідальність
сторін за своєчасне внесення
фінансової допомоги в сумі
передбаченій в п.п.3.1., 3.2. даного
Договору і цільове використання
стороною 1 (відповідачем у справі)
внесків переданих стороною 2 (позивачем
у справі) у розпорядження сторони 1.
Кошти, отримані за даним договором,
спрямовуються на зміцнення та розвиток
навчально-матеріальної бази сторони 1.

В розділі 2 передбачено наступні
зобов'язання сторін: сторона 2
зобов'язується щомісячно, в визначений
даним договором строк, перераховувати
на рахунок сторони 1 кошти в сумі
передбаченій п.3.2. даного договору для
розвитку навчально-матеріальної бази
ВПУ № 25; сторона 1 зобов'язана
використовувати перераховані стороною
2 кошти виключно на зміцнення та
розвиток навчально-матеріальної бази
ВПУ № 25.

Згідно розділу 3 тексту договору, ним
передбачено загальний розмір
фінансової допомоги на суму 127210,13 грн.
При цьому пунктами 3.2, 3.3 обумовлено
способи внесення такої допомоги,
зокрема, зазначено, що сторони повинні
керуватися додатками № 1 та № 2 «Розмір
щомісячних внесків та графік строків
їх сплати». Такі додатки, що надані
позивачем і наявні в матеріалах справи,
жодною зі сторін не підписані, хоча є,
згідно вище вказаних пунктів 3.2 і 3.3,
невід'ємними додатками до цього
договору.

Більше того, будь-які додатки до
договору про спільну діяльність у
відповідача відсутні взагалі.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з п. 5.3 договору, він мав
би вступити в силу з моменту підписання
його сторонами, що кореспондується з
вимогами ст. 639 ЦК України.

Виходячи з того, що додатки до договору,
котрі є його невід'ємними частинами
(містять істотні умови договору),
підписані сторонами не були, суд
приходить до висновку, що спірний
договір укладеним не є.

При цьому суд враховує також і ту
обставину, що підпис від сторони 1
(відповідача у справі) в тексті
договору на його с. 2 в розділі
«Місцезнаходження, реквізити та
підписи сторін» проставлено
директором ВПУ Гаврилюком О.О., що
визнається обома сторонами, тоді як,
згідно наданих представником
відповідача листків непрацездатності,
Гаврилюк О.О. станом на 1.12.2011 року
перебував на лікарняному, а згідно
посадової інструкції директора ВПУ № 25
(п. 1.4.) та наказу ВПУ № 25 від 24.10.2011 року
№ 356/1, виконання обов'язків директора
навчального закладу на той час було
покладено на заступника директора з
НВР Загіку О.О. з 24.10.2011 року.

Суд не бере до уваги також і ті
пояснення представника відповідача, що
зроблений позивачем внесок в сумі 6360,51
грн. був спрямований на виконання
договору, - оскільки такий внесок
зроблений нею, як вбачається з
прибуткового касового ордера серії 12
АААМ 398811, копія котрого міститься в
справі, 10.11.2011 року, тобто до дати,
котрою датовано договір (1.12.2011 року).

Як роз'яснено в п. 8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 року
N 9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», відповідно до
частини першої статті 215 ЦК підставою
недійсності правочину є
недодержання стороною (сторонами)
вимог, які встановлені статтею 203 ЦК,
саме на момент вчинення правочину. Не
може бути визнаний недійсним правочин,
який не вчинено. Встановивши, що у
правочині (договорі) відсутні
встановлені законодавством умови,
необхідні для його укладення
(відсутня згода за всіма істотними
умовами договору; не отримано акцепт
стороною, що направила оферту; не
передано майно, якщо відповідно до
законодавства для вчинення правочину
потрібна його передача тощо), суд
відмовляє в задоволенні позову про
визнання правочину недійсним.

Із зазначених підстав в задоволенні
позовних вимог слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 5, 8, 10, 11, 60, 212 - 215 ЦПК України, ст. ст.
203, 205, 207, 215, 368, 639 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до Вищого професійного
училища № 25 про визнання договору
недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Сторони мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення Апеляційному
суду Хмельницької області через
Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя:

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частини)

4 грудня 2014 року Хмельницький
міськрайонний суд в складі:

головуючої - судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання
Підвальної Є.З.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Полянської
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Хмельницький цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Вищого
професійного училища № 25 про визнання
договору недійсним, -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до Вищого професійного
училища № 25 про визнання договору
недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Сторони мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення Апеляційному
суду Хмельницької області через
Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: