Провадження № 2-н/127/1451/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року

м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду
Вінницької області Борисюк І.Е.
розглянувши заяву публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Вінницягаз» про видачу судового
наказу про стягнення заборгованості за
спожитий природний газ з ОСОБА_1, –

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області звернулось
публічне акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
«Вінницягаз» із заявою про видачу
судового наказу про стягнення
заборгованості за спожитий природний
газ з ОСОБА_1.

При вивченні матеріалів заяви судом
встановлено, що в поданій заяві
відсутні належні докази безспірності
вимог стягувача.

До матеріалів заяви про видачу
судового наказу заявником не додано
розрахунок заборгованості за спожитий
природний газ боржником ОСОБА_1, що
фактично унеможливлює встановити
розмір наявної заборгованості.

Нормами ЦПК України, які регулюють
наказне провадження, немає прямої
заборони щодо видачі судового наказу
про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги, якщо буде
надано документи про наявність
суб’єктивного права у заявника;
документи, які підтверджують
виникнення права вимоги; договори про
надання таких послуг; інші письмові
докази, які підтверджують фактичне
надання та отримання цих послуг
боржником.

Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в п.13 Постанови Пленуму від 23.12.2011
року № 14 «Про практику розгляду судами
заяв у порядку наказного провадження»,
звернув увагу на те, що якщо заявлено
вимогу про стягнення заборгованості за
надані житлово-комунальні,
телекомунікаційні послуги, послуги
телебачення та радіомовлення, судовий
наказ може бути видано за наявності
відповідних договорів про надання
таких послуг, інших письмових доказів,
що підтверджують фактичне надання та
отримання цих послуг.

Судом встановлено відсутність
документів, що підтверджують наявність
суб’єктивного права у заявника,
документів, що підтверджують порушення
суб’єктивного права, або документів,
що підтверджують виникнення права
вимоги, що вказує на наявність спору
про право.

На вище зазначене, також, звернув увагу
в п. 9 Постанови Пленуму від 23.12.2011 року
№ 14 «Про практику розгляду судами заяв
у порядку наказного провадження» Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ.

За змістом ст. 98, п. 2 ч. 3 ст. 100, ст. 103 ЦПК
до заяви про видачу судового наказу
додаються оригінали або належним чином
завірені копії документів, які
підтверджують матеріально-правову
вимогу заявника. На такі документи
поширюються вимоги ст. 58 і ст. 59 ЦПК щодо
належності та допустимості доказів, на
що звернув увагу Вищий спеціалізований
суд України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в п. 5 Постанови
Пленуму «Про практику розгляду судами
заяв у порядку наказного провадження»
№ 11 від 23.12.2011 року.

Враховуючи вищенаведене, суд вбачає, що
між сторонами існує спір про право,
оскільки при прийнятті рішення
необхідно з’ясувати обставини, які
можливі тільки при розгляді справи в
позовному провадженні.

Відповідно до пункту 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК
України суддя відмовляє у прийнятті
заяви про видачу судового наказу, якщо
із заяви та поданих документів
вбачається спір про право.

Зазначені обставини переконують суд у
наявності підстав для відмови у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу.

Згідно ч. 2 ст. 101 ЦПК України відмова у
прийнятті заяви унеможливлює повторне
звернення з такою самою заявою. Заявник
у цьому випадку має право звернутися з
тими самими вимогами у позовному
порядку.

Роз’яснити стягувачу, що згідно ч. 2 ст.
99 ЦПК України у разі відмови в
прийнятті заяви про видачу судового
наказу або в разі скасування судового
наказу внесена сума судового збору
стягувачу не повертається. У разі
пред’явлення стягувачем позову до
боржника у порядку позовного
провадження сума судового збору
сплаченого за подання заяви про видачу
судового наказу зараховується до суми
судового збору, встановленої за
позовну заяву.

Враховуючи викладене, керуючись п. 2 ч. 3
ст. 100, ст. ст. 209, 210 ЦПК України, суд, –

УХВАЛИВ:

Відмовити публічному акціонерному
товариству по газопостачанню та
газифікації «Вінницягаз» у прийнятті
заяви про видачу судового наказу про
стягнення заборгованості за спожитий
природний газ з ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п’яти днів з дня її проголошення. У
разі, якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя: