У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів:Коротуна В.М.,Парінової І.К.,
Ступак О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_7 про захист
прав споживача, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 15 травня
2014 року та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 09
вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 про
захист прав споживача.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 28 серпня 2013 року між
сторонами укладено договір підряду №
040 на виготовлення, монтаж та
налагодження автоматичних воріт. За
умовами договору, відповідач був
зобов'язаний виконати передбачені
договором роботи протягом 12 днів з дня
отримання авансу, який був сплачений
позивачем 28 серпня 2013 року у розмірі
12000,00 грн.

Посилаючись на те, що відповідач не
виконав свої зобов'язання за вказаним
договором і станом на момент звернення
до суду із даним позовом не завершив
роботи з встановлення автоматичних
воріт, позивач просив суд задовольнити
позов та стягнути на його користь 12000,00
сплаченого авансу та пені за
прострочення виконання робіт на суму у
розмірі 55800,00 грн.

Рішенням Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 15 травня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 12000,00 грн
авансу та 1860,00 грн пені за прострочення
виконання робіт, а всього 13860,00 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 09
вересня 2014 року скасовано рішення
Саксаганського районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 15 травня 2014 року в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_6 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 про
стягнення авансу і ухвалено в цій
частині нове рішення про відмову у
задоволенні цих позивних вимог.

В іншій частині рішення залишено без
змін.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення
Саксаганського районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 15 травня 2014 року та рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 09 вересня 2014 року,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково на таких підставах.

Судом першої інстанції встановлено, що
28 серпня 2013 року між ОСОБА_6 (замовник)
та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7
(підрядник) було укладено договір
підряду № 040.

Згідно умов вказаного договору
підрядник зобов'язувався виконати
роботи з виготовлення, монтажу та
обладнання автоматичних воріт
відповідно до специфікації за адресою
АДРЕСА_1 (п. 2.1.1 договору).

Замовник протягом 2 банківських днів
мав оплатити 80% від ціни договору, а
саме 12000,00 грн, та 20% при підписанні Акту
здачі-приймання (п. 5 договору)

Підрядник зобов'язувався здійснити
поставку матеріалів, устаткування
протягом 12 робочих днів, з моменту
здійснення оплати замовником авансу (п.
6.1 договору) та зобов'язувався виконати
роботи протягом 3-х днів, з моменту
підписання сторонами договору Акту
будівельної готовності основи для
встановлення устаткування (п. 6.2
договору).

У випадку невиконання підрядником
роботи в строк, встановлений п. 6.2
договору, підрядник повинен сплатити
штраф в розмірі 0,1 % від вартості не
виконаних в зазначений термін робіт за
кожний день прострочення (п.10.2
договору).

Замовник може розірвати договір в
односторонньому порядку з письмовим
повідомленням другої сторони, при
затримці з боку підрядника терміну
виконання робіт більш ніж на один
місяць з моменту встановленого
граничного терміну їх проведення (п.
12.2.1 договору).

Відповідно до квитанції, оплата за
договором здійснена 28 серпня 2013 року.

31 грудня 2013 року позивачем на адресу
відповідача надсилалась претензія
щодо неналежного виконання умов
договору підряду від 28 серпня 2013 року.
Вказана претензія була отримана ОСОБА_7
17 січня 2014 року, що вбачається з
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення (а.с.
10).

Пунктом 11.2 договору підряду сторони
визначили, що всі письмові претензії за
договором повинні бути розглянуті
сторонами протягом п'яти робочих днів з
моменту отримання.

Однак, матеріали справи не містять
доказів незгоди ОСОБА_7 із претензією
позивача чи заперечень на вимоги
ОСОБА_6, які викладені у відповідній
претензії.

Судом першої інстанції також
установлено, що відповідно до
специфікації № 1 до договору підряду №
040 від 28 серпня 2013 року розмір розсувних
воріт - 3700мм х 1700мм, розмір хвіртки - 1092
мм х 1700 мм.

Технічним висновком з обстеження воріт
та хвіртки, встановлених в огорожі
земельної ділянки квартири АДРЕСА_1
встановлено, що розмір воріт та хвіртки
не відповідають розмірам вказаним у
договорі № 040 від 28 серпня 2013 року та
становлять 1800 мм х 1630 мм та 1805 мм х 1630 мм
- ворота, 1020 мм х 1630 мм - хвіртка.
Механізм автоматичного відкривання не
встановлено. Не встановлене інше
приладдя, яке входить у склад
автоматичного відкривання, тощо.

Задовольняючи частково позов та
стягуючи з відповідача суму авансу у
розмірі 12000,00 грн та суму неустойки
(штрафу) у розмірі 1860,00 грн, суд першої
інстанції виходив з того, що замовником
були виконані зобов'язання за
договором підряду № 040 щодо сплати 80 %
вартості передбачених договором робіт,
однак, відповідач у відведений
договором строк не виконав свої
договірні зобов'язання, в результаті
чого нормальна експлуатація воріт
згідно їх функціонального призначення
неможлива, що підтверджено відповідним
технічним висновком, який міститься в
матеріалах справи.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині стягнення
неустойки (штрафу) в розмірі 12000,00 грн та
ухвалюючи в цій частині нове рішення
про відмову в позові, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що предметом
укладеного між сторонами договору
підряду є придбання позивачем товару -
автоматичних воріт, а тому спірні
правовідносини мають бути
врегульовані положеннями статті 8
Закону України «Про захист прав
споживачів», які не містять підстав для
стягнення з відповідача сплачених
позивачем 80 % вартості послуги за
спірним договором.

Проте, повністю з такими висновками
суду апеляційної інстанції погодитись
не можна.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає з
огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між
ОСОБА_6 та фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_7 було укладено договір підряду,
предметом якого було виконання
останнім робіт із виготовлення,
монтажу та встановлення автоматичних
воріт за визначеною адресою.

Стаття 8 Закону України «Про захист
прав споживачів», з положень якої
виходив суд апеляційної інстанції,
ухвалюючи рішення у справі, встановлює
права споживача у разі придбання ним
товару неналежної якості.

Натомість, права споживача у разі
порушення умов договору про виконання
робіт (надання послуг) визначені
статтею 10 Закону України «Про захист
прав споживачів», на положення якої,
зокрема, посилався ОСОБА_6 як на
підставу своїх вимог і заперечень,
звертаючись до суду із даним позовом.

Відповідно до частин 1-6 статті 10 Закону
України «Про захист прав споживачів»
споживач має право відмовитися від
договору про виконання робіт (надання
послуг) і вимагати відшкодування
збитків, якщо виконавець своєчасно не
приступив до виконання зобов'язань за
договором або виконує роботу так
повільно, що закінчити її у визначений
строк стає неможливим.

Якщо значну частину обсягу послуги чи
робіт (понад сімдесят відсотків
загального обсягу) вже було виконано,
споживач має право розірвати договір
лише стосовно частини послуги або
робіт, що залишилася.

Якщо під час виконання робіт (надання
послуг) стане очевидним, що їх не буде
виконано з вини виконавця згідно з
умовами договору, споживач має право
призначити виконавцю відповідний
строк для усунення недоліків, а в разі
невиконання цієї вимоги у визначений
строк - розірвати договір і вимагати
відшкодування збитків або доручити
виправлення недоліків третій особі за
рахунок виконавця.

У разі виявлення недоліків у виконаній
роботі (наданій послузі) споживач має
право на свій вибір вимагати: 1)
безоплатного усунення недоліків у
виконаній роботі (наданій послузі) у
розумний строк; 2)
відповідного зменшення ціни виконаної
роботи (наданої послуги); 3)
безоплатного виготовлення іншої речі з
такого ж матеріалу і такої ж якості чи
повторного виконання роботи; 4)
відшкодування завданих йому збитків з
усуненням недоліків виконаної роботи
(наданої послуги) своїми силами чи із
залученням третьої особи; 5) реалізації
інших прав, що передбачені чинним
законодавством на день укладення
відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають
задоволенню у разі виявлення недоліків
під час приймання виконаної роботи
(наданої послуги) або під час її
виконання (надання), а в разі
неможливості виявлення недоліків під
час приймання виконаної роботи
(наданої послуги) - протягом
гарантійного чи іншого строку,
встановленого договором, чи протягом
двох років з дня прийняття виконаної
роботи (наданої послуги) у разі
відсутності гарантійного чи іншого
строку, встановленого законодавством
або договором.

За наявності у роботі (послузі)
істотних недоліків споживач має право
вимагати розірвання договору та
відшкодування збитків.

Якщо істотні недоліки було виявлено в
роботі (послузі), виконаній з матеріалу
споживача, споживач має право вимагати
на свій вибір або виконання її з такого
ж матеріалу виконавця, або розірвання
договору і відшкодування збитків.

Зазначені вимоги можуть бути
пред'явлені споживачем протягом
строків, передбачених
нормативно-правовими актами та
нормативними документами, умовами
договору, а в разі відсутності таких
строків - протягом десяти років.

У разі коли виконавець не може виконати
(прострочує виконання) роботу (надання
послуги) згідно з договором, за кожний
день (кожну годину, якщо тривалість
виконання визначено у годинах)
прострочення споживачеві сплачується
пеня у розмірі трьох відсотків
вартості роботи (послуги), якщо інше не
передбачено законодавством. У разі
коли вартість роботи (послуги) не
визначено, виконавець сплачує
споживачеві неустойку в розмірі трьох
відсотків загальної вартості
замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені),
встановленої в разі невиконання,
прострочення виконання або іншого
неналежного виконання зобов'язання, не
звільняє його від виконання
зобов'язання в натурі.

Виконавець не несе відповідальності за
невиконання, прострочення виконання
або інше неналежне виконання
зобов'язання та недоліки у виконаних
роботах або наданих послугах, якщо
доведе, що вони виникли з вини самого
споживача чи внаслідок дії
непереборної сили.

Крім того, загальні положення про
підряд викладені у главі 61 ЦК України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 837 ЦК
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Згідно зі статтею 846 ЦК України строки
виконання роботи або її окремих етапів
встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 852 ЦК
України якщо підрядник відступив від
умов договору підряду, що погіршило
роботу, або допустив інші недоліки в
роботі, замовник має право за своїм
вибором вимагати безоплатного
виправлення цих недоліків у розумний
строк або виправити їх за свій рахунок
з правом на відшкодування своїх витрат
на виправлення недоліків чи
відповідного зменшення плати за
роботу, якщо інше не встановлено
договором. За наявності у роботі
істотних відступів від умов договору
підряду або інших істотних недоліків
замовник має право вимагати розірвання
договору та відшкодування збитків.

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ погоджується з доводами
касаційної скарги відносно того, що
мотивувальна частина рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає
вимогам, які встановлені статтею 316 ЦПК
України.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року
«Про судове рішення у цивільній
справі» судам роз'яснено, що у
мотивувальній частині рішення слід
наводити дані про встановлені судом
обставини, що мають значення для
справи, їх юридичну оцінку та визначені
відповідно до них правовідносини, а
також оцінку всіх доказів, розрахунки,
з яких суд виходив при задоволенні
грошових та інших майнових вимог.
Встановлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (частина четверта статті 60
ЦПК).

У цій частині рішення має міститися
обґрунтування щодо кожного доводу
сторін по суті позову, що є складовою
вимогою частини першої статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Вирішуючи спір, суд апеляційної
інстанції у порушення статей 213, 214, 303, 316
ЦПК України на зазначене уваги не
звернув, не в повній мірі визначився з
характером спірних правовідносин та
правовою нормою, що підлягає
застосуванню, помилково застосував до
спірних правовідносин положення
статті 8 Закону України «Про захист
прав споживачів» та не перевірив
обставини, на які вказував позивач як
на підставу своїх вимог і заперечень з
посиланням на положення статті 10
Закону України «Про захист прав
споживачів», а тому дійшов передчасних
висновків у справі.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 338 ЦПК
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.
Справа направляється до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду або на новий розгляд, якщо
порушення, зазначені у частинах першій
і другій цієї статті, допущені тільки
цим судом. У всіх інших випадках справа
направляється до суду першої
інстанції.

За таких обставин, рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 09 вересня 2014 року підлягає
скасуванню з підстав, передбачених
статтею 338 ЦПК України, з передачею
справи на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 09
вересня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна Судді:В.М.
Коротун І.К. Парінова О.В. Ступак С.П.
Штелик