22-ц/775/1750/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції
Доповідач Лоленко А.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Донецької
області у складі:

головуючого судді
Лоленко А.В.

суддів
Бугрим Л.М., Зайцевої С.А.

при секретарі
Бєльченко Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі
апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
05 листопада 2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «
Металургійний комбінат «Азовсталь»
про стягнення середнього заробітку за
час затримки виплати індексації,-

В С Т А
Н О В И Л А:

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя від 05
листопада 2014 року вищезазначений
позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства
«Металургійний комбінат «Азовсталь»
на користь позивача середній заробіток
за час затримки розрахунку при
звільненні в розмірі 1549,60 грн. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Частково не погодившись з
рішенням суду, представник позивача
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив змінити
рішення та стягнути на користь
позивача середній заробіток за час
затримки виплати індексації в розмірі
332262,44 грн. Зокрема, послався на те, що
суд безпідставно зменшив розмір
середнього заробітку за затримку
виплати індексації.

Представник позивача - ОСОБА_2 в
судовому засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги, просив рішення
суду змінити, стягнути середній
заробіток на користь позивача в
розмірі 332262,44 грн.

Представник відповідача Чайкіна
К.О., діюча на підставі довіреності, в
судовому засіданні апеляційного суду
заперечувала проти задоволення
апеляційної скарги, просила її
відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача,
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача Чайкіну К.О.
, перевіривши матеріали справи та
доводи скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

У відповідності зі ст.303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
позивач з 11.01.1977 року по 15 березня 2008
року перебував в трудових відносинах з
ПАТ «МК «Азовсталь». За цей період йому
нараховувалась і виплачувалась
заробітна плата.

24.02.2014 року на картковий рахунок
позивача відповідачем була
перерахована грошова сума індексації
заробітної плати в сумі 228,97 грн.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до п. 20 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 24
грудня 1999 року N 13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» установивши при
розгляді справи про стягнення
заробітної плати у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільненні, що
працівникові не були виплачені належні
йому від підприємства, установи,
організації суми в день звільнення,
коли ж він у цей день не був на роботі, -
наступного дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок,
суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на
користь працівника середній заробіток
за весь період затримки розрахунку, а
при не проведенні його до розгляду
справи - по день постановлення рішення,
якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини. Сама по
собі відсутність коштів у роботодавця
не виключає його відповідальності. У
разі непроведення розрахунку у зв'язку
із виникненням спору про розмір
належних до виплати сум вимоги про
відповідальність за затримку
розрахунку підлягають задоволенню у
повному обсязі, якщо спір вирішено на
користь позивача або такого висновку
дійде суд, що розглядає справу. При
частковому задоволенні позову
працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи. Не можна
вважати спором про розмір сум, належних
до виплати при звільненні, спір про
відрахування із заробітної плати (на
відшкодування матеріальної шкоди, на
повернення авансу тощо), оскільки він
вирішується в іншому встановленому для
нього порядку.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що оскільки
відповідач не виплатив належні
позивачу при звільненні суми у строки,
зазначені в статті 116 КЗпП України, є
підстави для стягнення на користь
ОСОБА_1 середнього заробітку за час
затримки розрахунку. При цьому розмір
зазначеного середнього заробітку суд
визначив з урахуванням спірної суми, на
яку позивач мав право, частки, яку він
становив у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком, а також керуючись
принципами справедливості та
співмірності.

В рішенні суду першої інстанції
повно відображені обставини, що мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Доводи апеляційної скарги позивача
не дають підстав для встановлення
неправильного застосування судом
першої інстанції норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, не спростовують висновків суду,
обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Таким чином, колегія суддів,
переглядаючи справу в межах
апеляційного оскарження та заявлених
позовних вимог, підстав для скасування
рішення суду першої інстанції не
вбачає, у зв'язку з чим апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В
А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 05 листопада 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвали суду.

Головуючий:

Судді: