Справа №487/331/14-ц 10.12.2014 10.12.2014 10.12.2014
Провадження №22-ц/784/3281/14
Суддя першої інстанції: Боброва І.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду:
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючої - Кутової Т.З.,

суддів - Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання -
Романенко Ю.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,
представників відповідача - ОСОБА_3,
ОСОБА_4, розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 6 листопада 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5, за участю
третьої особи - Інспекції з питань
захисту прав споживачів у
Миколаївській області про захист прав
споживача та відшкодування
матеріальної та моральної шкоди -

в с т а н о в и л а:

В січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 про захист
прав споживача та відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої неякісним наданням послуг.

Позивач зазначав, що 24 жовтня 2013 року
передав відповідачу для проведення
чистки три речі по квитанції ТЕ № 059312,
зокрема піджак (велюр) чорного кольору.
Вказаний піджак не мав пошкоджень та
плям, але було незначне забруднення
манжета і ворота. Між тим, при отриманні
речі після проведення відповідачем
його чистки, на піджаку наявні дві
дірки та відсутній ворс на декількох
пошкоджених ділянках. Адміністратор
хімчистки повідомила, що заклад
компенсує йому витрати шляхом купівлі
нового піджака такої ж моделі або
сплатить його вартість. Однак,
відповідач добровільно матеріальну
шкоду не відшкодував, крім того завдав
своїми діями моральну шкоду, яку він
оцінює в 2500 грн.

Посилаючись на викладене, позивач
просив суд стягнути з відповідача на
його користь завдану матеріальну шкоду
у розмірі 2000 грн. та 2500 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 6 листопада 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким його позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

В запереченнях представник
відповідача просив рішення суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу
відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позову суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем при укладенні договору
про надання послуг з хімчистки одягу
було зроблено застереження про
можливість пошкодження тканини у
зв'язку з чим відповідач не несе
відповідальності за пошкодження речі.

Проте, з таким висновком погодитися в
повній мірі не можна.

Відповідно до п. 7 ст. 1 Закон України
«Про захист прав споживачів» договір -
усний чи письмовий правочин між
споживачем і продавцем (виконавцем) про
якість, терміни, ціну та інші умови, за
яких реалізується продукція.
Підтвердження вчинення усного
правочину оформляється квитанцією,
товарним чи касовим чеком, квитком,
талоном або іншими документами.

Споживачі під час придбання,
замовлення або використання продукції,
яка реалізується на території України,
для задоволення своїх особистих потреб
мають право зокрема на: належну якість
продукції та обслуговування;
необхідну, доступну, достовірну та
своєчасну інформацію про продукцію, її
кількість, якість, асортимент, а також
про її виробника (виконавця, продавця);
відшкодування майнової та моральної
шкоди, завданої внаслідок недоліків
продукції (дефекту в продукції),
відповідно до закону (ст.4 Закону
України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до п.4 ч. 3 ст. 10 Закон України
«Про захист прав споживачів» у разі
виявлення недоліків у виконаній роботі
(наданій послузі) споживач має право на
свій вибір вимагати зокрема
відшкодування завданих йому збитків.

За положеннями статті 906 ЦК України
збитки, завдані замовнику невиконанням
або неналежним виконанням договору
про надання послуг за плату, підлягають
відшкодуванню виконавцем, у разі
наявності його вини, у повному обсязі,
якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п.25 Правил побутового
обслуговування населення,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 16 травня 1994 року
№ 313, виконавець зобов'язаний
забезпечити зокрема відшкодування
збитків, заподіяних замовнику
невиконанням або неналежним
виконанням умов угоди, а також у разі
втрати, псування чи пошкодження із
своєї вини речей та матеріалів,
прийнятих від замовника для надання
послуг, у розмірах, передбачених
угодою.

Виконавець не несе відповідальності за
недоліки у наданих послугах, якщо
доведе, що вони виникли не з його вини.
Претензії до якості виконання
замовлення не задовольняються у разі,
якщо замовник не підтвердить своїх
вимог. (п. 29 Правил).

З аналізу вказаних вище норм випливає,
що у разі виявлення недоліків у наданих
послугах, саме на виконавця
покладається тягар доказування,
відсутності його вини.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 24 жовтня 2014 року
ОСОБА_2 уклав з відповідачем договір
про надання послуг з хімчистки одягу,
що оформлено квитанцією серія ТЕ № 059312
(а.с.6).

Згідно до п.2.3., 2.4. Інструкції щодо
надання послуг з хімічної чистки та
фарбування (перефарбування) виробів,
затвердженої Наказом Українського
союзу об'єднань, підприємств і
організацій побутового обслуговування
населення від 27 серпня 2000 року №20
(надалі - Інструкція) під час приймання
замовлення приймальник повинен:
оглянути кожний виріб у присутності
замовника з метою визначення
можливості його обробки в умовах
підприємства, встановлення ступеня
зносу, виявлення дефектів (плям), які
неможливо усунути тощо, попередити
замовника про можливу усадку виробу і
проявлення після обробки прихованих
дефектів.

При оформленні замовлення замовник
своїм підписом підтверджує згоду щодо
вартості виробу, відсотку зносу, виду
обробки, наявних дефектів, а також
ознайомлення його про можливість
проявлення прихованих дефектів та
усадки виробу після обробки.

Так, з квитанції, виданої відповідачем
вбачається, що позивачем було передано
для проведення хімчистки три речі, в
тому числі, піджак чорний (велюр) також
зазначено що піджак має 50% зносу, а
також має пошкодження у вигляді
стертостей ворсу, плями (а.с. 6).

Після виконання договору та отримання
піджака, позивачем встановлено
наявність дефектів, які позбавляють
можливості використовувати вказану
річ за її призначенням.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції, судом було призначено
товарознавчу експертизу, проведення
якої доручено експертам Науково -
дослідного експертно -
криміналістичному центру (а.с.46).

Згідно висновку експерта № 50 від 4
серпня 2014 року, вартість піджака
велюрового чорного кольору бренду Carlo
Potty станом на 24 жовтня 2013 року з
врахуванням зносу, розміром 50 %,
становить 875 грн. Вказаний піджак має
наступні дефекти: по боковому шву з
лівої сторони розрив матеріалу з
розлахмаченими краями ворси довжиною
220 мм, на рукавах, на лицьовій, боковій
та задній поверхні є багаточисленні
плями стертості велюру площею від 9 см
І до 33 смІ (а.с.56).

Вказані пошкодження не були зазначені
у квитанції від 24 жовтня 2013 року при
оформленні замовлення.

Отже, встановлене свідчить про те, що
піджак, який належить відповідачу
пошкоджено з вини відповідача у зв'язку
з неякісним наданням послуг.

За таких обставин, вимоги позивача щодо
відшкодування збитків, а саме вартості
піджака підлягають задоволенню у
розмірі 875 грн., встановленому
експертом, а не 2000 грн., як зазначено в
позові.

Посилання відповідача на застереження
при прийнятті піджака в хімчистку про
можливі пошкодження тканини, як на
підставу звільнення від
відповідальності не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки з наданої
позивачем квитанції не вбачається, що
такі застереження стосувалися саме
велюрового піджаку (чорного кольору).

Також, квитанції в другому та третьому
екземплярах, якими було оформлено
замовлення та які повинні зберігатися
у відповідача в матеріалах справи
відсутні.

Крім того, відповідно до п. 2.3. т п. 2.4
Інструкції попередження замовника
може стосуватися щодо можливості
проявлення будь-яких недоліків, а не
пошкодження речі.

Частиною 2 ст. 22 Закону України «Про
захист прав споживачів» визначено, що
при задоволенні вимог споживача суд
одночасно вирішує питання щодо
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК
моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування. До того
ж вказана норма містить порядок
визначення судом розміру грошового
відшкодування моральної шкоди і з
цього приводу наявні відповідні
роз'яснення Верховного Суду України у
п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», а саме: розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих стосунках. При цьому суд
має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Враховуючи те, що пошкодженням піджака
позивачу завдано моральної шкоди то
суд з урахуванням положень вказаних
вище норм, вважає, що 500 грн. в рахунок
відшкодування такої шкоди є достатнім
її розміром.

На встановлене суд першої інстанції
належної уваги не звернув та дійшов
невірного висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

За таких обставин, рішення суду,
висновки якого не відповідають
обставинам справи на підставі п. 3 ч.1 ст.
309 ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
часткове задоволення позову ОСОБА_2,
яким на користь останнього слід
стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 875 грн. матеріальної шкоди та 500
грн. моральної шкоди.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 487,20 грн. та на користь позивача
витрати пов'язані з проведенням
судової автотоварознавчої експертизи
у розмірі 1238,16 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково

Рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 6 листопада 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_6 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 про захист
прав споживача та відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи підприємця
ОСОБА_5 (інн. НОМЕР_1) на користь
ОСОБА_6 875 грн. матеріальної шкоди та 500
грн. моральної шкоди.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 (інн. НОМЕР_1) на користь
ОСОБА_6 витрати на проведення судової
експертизи у розмірі 1238,16 грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 (інн. НОМЕР_1) на користь
держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржено
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуюча:

Судді: