АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД міста КИЄВА
Головуючий в 1-й ін.. - Волошин
Доповідач - Слободянюк
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

головуючого судді Слободянюк
С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф.,
Корчевного Г.В.,

при секретарі - Шалапуді Н.П..,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на
заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 11 листопада
2010 року за позовом Закритого
акціонерного товариства
«Житлокомунсервіс» до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості, -

В С Т А
Н О В И Л А :

В липні 2010 року позивач ЗАТ
«Жилкомунсервіс» звернувся в суд з
позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги в розмірі 2
503,84 грн., інфляційних нарахувань у
розмірі 168,44 грн., 3% річних у
розмірі 40,96 грн., а також понесені
позивачем судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що ОСОБА_3 є
власником квартири АДРЕСА_1; у
квартирі зареєстрована ОСОБА_4
Відповідачі не сплачують плату за
комунальні послуги та плату за
квартиру, тому позивач вимушений був
звернутися до суду за його примусовим
стягненням.

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 11 листопада
2010 року позов задоволено частково

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь Закритого ЗАТ
«Жилкомунсервіс» заборгованість за
комунальні послуги та плату за
квартиру в розмірі 2 503/ дві тисячі
п'ятсот три/ грн. 84 коп.; судовий збір в
розмірі 51,0 /п'ятдесят одна/ грн. та 30,0
/тридцять/ грн. збору на
інформаційне-технічне забезпечення
розгляду цивільної справи.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням
суду першої інстанції ОСОБА_2, який діє
в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну
скаргу, в якій з посиланням на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про скасування
оскаржуваного рішення, ухвалення
нового про відмову у позові в частині
його задоволення .

Справу розглянуто без участі
представника позивача, який належним
чином повідомлявся про час та місце
розгляду справи (а.с.152).

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його
представник ОСОБА_2 підтримали
апеляційну скаргу.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку про часткове
задоволення скарги з наступних
підстав.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 21 червня 2011 року
залишено без задоволення заяву ОСОБА_3
про перегляд заочного рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 11 листопада 2010 року.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 27 грудня 2011 року
виправлено описку у заочному рішенні
Шевченківського районного суду м.
Києва від 11 листопада 2010 року, у другому
абзаці рішення замість «збору на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи» вказано «витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи».

Правовідносини із споживання
житлово-комунальних послуг
регулюються Законом України «Про
житлово-комунальні послуги»,
відповідно до ст. 4 якого законодавство
України у сфері житлово-комунальних
послуг базується на Конституції
України і складається з
нормативно-правових актів у галузі
цивільного, житлового законодавства,
цього Закону та інших
нормативно-правових актів, що
регулюють відносини у сфері
житлово-комунальних послуг.

Порядок оплати за житлово-комунальні
послуги визначений у статті 32 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», якою передбачено, що плата за
житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України. Розмір
плати за комунальні послуги
розраховується виходячи з розміру
затверджених цін/тарифів та показань
засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку.

На підставі ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України
плата за користування житлом
/квартирна плата/ обчислюється
виходячи із загальної площі квартири, а
плата за комунальні послуги
/водопостачання, газ, та інші послуги/
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами у відповідності до кількості
проживаючих в квартирі осіб.

Відповідно до п. 7 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України № 572 від 08
жовтня 1992 р. «Про механізм впровадження
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» власник та
наймач (орендар) квартири, житлового
приміщення у гуртожитку зобов'язаний:
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем відповідно
до типового договору; оплачувати
надані житлово-комунальні послуги у
строки, встановлені договором або
законом.

Як вбачається з матеріалів справи
і це встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_3 на праві власності
належить квартира АДРЕСА_1 відповідно
до договору купівлі-продажу від 20
березня 1996 року (а.с.4).

З довідки Форми № 3, складеної
працівниками позивача, вбачається, що в
вищезазначеній квартирі зареєстрована
відповідачка ОСОБА_4 (а.с.5).

Згідно розрахунку заборгованості,
борг по сплаті за комунальні послуги
становить 2503,84 грн. за період з березня
2009 року - червня 2010 року (а.с.8).

Згідно договору на технічне
обслуговування житлових будинків,
гуртожитків інженерних мереж та
комунікацій, укладеного 24 грудня 2004
року між ЗАТ компанія «Київінвестбуд»
та ЗАТ «Житлокомунсервіс», останній
прийняв на обслуговування будинок
АДРЕСА_1, в якому розташована квартира
відповідачів, про що 31 грудня 2004 року
складено акт прийому-передачі будинку
(а.с.6,7).

Згідно ст. 322 ЦК України власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

У відповідності з ч. 3 ст. 156 ЖК України
члени сім'ї власника будинку (квартири)
зобов'язані дбайливо ставитися до
жилого будинку (квартири). Повнолітні
члени сім'ї власника зобов'язані брати
участь у витратах по утриманню будинку
(квартири) і придомової території та
проведенню ремонту. Спори між
власником та членами його сім'ї про
розмір участі в витратах вирішуються в
судовому порядку.

Згідно із розрахунком боргу по
квартирній платі та платі за
комунальні послуги (а.с.8), проведеним
працівниками бухгалтерії позивача,
заборгованість відповідачів становить
2 713,25 грн., вказана заборгованість
утворилася внаслідок систематичної не
сплати в повному обсязі нарахувань за
період з березня 2009 року по червень 2010
року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону, акту
планування, договору, а при відсутності
таких вказівок - відповідно до вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що згідно квитанції
про прибутковий касовий ордер № 16 від
24 лютого 2010 року (а.с.36) було здійснено
оплату в сумі 452,40 грн. за період з
листопада 2009 року по лютий 2010 року.
Такий довід апеляційної скарги колегія
судді не приймає до уваги, оскільки, як
вбачається з розрахунку
заборгованості по квартирній платі та
комунальні послуги в графі «сплачено»
за період лютий місяць 2010 року
враховано внесену оплату у сумі 452,40
грн. (а.с.8)

Як вбачається з копії квитанції
(оригінал колегією суддів досліджено)
про сплату за послуги утримання
будинку (а.с.162), ОСОБА_3 здійснив 25
червня 2010 року оплату за період з 01
березня 2010 року по 30 червня 2010 року у
розмірі 150,80 грн.

За таких обставин, колегія суддів
вважає необхідним оскаржуване рішення
змінити із зменшенням суми
заборгованості, врахувавши здійснення
оплати відповідачем за червень 2010 року,
що становить 2353,04 грн. ( 2503,84 грн. - 150,80
грн.).

Що стосується доводів апеляційної
скарги про відсутність договору про
надання житлово-комунальних послуг,
слід зазначити, що відсутність
договору не позбавляє обов*язку
здійснювати оплату за
житлово-комунальні послуги.

Доводи ОСОБА_3, що він звертався із
заявами щодо обстеження позивачем
квартири, не приймаються до уваги,
оскільки питання стану квартири,
відсутність опалення, тощо не було
предметом спору у даній справі.

Не надано суду апелянтом належних та
допустимих доказів стосовно
правильності нарахування за тарифами.

Враховуючи наведене, колегія
суддів дійшла висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги, зміні
оскаржуваного рішення в частині
стягнутої суми заборгованості по
сплаті за житлово-комунальні послуги.
Інші доводи на правильність рішення
суду першої інстанції про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги не випливають.

Керуючись ст..ст.303, 307, 309, 313 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р
І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_3, задовольнити
частково.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 11 листопада
2010 року змінити, зменшивши суму
стягнутої заборгованості за
комунальні послуги з 2503 грн.84 коп. до 2353
грн.04 коп.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: