Справа № 373/2374/13-ц Головуючий у І
інстанції Керекеза Я.І.Провадження №
22-ц/780/1760/14 Доповідач у 2 інстанції
Воробйова Н.С.Категорія 46
РІШЕННЯ

Іменем України

03 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Верланова С.М., Березовенко Р.В.

при секретарі Бобко О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 26 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа:
Гланишівська сільська рада
Переяслав-Хмельницького району
Київської області про звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки
та стягнення моральної шкоди,-

Встановила :

У серпні 2014 року позивач звернувся до
суду з названим позовом, в якому просив
зобов'язати відповідача звільнити
шляхом знесення паркану земельну
ділянку площею 0,2097 га з кадастровим
номером :01:016:0005, яка розташована
по АДРЕСА_1, а також стягнути з
відповідача на його користь моральну
шкоду в розмірі 10000 грн. та судові
витрати по справі.

Посилалася на те, що він є власником
вищезазначеної земельної ділянки, що
підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ № 416289 від 07 липня 2010 року.
Власником даної земельної ділянки він
став на підставі договору
купівлі-продажу серії ВРС № 679160 від 08
червня 2012 року.

Вказував, що у квітні 2012 року, перед
укладенням договору купівлі-продажу,
він візуально оглянув земельну
ділянку, будь-яких претензій щодо її
якісних характеристик не мав. Коли
приїхав на свою земельну ділянку,
виявив, що її частину, площею 0,02 га,
відгородив відповідач ОСОБА_2,
приєднавши її до своєї земельної
ділянки. Будь-яких документів, що
підтверджуються право власності на
дану частину земельної ділянки,
відповідач не надає. Постійна комісія
агропромислового комплексу та
земельних ресурсів, обстеживши
земельну ділянку, встановила, що
відповідач ОСОБА_2 встановив огорожу,
порушивши межі земельної ділянки, яка
знаходиться у його власності, про що
був складений акт. Комісія попередила
відповідача, що він здійснив
самовільне захоплення земельної
ділянки і рекомендувала перенести
огорожу згідно встановлених межових
знаків, на що він не відреагував. Крім
того, він просив стягнути із
відповідача моральну шкоду,
посилаючись на те, що дії відповідача
стали причиною перебування його у
стресовому стані, виникнення
знервованості та напруженості, що
негативно впливає та порушує його
нормальну життєдіяльність.

Рішенням Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 26 грудня 2013 року позовні вимоги
задоволені частково.

Зобов»язано відповідача знести паркан,
встановлений на земельній ділянці
площею 0,2097 га з кадастровим номером
:01:016:0005, яка розташована в АДРЕСА_1.
Вирішено питання про відшкодування
моральної шкоди та судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач просив
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_3, з підстав
невідповідністю висновків суду
обставин справи та порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає до
задоволення частково з наступних
підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

У випадках, встановлених законом, до
суду можуть звертатися органи та особи,
яким надано право захищати права,
свободи та інтереси інших осіб. або
державні чи суспільні інтереси.

Частиною 1 ст. 11
Цивільно-процесуального кодексу
України встановлено, що суд розглядає
цивільну справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.106 ЗК України
власник земельної ділянки має право
вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістилися, або
стали невиразними.

В силу ч.1 ст.319 ЦК україни власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.90 ЗК України порушені
права власника земельної ділянки
підлягають відновленню в порядку,
встановленому законом.

Згідно ст. 212 Земельного кодексу
України, самовільно зайняті земельні
ділянки підлягають поверненню
власникам землі або землекористувачам
без відшкодування затрат, понесених за
час незаконного користування ним.
Приведення земельних ділянок у
придатний для використання стан,
включаючи знесення будинків, будівель
і споруд, здійснюється за рахунок
громадян або юридичних осіб, які
самовільно зайняли земельні ділянки.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є
власником земельної ділянки, площею
0,2097 га, для ведення особистого
селянського господарства, кадастровий
номер :01:016:0005, що розташована у
с.Гланишів Переяслав-Хмельницького
району Київської області, що
підтверджується копією державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯЖ № 416289 від 07 липня 2010
року та копією договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
08 червня 2012 року, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
(а.с.9, 13)

01 серпня 2012 року було складено акт
визначення та погодження зовнішніх меж
земельної ділянки в натурі, відповідно
до якого було встановлено в натурі та
погоджено межі земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства згідно державного акта
серія ЯЖ № 416289, що знаходиться в
с.Гланишів Переяслав-Хмельницького
району Київської області. З даним актом
були ознайомлені суміжні
землекористувачі, які ніяких
претензій при встановленні меж
земельної ділянки не виявили, межі
погоджені і не викликають заперечень. З
даним актом 11 жовтня 2012 року був
ознайомлений і відповідач ОСОБА_2, Про
що свыдчить його пыдпис. (а.с. 16-17).

Відповідно до акту № 1 від 21 травня 2013
року постійна комісія
агропромислового комплексу та
земельних ресурсів встановила, що
ОСОБА_2 встановив огорожу, порушивши
межі земельної ділянки, яка
знаходиться у власності ОСОБА_3 згідно
державного акту. (а.с. 15). Відповідач по
справі ОСОБА_2 був попереджений про те,
що ним здійснено самовільний захват
земельної ділянки сусіда і йому було
рекомендовано найближчим часом
перенести огорожу згідно межових
знаків, щоб закрите конфліктне питання.
В разі недомовленості ОСОБА_3
рекомендовано звернутися до суду для
позитивного вирішення даного питання.

По справі також встановлено, що
рішенням Гланишівської сільської ради
№ 77 від 12 жовтня 2007 року відповідачу
ОСОБА_2 було передано в приватну
власність земельну ділянку площею 0,86
га. (а.с. 35)

12 січня 2010 року ОСОБА_2 передав
Управлінню земельних ресурсів
документи для безоплатного оформлення
та видачі державного акта на право
власності на земельну ділянку. (а.с. 37)

Згідно висновку експерта № 12-13 від 08
грудня 2013 року фактична площа та
фактичні межі земельної ділянки, що
знаходиться в с.Гланишів
Переяслав-Хмельницького району
Київської області, кадастровий номер
:01:016:0005, не відповідають площі та
межам, які визначені в Державному акті
серії ЯЖ № 416289 від 07 липня 2010 року.
Площа земельної ділянки, яку вилучено
ОСОБА_2 із користування позивача ОСОБА_5
становить 0,013273 га. (а.с. 64-76)

Задовольняючи позов позивача, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 встановив огорожу, порушивши
межі земельної ділянки, яка
знаходиться у власності ОСОБА_3 згідно
державного акту, а фактична площа та
фактичні межі земельної ділянки, що
належить позивачу не відповідає площі
та межам, які визначені в його
Державному акті серії ЯЖ № 416289 від 07
липня 2010 року. Площа земельної ділянки,
яку вилучено ОСОБА_2 із користування
позивача ОСОБА_5 становить 0,013273 га., у
зв»язку з чим дійшов висновку про
задоволення позову в частині
зобов'язання відповідача знести паркан
(металеву сітку), що встановлений на
земельній ділянці, належній позивачу.

У ході розгляду справи в апеляційній
інстанції відповідач звернувся із
клопотанням про призначення
додаткової
судово-будівельно-технічної
експертизи, посилаючись на те, що
проведена судом першої інстанції
будівельно-технічна експертиза не в
повному обсязі відповідає дійсним
обставинам справи та не встановлює в
якому місці накладаються земельні
ділянки і в якому саме місці необхідно
знести паркан. Крім того, зі схеми №1
додатку 1 до висновку експерта
вбачається, що із західної сторони
земельна ділянка ОСОБА_3 фактично
накладається на земельну ділянку, що
перебуває в його користуванні.

З метою повного і об'єктивного розгляду
справи та з'ясування дійсних обставин
справи, апеляційним судом було
призначено по справі додаткову судову
будівельно-технічну експертизу. (а.с.
154-156)

З висновку №8-14 судової
будівельно-технічної експертизи від 02
вересня 2014 року встановлено, що,
відповідно до фактичних обмірів, з
урахуванням координат точок
пересічення меж суміжних земельних
ділянок та площі накладання земельної
ділянки ОСОБА_2 на земельну ділянку
ОСОБА_3 (132,73 кв.м.) паркан, що підлягає
знесенню, як такий, що встановлений на
земельній ділянці суміжного
землекористувача підлягає знесенню з
точки 10 до точки 5 (відстань 7,23м) і з
точки 5 до точки 9 (відстань 40,53м). Межа
земельних ділянок має покладатися
через точки 10, 11, 9, 4, 3. (а.с.163-166).

При цьому, у висновках додаткової
експертизи експертом зазначено, що
згідно схеми №1, №2- №3 Додатку №1 до
Висновку експерта №12-13 від 08 грудня 2013
року координати пересічення меж
суміжної земельної ділянки, що
належить ОСОБА_3 та земельної ділянки,
що перебуває у користуванні ОСОБА_2
становлять:

точка №9 X = 548846.764; У = 227967.966

точка №10 X = 548822.345; V = 228000.955

Відповідно до Схеми №4 до Висновку
додаткової експертизи:

- передня межа ділянки ОСОБА_2
знаходиться від точки 2 до точки З
довжиною 34,02 м;

- точка пересічення меж земельних
ділянок сторін по справі 10 знаходиться
на відстані 7,23м від правого заднього
кута(точка 5) на задній межі земельної
ділянки (від точки 1 через точку 10 до
точки 5), що на місцевості знаходиться
вздовж існуючої ґрунтової дороги;

- точка пересічення меж земельних
ділянок сторін по справі 9 знаходиться
на відстані 40,53м від правого заднього
кута(точка 5) на правій межі земельної
ділянки (від точки 5 через точку 9, точку
4 до точки 5), що знаходиться справа зі
сторони існуючої ґрунтової дороги;

- точку 11 на місцевості визначити
методом лінійної засічки, тобто в точці
пересікання двох ліній, а саме від
точки 10 (знаходиться на правій межі на
відстані 7,23м від правого заднього кута
-точка 5) відкласти в сторону правої
межі гр. ОСОБА_2 відстань 12,61м, аз точки
9(знаходиться на правій межі на
відстані 40,53м від правого заднього кута
-точка 5) відкласти в сторону лівої межі
гр. ОСОБА_2 відстань 28,45м.

Координати точки 11 становлять: Х =
548830.273; У= 227991.149 (схема 4 в
додатку №1). Площа накладання земельної
ділянки гр. ОСОБА_2 на земельну ділянку
ОСОБА_5 становить 0,013273 га (132,73кв.м.).

З урахуванням координат точок
пересічення меж суміжних земельних
ділянок та площі накладання земельної
ділянки ОСОБА_2 на земельну ділянку
ОСОБА_3 (132,73 кв.м.) паркан, що підлягає
знесенню, як такий, що встановлений на
земельній ділянці суміжного
землекористувача підлягає знесенню з
точки 10 до точки 5(відстань 7,23 м і з
точки 5 до точки 9 (відстань 40,53м). Межу
між суміжними ділянками (сторін по
справі) прокласти через точки 10,11,9,4,3
(а.с.165).

З огляду на викладене, колегія вважає
обґрунтованим висновок суду про
обґрунтованість вимог позивача щодо
зобов»язання відповідача усунути
перешкоди в користуванні земельної
ділянки шляхом знесення паркану, що
встановлений останнім на земельній
ділянці, що належить позивачу.

Разом з тим, з урахуванням висновків
додаткової судової
будівельно-технічної експертизи від 02
вересня 2014 року колегія вважає, що
рішення суду необхідно змінити та
викласти його в частині зобов»язання
відповідача знести паркан, що
встановлений ним на земельній ділянці
позивача, в новій редакції, з
визначенням координат точок
пересічення меж суміжних земельних
ділянок, а саме : з точки 10 до точки 5
(відстань 7,23 м) і з точки 5 до точки 9
(відстань 40,53 м). Межа земельних ділянок
має покладатися через точки 10, 11, 9, 4, 3
згідно з схемою 4 , що є додатком №1 до
експертного висновку за результатами
проведення додаткової судової
будівельно - технічної експертизи №8-14
від 02.09.2014 року (а.с.166).

В той же час, колегія суддів не може
погодитися з рішенням суду в частині
відшкодування позивачу моральної
шкоди, оскільки останній відповідно до
вимог ст.57-60 ЦПК України не надав
належних та допустимих доказів на
підтвердження позовних вимог в цій
частині позову.

З урахуванням обставин справи,
посилання суду на глибину та
тривалість моральних страждань
позивача внаслідок порушення
відповідачем прав останнього, є
голослівним.

У задоволенні позивних вимог позивачу
в цій частині вимог слід відмовити.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач являється інвалідом 2 групи,
учасником ліквідації аварії на ЧАЄС та
підлягає звільненню від сплати судових
витрат.

На підставі викладеного, керуючись
ст..ст.307, 309 ЦПК України, колегія

Вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 26 грудня 2013 року змінити та
викласти у наступній редакції:

Позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 знести паркан,
встановлений на земельній ділянці з
кадастровим номером :01:016:0005, яка
розташована по АДРЕСА_1 та належить
ОСОБА_3, з площею накладення 132, 73 кв. м., з
урахуванням координат точок
пересічення меж суміжних земельних
ділянок з точки 10 до точки 5 (відстань 7,23
м) і з точки 5 до точки 9 (відстань 40,53 м).
Межа земельних ділянок має покладатися
через точки 10, 11, 9, 4, 3 згідно з схемою 4,
що є додатком №1 до експертного
висновку за результатами проведення
додаткової судової будівельно -
технічної експертизи №8-14 від 02.09.2014
року.

У задоволені позовних вимог в частині
відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: