Провадження № 2/750/3362/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року
м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова

у
складі головуючого - судді Логвіної Т.В.

при секретарі Корж Ю.В.,

з участю позивача, представників
сторін,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2014 року позивач
звернулася до суду з позовом до
відповідача та просить стягнути з
останньої на її користь у
відшкодування матеріальної шкоди 4 754
грн. 10 коп. та 20 000 грн. у відшкодування
моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30
жовтня 2011 року, приблизно об 11 годині 15
хвилин біля будинку № 2 по вул. 50 років
СРСР в м. Чернігові, ОСОБА_2, керуючи
транспортним засобом «Джилі», д.н.з.
НОМЕР_1, у порушення вимог п. 10.9 Правил
дорожнього руху України, виїжджала з
тротуару та вчинила наїзд на позивача,
про що було складено протокол про
адміністративне правопорушення.
Внаслідок цього наїзду, згідно з
висновком акту судово-медичного
обстеження, позивач отримала легкі
тілесні ушкодження, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я. На
лікування позивач витратила 491 грн. 17
коп. Окрім цього, через дану ДТП були
зіпсовані чоботи позивача вартістю 900
грн., її туніка вартістю 890 грн. та
джинси вартістю 920 грн. У зв'язку з тим,
що позивач знаходилася на лікуванні з 30
жовтня по 21 листопада 2011 року, вона
втратила заробіток в розмірі 1552,93 грн.,
що підлягає стягненню з відповідача на
підставі ч. 2 ст. 22 ЦК України. Таким
чином, матеріальна шкода, завдана
позивачу внаслідок ДТП становить 4754
грн. 10 копійок. Завдану моральну шкоду
позивач обґрунтовує душевними
стражданнями, яких вона, будучи
вагітною, зазнала у зв'язку з
хвилюваннями за здоров'я та життя
майбутньої дитини та розлукою зі
старшим сином на період стаціонарного
лікування.

В судовому засіданні позивач та
її представник позовні вимоги
підтримали і просили їх задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнав у повному обсязі, посилаючись на
його необґрунтованість та
недоведеність в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення, дослідивши
матеріали цивільної справи та
матеріали справи про адміністративне
правопорушення № 3/2506/1334/12, суд
знаходить підстави для часткового
задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що
30.10.2011 року об 11 год. 10 хв. в м. Чернігові
по вул. 50 років СРСР, 2 ОСОБА_2 керувала
автомобілем GEELY MR - 7151А д.н.з. НОМЕР_1 та
рухаючись заднім ходом, не
переконалась, що це буде безпечним, не
звернулась за допомогою до сторонніх
осіб, в результаті чого скоїла наїзд на
пішохода ОСОБА_1, чим порушила вимоги п.
10.9 Правил дорожнього руху України.
Пішохід ОСОБА_1 в результаті ДТП
отримала тілесні ушкодження, які
відносяться до категорії легких
тілесних ушкоджень, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я.

Обставини дорожньо-транспортної
пригоди та отримання в результаті ДТП
тілесних ушкоджень позивачем
підтверджуються протоколом про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_2, складеним 06.12.2011 року
інспектором з дізнання ВДАІ ЧМВ
Прохоренком С.О., постановою про
відмову в порушенні кримінальної
справи від 14.03.2012 року та актом
судово-медичного дослідження № 1960 від
05.12.2011 року.

Згідно акту судово-медичного
дослідження № 1960 від 05.12.2011 року у
ОСОБА_1 має місце загроза переривання
вагітності, терміном 20-22 тижні, котра
могла виникнути внаслідок дії тупого,
твердого предмету, відповідно часу
30.10.11 р. за обставин, викладених у даному
направленні і відноситься до категорії
легких тілесних ушкоджень, що
спричинили короткочасний розлад
здоров'я. Тривалість знаходження на
стаціонарному лікуванні обумовлена
тактикою лікарів і не підтверджена
об'єктивними клінічними даними, тому
при оціненні ступеню та тяжкості
тілесних ушкоджень до уваги не
приймалась.

Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 11.04.2012 року
провадження по адміністративній
справі про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП було закрито у зв'язку із
закінченням строків накладення
адміністративного стягнення.

Статтею 22 ЦК України визначено, що
збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки), доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Позовні вимоги в частині
відшкодування витрат на лікування в
сумі 491 грн. 17 коп. та в частині
відшкодування вартості зіпсованого
одягу позивачем не обґрунтовані
належним чином та не доведені в
судовому засіданні достатніми та
належними доказами, тому в задоволенні
позову у цій частині вимог має бути
відмовлено. Також не ґрунтуються на
законі вимоги про стягнення з
відповідача втраченого заробітку в
розмірі 1552,93 грн., оскільки зазначена
позивачем до стягнення сума не є
збитками в розумінні ч. 2 ст. 22 ЦК
України, у зв'язку з чим суд вважає
безпідставними вимоги про їх
відшкодування.

Вимога позивача про стягнення з
відповідача моральної шкоди підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна
шкода полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, а також у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено,
що моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Суд вважає обгрунтованим і доведеним з
боку позивача розмір заподіяної їй
моральної шкоди у вигляді моральних
страждань, порушень звичайного способу
життя внаслідок протиправних дій
відповідача в сумі 3 000 грн.

керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 209, 212, 213,
215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 000
грн. у відшкодування моральної шкоди та
243 грн. 60 коп. у відшкодування
сплаченого судового збору, а всього 3 243
грн. 60 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК
України.

Суддя