РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/18202/14-ц

пр. № 2/759/6246/14

01 грудня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Лазаренко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Управління пенсійного фонду в
Шевченківському районі м. Києва до
ОСОБА_1 про відшкодування переплати
пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва
звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1
про відшкодування переплати пенсії,
посилаючись на те, що відповідачка
перебувала на пенсійному обліку та
отримувала трудову пенсію в Управлінні
Пенсійного фонду України
Шевченківського району м. Києва. Проте,
внаслідок проведення перевірки
документів наданих ОСОБА_1 для
призначення їй пільгової пенсії була
встановлена їх недостовірність, в
частині відомостей про пільговий стаж
роботи за Списком № 1, за період з 23.10.1981
року по 10.02.1988 року, у зв"язку з чим за
розпорядженням УПФ Шевченківського
району м. Києва від 12.12.2013 року
відповідачці було припинено виплату
пільгової пенсії, оскільки та була
призначена на підставі недостовірних
відомостей, внаслідок чого виникла
переплата пенсії починаючи з 17.08.2011
року по 31.10.2013 року на суму 40 699 грн. 44
коп., яку і просять стягнути з
відповідачки в судовому порядку.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив їх
задовольнити. Додатково пояснив, що
ОСОБА_1 дійсно було призначено пільгову
пенсію за шкідливість умов праці на
підставі наданих нею документів, проте
у зв'язку з встановленням їх
недостовірності, виплата такої пенсії
була припинена, а відповідачці було
запропоновано добровільно
відшкодувати суму переплати, проте
таке повідомлення Управління
пенсійного фонду нею було
проігноровано, а тому вони вимушені
звернутися з цим питанням до суду.

Відповідачка в судовому засіданні
позовні вимоги визнала повністтю і не
заперечувала проти їх задоволення та
підтвердила, що нею було подано
недостовірну інформацію щодо себе з
метою отримання пільгової пенсії.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, вивчивши та
дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог з наступних
підстав.

Судом встановлено та жодною із сторін у
судовому засіданні не заперечується,
що ОСОБА_1 перебувала на пенсійному
обліку та отримувала пільгову пенсію
за віком в Управлінні пенсійного фонду
Шевченківського району м. Києва.

Пільгова пенсія відповідачці була
призначена на підставі наданих нею
довідок № 1-1/160 від 12.08.2011 року про
підтвердження трудового стажу для
призначення пенсії за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній; від 12.08.2011 року за № 11/161
ПАТ Київський механічний завод іграшок
ім. М.Ф. Ватутіна; від 12.08.2011 року про
заробітну плату для обчислення пенсії.

Із записів копії трудової книжки
вбачається, що відповідачка 15.07.1980 року
була прийнята на роботу до
експериментально-механічного заводу
іграшок ім. Ватутіна, яке згідно
чинного законодавства було
переіменоване в Публічне акціонерне
товариство "Київський механічний завод
іграшок ім. М.Ф. Ватутіна", після чого
23.10.1981 року була переведена
травильником 2-го розряду на дільницю
покриття, а 10.02.1988 року - до
слюсарно-зборочного цеху "сборщицей"
механічних іграшок 4-го розряду.

Проте, внаслідок перевірки довідки
уточнюючої характер робіт за умовами
праці для призначення пільгової пенсії
громадянці ОСОБА_1 від 31.10.2013 року, про
що складений УПФ в Шевченківському
районі м.Києва Акт № 73, було
встановлено відсутність у книзі обліку
вихідної кореспонденції з 1999 по 2001
року, книзі наказів по підприємству за
1980,1981, 1988 роки записів про вищевказані
довідки, на підставі яких і
призначалася пільгова пенсія ОСОБА_1 А
в оригіналах наказів про прийняття на
роботу та переведення на інші посади
ОСОБА_1 взагалі не була зазначена.

Таким чином на підставі проведеної
перевірки була встановлена
недостовірність документів пов'язаних
з трудовою діяльність та підтвердження
трудового стажу ОСОБА_1, у зв'язку з чим
Головним управлінням пенсійного фонду
України направлено відповідний лист до
УПФ Шевченківського району в м. Києві
від 21.11.2013 року № 1059 про вирішення
питання про утримання з неї переплати
пенсії за період 17.08.2011 року по 31.01.2013
року у сумі 40 699 грн. 44 коп.

На підставі розпорядження УПФ
Шевченківського району м. Києва від
01.12.2013 року виплату пільгової пенсії
ОСОБА_1 було припинено та повідомлено
про це шляхом направлення їй
Претензійного листа від 28.03.2014 року №
4528/07 про добровільне повернення
переплати пенсії, яку так і не було
повернуто позивачу.

Відповідно до ст. 50 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 року
суми пенсій, виплачені надміру
внаслідок зловживань з боку пенсіонера
або подання страхувальником
недостовірних даних, можуть бути
повернуті пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.
Відрахування з пенсії провадяться в
установленому законом порядку на
підставі судових рішень, ухвал,
постанов і вироків, виконавчих написів
нотаріусів та інших рішень і постанов,
виконання яких відповідно до закону
провадиться в порядку, встановленому
для виконання судових рішень.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Частинами 1, 2, 4 статті 174 ЦПК
Українивстановлено: позивач може
відмовитися від позову, а відповідач -
визнати позов протягом усього часу
судового розгляду, зробивши усну заяву.
До ухвалення судового рішення у зв'язку
з відмовою позивача від позову або
визнанням позову відповідачем суд
роз'яснює сторонам наслідки
відповідних процесуальних дій,
перевіряє, чи не обмежений представник
сторони, який висловив намір вчинити ці
дії, у повноваженнях на їх вчинення. У
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Так в судовому засідання відповідачка
визнала всі позовні вимоги позивача
щодо неї та підтвердила факт
недостовірності наданих нею
документів.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.06.2009 року
N 2 "Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції"з'ясовуючи після доповіді
про обставини справи, чи підтримує
позивач свої вимоги, чи визнає
відповідач вимоги позивача та чи не
бажають сторони укласти мирову угоду
або звернутися для вирішення спору до
третейського суду, головуючому
необхідно уточнити, в якому обсязі та з
яких підстав підтримується позов або в
якій частині визнається позов, а якщо
сторони мають намір укласти мирову
угоду, то на яких конкретно умовах
(стаття 173 ЦПК). У разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону й не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Визнання позову в даній справі є
безумовним, не суперечить закону й не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд,
оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності, дійшов висновку, що вимоги
позивача підлягають задоволенню,
оскільки ті є обгрунтованими,
доведеними, відповідають тим нормам
Закону, які регулюють вказані
правовідносини.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст. ст. 1166, 1212 ЦК України, ст. 50 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", п. 24
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 12.06.2009 року N 2 "Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції", ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 173, 212-218, 294,
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1) на
користь Управління пенсійного фонду в
Шевченківському районі м. Києва
відшкодування переплати пенсії у
розмірі 40 699 (сорок тисяч шістсот
дев"яностодев"ять) грн. 44 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок
три) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду м. Києва через
районний суд шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя: