Справа №487/6851/13-ц 25.12.2014 25.12.2014
Справа № 22ц-784/3443/14 Головуючий у
першій інстанції: Андрошук В.В.
Доповідач в апеляційній інстанції:
УХВАЛА

Іменем України

25 грудня 2014 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області у складі судців
головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання:
Горенко Ю.В.,

за участю: позивачки ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_4, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, яка діє в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_13
ІНФОРМАЦІЯ_1,

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 16 жовтня 2014 року за
позовом

ОСОБА_3, за участю третьої особи на
стороні позивачки Служби у справах
дітей Миколаївської районної
державної адміністрації до

ОСОБА_5 про визнання шлюбу недійсним

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2013 року ОСОБА_3, яка діє в
інтересах неповнолітньої доньки
ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до
суду з позовною заявою до ОСОБА_5 про
визнання шлюбу недійсним.

Позивачка зазначала, що перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, від
даного шлюбу 11 травня 2000 року
народилась донька Христина. За
ініціативою ОСОБА_6 за рішенням суду
від 9 грудня 2010 року шлюб було
розірвано, після чого ОСОБА_6 уклав шлюб
з відповідачкою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_6 помер, в зв'язку з чим
відповідачка стала вимагати
звільнення квартири та не заявляти про
спадкові права.

Посилаючись на те, що відповідачка та
ОСОБА_6 ніколи разом не проживали, не
вели спільне господарство, шлюб був
фіктивний і укладений з метою
заволодіння майном, позивачка просила
визнати вказаний шлюб недійсним.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 16 жовтня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_3
просить вказане рішення суду
скасувати, а по справі ухвалити нове
рішення, яким задовольнити її позовні
вимоги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
позивачки та її представника,
дослідивши письмові докази по справі,
колегія суддів дійшла висновку про
відсутність підстав для задоволення
апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 40 СК
України, шлюб визнається недійсним,
якщо його укладено жінкою та чоловіком
або одним із них без наміру створення
сім'ї та набуття прав та обов'язків
подружжя.

Як вбачається з матеріалів справи і
таке встановлено судом, 17 грудня 1999
року Веснянською сільською радою
Миколаївської області зареєстровано
шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с. 5).

Від даного шлюбу 11 травня 2000 року
народилась донька Христина (а.с. 15).

Рішенням Миколаївського районного
суду Миколаївської області від 9 грудня
2010 року, яке залишено без змін ухвалою
Апеляційного суду Миколаївської
області від 15 листопада 2011 року шлюб
між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 6,16).

В подальшому після розірвання
вказаного шлюбу 11 червня 2011 року ОСОБА_6
уклав шлюб з ОСОБА_5, який зареєстровано
Веснянською сільською радою
Миколаївського району Миколаївської
області (а.с. 82).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер (а.с. 17).

Після його смерті відкрито спадкову
справу за заявами ОСОБА_3, в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_13,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 (а.с. 151-176).

Актом від 20 березня 2014 року, який
підписали десять осіб свідків та їх
підпис засвідчено головою Комітету
самоорганізації населення
Залізничного селища, встановлено, що
ОСОБА_6 мешкав з ОСОБА_5 з 4 квітня 2009
року по 23 лютого 2012 року за адресою
АДРЕСА_4, без реєстрації, але був
зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с. 83).

Таким чином, ОСОБА_6 проживав за місцем
проживання відповідачки ОСОБА_5 за
довго до реєстрації шлюбу з нею та
після шлюбу. Такі обставини
кореспондуються з мотивами розірвання
шлюбу з позивачкою, які зазначав ОСОБА_6
в судовому засіданні при вирішенні
даної справи, а саме припинення
сімейних відносин з позивачкою з
квітня 2009 року та наявність у нього
іншої сім'ї (а.с. 17).

Із довідок виданих Веснянською
сільською радою від 10 квітня 2014 року за
№ № 240, 241 вбачається, що ОСОБА_5
зареєстрована в АДРЕСА_2, але за
вказаною адресою не проживала, а ОСОБА_6
з вересня 2011 року проживав АДРЕСА_3 де і
помер, (а.с. 95-96).

Поховання ОСОБА_6 здійснювала
відповідачка ОСОБА_5 за власні кошти, що
підтверджується відповідним
фіскальним документом (а.с. 94).

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, які допитані в судовому
засіданні, підтвердили факт проживання
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 як подружжя.

Положеннями ст. 60 ЦПК України
встановлено обов'язок кожної сторони
довести ті обставини на які вона
посилається.

Враховуючи викладене, районний суд
повно та всебічно дослідив обставини
справи, доказам, які надали сторони дав
належну оцінку, та дійшов
обґрунтованого висновку про ненадання
доказів наміру відповідачки ОСОБА_12 та
ОСОБА_6, або одного з них щодо укладання
фіктивного шлюбу без створення сім'ї та
набуття прав та обов'язків подружжя,
натомість суд вірно вказав на докази,
які свідчать про зворотне.

Районний суд також вірно надав оцінку
окремому проживанню подружжя через
деякий час після укладення шлюбу,
оскільки таке право встановлено
положеннями ст. 56 СК України.

За такого, районний суд вірно відмовив
в задоволенні позову.

Не можна прийняти до уваги доводи
апеляційної скарги стосовно того, що
наявність матеріальних зобов'язань у
ОСОБА_6, які стали в подальшому
підставою для укладення шлюбу, на думку
позивачки, підтверджується
пред'явленням позовів до неї про
виселення та оспорювання батьківства.
Так, із змісту судових рішень
постановлених за наслідками вирішення
вказаних спорів, вбачається, що
підставою для звернення до суду ОСОБА_6
із зазначеними позовами, мали місце
вкрай неприязні стосунки у останнього
з позивачкою, та його впевненість в
тому, що він не є батьком дитини
народженої в шлюбі (а.с. 8-14).

Перевіривши законність та
обгрунтованість оскаржуваного
рішення, колегія дійшла висновку про
відповідність його вимогам норм
матеріального та процесуального права,
в зв'язку з чим відсутні підстави для
його зміни чи скасування.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 16 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді: