Справа № 146/1789/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"17" грудня 2014 р.
Томашпільський районний суд
Вінницької області

в складі: головуючого-судді
Пилипчука О.В.

з участю секретаря
Бойко Т.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Томашпіль цивільну
справу за позовом служби у справах
дітей Томашпільської районної
державної адміністрації в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2
(зацікавлена особа прокурор
Томашпільського району) про відібрання
дитини без позбавлення батьківських
прав ,-

В С ТА Н О В И В:

17 листопада 2014 року начальник
служби у справах дітей Томашпільської
РДА Мокрак Л.В. звернулася до суду з
даним позовом, в якому просить
відібрати малолітнього ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 без
позбавлення батьківських прав, а також
стягувати з останньої аліменти на
утримання неповнолітньої дитини в
твердій грошовій сумі по 100 гривень
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття.

Позов начальник служби у справах дітей
Мокрак Л.В. обґрунтувала наступним.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є неповнолітнім,
внаслідок чого не може в повній мірі
захищати самостійно свої інтереси та
порушені права в суді.

З 16.11.2011 року по даний час ОСОБА_1
перебуває в Тульчинському обласному
спеціалізованому будинку дитини для
дітей з ураженням центральної нервової
системи та порушенням психіки.

Мати дитини ОСОБА_2-відповідачка у
справі- в даний час не працює, не
займається вихованням дитини, залишає
дитину без нагляду, зловживає
спиртними напоями, за місцем
проживання характеризується з
негативної сторони, контактує з
особами антигромадської поведінки, не
відвідує малолітнього сина. Останній
раз відповідачка відвідала сина 30.12.2013
року.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 ухиляється
від виконання своїх батьківських
обов'язків, не займається вихованням
своєї неповнолітньої дитини, останній
не отримує належного виховання

Виконавчим комітетом Вилянської
сільської ради та службою у справах
дітей Томашпільської
райдержадміністрації неодноразово
проводилися бесіди з гр.. ОСОБА_2
стосовно її неповнолітньої дитини та
виконання нею своїх батьківських
обов'язків, проте вищезазначені заходи
бажаного результату не дали.

Начальник служби у справах дітей
Томашпільської РДА Мокрак Л.В. в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримала повністю, посилаючись на
обставини, викладені у позові,
попросила позовні вимоги задовольнити
в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги визнала, не
заперечила проти задоволення позову.

Старший прокурор прокуратури
Томашпільського району Дацюк С.М. та
Вилянський сільський голова Платонов
М.В. в судовому засіданні позовні
вимоги підтримали, вважають за
доцільне відібрати у ОСОБА_2
малолітнього сина без позбавлення
батьківських прав.

Суд, заслухавши пояснення сторін у
справі, дослідивши матеріали справи,
вважає позов обгрунтованим, який
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які
беруть участь у справі позовного
провадження, для підтвердження своїх
вимог або заперечень зобов'язані
подати усі наявні у них докази або під
час попереднього судового засідання, а
якщо попереднє судове засідання у
справі не проводиться - до початку
розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно ст. 150 СК України, батьки
зобов'язані виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини, свого
народу, своєї Батьківщини. Батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя. Батьки
зобов'язані поважати дитину. Передача
дитини на виховання іншим особам не
звільняє батьків від обов'язку
батьківського піклування щодо неї.
Забороняються будь-які види
експлуатації батьками своєї дитини.
Забороняються фізичні покарання
дитини батьками, а також застосування
ними інших видів покарань, які
принижують людську гідність дитини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 СК України,
суд може постановити рішення про
відібрання дитини від батьків або
одного з них, не позбавляючи їх
батьківських прав, у випадках
передбачених пунктами 2-5 частини
першої статті 164 цього Кодексу, а також
в інших випадках, якщо залишення дитини
у них є небезпечним для її життя,
здоров»я і морального виховання.

Підставою для відібрання дитини,
згідно положень ст..164 СК України, є
ухиляння батьків від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини;
жорстоке поводження з дитиною;
хронічний алкоголізм або наркоманія
батьків; експлуатація дитини,
примушення її до жебракування та
бродяжництва; інші випадки, якщо
залишення дитини у батьків є
небезпечним для її життя, здоров»я та
морального виховання.

Правовий сенс відібрання дитини за
ст..170 СК України полягає в екстреності
прийняття рішення на захист дитини,
коли зволікання може призвести до
тяжкої хвороби, каліцтва або її смерті.

Судом встановлено, що відповідачка
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір'ю ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Та обставина, що відповідачка
ухиляється від виконання обов'язків
щодо утримання і виховання своєї
дитини, крім пояснень представника
служби у справах дітей Мокрак Л.В.,
старшого прокурора прокуратури
Томашпільського району Дацюка С.М.,
Вилянського сільського голови
Платонова М.В. підтверджується також
іншими зібраними у справі доказами.

Згідно висновку органу опіки та
піклування Томашпільської районної
державної адміністрації «Про
доцільність відібрання без
позбавлення батьківських прав
малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 у
матері ОСОБА_2.», враховуючи рішення
Комісії з питань захисту прав дитини,
орган опіки та піклування вважає за
доцільне відібрати без позбавлення
батьківських прав малолітнього ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3 у матері ОСОБА_2

Згідно розпорядження «Про тимчасове
влаштування до державного дитячого
закладу» № 528 від 16 листопада 2011 року,
тимчасово влаштовано малолітню дитину
ОСОБА_1. до Тульчинського обласного
спеціалізованого будинку дитини для
дітей з ураженням ЦНС та порушенням
психіки терміном на 6 місяців.

Згідно довідки адміністрації
Тульчинського обласного будинку
дитини № 480 від 29.09.2014 року, ОСОБА_1
влаштований в їхній заклад з 16.11.2011
року. За останні 6 місяців мати дитину
не відвідувала та участі в її вихованні
не приймала.

Відповідно довідки-характеристики
Вилянської сільської ради № 332 від
22.08.2014 року, ОСОБА_2 зареєстрована та
проживає у будинку матері. Участі у
вихованні дітей не приймає, їх не
відвідує; на території сільської ради
характеризується з негативної сторони,
зловживає спиртними напоями, веде
аморальний спосіб життя, на зауваження
сільського голови та дільничного
інспектора міліції не реагує, не
приймає участі у громадському житті
територіальної громади.

Згідно рішення засідання опікунської
ради при виконавчому комітеті
Вилянської сільської ради від 20.10.2014
року «Про доцільність відібрання без
позбавлення батьківських прав у ОСОБА_2
малолітнього сина ОСОБА_1», вирішено:
вважати доцільним відібрати в ОСОБА_2
її малолітню дитину ОСОБА_1

Згідно рішення Вилянської сільської
ради «Про доцільність відібрання без
позбавлення батьківських прав у ОСОБА_2
малолітнього сина ОСОБА_1» від 23.10.2014
року вирішено: затвердити рішення
опікунської ради від 22.10.2014 року «Про
доцільність відібрання без
позбавлення батьківських прав у ОСОБА_2
малолітнього сина ОСОБА_1».

Відповідно акту про відвідування
сім'ї/особи від 22 серпня 2014 року, під час
відвідування в будинку ОСОБА_2 був
безлад, підлога брудна, одяг
розкиданий, брудний посуд, розкидані
рештки їди. ОСОБА_2 візуально була в
нетверезому стані, виражалася
нецензурними словами до працівників
сільської ради та фахівця із
соціальної роботи. Співмешканець її
також перебував в стані алкогольного
сп'яніння і після появи працівника
РЦСССДМ та представника сільської ради
зник. ОСОБА_2 на зауваження працівників
не реагувала і на контакт відмовилася
йти.

Згідно акту обстеження
матеріально-побутових умов
малозабезпеченої сім'ї ОСОБА_2, остання
візуально перебувала в нетверезому
стані, виражалася нецензурними
словами, на зауваження працівників не
реагувала і на контакт не йшла.
Санітарно-гігєнічний стан житлового
будинку незадовільний, підсобне
господарство та транспортні відсутні
відсутні. Висновки комісії:
матеріально-побутові умови ОСОБА_2
незадовільні.

Відповідно до ст.8 Закону України „Про
охорону дитинства " від 26.04.2011 року,
кожна дитина має право на рівень життя,
достатній для її фізичного,
інтелектуального, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку. Батьки, або особи, які їх
замінюють, несуть відповідальність за
створення умов, необхідних для
всебічного розвитку дитини, відповідно
до законів України.

Частина 3 ст.11 вищевказаного Закону
передбачає, що предметом основної
турботи та основним обов'язком батьків
є забезпечення інтересів своєї дитини,
ч.1,2 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства»
вказує, що виховання в сім'ї є
першоосновою розвитку особистості
дитини. На кожного з батьків
покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки або
особи, які їх замінюють, мають право і
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на
розвиток її особистості, поваги до
прав, свобод людини і громадянина, мови,
національних історичних і культурних
цінностей українського та інших
народів, підготовку дитини до
свідомого життя у суспільстві в дусі
взаєморозуміння, миру, милосердя тощо.

Таким чином, суд вважає, що
відповідачка дійсно не в повному
обсязі виконує свої обов'язки та мало
уваги приділяє вихованню малолітньої
дитини, не здійснює за нею належний
догляд та контроль, не піклується про
її духовний та фізичний розвиток, не в
достатньому обсязі цікавиться її
здоров'ям, не проявляє до неї
батьківську увагу та турботу.

Оцінюючи викладені обставини у їх
сукупності, суд приходить до висновку
про те, що відповідачка у справі ОСОБА_2
дійсно ухиляється від виконання своїх
обов'язків по утриманню і вихованню
малолітньої дитини ОСОБА_1

Приймаючи до уваги, що неповнолітня
дитина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
позбавлений належного батьківського
піклування з боку своєї матері.
Враховуючи, що дитина в даний час
перебуває в Тульчинському обласному
спеціалізованому будинку дитини для
дітей з ураженням центральної нервової
системи та порушенням психіки, мати
дитину не відвідує, суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
вимог начальника служби у справах
дітей Томашпільської РДА щодо
відібрання дитини ОСОБА_1 у
відповідачки ОСОБА_2 При цьому, суд
вважає, що відібрання дитини повинно
відбутися без позбавлення ОСОБА_2
батьківських прав, так як вважає, що
остання може змінити своє ставлення до
своїх батьківських обов'язків.

Частиною четвертою статті 170 Сімейного
кодексу України встановлено що при
задоволенні позову про відібрання
дитини від матері, батька без
позбавлення їх батьківських прав суд
вирішує питання про стягнення з них
аліментів на дитину.

Відповідно до ст.180 СК України батьки
повинні утримувати дітей до досягнення
ними повноліття.

Згідно ст.182 СК України при визначенні
розміру аліментів суд враховує стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини, стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів,
наявність у нього інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, інші обставини, що мають
істотне значення. Мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
за винятком випадків передбачених ст.184
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Таким чином відповідачка ОСОБА_2
зобов'язана утримувати свою
неповнолітню дитину до досягнення нею
повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд
ураховує те, що ОСОБА_7 не має
постійного доходу, оскільки не працює,
однак позовні вимоги в частині
стягнення аліментів на утримання
дитини, а саме в твердій грошовій сумі
100 гривень щомісячно до досягнення
дитиною повноліття. Виходячи з
наведеного, враховуючи що
відповідачка, у випадку відібрання
дитини, не звільняється від обов'язку
щодо виховання та утримання дитини, суд
приходить до висновку про необхідність
стягнення з відповідачки ОСОБА_2
аліментів на утримання її
неповнолітнього сина до досягнення
останнім повноліття..

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовна заява
підлягає задоволенню, так як
відповідачка на даний час не може
забезпечити повне і всебічне виховання
дитини та підтримання на належному
рівні стану її здоров'я й
життєдіяльності, оскільки
відповідачка не проявляє до
неповнолітньої дитини щонайменшої
батьківської турботи та не приймає
участі у її вихованні і відібрання
дитини без позбавлення батьківських
прав у відповідачки є доцільним та
відповідає найвищим інтересам дитини.

Відповідно до ч.3 ст. 170 СК України, якщо
відпадуть причини, які перешкоджали
належному вихованню дитини її
батьками, суд за заявою відповідачки
може постановити рішення про
повернення їй дитини.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд
стягує з відповідача судові витрати.
На підставі викладене,
керуючись ч.1 ст.170, ст.ст.180, 182 , 184 СК
України , ст.8,11,12, ЗУ «Про охорону
дитинства» , ст.ст. 60, 88, 213-215 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позов служби у справах дітей
Томашпільської районної державної
адміністрації в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2
(зацікавлена особа прокурор
Томашпільського району) про відібрання
дитини без позбавлення батьківських
прав задовольнити.

Відібрати в ОСОБА_2, жительки
АДРЕСА_1 малолітнього ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 без позбавлення її
батьківських прав.

Стягувати з ОСОБА_2, жительки АДРЕСА_1,
на користь осіб або особи, що будуть
виконувати або виконують обов'язки та
функції з опіки (піклування) над ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій
грошовій сумі 100 грн. щомісячно, до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 243,60 грн (двісті
сорок три гривні 60 копійок).

Рішення допустити до негайного
виконання в частині стягнення
аліментів, починаючи з 17 листопада 2014
року.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення до апеляційного суду
Вінницької області через
Томашпільський районний суд
Вінницької області.

Повний текст рішення виготовлено 18
грудня 2014 року.

Суддя: О. В. Пилипчук