АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6463/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 638/597/14-ц
Категорія: кредитний договір
Доповідач -Гальянова І.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді :
Гальянової І.Г.

суддів:
Колтунової А.І.

Костенко Т.М.

при секретарі:
Сватенко Н.В..

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк» на
заочне рішення Дзержинського
районного суду міста Харкова від 07
квітня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агентство «Верус» в особі
філії Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агентство «Верус» у
Дзержинському районі м.Харкова, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

20 січня 2014 року представник
позивача звернувсь у суд з позовом в
якому просив стягнути з ОСОБА_4 на його
користь заборгованість за кредитним
договором № HAXRRX 19200139 від 17.08.2008 року в
розмірі 16329, 10 грн. та солідарно з ОСОБА_4
і Товариства з обмеженою від
повільністю «Українське Фінансове
Агентство «Верус» в особі філії
Товариства з обмеженою від повільністю
«Українське Фінансове Агентство
«Верус» у Комінтернівському районі
м.Харкова 10 000, 00 грн. такої
заборгованості та з ОСОБА_4 судові
витрати у справі.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 17.08.2008
року між ОСОБА_4 та позивачем було
укладено зазначений кредитний договір
, за умовами якого останній отримав
кредитні кошти у розмірі 2106, 42 грн. зі
сплатою 12% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном його повернення 17.08.2009 року.

Позивач зазначає, що ОСОБА_4 підтвердив
свою згоду на те, що підписана ним заява
разом з умовами надання складають
укладений між позивачем та
відповідачем ОСОБА_4 кредитний договір
та відповідно до його умов п.5.3 при
порушенні зобов»язань повинен
сплатити штраф в сумі 500 грн. та 5% від
суми заборгованості.

Як на підставу своїх вимог позивач
зазначає на невиконання ОСОБА_4
зобов»язань за кредитним договором, у
зв»язку з чим станом на 17.10.2013 року він
має заборгованість за кредитом 1931,
37грн.; за відсотками - 124, 03 грн.; за
комісією в сумі 567, 71 грн. пеню за
несвоєчасне виконання зобов»язань за
договором в розмірі 21976,03 грн. ;500 грн.
та 1229,96 грн. штрафу, а всього 26329, 10 грн.

Як на підставу солідарного стягнення з
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агентство «Верус» в особі
філії Товариства з обмеженою від
повільністю «Українське Фінансове
Агентство «Верус» ( далі Товариство) та
ОСОБА_4 заборгованості за вказаним
кредитом в розмірі 10 000 грн. , позивач
посилається на укладення між ним та
Товариством договору поруки від 01.09.2010
року, відповідальність якого
встановлюється в10 000,00 грн..

Справу розглянуто судом першої
інстанції за відсутності сторін.

Заочним рішенням Дзержинського
районного суду м.Харкова від 07.04.2014 року
позовні вимоги позивача задоволені
частково.

Суд стягнув солідарно з відповідачів
солідарно на користь позивача 3083,10 грн.
заборгованості за кредитом, та з
відповідача ОСОБА_4 243,60 грн. витрат по
сплаті судового збору. В задоволенні
іншої частини позовних вимог позивачу
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
змінити вказане заочне рішення суду
першої інстанції та задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує
порушенням судом першої інстанції ст..
551 ЦК України та не застосував до
виниклих правовідносин норми ст.ст. 549,
611, 627, 629 ЦК України.

Представник позивача в судове
засідання суду апеляційної інстанції
не з»явивсь, будучи належним чином
повідомленим про час та місце розгляду
справи (а.с. 81). Про причини неявки суд не
повідомив.

Судові повістки про виклик в судове
засідання відповідача ОСОБА_4
повернуті поштою з відміткою, що
останній помер ( а.с.71-72).

Судова повістка про виклик в судове
засідання суду апеляційної інстанції
ТОВ«Українське Фінансове Агентство
«Верус» в особі філії Товариства з
обмеженою від повільністю «Українське
Фінансове Агентство «Верус» повернута
поштою з відміткою про його вибуття із
зазначеної позивачем адреси ( а.с.78-79).

За таких обставин на підставі ч.2 ст. 305
ЦПК України, судова колегія вважає за
необхідне розглянути справу за
відсутності представника позивача.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Згідно до вимог ч.3 ст. 303 ЦПК України,
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов»язковою підставою для скасування
рішення.

Задовольняючи частково позовні вимоги
позивача та стягуючи з відповідачів на
його користь заборгованість за
вказаним кредитним договором в розмірі
3083, 10 грн. суд першої інстанції виходи в
відсутності підстав для стягнення з
відповідачів нарахованої позивачем
пені.

Однак погодитись з таким висновком
суду не можна.

Так, судом першої інстанції
встановлено та підтверджено наявними у
справі доказами, що 17.08.2008 року між
позивачем та відповідачем ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір № HAXRRX 19200139,
на підставі якого відповідач отримав у
позивача кредит в сумі 2106, 42 грн. зі
сплатою 12% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 17.08.2009 року ( а.с.7-10).

Судом першої інстанції також
встановлено та підтверджено наявними у
справі доказами, що 01.09.2010 року між
позивачем та відповідачем -
Товариством було укладено договір
поруки, відповідальність по якому за
невиконання ОСОБА_4 кредитного
договору встановлювалась у 10 000 грн. (
а.с.6).

При цьому судом апеляційної інстанції
встановлено та підтверджено довідкою
відділу державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Зміївського районного управління
юстиції у Харківській області, що
ОСОБА_4 , відповідно до актового
записку про смерть № 13 від 29.01.2013 року,
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.84).

Таким чином, на час звернення позивача
у суд з зазначеним позовом ( на 20.01.2014
року) ОСОБА_4 вже помер.

Згідно до вимог частин 1 , 2 та 3 ст. 1281 ЦК
України, спадкоємці зобов»язані
повідомити кредитора спадкодавця про
відкриття спадщини, якщо йому відомо
про його борги. Кредиторові
спадкодавця належить протягом шести
місяців від дня, коли він дізнався або
міг дізнатись про відкриття спадщини,
пред»явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, незалежно від
настання строку вимоги. Якщо кредитор
спадкодавця не знав і не міг знати про
відкриття спадщини, він має право
пред»явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, протягом одного
року від дня настання строку вимоги.

Частиною 4 вказаної норми ЦК України
встановлено, що кредитор спадкодавця,
який не пред»явив вимоги до
спадкоємців, що прийняли спадщину, у
строки, встановлені частиною другою і
третьою цієї статті, позбавляються
права вимоги.

За змістом, вказана норма ЦК
України встановлює застережливий
строк для пред»явлення кредитором
вимог до спадкоємців боржника , а саме:
один рік від дня настання строку
вимоги.

Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 1054 ЦК
України , за кредитним договором банк
або інша фінансова установа (
кредитодавець) зобов»язується надати
грошові кошти ( кредит)
позичальнику у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позивальник
зобов»язується повернути кредит та
сплатити проценти. До відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 цієї глави, якщо
інше не встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

В ч.1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що
позичальник зобов»язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором .
Якщо договором не встановлений строк
повернення позики, або цей строк
визначений моментом пред»явлення
вимоги, позика має бути повернута
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред»явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Як свідчить вказаний кредитний договір
, ним встановлено кінцевий строк
повернення ОСОБА_4 кредитних коштів
17.08.2009 року.

Пунктом 5.5. умов вказаного кредитного
договору сторони визначили, що термін
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту,
відсотків,винагороди,пені, штрафу
складає п»ять років.

При цьому , хоча позивач і звернувся у
суд з зазначеним позовом в межах строку
позовної давності, однак право на
вимогу щодо повернення всієї суми
кредитних коштів набув з 17.08.2009 року,
тобто з моменту встановленого
кредитним договором кінцевого строку
повернення ОСОБА_4 вказаних кредитних
коштів.

Таким чином, на час звернення позивача
у суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
зазначених кредитних коштів, тобто на 20
січня 2014 року, позивач вже пропустив
встановлений ч.2 ст. 1281 ЦК України
річний строк , з дня настання строку
вимоги , для пред»явлення такої вимоги
до спадкоємців померлого боржника.

Крім того, як свідчать умови
договору поруки, укладеного між
позивачем та Товариством, останній не
брав на себе зобов»язань по поверненню
кредитних коштів в разі смерті ОСОБА_4

Згідно ж до вимог ст. 607 ЦК України,
зобов»язання припиняються
неможливістю його виконання у зв»язку
з обставиною, за які жодна із сторін не
відповідає.

Таким чином, на поручителів може
бути покладено відповідальність за
порушення боржником обов»язку щодо
виконання зобов»язання за кредитним
договором у випадку смерті
позичальника лише за наявності у
позичальника правонаступника, який
прийняв спадщину, та згоди поручителя
відповідати за будь-якого нового
боржника, зафіксоване в тому числі у
договорі поруки, як і згоди відповідати
за боржника в разі його смерті.

Вказані обставини справи
свідчать про те, що у зв»язку зі смертю
ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 607
ЦК України припинили свою дію і
зобов»язання Товариства як його
поручителя.

За таких обставин рішення суду
першої інстанції не можна визнати
таким, що відповідає вказаним вище
обставинам справи та вимогам
зазначених норм матеріального права,
що у відповідності до частин 3 та 4 ч.1 ст.
309 ЦК України, є обов»язковою підставою
для його скасування та ухвалення
нового рішення про відмову позивачу в
задоволенні позовних вимог, з
зазначених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316, 317, 319, 218
ЦПК України , судова колегія -,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Скасувати заочне рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 07 квітня 2014 року.

Відмовити Публічному
акціонерному товариству Комерційний
Банк «ПриватБанк» в задоволенні
позовних вимог.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді: