У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2014 року м.
Ужгород

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П.
(доповідача),

суддів: Ігнатюка Б.Ю. Мацунича М.В.,

при секретарі: Саварина Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Мукачівського міськрайонного суду від
21 жовтня 2014 р. за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «І.Т.В.
Сервіс Плюс» до ОСОБА_1 про визнання
договору укладеним і стягнення
заборгованості за надані послуги, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 р. ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс»
звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1, у
якому просило:

- визнати укладеним договір із ОСОБА_1
про надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій на основі типового договору
з 01.03.12 р.;

- стягнути з ОСОБА_1 на свою користь
заборгованість за надані
житлово-комунікаційні послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій за період з
01.03.12 р. по вересень 2014 р. у сумі 1032.37 грн.

- стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 730.80
грн. судових витрат.

На обґрунтування зазначало, що з 01.03.12 р.
є виконавцем послуг з утримання
будинків, споруд та прибудинкових
територій, серед яких значиться і
будинок АДРЕСА_1. ОСОБА_1 є власником
квартири НОМЕР_1 у цьому будинку.

Станом на вересень 2014 р. у відповідача
утворилася заборгованість за надані
послуги в сумі 1032.37 грн., яку в
добровільному порядку не погашає.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 21.10.14 р. позов задоволено (а.с.55).

Апелянт просить скасувати це рішення
та ухвалити нове про відмову в позові.
Доводить про порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Указує на те, що позивач не надсилав
йому договір про надання послуг із
утримання будинків, споруд і
прибудинкових територій. Про існування
такого дізнався із судової
претензії-попередження від 12.05.14 р.
Послуг від позивача не отримував.

Суд першої інстанції виходив із
доведеності позовних вимог.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення - залишенню без змін, із таких
мотивів.

Статтями 20 і 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» визначені
обов'язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг, зокрема,
обов'язком споживача є укладення
договору на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленого виконавцем на основі
типового договору, а також оплата
житлово-комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом, а
обов'язком виконавця - надання послуг
вчасно та відповідної якості згідно із
законодавством та умовами договору, а
також підготовка та укладення із
споживачем договору про надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Обов'язок власника квартири укласти
договір на надання житлово-комунальних
послуг та оплачувати надані послуги
передбачено також п.7 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України № 572 від 8
жовтня 1992 р.

Таким чином, необхідність укладення
договору на надання
житлово-комунальних послуг
передбачена законом і його укладення
визначено як обов'язок, а не право
сторін.

Крім того, згідно зазначених норм
закону споживач зобов'язаний оплатити
житлово-комунальні послуги, якщо він
фактично користувався ними.
Відсутність договору на надання
житлово-комунальних послуг сама по
собі не може бути підставою для
звільнення споживача від оплати послуг
у повному обсязі.

Відповідно до ст. 13 вказаного Закону
залежно від функціонального
призначення житлово-комунальні
послуги поділяються на: 1) комунальні
послуги (централізоване постачання
холодної та гарячої води,
водовідведення, газо - та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); 2) послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо); 3) послуги з управління
будинком, спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладання договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо); 4)
послуги з ремонту приміщень, будинків,
споруд (заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо).

Згідно зі ст. 360 ЦК України та Правил
користування приміщеннями жилих
будинків та прибудинкових територій
власники квартир відповідно до своєї
частки у майні зобов'язані брати участь
у загальних витратах на утримання
спільного майна, зокрема, будинку та
прибудинкової території.

Відповідно до п.2 ст. 10 ЗУ «Про
приватизацію державного житлового
фонду» та Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями власники
приватизованого житла в
багатоквартирних будинках (до них
належать і власники квартир у
кооперативних будинках та викуплених
квартир) є співвласниками всіх
допоміжних приміщень будинку та його
технічного обладнання і повинні
сплачувати свою частку витрат у
загальних квартирах на утримання
будинку (житла) та прибудинкової
території пропорційно до займаної
площі. Послуги з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій
зобов'язані сплачувати як
квартиронаймачі, так і власники
викуплених та приватизованих квартир.

Судом першої інстанції установлено, що
ОСОБА_1 проживає у будинку АДРЕСА_1.

На підставі рішень виконавчого
комітету Мукачівської міської ради»
від 24.01.12 р. № 28 позивача визнано
виконавцем послуг з управління
будинком, спорудою або групою будинків;
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій; послуг з
ремонту приміщень будинків м. Мукачева.
Типовий договір про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій підготовлений
позивачем для відповідача 01.03.12 р.
(а.с.16).

Згідно з розрахунком (а.с.14) ОСОБА_1 має
заборгованість за надані послуги з
березня 2012 р. по серпень 2014 р. у розмірі
1032.37 грн., які дотепер не сплатив.

Надання послуг ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс»
будинку АДРЕСА_1 підтверджується
актами на періодичну перевірку та
прочистку (а.с.26-30), а також нарядами
завдань (а.с.34-49).

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
задоволення позовних вимог позивача,
визнавши договір про надання послуг з
утримання будинку і споруд та
прибудинкової території між сторонами
по справі укладеним із 01.03.14 р. та
стягнувши з відповідача
заборгованість за надані послуги.

Доводи апелянта про те, що він не
отримував підготовленого в письмовій
формі договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій на основі
типового договору, а про існування
такого дізнався з досудової
претензії-попередження від 12.05.14 р. не
заслуговують на увагу, оскільки
позивачем було здійснено вичерпні і
залежні від нього заходи, які
спрямовані на укладення відповідного
договору, зокрема розміщено на сайті
http://panorama-mukachevo.com список будинків у
Росвигові, які обслуговуватимуться
новою компанією та здійснено
публікацію даного договору в
друкованих виданнях та на офіційному
сайті товариства www.itservice.com.

Виходячи із загальних засад цивільного
законодавства та судочинства, права
особи на захист у суді порушених або
невизнаних прав, меж здійснення особою
цивільних прав і виконання цивільних
обов'язків (ст.ст. 3, 6, 12-15, 20 ЦК України),
ст.ст. 3-5 ЦПК України) можна дійти
висновку про те, що в разі невизнання
споживачем права виробника, (виконавця)
послуг на укладення договору про
надання житлово-комунальних послуг,
який відповідає вимогам типового
договору, таке право підлягає захисту
судом на підставі п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України
шляхом визнання договору укладеним на
умовах, передбачених нормативним актом
обов'язкової дії, а не шляхом
зобов'язання споживача укласти договір
на надання житлово-комунальних послуг.
Саме така правова позиція висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 10.10.2012 року у справі, яка
переглядалася в порядку п.1 ст.355 ЦПК
України.

У контексті наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції ухвалив
законне та обґрунтоване рішення.
Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

2. Рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 21 жовтня 2014 р.
залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: