Виноградівський районний суд
Закарпатської області
________________________________________________________________________
___________________________
Справа № 299/381/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2014 року
м.Виноградів

Виноградівський районний суд,
Закарпатської області в особі
головуючого судді А.А.Надопта, при
секретарі С.С.Онисько, за участю
позивачів та їх представника ОСОБА_1,
відповідачки ОСОБА_2 та її представника
по дорученню ОСОБА_3, заступника голови
Королівської селищної ради П.Т.Фабриці,
третьої особи ОСОБА_6, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м.Виноградів цивільну справу за
позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_2,
Королівської селищної ради, третя
особа на стороні відповідачів ОСОБА_6
про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги мотивованні тим, що мати
позивачів ОСОБА_9, яка мешкала в АДРЕСА_1
померла ІНФОРМАЦІЯ_1., після смерті якої
залишилось спадкове маймо: житловий
будинок з надвірними будівлями, який
знаходиться по АДРЕСА_1.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивачі
вказують, що вони постійно по черзі та
по можливості відвідували матір , та
допомагали їй по господарству. Після
смерті та після похорону вони
звернувся до державного нотаріуса
Виноградівської державної
нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини, де оформили свої
заяви належним чином в шестимісячний
строк, проте дізналися, що до смерті їх
мати заповіла все своє майно з чого б
воно не складалася і взагалі все те що
буде їй належати на час смерті заповіла
їх племінниці ОСОБА_2. Заповіт на
користь племінниці ОСОБА_2 буй
посвідчений 16.08.2012р. заступником
селищного голови Королівської
селищної ради Виноградівського району
Закарпатської області П.Т.Фабрицій,
який позивачі вважають недійсним з
наступних підстав.

Зокрема, заповіт посвідчений посадовою
особою яка не мала права вчиняти
нотаріальні дії, оскільки на неї не
було покладено таких обов'язків, так як
нотаріальні дії у виконавчих комітетах
сільських, селищних, міських Рад
народних депутатів вчиняють посадові
особи, на яких за рішенням виконавчого
комітету відповідної Ради народних
депутатів покладено вчинення цих дій
згідно п.2 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій посадовими
особами виконавчих комітетів
сільських, селищних, міських Рад
народних депутатів України яка
затверджена наказом Міністерства
юстиції України від 25 серпня 1994 p. N22/5;
підпис та текст в заповіті не матері, а
підроблений сторонньою особою; в
заповіті зазначено, що даний заповіт
записаний за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів,
коли як даний заповіт невідомою особою
записаний в ручну і дана особа не
зазначена; не було запрошено лікаря для
встановлення дієздатності особи їх
матері ОСОБА_9, оскільки в заповіті
вказано, що заповіт складався на виїзді
із-за хвороби, а відтак, на підставі
наведеного, позивачі просять суд
визнати недійсним заповіт ОСОБА_9 на
користь ОСОБА_2, посвідчений 16.08.2012р.
заступником селищного голови
Королівської селищної ради
Виноградівського району Закарпатської
області П.Т.Фабріці та

стягнути з відповідачів на їх користь
судові витрати.

В судовому засіданні позивачі та
їх представник позовні вимоги
підримали в повному обсязі з підстав,
наведених в позовній заяві та просили
суд їх задоволити повністю.

Відповідачка та її представник
позовні вимоги не визнали та
заперечували проти їх задоволення, в
обґрунтування своїх заперечень
вказали (письмові заперечення долучені
до матеріалів справи а.с.20-21), що заповіт
позивачам і не міг бути представлений
при житті спадкодавця, бо існує поняття
таємниці заповіту. Заповіт складений
правомочною особою Королівської
селищної ради, оскільки сама специфіка
роботи селищної ради будується на
принципі безперервності, у разі
відсутності однієї посадової особи, її
обов'язки виконує інша. На час
складання заповіту заступник
Королівського селищного голови
Фабріці П. Т. був виконуючим обов'язки
секретаря Королівської селищної ради
згідно внутрішнього розпорядчого
документу про виконання обов'язків.
Таким чином, твердження позивачів про
те, що він не мав права складати
заповіт, не відповідає дійсності і
суперечить самому алгоритму
функціонування органів влади і
місцевого самоврядування взагалі.

Окрім того, відсутній висновок
судово-почеркознавчої експертизи,
згідно з яким можна було би
стверджувати, що підпис на заповіті
підроблений, або, що сам заповіт
сфальсифіковано. Закони України «Про
нотаріат» і «Про місцеве
самоврядування в Україні» не вимагають
присутності лікаря під час вчинення
особою, в даному випадку спадкодавцем
нотаріальних дій. Дійсно, померла бабка
була хвора фізично, а не психічно,
нервово чи наркологічно. Вона не
перебувала на обліку у психіатра,
нарколога, невролога, про що свідчить
ЇЇ медична картка і історія хвороби.
Рішення суду про визнання покійної
недієздатною також відсутнє. Отже, на
час складання нею заповіту, вона була
цілком дієздатною і могла чітко
розуміти логіку своїх дій і всю
юридичну повноту наслідків. Заповіт
дійсно був написаний за допомогою
загальноприйнятних технічних засобів,
тобто персонального комп'ютера і
друкуючого пристрою принтера,оскільки
селищній раді є для цього не лише
комп'ютер з принтером, але й відповідні
бланки документів, в тому числі й
заповіту. Королівська селищна рада має
відповідний бланк заповіту, переданий
і контрольований управлінням юстиції,
а не самовільно складений. Закон не
забороняє відповідальним працівникам
сільської або селищної бланки заповіту
вручну. Отже, твердження щодо
недотримання законом встановленої
форми і порядку при складені ос
пореного заповіту, не відповідає
дійсності, а тому, виходячи з
викладеного, вважають позовні вимоги
позивачів не доведеними.

Представник відповідача Королівської
селищної ради П.Т.Фабриці в судовому
засіданні позовні вимоги також не
визнав та в заперечення позовних вимог
пояснив, що 16.08.2012р. за ним приїхав
чоловік відповідачки і він із
друкаркою ОСОБА_17 поїхали до дому
відповідачки. Він зайшов до кімнати
заповідачки, попросив всіх вийти з
кімнати, і поговорив з ОСОБА_9, яка
сказала, що дійсно хоче все своє майно
заповісти онучці. Заповідачка не була
ні хворою, ні п»яною, все добре
розуміла, а тому він о 11.00 годині
посвідчив даний заповіт, оскільки
секретар селищної ради на той час була
у відпустці. Бланк заповіту зі слів
ОСОБА_9 заповнювала друкарка ОСОБА_17

Третя особа на стороні відповідачів
ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні
вимоги не визнав та заперечував проти
задоволення позовних вимог та пояснив,
що позивачі знали, що мати хоче все своє
майно заповісти його дочці- ОСОБА_2,
оскільки мати їм сама про це сказала.
Після складання заповіту позивачі
посварились з матір»ю і вона не хотіла
їх бачити.

Свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_12 в суді
показали, що вони про заповіт нічого не
знали, на заповіті підпис не ОСОБА_9;
свідок ОСОБА_13 в суді пояснив, що
померла бабка ОСОБА_9 проживала у їх
сім»ї останій рік, часто хворіла,
позивачів виганяла і не хотіла від них
ніякої допомоги.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, заслухавши пояснення
свідків та з'ясувавши дійсні обставини
справи, права та обов'язки сторін,
дослідивши зібрані у справі докази, суд
приходить до наступного.

Згідно із ст.15 ЦПК України загальні
суди розглядають в порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод, чи інтересів.

При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у
цивільних справах суд захищає права,
свободи та інтереси фізичних осіб,
права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законом.

Завданнями цивільного судочинства (ст.1
ЦПК) є справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ для захисту порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів фізичних осіб, прав
та інтересів юридичних осіб, інтересів
держави.

Крім цього, згідно із Цивільним
Кодексом України (ст.ст.215-235 ЦК) особа,
яка вважає, що її речові права порушені,
має право звернутись до суду з позовом
про визнання відповідної угоди
недійсною, а статтею 215 цього Кодексу
встановлено загальне правило про те, що
правочин є недійсним у зв»язку з
недодержанням з моменту його вчинення
стороною (сторонами) загальних вимог,
які необхідні для чинності правочину,
передбачених ст.203 ЦК, зокрема, вільне
волевиявлення учасника правочину є
однією із вимог, необхідних для
чинності правочину.

Так, оцінка зібраних по справі доказів
має здійснюватися за правилами,
передбаченими ст.212 ЦПК України з
врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК
України. У відповідності до вимог
ст.ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог чи заперечень. Суд розглядає
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до вимог цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

В судовому засіданні на підставі
належних та достовірних доказах
встановлено, що мати позивачів та
третьої особи (бабка відповідачки)
ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_1., після
смерті якої залишилось спадкове маймо:
житловий будинок з надвірними
будівлями, який знаходиться по АДРЕСА_1.
Згідно із оспорюваним заповітом від
16.08.2012р., зареєстрованому заступником
Королівського селищного голови
П.Т.Фабриці в реєстрі за №191 померла
ОСОБА_9 все своє майно заповіла в цілому
своїй онучці- відповідачці по справі
ОСОБА_2.

Суд вважає, що нормами матеріального
права, що підлягають до застосування до
даних правовідносин між сторонами є
глава 87 ЦК України "Здійснення права на
спадкування".

Відповідно до ст.ст.1233-1234 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті,
право на яке має фізична особа з повною
цивільною дієздатністю і яке
здійснюється нею особисто.

Як слідує з визначення заповіту,
обов"язковою (істотною) умовою
останього, відповідно до ст.1247 ЦК
України є складання його в письмовій
формі із зазначенням місця та часу його
складання, особисто підписується
заповідачем і має бути посвідчений
нотаріусом, а якщо особа не може сама
прочитати заповіт, його посвідчення
має відбуватися при свідках.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивачі
посилались на те, що заповіт
посвідчений посадовою особою яка не
мала права вчиняти нотаріальні дії,
підпис та текст в заповіті не належить
їх матері, а підроблений сторонньою
особою; даний заповіт невідомою особою
записаний в ручну і дана особа не
зазначена; не було запрошено лікаря для
встановлення дієздатності особи їх
матері ОСОБА_9, проте суд не може
погодитись з такими доводами позивача,
оскільки вони не узгоджуються та
спростовуються сукупністю інших
беззаперечних доказів у справі.

Так, оцінка зібраних по справі доказів
має здійснюватися за правилами,
передбаченими ст.212 ЦПК України з
врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК
України.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами
у цивільній справі є будь-які фактичні
дані, в тому числі і висновок експерта
(ст.66 цього Кодексу), на підставі яких
суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Суд, відповідно до положень ст.212 цього
Кодексу, оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об»єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів,
жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення, крім цього, суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв»язок
доказів у їх сукупності.

Так, судом безпосередньо досліджено
оригінал заповіту від 16.08.2012р.,
складеного заступником Королівського
селищного голови П.Т.Фабриці,
зареєстрованому в реєстрі за №191 а.с.50
(Журнал нотаріальних дій Королівської
селищної ради за 2012р. а.с.31, згідно якого
померла ОСОБА_9 все своє майно заповіла
своїй внучці ОСОБА_2. Відповідно до
застереження зазначено, що у зв»язку із
хворобою заповідача, заповіт складено
та посвідчено на дому за адресою
АДРЕСА_2.

Отже факт, що померла ОСОБА_9
підписувала оспорюваний заповіт є
достовірно встановленим з тих підстав,
що такий підтверджено належними і
допустимими доказами- особисто
підписаним заповітом, а позивачами не
наведено обставин та не представлено
допустимих доказів, які-б беззаперечно
спростували дану обставину.

Як роз"яснив Пленум Верховного Суду
України в п.8 постанови №9 від 06.11.2009 "Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними" відповідно до частини
першої статті 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання
стороною (сторонами) вимог, які
встановлені статтею 203 ЦК, саме на
момент вчинення правочину, проте в
судовому засіданні таких безспірних
даних не здобуто.

Згідно до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. Відповідно до
ст.ст.1233-1234 ЦК України заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті, право на яке
має фізична особа з повною цивільною
дієздатністю і яке здійснюється нею
особисто.

Як слідує з визначення заповіту,
обов"язковою (істотною) умовою
останього, відповідно до ст.1247 ЦК
України є складання його в письмовій
формі із зазначенням місця та часу його
складання, особисто підписується
заповідачем і має бути посвідчений
нотаріусом.

Так, відповідно до вимог ст.ст.3,7 Закону
України «Про нотаріат», ст.ст.38,42,59 «Про
місцеве самоврядування в Україні», п.2
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій посадовими особами
виконавчих комітетів сільських,
селищних, міських рад народних
депутатів України, затвердженої
Наказом Міністерства Юстиції України
№225 від 25.08.1994р. передбачено, що у
населених пунктах, де не має держаних
нотаріусів нотаріальні дії вчиняють
посадові особи виконавчих комітетів
сільських, селищних, міських рад, на
яких такий обов'язок покладено
рішенням виконавчого комітету
відповідної ради.

Позивачі в обгрунтування своїх
позовних вимог послались на те, що
оспорюваний заповіт ОСОБА_9 посвідчено
з грубими порушеннями вказаних вимог
чинного законодавства, а саме не
уповноваженою на те особою.

Між тим, з оглянутого в судовому
засіданні оспорюваного заповіту від
16.08.2012р. а.с.58 достовірно встановлено, що
він відповідає вищезазначеним в законі
вимогам. Зокрема, з огляду на матеріали
справи оспорюваний заповіт посвідчено
заступником голови Королівської
селищної ради ТП.Т.Фабриці, оскільки в
матеріалах справи є відповідне рішення
виконавчого комітету Королівської
селищної ради, яке надавало саме цій
особі право на вчинення даних
нотаріальних дій.

Так, як достовірно встановлено у суді,
саме заступник голови Королівської
селищної ради П.Т.Фабриці на час
вчинення та посвідчення оспорюваного
заповіту 16.08.2012р. був наділений
повноваженнями вчиняти нотаріальні
дії і таке рішення Виконавчий комітет
селищної ради смт.Королево виніс
29.11.2010р. за №99 «Про покладення
обов»язків за вчинення нотаріальних
дій у виконкомі Королівської селищної
ради» а.с.36.

З Розпорядження Королівської селищної
ради від 06.08.2012р. за №38 «Про
відповідальність за вчинення
нотаріальних дій» а.с.37 вбачається, що
на період відпустки секретаря
виконкому Е.Е.Кльофа з 07.08.2012р. по
21.09.2012р. відповідальність за вчинення
нотаріальних дій була покладена саме
на заступника селищного голови
П.Т.Фабриці, а відтак суд вважає, що з
цих підстав оспорюваний заповіт не
може бути визнаний недійсним.

Посилання позивачів та їх представника
на те, що заповідач- мати сторін при
складанні Заповіту від 16.08.2012р.
особисто не підписувала його, оскільки
це не її почерк і підпис на заповіті
належить не їй, суд не може взяти до
уваги, оскільки для обгрунтування цих
вимог позивачі подали суду копії
документів, у зв»язку з чим суд
призначив у даній цивільній справі на
вимогу сторін посмертну почеркознавчу
експертизу, яку доручив експертам
НДЕКЦ УВС Закарпатської області а.с.66-67.
Проте, дана ухвала суду повернута без
виконання, оскільки позивачі не надали
необхідну кількість вільних зразків
почерку та підпису померлої ОСОБА_9

а.с.69-73, а відтак суд визнає цю підставу
позову відповідно до вимог
ст.ст.10,11,59,60,212 ЦПК України не доведеною
і не обгрунтованною. Окрім того,
відсутній висновок
судово-почеркознавчої експертизи,
згідно з яким можна було б
стверджувати, що підпис на заповіті
ОСОБА_9 підроблений, або, що сам заповіт
сфальсифіковано.

При цьому суд виходить з того, що
Закони України «Про нотаріат» та «Про
місцеве самоврядування в Україні» не
вимагають присутності лікаря під час
вчинення особою, в даному випадку
спадкодавцем, нотаріальних дій. Так, з
матеріалів справи вбачається а.с.38, що
померла 14.10.2012р. ОСОБА_9 була хвора
фізично, а не психічно, нервово чи
наркологічно, вона не перебувала на
обліку у психіатра, нарколога,
невролога, про що свідчить її історія
хвороби, рішення суду про визнання
покійної недієздатною також відсутнє.
Отже, на час складання нею заповіту,
вона була цілком дієздатною і могла
чітко розуміти зміст своїх дій і всю
юридичну повноту наслідків.

Оспорюваний заповіт дійсно був
написаний за допомогою
загальноприйнятних технічних засобів,
тобто персонального комп'ютера і
друкуючого пристрою принтера.
Питаннями щодо забезпечення сільських
і селищних рад бланками юридичних
документів відає Виноградівське
районне управління юстиції, а не
Королівська селищна рада і тим більше
не відповідачі. Королівська селищна
рада має відповідний бланк заповіту,
переданий і контрольований
управлінням юстиції, а не самовільно
складений, закон не забороняє
відповідальним працівникам сільської
або селищної бланки заповіту
заповнювати вручну, а відтак
твердження позивачів щодо
недотримання встановленої законом
форми і порядку при складені
оспореного заповіту, не доведене
належними та достовірними доказами.

У зв"язку з наведеним суд вважає, що
підстави для визнання недійсним
оспорюваного позивачами заповіту
відсутні, а відтак, оцінивши у
відповідності до ст.212 ЦПК України
належність, допустимість і
достовірність кожного, наданого
сторонами доказу окремо, а також
достатність і взаємний зв"язок доказів
у їх сукупності, суд обгрунтовано
дійшов до висновку, що позов
задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та
відповідно до вимог ст.ст.3,7 Закону
України «Про нотаріат», ст.ст.38,42,59 «Про
місцеве самоврядування в Україні»
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій посадовими особами
виконавчих комітетів сільських,
селищних, міських рад народних
депутатів України, затвердженої
Наказом Міністерства Юстиції України
№225 від 25.08.1994р., ст.ст.328,1223,1233-1235,1247 ЦК
України та керуючись ст.ст.10 п.3,11 п.1,59,60
п.1,212-213,215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_2,
Королівської селищної ради, третя
особа на стороні відповідачів ОСОБА_6
про визнання заповіту недійсним -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Закарпатської
області протягом 10-ти днів з дня його
винесення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Повне судове рішення виготовлене
22.12.2014р.

ГоловуючийА. А. Надопта