У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Маляренка А.В.,
Нагорняка В.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Тульчинської міської ради Вінницької
області про визнання права власності
на самочинно збудоване нерухоме майно,
за касаційною скаргою
ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду
Вінницької області від 15 жовтня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року ОСОБА_4 звернулася
до суду з позовом, у якому зазначала, що
вона на підставі дозволу виконкому
Тульчинської міської ради Вінницької
області від 14 лютого 1990 року здійснила
будівництво гаража з оглядовою ямою,
площею 18 кв. м, по
АДРЕСА_1.

Оскільки будівництво здійснено без
попереднього виготовлення і
затвердження технічної документації
та дозволу на проведення будівельних
робіт, їй було відмовлено Тульчинським
МБТІ у видачі свідоцтва на право
власності на нерухоме майно, тому вона
просила суд визнати за нею право
власності на гараж та оглядову яму по
АДРЕСА_1.

Рішенням Тульчинського районного суду
Вінницької області

від 20 січня 2011 року позов задоволено.
Визнано за ОСОБА_4 право власності на
гараж, позначений на плані літ. «А»,
площею 18 кв. м, оглядову яму літ. «а», по
АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької
області від 15 жовтня

2014 року апеляційне провадження у
справі за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Тульчинського районного
суду Вінницької області від 20 січня 2011
року закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить
скасувати ухвалу суду апеляційної
інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з ст. 13 ЦПК України особи, які
беруть участь у справі, а також особи,
які не беруть участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їхні права та
обов'язки, мають право на апеляційне та
касаційне оскарження судових рішень у
випадках та порядку, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Судами встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що земельна
ділянка АДРЕСА_1, на якій розташований
гараж ОСОБА_4, вилучена у встановленому
законом порядку у ОСОБА_7 з
користування відповідно до рішення
виконкому Тульчинської міської Ради
народних депутатів від 14 лютого
1990 року № 43 та від 14 листопада 1990 року №
393, площею 20 кв. м та 8 кв. м
відповідно (а. с. 83, 89).

ОСОБА_5 набула право власності на Ѕ
частини житлового будинку по АДРЕСА_1
на підставі договору дарування від 30
квітня 2003 року (а. с. 54).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України від
2001 року (станом на 30 квітня 2003
року) при переході права власності на
будівлю і споруду право власності на
земельну ділянку або її частину може
переходити на підставі
цивільно-правових угод, а право
користування - на підставі договору
оренди.

Тобто, на час набуття ОСОБА_5 права
власності на частину житлового
будинку, ч. 1 ст. 120 ЗК України не
передбачала перехід права
користування земельною ділянкою до
нового власника нерухомого майна.

Оскільки належних доказів, відповідно
до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України на
підтвердження того, що спірна земельна
ділянка була передана у користування
чи власність ОСОБА_5 не надано,
апеляційний суд дійшов правильного
висновку, що ухвалюючи рішення про
визнання права власності на самочинно
збудований на цій земельній ділянці
гараж, суд першої інстанції не
вирішував питання про права та (або)
обов'язки ОСОБА_5

Апеляційний суд обґрунтовано закрив
апеляційне провадження у справі на
підставі ч. 3 ст. 297 ЦПК України. Доводи
касаційної скарги на правильність
висновків суду не впливають та їх не
спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу,
якщо визнає, що рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при
розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а ухвалу апеляційного суду
залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької
області від 15 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Маляренко А.В.,
Нагорняк В.А.