22-ц/772/3555/2014Головуючий в суді першої
інстанції Іщук Т. П.Категорія 58
Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Вінницької області в складі:

головуючогоЯкименко М.М.,суддів:Вавшка
В.С., Колоса С.С.,при
секретарі:Пантелеймоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_6 за участю третьої особи, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
Вишенського відділу ДВС Вінницького
міського управління юстиції про
звільнення майна з-під арешту за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 27 жовтня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«Приватбанк» звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_6 за участю третьої
особи, що не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача Вишенського відділу ДВС
Вінницького міського управління
юстиції про звільнення майна з-під
арешту.

Заочним рішенням Вінницького міського
суду Вінницької області від 27 жовтня
2014 року в задоволенні позову було
відмовлено.

З таким рішенням не погодився позивач ,
подав апеляційну скаргу, в якій просив
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким позов задовольнити. Вважає
рішення суду першої інстанції
незаконним та необгрунтованим, та
таким, що постановлене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Представник ДВС також просив
задовольнити апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду не
відповідає.

Судом першої інстанції встановлено,
що 22.06.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк»
та ОСОБА_6 був укладений кредитний
договір №VIW3GK00841465, відповідно до якого
позичальник отримав кредит в сумі 128730,00
доларів США.

В забезпечення виконання кредитних
зобов'язань між сторонами було
укладено договір іпотеки від 22.06.2007
року за №VIW3GK00841465. Предметом договору є
належна відповідачу на праві приватної
власності АДРЕСА_1.

28.05.2010 року постановою старшого
державного виконавця Вишенського
відділу ДВС Вінницького міського
управління юстиції при примусовому
виконанні ухвали Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 29.01.2010 року
про накладення арешту на грошові кошти,
рухоме та нерухоме майно, яке належить
ОСОБА_6, було накладено арешт і на майно
- АДРЕСА_1. Накладення арешту було
здійснено в порядку виконання ухвали
про забезпечення позову ПАТ КБ
«Приватбанк» в іншій цивільній справі.

Відмовляючи в задоволенні позову
суд виходив з того, що вирішення даного
питання можливо шляхом подання
позивачем заяви про скасування заходів
забезпечення позову в порядку
визначеному ст.ст.151-154 ЦПК України.

Однак з таким висновком судова колегія
не може погодитись, виходячи з
наступного.

Ст. 54 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачено, що про
звернення стягнення на заставлене
майно для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або, якщо йому стало відомо, що
арештоване майно перебуває в заставі,
та роз'яснює заставодержателю право на
звернення до суду з позовом про зняття
арешту із заставленого майна.

Отже, Закон чітко визначив порядок
зняття арешту із заставленого майна, а
саме право заставодержателя в разі
накладення арешту на заставне майно
звернутися до суду з позовом про зняття
такого.

Приймаючи до уваги те, що 28.05.2010 року
державним виконавцем було накладено
арешт на все рухоме та нерухоме майно
відповідача ОСОБА_6, до складу якого
увійшла і квартира, яка є предметом
договору іпотеки від 22.06.2007 року,
колегія судів прийшла до висновку про
порушення прав ПАТ КБ «Приватбанк», як
заставодержателя по іншим кредитним
зобов'язанням відповідача ОСОБА_6

Відтак рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню , як незаконне, з
ухваленням нового про задоволення
позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.54
Закону України «Про виконавче
провадження», ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити .

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 27 жовтня 2014 року
скасувати.

Ухвалити нове, яким позов Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_6 за участю
третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Вишенського
відділу ДВС Вінницького міського
управління юстиції про звільнення
майна з-під арешту задовольнити.

Зняти арешт, накладений 28.05.2010 року
державним виконавцем Вишенського
відділу ДВС Вінницького міського
управління юстиції , з АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності ОСОБА_6.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно:

Головуючий: