АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/9423/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Твердохліб А. В. Доповідач -
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді - Петренко І.О.

суддів
- Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі
- Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 на рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 04 вересня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства
«Дніпрообленерго» в особі
Синельниківської районної електричної
мережі Публічного акціонерного
товариства «Дніпрообленерго» про
визнання дій відповідача
неправомірними, визнання протоколу
засідання комісії Синельниківської
районної електричної мережі ПАТ
«Дніпрообленерго» №132 від 11 грудня 2013
року по розгляду актів про порушення
споживачем Правил користування
електричною енергією для населення та
акуту Синельниківської РЕМ ПАТ
«Дніпрообленерго» Н№Д017096 від 23 серпня
2013 року незаконними і скасування та
стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом та
просив з урахуванням уточнених
позовних вимог ухвалити рішення, яким
визнати дії відповідача
неправомірними, визнати протокол
засідання комісії Синельниківської
районної електричної мережі ПАТ
«Дніпрообленерго» № 132 від 11 грудня 2013
року по розгляду актів про порушення
споживачем Правил користування
електричною енергією для населення та
акт Синельниківської РЕМ ПАТ
«Дніпрообенерго» Н№ Д 017096 від 23 серпня
2013 року незаконними та скасувати, а
також стягнути моральну шкоду в
розмірі 5000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що він є власником
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно договору № 2602065 від 21 травня 2012
року між позивачем та Синельниківською
районною електричною мережею ПАТ
«Дніпрообленерго» він є споживачем
електроенергії. В приміщенні будинку
встановлений металевий ящик , в якому
розміщений електролічильник. Оплату за
споживання електроенергії він сплатив
авансом в сумі 944 грн., оскільки
вільного доступу до лічильника не мав.
Чергова оплата повинна була
відбуватися після зняття показів з
електролічильника представником
відповідача, так як металевий ящик був
запломбований і покази лічильника
зняти самостійно було не можливо. З
початку серпня до кінця вересня він
перебував за межами України, тому з
метою здійснення нагляду за будинком
віддав ключі ОСОБА_4

22 серпня 2013 року на подвір»є позивача
з'явився представник відповідача і
зажадав від ОСОБА_4 допустити його до
електролічильника для зняття
показників використаної
електроенергії, на що останній без
заперечень впустив представника
відповідача в дім. Останній зірвав
пломбу з дверей металевого ящика,
оглянув електролічильник і після цього
вийшов. Як стало відомо пізніше це був
контролер ОСОБА_5.

23 серпня 2013 року представники
відповідача з'явились знов на подвір'ї
позивача з метою перевірки показів
електролічильника та склали акт, при
цьому ОСОБА_4 вони пояснили, що йому
необхідно поставити підпис у акті, чим
засвідчити свою присутність за адресою
: АДРЕСА_1. Оскільки ОСОБА_6 за
національністю грузин, дуже погано
володіє українською та російською
мовами, вважає що його ввели в оману і
не пояснили, що акт складений у зв'язку
з відсутністю пломби на металевому
ящику. Вважає, що представники
відповідача скористались відсутністю
позивача за місцем проживання та
неналежним володінням російською та
українською мовами свідка ОСОБА_6, який
з цієї причини не міг ознайомитися зі
змістом складеного представником
відповідача акту і тому вважає акт
незаконним.

Рішенням Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 04 вересня 2014 року в
задоволенні позовної заяви ОСОБА_3
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, в
інтересах ОСОБА_3, просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає , що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відносини з приводу постачання
фізичним особам електричної енергії
регулюються нормами ст. 714 ЦК України,
ст.ст. 24-27 Закону України «Про
електроенергетику» (далі -Закон),
Правилами користування електричною
енергією для населення (далі - Правила),
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів від 26 липня 1999року № 1357.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є
споживачем електричної енергії через
приєднану електромережу, постачання
якої до його житлового будинку
здійснює відповідач на підставі
відповідного письмового договору №
2602065 від 21.05.2012 року.

Відповідно до п.37 Правил
енергопостачальник ПАТ "ДТЕК
Дніпрообленерго" має право перевіряти
справність приладів обліку, знімати
показання відповідно до умов договору
та проводити обстеження
електроустановок споживачів щодо
виявлення споживання електричної
енергії поза приладом обліку.

Відповідно до п. 53 Правил у разі
виявлення представником
енергопостачальника порушення
споживачем правил користування
електричною енергією, у тому числі
фактів розкрадання електричної
енергії, складається акт, який
підписується представником
енергопостачальника та споживачем.
Один примірник акта вручається
споживачу, другий залишається в
енергопостачальника. Споживач має
право внести до акта свої зауваження.
У разі відмови споживача від підпису в
акті робиться позначка про відмову.
Акт вважається дійсним, якщо його
підписали три представники
енергопостачальника.

Судом встановлено, що 23 серпня 2013
року уповноваженими представниками
відповідача у ході технічної перевірки
за адресою: АДРЕСА_1, було виявлено
порушення правил користування
електричною енергією, що
підтверджується відповідним Актом про
порушення Правил користування
електричною енергією Н№ Д 017096 від
23серпня 2013 року (а.с.5).

У зв'язку з викладеними вимогами
чинного законодавства, суд дійшов до
вірного висновку про дійсність акту
про порушення правил користування
електричною енергією Н № Д 017096 від
23серпня 2013 року оскільки такий акт
було складено під час перевірки, умови
та обставини проведення якої
узгоджуються із вимогами
нормативно-правових актів, такий акт
підписано трьома представниками
енергопостачальної організації і
особою, яка на той час перебувала у
будинку.

Згідно розрахунку відшкодування
збитків за період з 23 лютого 2013 року по
23 серпня 2013 року, проведеного
відповідачем відповідно до Методики
визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачами
правил користування електричною
енергією, загальна сума завданої діями
відповідача шкоди складає - 24964,18
гривень (а.с.4).

Договором № 2602065 про користування
електричною енергією для побутових
споживачів Дніпропетровської області,
укладеним між сторонами від 21 травня 2012
року, передбачається відповідальність
споживача за пошкодження приладів
обліку чи цілісності пломб з вини
споживача (п.6.5).

Із матеріалів справи вбачається, що
фактичним предметом та підставою
позову є правомірність складання
працівниками відповідача Акту Н № Д
017096 від 23серпня 2013 року, в якому
зазначено, що позивачем допущено
порушення п. 48 вказаних правил -
відсутність пломби
енергопостачальника на дверях щиту
обліку, та Протоколу № 132 від 11 грудня
2013 року, яким встановлено
правомірність складання вказаного
Акту та визначено розмір спожитої
споживачем електричної енергії поза
приладами обліку на суму 24964,18 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем обраний неналежний
спосіб захисту свого порушеного права.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, вважає, що він
відповідає обставинам справи та
чинному законодавству.

Положеннями статей 3,4 ЦПК України
передбачено право особи на звернення
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних чи оспорюваних прав, свобод
чи інтересів, які захищаються судом у
способи, визначені законами України.

Основні способи захисту прав визначені
у ч. 2 ст. 16 ЦК України. Крім того,
вказаною нормою встановлено, що суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Зазначений позивачем спосіб захисту, а
саме визнання протоколу засідання
комісії Синельниківської районної
електричної мережі ПАТ
«Дніпрообленерго» № 132 від 11 грудня 2013
року по розгляду актів про порушення
споживачем Правил користування
електричною енергією для населення та
акт Синельниківської РЕМ ПАТ
«Дніпрообенерго» Н№ Д 017096 від 23 серпня
2013 року незаконним, статтею 16 ЦК
України не передбачений.

Акт Н№ Д 017096 від 23 серпня 2013 року про
порушення Правил користування
електричною енергією для населення та
Протокол № 132 від 11 грудня 2013 року щодо
розміру збитків, завданих
енергопостачальнику порушенням
вказаних Правил, складено працівниками
ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго», які діяли,
як посадові особи на підставі вказаних
положень Правил та Методики обчислення
розміру відшкодування збитків.

Вищевказаний акт є лише фіксацією
порушення , яке було виявлено під час
проведення постачальником енергії
перевірки дотримання вказаних вище
Правил , у разі виникнення спору він
буде наданий як доказ , який повинен
оцінюватись судом відповідно до вимог
ст. 212 ЦПК України , а його оскарження не
передбачено чинним законодавством або
договором як спосіб захисту судом
цивільних прав та інтересів особи.

Правильною є і відмова суду в
задоволенні позовних вимог про
стягнення з відповідача сум на
відшкодування моральної шкоди , як не
передбаченої для даного виду
правовідносин.

Доводи апеляційної скарги про те , що
обставини справи не були вивчені судом
в повному обсязі , оскільки поза увагою
суду залишилось питання ким і коли була
зірвана пломба на металевому ящику , в
якому знаходиться електролічильник і
про те , що такою особою може бути саме
представник відповідача визнати
обґрунтованими не можна. В суді першої
інстанції були допитані в якості
свідків працівники відповідача , які
відповідали на всі питання , що
стосувались вище вказаних обставин.
Посилання ж позивача в позовній заяві
про те , що саме свідок ОСОБА_5 -
контролер відповідача 22 серпня 2013 року
зірвав пломбу не знайшли свого
підтвердження . Сам же позивач у
апеляційній скарзі вказує , що дані дії
були виконані іншою особою , яка була
викликана свідком ОСОБА_4 в зв»язку з
тим , що у домоволодінні позивача 22.08.2013
року була відсутня електроенергія.

Однак , відповідно до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Решта доводів апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права , які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи , оскільки вони зводяться до не
згоди з рішенням суду, були вивчені в
суді першої інстанції і отримали
оцінку суду.

Таким чином , колегія суддів вважає , що
розглядаючи спір районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі , надані сторонами докази ,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон , який їх
регулює.

Згідно зі ст. 308 Цивільного
процесуального кодексу України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

На підставі наведеного, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, оскільки рішення суду
першої інстанції постановлено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. 307, ст. 308, ст. 313, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 04 вересня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
- І.О. Петренко

Судді
- С.П.Котушенко

- М.М.Романюк