АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/9310/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Томаш В. І. Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року м.
Дніпропетровськ

15 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої
В.С.

при секретарі - Мізері А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Орджонікідзевсього міського суду
Дніпропетровської області від 30
вересня 2014року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру
аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

04 вересня 2014року до Орджонікідзевсього
міського суду Дніпропетровської
області від надійшла позовна заява
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру
аліментів.

Рішенням Орджонікідзевсього міського
суду Дніпропетровської області від 30
вересня 2014року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення
розміру аліментів відмовлено

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення Орджонікідзевсього
міського суду Дніпропетровської
області від 30 вересня 2014року про
відмову в задоволенні його позовних
вимог до ОСОБА_3 про зменшення розміру
аліментів та постановити нове рішення
яким задовольнити по суті.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх
матеріалами справи, колегія суддів не
знаходить передбачених законом
підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставі своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку, що
розмір аліментів, які стягуються з
позивача на користь відповідача на
утримання їх доньки в разі його
зменшення буде недостатнім для
нормального розвитку дитини, її
утримання та виховання, яка згодом
потребує значних витрат на навчання,
проживання та харчування.

Виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено,що
згідно до рішення Орджонікідзевсього
міського суду Дніпропетровської
області від 08 квітня 2005року позивач
ОСОБА_2 зобов'язаний сплачувати
аліменти на користь ОСОБА_3 на
утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження у розмірі ? частини з усіх
видів його заробітку щомісячно до
повноліття доньки.

Позичав посилається на те, що в
теперішній час він є інвалідом ІІ групи
та отримує пенсію по інвалідності в
розмірі 1901грн. щомісячно, витрачає
близько 400 грн. на місяць на придбання
ліків, два рази на рік проходить
лікування в лікарні витрачаючи понад
2000грн., а кошти, які залишаються у нього
недостатньо для існування.

ОСОБА_2 вважає, що розмір стягуваних з
нього аліментів за вищезазначеним
рішенням суду на користь відповідача
повинен бути зменшеним до 1/6 частини в
порядку ст.192 Сімейного кодексу
України.

Згідно ст.192 Сімейного кодексу України,
розмір аліментів, визнаний рішенням
суду або за домовленістю між батьками,
може бути потім зменшений за рішенням
суду по позову платника або одержувача
аліментів у випадку зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

Слід звернути увагу і на ту обставину,
що позивач окрім встановлених законом
аліментів будь - якої іншої допомоги в
добровільному порядку не надавав, не
надає та взагалі не бажає цього робити,
що також суттєво впливає при вирішенні
питання щодо зменшення розміру
аліментів.

Окрім того позивачем не надано до суду
жодних доказів. Які б свідчили про
понесені ним витрати як на придбання
ліків, так і на проходження лікування.

З огляду на наведені обставини, що
застосування ст. 192 СК України в даному
випадку суперечить нормам сімейного
права та порушує права відповідача та
її малолітній дитині, оскільки розмір
аліментів може бути згодом збільшено
або зменшено на вимогу платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них, однак ні в разі того, що
позивач є інвалідом ІІ групи
загального захворювання.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Орджонікідзевсього
міського суду Дніпропетровської
області від 30 вересня 2014року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
О.В.Лаченкова

Судді

О.П.Варенко

В.С.Городнича