Справа №582/111/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Яковенко Н. М.Номер
провадження 22-ц/788/1881/14 Суддя-доповідач -
Ільченко О. Ю. Категорія - 25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Гагіна М. В. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ВУСО»

на заочне рішення Недригайлівського
районного суду Сумської області від 30
липня 2014 року

у справі за позовною заявою ОСОБА_3 до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ВУСО», третя особа
- Публічне акціонерне товариство «Ідея
Банк»

про стягнення страхового
відшкодування,

в с т а н о в
и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, який обґрунтовував тим,
що 10 липня 2012 року між ним та ПрАТ «СК
«ВУСО» був укладений Договір
добровільного страхування автомобіля
Нyunday Elantra MD 1,6, д.н. НОМЕР_1

21 вересня 2013 року сталася ДТП, в
результаті якої автомобіль отримав
механічні пошкодження. Згідно
рахунку-фактури ТОВ «Богдан-АВТО-Суми»
вартість відновлювального ремонту
автомобіля складала 32025,06 грн.
Відповідач зазначених виплат не
здійснив, тому позивач просив стягнути
з відповідача на його користь 32025,06 грн.
страхових виплат.

Рішенням Недригайлівського районного
суду Сумської області від 30 липня 2014
року позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія
«ВУСО» на користь ОСОБА_3 30 842 грн. 46 коп.
страхового відшкодування. Вирішено
питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова
компанія «ВУСО», посилаючись на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
просить зазначене рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити. При
цьому, не погоджується з розміром
страхового відшкодування, який
визначений з врахуванням непрямих
збитків та без врахування
амортизаційного зносу запчастин.
Зазначає, що ПАТ «Ідея Банк» за
договором страхування є
вигодонабувачем, тому відшкодування
мають проводитись на користь банку.
Вважає, що зазначені страхові виплати
не підлягають відшкодуванню, оскільки
згідно з п. 17.2.14 Договору страхування,
випадок, пов'язаний з порушенням водієм
розділів 10, 12, 13 Правил дорожнього руху
не є страховим випадком.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду - зміні в
частині розміру страхового
відшкодування, виходячи з наступних
підстав.

Задовольняючи вимоги позивача, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_3 при скоєнні ДТП порушив вимоги
п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху, тому
наслідки пошкодження транспортного
засобу є страховим випадком, що є
підставою для страхового
відшкодування, виходячи з фактичних
витрат за відрахуванням франшизи.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду в частині встановлених
обставин, за яких сталася
дорожньо-транспортна пригода.

З матеріалів справи вбачається, що 10
липня 2013 року між ОСОБА_3 та ПрАТ
«Страхова компанія «ВУСО» був
укладений Договір добровільного
страхування наземного транспорту
КАСКО (далі - Договір страхування),
відповідно до якого позивач
застрахував свої майнові інтереси
пов'язані з володінням, користуванням і
розпорядженням автомобілем HUUNDAI MD д.н.
НОМЕР_1. Вигодонабувачем за договором
страхування зазначено ПАТ «Ідея Банк».
(а.с. 14)

Згідно з п. 7.2 Договору, страховик
зобов'язався відшкодувати
страхувальнику або вигодонабувачу
прямі збитки, що сталися внаслідок
ризиків, позначених у цьому договорі як
прийняті під страховий захист.

За фактом дорожньо-транспортної
пригоди, що мала місце 21 вересня 2012 року
на автодорозі Богуслав-Лука, органами
ДАІ Богуславського РВ складено
протокол про адміністративне
правопорушення від 21 вересня 2013 року,
відповідно до якого ОСОБА_3 не врахував
дорожню обстановку, не впорався з
керуванням, виїхав на узбіччя дороги по
ходу свого руху, здійснивши наїзд на
дерево, внаслідок чого з'їхав у кювет та
пошкодив автомобіль, чим порушив
вимоги п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху
України. (а.с. 12)

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Із копії заяви позивача про виплату
страхового відшкодування вбачається,
що 24 вересня 2013 року позивач повідомив
відповідача про скоєння
дорожньо-транспортної пригоди. (а.с.6-8)

Цього ж дня представником відповідача
за участі позивача проведено огляд
пошкодженого автомобіля, про що
складено відповідний акт. (а.с. 94-100)

Відповідно звіту страховика сума
збитку складала 24259,87 грн., проте у
виплаті було відмовлено з підстав, що
страхувальник порушив п.п. 19.3 та 10.1
Правил дорожнього руху. (а.с. 83)

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
відмова у виплаті є неправомірною.

Колегія суддів погоджується з цим
висновком, оскільки підстав для
відмови у виплаті не було.

Із огляду на зміст п.17.2.14 Договору
вбачається, що він передбачає визнання
випадку не страховим у тому разі, коли є
відповідне про це застереження щодо
порушень розділів 10, 12, 13 Правил
дорожнього руху.

В розділі 4 «Страхові виплати» Договору
передбачені пригоди, що відносяться до
страхових. Однак у цьому розділі
відсутнє застереження щодо дій водія,
пов'язаних з порушенням п. 2.3 «б» чи
розділу 10 Правил дорожнього руху.

За цих умов, колегія суддів не може
взяти до уваги висновок ДС
«Експерт-Сервіс», на який посилається
відповідач, як на підставу своїх
доводів про відмову у виплаті.

Таким чином, страхова компанія
зобов'язана була сплатити позивачу
страхове відшкодування відповідно до
вимог ст. 988, 990 ЦК України в строки,
встановлені договором.

Із матеріалів справи вбачається, що для
розрахунку суми збитків по документам
страховиком бралась довідка ТОВ
«Богдаг-АВТО-Суми» на суму 32025,06 грн.
(а.с. 84, 101) Розмір фактично понесених
витрат на відновлювальний ремонт на
суму 33255 грн. підтверджується
квитанціями та товарними чеками. (а.с.
128-130)

Позивач просив стягнути відшкодування
в розмірі 32025,06 грн. (а.с. 117)

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
справи в межах заявлених вимог.

Не є слушними доводи апелянта про
застосування п. 17.3.11 Договору
страхування, за умовами якого слід було
б відрахувати непрямі збитки, якими є
сума ПДВ - 20 %, оскільки вказана сума
входить у вартість запчастин, а тому це
не може вважатись непрямим збитком.

Крім того, із наданих позивачем
квитанцій та чеків вбачається, що він
поніс реальні збитки на заявлену суму у
зв'язку з завершенням фактичного
ремонту автомобіля.

Разом з тим, суд не взяв до уваги, що
пунктом 5.1 Договору страхування
передбачено врахування
амортизаційного зносу запчастин та
деталей. (а.с. 14)

Згідно цих умов договору, у перший рік
експлуатації автомобіля враховують 12 %
страхового відшкодування, а в наступні
- по 1 % за перші два місяця.

Автомобіль позивача перебував в
експлуатації з 02 серпня 2012 року, що
вбачається з відмітки в Свідоцтві про
реєстрацію транспортного засобу (а.с.
102), тобто протягом 13 місяців.

Враховуючи зазначене, підлягає до
сплати відшкодування в межах ціни
позову з відрахуванням передбаченої
договором франшизи в сумі 1182,60 грн. та 13
% амортизаційного зносу, що складає 4009,52
грн. та визначити до стягнення з
відповідача на користь позивача 26832,94
грн. страхового відшкодування (32025,06
грн. - 1182,60 грн. - 4009,52 грн.)

Суд першої інстанції не взяв до уваги
заперечення відповідача щодо
відрахування амортизаційного зносу
запчастин, тому рішення суду в частині
розміру суми відшкодування слід
змінити.

Що стосується доводів апелянта, що
ОСОБА_3 є неналежним позивачем так, як
порушені права вигодонабувача - ПАТ
«Ідея Банк», то колегія суддів вважає
їх необґрунтованими, оскільки
зазначене товариство залучене до
участі у справі, в якості третьої особи,
інтересу до вирішуваного спору не має,
що підтверджується його листом, в якому
він надає згоду на стягнення
відшкодування на користь позивача
ОСОБА_3

За умови, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, а позивач був
звільнений від сплати судового збору
та відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
держави слід стягнути 268,33 грн. судового
збору.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2; 309 ч.1 п.п.3, 4; 314
ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ВУСО» задоволити частково.

Заочне рішення Недригайлівського
районного суду Сумської області від 30
липня 2014 року змінити та стягнути з
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ВУСО» на користь
ОСОБА_3 26832,94 грн. страхових виплат.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ВУСО»
на користь держави 268,33 грн. судового
збору.

Рішення набрало законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду Сумської
області: О.Ю. Ільченко