Справа № 495/6638/14-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

03 грудня 2014 року
м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області

у складі: головуючого - судді Шевчук
Ю.В.

при секретарі - Мамончик К.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Білгород-Дністровському
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Білгород-Дністровського районного
відділу ГУДМС України в Одеській
області про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та зобов'язання зняття з
реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, Білгород-Дністровського
районного відділу ГУДМС України в
Одеській області про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням та зобов'язання
зняття з реєстрації - житлового
будинку АДРЕСА_1, посилаючись на те, що
відповідач не проживає без поважних
причин у житловому приміщенні -
житлового будинку АДРЕСА_1 з січня 2004
року.

Позивачка у судове засідання не
з'явилась, згідно заяви позовні вимоги
підтримала та просила розглядати
справу за її відсутністю.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася, про час та місце судового
засідання була сповіщена належним
чином через оголошення у газеті
«Одеські вісті» від 13.11.2014 року.

Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України
відповідач, місце проживання
(перебування чи роботи) або
місцезнаходження якого позивачеві
невідоме, навіть після його звернення
до адресного бюро і органів внутрішніх
справ, викликається в суд через
оголошення у пресі. З опублікуванням
оголошення про виклик відповідач
вважається повідомленим про час і
місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України якщо
суд не має відомостей при причину
неявки відповідача, повідомленого
належним чином, або причину неявки буде
визнано неповажною, суд вирішує справу
на підставі наявних у ній даних чи
доказів постановляє заочне рішення. Зі
згоди позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Представник відповідача - відділу
державного департаменту громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Білгород-Дністровського МВ ГУМВС
України в Одеській області у судове
засідання не з'явився, надав суду заяву,
згідно якої з позовом згоден, не
заперечує проти його задоволення,
просить справу розглянути у його
відсутність.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України якщо
суд не має відомостей при причину
неявки відповідача, повідомленого
належним чином, або причину неявки буде
визнано неповажною, суд вирішує справу
на підставі наявних у ній даних чи
доказів постановляє заочне рішення. Зі
згоди позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Таким чином, відповідач про час і місце
судового засідання повідомлявся
належним чином. Суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст.224 ЦПК
України.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що
позивачка ОСОБА_1 являється власником
10/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1
на підставі договору дарування від
18.08.1999, реєстраційний номер 4144. Згідно
даних будинкової книги у належному
позивачці житловому будинку
зареєстрований відповідач ОСОБА_2. На
теперішній час відповідач в належному
позивачці житловому будинку не
проживає. Будь-які речі відповідача у
вказаному житловому будинку відсутні.
Факт не проживання відповідача в
належному позивачці житловому
приміщенні підтверджується
відповідним актом від 05.09.2014 року,
складеним комісією КП «ЖЕО №1».

Не зняття з реєстрації відповідача
порушує майнові права позивачки,
оскільки вона змушена нести додаткові
витрати по сплаті комунальних послуг,
які нараховуються в залежності від
кількості зареєстрованих осіб.

Відповідач вибув з належного позивачці
житлового приміщення за власним
бажанням, не користується ним тривалий
час, а тому має бути визнаним таким, що
втратив право на користування даним
житловим приміщенням.

Згідно зі ст.ст. 71, 72 ЖК України
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
внаслідок відсутності цієї особи понад
шість місяців без поважних причин
провадиться в судовому порядку.

Реалізація встановлених
конституційних гарантій, поряд з
іншими, відображається в збереженні
житла за його власниками без обмежень,
та в гарантії збереження житла в
державному та комунальну житлову фонді
за тимчасово відсутніми громадянами
протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР),
членів сім'ї власника жилого
приміщення протягом року (ст. 405 ЦК
України). Не проживання у жилому
приміщенні понад встановлений строк
без поважних причин, дають підстави для
визнання цих осіб в судовому порядку
такими, що втратили права
користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК
України).

Згідно ч.1 ст.6 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», реєстрація -
внесення інформації до Єдиного
державного демографічного реєстру про
місце проживання або місце перебування
особи із зазначенням адреси, за якою з
особою може вестися офіційне
листування або вручення офіційної
кореспонденції. Тобто, правовою
підставою для перебування на
реєстраційному обліку є проживання чи
перебування в житлі за певною адресою.

Стаття 7: зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється протягом семи
днів на підставі заяви особи, запиту
органу реєстрації за новим місцем
проживання особи, остаточного рішення
суду про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою або
померлою, свідоцтва про смерть.

Тобто на підставі вказаної норми,
зняття з реєстрації місця проживання
може бути здійснено на підставі
рішення суду виключно про: позбавлення
права власності на житлове приміщення;
позбавлення права користування
житловим приміщенням; визнання особи
безвісно відсутньою; оголошення
фізичної особи померлою.

Закон України «Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання в
Україні» від 11 грудня 2003р. є
спеціальним нормативно-правовим актом,
який регулює правовідносини, пов'язані
із зняттям з реєстрації місця
проживання, та положення ст. 7 цього
Закону підлягають застосуванню до
усіх правовідносин виникнення, зміна
чи припинення яких пов'язані з
юридичним фактом зняття з реєстрації
місця проживання.

Тому, у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном, власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, зокрема, шляхом
зняття особи з реєстрації місця
проживання, пред'явивши разом з тим
одну із зазначених вимог, зокрема про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням.

Вирішення питання про зняття особи з
реєстраційного обліку залежить,
зокрема, від вирішення питання про
право користування такої особи жилим
приміщенням відповідно до норм
житлового та цивільного законодавства
(ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405
ЦК України).

В інформаційному листі Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ звернуто увагу на те, що
«Відповідно до ст. 16 ЦК України вимоги
про зняття особи з реєстрації за місцем
проживання можливе лише при вирішенні
спору про житлові права.

При цьому суду необхідно врахувати, що
відповідно до ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», питання
про зняття з реєстрації особи за місцем
проживання взаємопов'язане і залежать
від вирішення питання про житлові
права особи, які регулюються нормами
житлового і цивільного законодавства
(ст.ст. 71, 72, 156 Житлового кодексу
України; ст. 405 ЦК України).

Таким чином, рішення суду по справі про
задоволення позову та визнання
відповідача таким, що втратив право
користування будинком є підставою для
зняття його з реєстраційного обліку
за адресою: житловий будинок АДРЕСА_1.

Виходячи з викладеного, оцінюючи
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо
суд вважає за необхідне задовольнити
позовні вимоги частково.

Керуючись ЗУ «Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання в
Україні», ст..ст. 16, 29, 405 ЦК України, ст.
ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 60, 74,
88, 130, 209, 212, 213-215, 218, 224 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Білгород-Дністровського районного
відділу ГУДМС України в Одеській
області про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та зобов'язання зняття з
реєстрації - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право користування житловим
будинком АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10 - денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Суддя