Справа № 359/6619/14-ц Головуючий у І
інстанції Муранова-Лесів
І.В.Провадження № 22-ц/780/5963/14
Доповідач у 2 інстанції Березовенко
УХВАЛА

Іменем України

03 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Воробйової Н.С., Верланова
С.М.,при секретарі:Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 09 вересня 2014 року за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення
грошових коштів та за зустрічним
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення
додаткових витрат на утримання
неповнолітньої дочки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом про стягнення грошових
коштів.

Вимоги позову обґрунтовував тим, що
перебував з відповідачкою в
зареєстрованому шлюбі, від якого вони
мають двох дочок ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Дочка ОСОБА_8 навчається за
спеціальністю «Перукар» у
Навчально-професійному центрі
«Академія мистецтва краси», вартість в
якому згідно контракту складає 5000
гривень за семестр, кількість яких -
шість. Від моменту укладення контракту
про навчання позивач поніс додаткові
витрати на навчання ОСОБА_8 в розмірі 3000
гривень, та вважає, що відповідач
зобов'язана нести з ним витрати в
рівних частинах та відшкодувати йому
половину вартості навчання доньки, що
становить 15000 гривень.

Відповідачка ОСОБА_6, в свою чергу,
звернулась до суду з зустрічним
позовом, в якому просила стягнути з
позивача на її користь 9950 гривень
додаткових витрат на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_8,
посилаючись на те, що дочка знаходиться
на її утриманні. З 2012 року дочка
навчається в професійному училищі в м.
Києві та за час навчання з вересня 2012
року вона несе додаткові витрати на
проїзд та харчування дочки по 50 гривень
на день, що за 398 навчальних днів
становить 19900 гривень, половину з яких в
розмірі 9950 гривень їй повинен сплатити
позивач.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 09 вересня 2014 року в задоволені
первісних позовних вимог та зустрічних
позовних вимог відмовлено в повному
обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
вирішення справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
вивчивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду першої
інстанції відповідає зазначеним
вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволені первісного позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивач в односторонньому порядку, без
врахування думки відповідача, прийняв
рішення про навчання дочки в
навчально-професійному центрі
«Академія мистецтва краси», при цьому
прийнявши на себе витрати по оплаті
навчання.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволені зустрічного позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
ОСОБА_6 не надано достатньо належних та
допустимих доказів на підтвердження
розміру понесених нею додаткових
витрат.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується судова колегія
з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_1, виданим
відділом реєстрації актів цивільного
стану Бориспільського міськрайонного
управління юстиції Київської області 24
квітня 2012 року (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).

Рішенням Бориспільського міськрайсуду
від 20 серпня 2012 року з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання
доньок ОСОБА_7 та ОСОБА_8, оскільки діти
перебувають на утриманні матері.

23 серпня 2012 року між позивачем та
Навчально-професійним центром
«Академія мистецтва краси» укладено
контракт №79/12, відповідно до якого
навчальний заклад взяв на себе
зобов'язання за рахунок коштів ОСОБА_5
здійснювати навчання ОСОБА_8 за денною
формою навчання за спеціальністю
«Перукар (перукар-модельер)», термін
якого два роки десять місяців (а.с.9-10).

За змістом п.4.2 контракту розмір
семестрової оплати складає 6 семестрів
по 5000 гривень.

Позивач сплатив зазначену вартість
навчання, здійснивши шість платежів по
5000 гривень кожен, що підтверджується
оглянутими в судовому засіданні
квитанціями (а.с.11-12). Всього на загальну
суму 30000 гривень.

Згідно з довідкою № 408 від 04.09.2014 року,
виданою навчально-професійним центром
«Академія мистецтва краси» ОСОБА_8
навчається у закладі з 01 вересня 2012
року по даний період за професією
«Перукар з правом отримання середньої
освіти, форма навчання денна», протягом
двох років була на заняттях 350 днів,
зарекомендувала себе як добросовісна,
дисциплінована, відповідальна учениця.
Навчальний план загальноосвітньої та
професійної підготовки виконувала на
високому та достатньому рівнях.

З довідки Бориспільської об'єднаної
податкової інспекції від 08.09.2014 року
№1038/Г/17 вбачається, що підприємець
ОСОБА_6 задекларувала дохід за 1
півріччя 2013 року - 16000 гривень, згідно
поданої декларації дохід за ІІ
півріччя 2013 року не отримувала.

За змістом ч.1 ст.185 Сімейного кодексу
України той з батьків, з кого
присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не була
подана, зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч.2 вказаної статті
розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення.

Додаткові витрати на дитину можуть
фінансуватися наперед або покриватися
після їх фактичного понесення разово,
періодично або постійно.

Таким чином, аналізом зазначеної норми
встановлено, що участь батьків у
додаткових витратах на дитину, не
обов'язково має бути однаковою, а може,
в тому числі здійснюватись за рахунок
одного із батьків, з урахуванням
обставин, що мають істотне значення.

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

Ст. 10 ЦПК України регламентує, що
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивачем за первістним позовом не
доведено факт порушення його прав
відповідачем, оскільки донька проживає
з матір»ю, перебуває на її утриманні, а
сам позивач відповідно до рішення суду
зобов»язаний сплачувати аліменти на
користь дружини на утримання доньки
ОСОБА_8, до її повноліття.

Що ж стосується оплати навчання, то
позивач добровільно взяв на себе цей
обов»язок, як той з батьків, з кого
присуджено стягнення аліментів на
дитину, і який відповідно до ст. 185 СК
України, зобов'язаний брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами.

Оскільки судом першої інстанції повно
і всебічно з'ясовані всі обставини
справи, дана належна правова оцінка
доказам, висновки суду відповідають
фактичним обставинам справи, а
ухвалене рішення відповідає вимогам
матеріального і процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи викладені обставини,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду ухвалено у
відповідності до норм ст. 308 ЦПК України
відповідає обставинам справи, з
додержанням вимог закону і не може бути
скасовано з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 09 вересня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з моменту набрання нею законної
сили.

Головуючий:
Р.В.Березовенко

Судді:
Н.С.Воробйова

С.М.Верланов