Дата документу 11.11.2014
Справа № 334/5918/13-ц
Провадження № 6/334/1106/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року Ленінський
районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді Турбіної Т.Ф., при
секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
подання Ленінського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України боржника ОСОБА_1 -

В С Т А Н О В И В:

Ленінський відділ державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції (далі –
Ленінський ВДВС) звернувся до суду з
поданням, підписаним державним
виконавцем Білокур Л.А. і погодженим
начальником Ленінського ВДВС, про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України боржника ОСОБА_1, в
обґрунтування якого посилається на те,
що на виконанні в Ленінському ВДВС
знаходиться виконавче провадження
№44417639 з примусового виконання
виконавчого листа №334/5918/13-ц від
11.12.2013р., виданого Ленінським районним
судом м. Запоріжжя, про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованості у розмірі 47187,16 грн.

Постановою державного виконавця від
19.08.2014р. відкрито виконавче
провадження, встановлено строк для
самостійного виконання судового
рішення у строк до 25.08.2014р. У
встановлений строк рішення суду не
виконано, заборгованість за вказаним
виконавчим документом не погашена.

Згідно відповіді адресного сектору
УДМС України в Запорізькій області
боржник ОСОБА_1 зареєстрований за
вказаною в виконавчому документі
адресою: АДРЕСА_1.

Державним виконавцем накладено арешт
на майно боржника.

Посилаючись на наявність у особи
невиконаних зобов’язань, покладених
на неї судовим рішенням, і ухилення від
їх виконання, державний виконавець
просить задовольнити клопотання та
тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві
виїзду за кордон до виконання вказаних
зобов’язань.

В судовому засіданні державний
виконавець Ленінського ВДВС не був
присутній, звернувся із заявою
розглянути подання без його участі у
судовому засіданні.

Розглянувши подання, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов до
наступного висновку.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом. Питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України вирішується при виконанні
судових рішень у порядку,
передбаченому ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» та ст.377-1 ЦПК
України.

П. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено,
що у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, державний виконавець
має право звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Так, положеннями п.5 ч.1 ст. 6 Закону
України "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України"
передбачено, як підставу для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон, ухилення від виконання
зобов’язань, покладених на
громадянина судовим рішенням, - до
виконання зобов’язань.

Судом встановлено, що на примусовому
виконанні Ленінському ВДВС
знаходиться виконавче провадження
№44417639 з примусового виконання
виконавчого листа №334/5918/13-ц від
11.12.2013р., виданого Ленінським районним
судом м. Запоріжжя, про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованості у розмірі 47187,16 грн.

Постановою державного виконавця від
19.08.2014р. відкрите виконавче провадження
за вказаним виконавчим документом.
Боржнику пропонується самостійно
виконати рішення в строк до 25.08.2014р. При
цьому державний виконавець до
матеріалів подання в якості доказу про
направлення боржникові постанови про
відкриття виконавчого провадження
надав копію супровідного листа, однак
доказів її отримання чи ухилення
боржника від її отримання, суду не
надано.

З наданих суду матеріалів виконавчого
провадження вбачається, що з моменту
відкриття виконавчого провадження
державним виконавцем боржник жодного
разу не викликався до виконавчої
служби.

В поданні вказується, що постановою
державного виконавця накладено арешт
на все майно боржника. Згідно наданих
матеріалів виконавчого провадження,
нерухомого чи рухомого майна,
зареєстрованого за боржником не
виявлено, відомостей про останнє місце
роботи не знайдено.

Державним виконавцем було здійснено
вихід за адресою боржника, що
підтверджується актом від 25.09.2014р.
Встановлено, що боржник за вказаною в
виконавчому документі адресою мешкає
постійно, що не свідчить про
відсутність майна боржника за вказаною
адресою.

Звернення державного виконавця до суду
з поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України повинно
бути як крайній захід, який
застосовується до боржника коли
державним виконавцем виконані вже всі
можливі дії щодо примусового виконання
судового рішення, оскільки це веде до
обмеження конституційного права
громадянина.

Звернення державного виконавця до суду
з поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України повинно
бути як крайній захід, який
застосовується до боржника коли
державним виконавцем виконані вже всі
можливі дії щодо примусового виконання
судового рішення, оскільки це веде до
обмеження вказаного конституційного
права громадянина.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1
зазначеного вище Кодексу, згадане
подання розглядається судом негайно,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця, то саме на
останнього покладається тягар
доказування. Тим паче, що особа,
стосовно обмеження права якої внесено
подання, фактично позбавлена
можливості довести суду, що нею було
вжито усіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Також слід зазначити, що законом
передбачено юридичні санкції у вигляді
тимчасового обмеження у праві виїзду
не за наявність факту невиконання
зобов'язань, а за ухилення від їх
виконання. У зв'язку з цим саме
державний виконавець повинен довести
суду чи дійсно особа свідомо не
виконувала належні до виконання
зобов'язання в повному обсязі або
частково. Матеріали подання таких
відомостей не містять, а обов'язком
державного виконавця ДВС було їх
надання.

Приймаючи до уваги неповноту вчинення
виконавчих дій, відсутність доказів
про обізнаність боржника щодо
наявності відкритого виконавчого
провадження та строків його виконання,
доказів на підтвердження факту
ухилення боржника від виконання своїх
боргових зобов’язань, суд дійшов до
висновку, що законних підстав для
тимчасового обмеження боржника у
праві виїзду за межі України не
вбачається.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України боржника
ОСОБА_1 – відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку протягом 5-ти днів
з дня отримання її копії.

Суддя:
Турбіна Т. Ф.