Справа № 445/733/14
Головуючий у 1 інстанції: Кос І.Б.
Провадження № 22-ц/783/7051/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук
Категорія справи: 44
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Курій Н.М і Крайник Н.П.,

при секретарі Куцик І.Б.

з участю представника позивача ОСОБА_3,
відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Буського районного суду Львівської
області від 03 жовтня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про
виселення з будинку та усунення
перешкод користування земельною
ділянкою,-

В С Т А
Н О В И Л А:

Рішенням Буського районного суду
Львівської області від 03 жовтня 2014 року
позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Виселено ОСОБА_4 із житлової
кімнати під літ. 1-2 житловою площею 16,6
кв.м. в будинку АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних
вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Вищезгадане рішення в
апеляційному порядку оскаржив
відповідач - ОСОБА_4. Вважає рішення
суду незаконним, оскільки висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Також вважає, що
рішення суду суперечить загальним
засадам прав громадян України на
соціальний захист їх прав та інтересів.
В апеляційній скарзі просить рішення
Буського районного суду Львівської
області від 03 жовтня 2014 року в частині
виселення його із житлової кімнати під
літ. 1-2 житловою площею 16,6 кв.м. в
будинку АДРЕСА_1 скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у позові ОСОБА_5
відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4
до задоволенні не підлягає із
наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.
60 ЦПК України, кожна сторона
зобов»язна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 ЦПК
України. За змістом ст.57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, що
обрунтовують вимоги і заперечення
сторін та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з»ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду першої інстанції таким
вимогам відповідає.

Матеріалами справи встановлено,
що позивач ОСОБА_5 з 3 березня 2014 року є
одноосібним власником житлового
будинку АДРЕСА_1 Вказані обставини були
встановлені судовими рішеннями, які
набрали законної сили, а тому в силу ч. 3
ст. 61 ЦПК України доказуванню не
підлягають.

Так, рішенням Золочівського районного
суду Львівської області від 26.12.2013 року
у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4
про припинення права власності на 1/6
частину будинку позов задоволено.
Припинено право власності ОСОБА_4 на 1/6
частину житлового будинку, що
знаходиться в АДРЕСА_1 і визнано за
ОСОБА_5 право власності на цю 1/6 частину
будинку. Також зобов"язано
Територіальне управління державної
судової адміністрації у Львівській
області виплатити ОСОБА_4 20600 грн., які
були здані на депозитний рахунок
управління ОСОБА_5 31.05.2013 року по
квитанції №ПН1401 в сумі 12135 грн. і 01
серпня 2013 року по квитанції №ПН1429 в
сумі 3547 грн., 23 грудня 2013 року по
квитанції №112229274 в сумі 4891 грн. Вказане
рішення суду було залишено без змін
ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 03.03.2014 року /а.с. 5-6, 54-55/.

Крім цього, вказаними рішеннями судів
встановлено, що ОСОБА_5 до цього на
законних підставах належить на праві
власності 5/6 частин спірного будинку, а
ОСОБА_4 - 1/6 частина цього будинку.
Відтак, з моменту набрання рішенням
Золочівського районного суду
Львівської області від 26.12.2013 року у цій
справі законної сили, тобто з 03 березня
2014 року, позивач - ОСОБА_5 в даній справі
є одноосібним власником спірного
будинку.

Вказана обставина також вбачається з
Витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно /а.с. 4/.

Крім того, наведені обставини не
оспорюються сторонами по справі

Разом з тим, як встановлено судом,
відповідач ОСОБА_4 з вересня 2013 року
зареєстрований та з жовтня 2013 року
користується кімнатою під літ. 1-2
житловою площею 16,6 кв.м. в будинку
АДРЕСА_1, де час від часу приїжджає,
розміщує свої особисті речі.

Задовольняючи позов в частині
виселення ОСОБА_4 з спірної кімнати
будинку, суд першої інстанції виходив з
тих підстав, що відповідач перестав
бути власником спірного будинку і
угоди з новим власником - позивачем по
даній справі ОСОБА_5 щодо проживання в
ньому не уклав, а добровільно
виселитись не бажає. Що стосується
вимог позивача про заборону
відповідачу - ОСОБА_4 в користуванні
земельною ділянкою, яка приналежна до
будинку для його обслуговування по
АДРЕСА_1, а також щодо зобов"язання
відповідача забрати пасіку із
земельної ділянки, яка приналежна до
спірного будинку, суд відмовив з тих
підстав, що позивачем не представлено
жодного правовстановлюючого документа
на спірну земельну ділянку.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України
власнику належать права володіння,
користування та розпоряджання свої
майном.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено,
що власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб і не має
права використовувати його для
промислового виробництва.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України закріплено
непорушність права власності. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Суд першої інстанції вірно
зіслався на ст. 41 Конституції України
та протоколи Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
ратифікованої Україною 17.07.1997 року.

Поскільки відповідач за рішенням суду
втратив-припинено право власності на
раніше належну йому частку 1/6 житлового
будинку і така йому була компенсована в
розмір 20600 грн. і такі кошти він отримав,
у ОСОБА_4 відсутні правові підстави
продовжувати користуватися кімнатою
під літ. 1-2 житловою площею 16,6 кв.м. в
буд. АДРЕСА_1, суд підставно прийшов до
висноку, що ОСОБА_4 слід виселити із
кімнати вищезгаданого житлового
будинку.

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів вважає, що розглядаючи спір
районний суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4
жодним чином висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому у
задоволенні такої скарги апелянту слід
відмовити та рішення Буського
районного суду міста Львівської
області від 03 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1
ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325
ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Буського районного суду
Львівської області від 03 жовтня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набранням ухвалою законної сили.

Головуючий:
О.Я.Мельничук

Судді:
Н.М.Курій

Н.П. Крайник