АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
інстанції - Новак А.В.
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Колотілову О.О.

за участю осіб:
позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3

відповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_6
про вселення, усунення перешкод в
користуванні жилим приміщенням та
виселення;

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на заочне рішення Голосіївського
районного суду м.Києва від 05 серпня 2014
року

в с т а н
о в и л а:

Заочним рішенням Голосіївського
районного суду м.Києва від 05.08.2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_7
задоволено. Вселено ОСОБА_2, ОСОБА_7 у
квартиру АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_4,
ОСОБА_8 надати ОСОБА_2, ОСОБА_7 ключі від
всіх замків на вхідних дверях в
квартиру АДРЕСА_2 та не чинити перешкод
ОСОБА_2, ОСОБА_7 у користуванні даною
квартирою шляхом надання їм можливості
щоденного безперешкодного доступу до
всіх приміщень. Виселено ОСОБА_5, ОСОБА_6
з самоправно зайнятого ними жилого
приміщення - квартири АДРЕСА_2.
Зобов'язано ОСОБА_5, ОСОБА_6 не чинити у
будь-який спосіб перешкод ОСОБА_2,
ОСОБА_7 у користуванні жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4
подав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.
Посилається на незаконність
ухваленого судом рішення, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, неналежну оцінку наявних в
матеріалах справи доказів,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального і
процесуального права.

Апелянт зазначає, що відповідачі
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 жодного разу не
повідомлялись належним чином про час
та місце розгляду справи. В матеріалах
справи відсутні будь-які докази, якими
встановлено факт чинення перешкод
позивачам з боку відповідачів. Також
судом не було досліджено подані
відповідачами докази, в тому числі і
докази того, що відповідачі ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 не проживають у спірній
квартирі. Посилання суду на той факт, що
дані преюдиційні факти встановлені
рішенням суду, на думку апелянта, є
помилковими. Крім того, він та ОСОБА_8
своїми діями не перешкоджали ОСОБА_2 та
ОСОБА_7 у користуванні вказаною
квартирою.

Апелянт зазначив, що позивачі фактично
проживають в квартирі №19, яка належить
колишньому чоловіку ОСОБА_2 і
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3

В суді апеляційної інстанції
відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
підтримали апеляційну скаргу в повному
обсязі, посилаючись на доводи,
викладені в ній. Позивачка ОСОБА_2 (яка
діє і як представник позивача ОСОБА_7.)
та її представник ОСОБА_3 заперечували
проти задоволення поданої апеляційної
скарги, посилаючись на законність та
обґрунтованість ухваленого судом
рішення. Позивач ОСОБА_7 та
відповідачка ОСОБА_8 в судове засідання
не з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлялись належним чином.

Неявка вказаних осіб в судове
засідання не унеможливлює
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла до
висновку про можливість розгляду
справи за їх відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, за
рішенням виконкому Московської
районної ради від 24.12.1963 року на
підставі ордеру ОСОБА_9 (батьку ОСОБА_2 і
ОСОБА_4.) було надано квартиру АДРЕСА_2
на сім'ю із 4 осіб (дружина ОСОБА_10, син -
ОСОБА_4, дочка - ОСОБА_11

Згідно форми №3 у спірній
квартирі зареєстровані ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5.
Квартира не приватизована.

Тривалий час між сторонами триває
конфлікт з приводу права користування
вказаною квартирою.

Судами неодноразово встановлювались
факти, що відповідачі (ОСОБА_4 та
ОСОБА_8.) вчиняють дії, направлені на
унеможливлення проживання в квартирі
позивачів, а саме: змінюють замки на
вхідних дверях квартири, викидають
речі позивачів, влаштовують сварки,
наслідком яких є неможливість
позивачів потрапити до квартири та
користуватись нею.

11.07.2013р. на виконання рішення
Голосіївського районного суду м.Києва
від 24.07.2012р. у справі №2-1439/12, відбулося
п'яте примусове вселення позивачів у
спірну квартиру. Також, вказаним
рішенням суду зобов'язано відповідачів
ОСОБА_4 і ОСОБА_8 не чинити позивачам
перешкод в користуванні спірною
квартирою і надати ключі від вхідних
дверей квартири.

Як зазначають позивачі, одразу після
проведення виконавчих дій, свідомо
порушуючи рішення суду, відповідачі
знову почали чинити їм перешкоди в
проживанні і користуванні квартирою.
На вхідних дверях спірної квартири
відповідачами, вже наступного після
вселення дня, було встановлено
додатковий верхній замок, а нижній
замок змінено на інший. Ключі від нових
замків відповідачі позивачам не
надали, перестали впускати в квартиру,
двері не відчиняли, відключили
домашній телефон та уникали будь-якого
спілкування.

Про неправомірну поведінку
відповідачів та невиконання
відповідачами ОСОБА_4 і ОСОБА_8 рішення
суду, яким останніх зобов'язано не
чинити позивачам перешкод у
користуванні спірною квартирою,
позивачі повідомили правоохоронні
органи та подали до ВДВС
Голосіївського району м. Києва заяву
від 19.07.2013р. про відновлення
виконавчого провадження і проведення
повторних виконавчих дій по
примусовому вселенню.

Державним виконавцем Голосіївського
РУЮ м.Києва Галасом П.В. з виходом на
місце було проведено перевірку заяви
позивачів та складено акт про зміну
замка на вхідних дверях спірної
квартири, винесено постанови про
відновлення виконавчого провадження
по вселенню та призначено повторні
виконавчі дії.

01.10.2013р. позивачі повторно були вселені
у спірну квартиру, про що складено
відповідний акт, а виконавче
провадження було закінчене шляхом
винесення постанови державним
виконавцем.

Позивачі вказали, що незабаром після
проведення повторних виконавчих дій по
вселенню вони знову втратили
можливість нормально користуватись
спірною квартирою та проживати у ній,
оскільки відповідачами знову були
змінені замки на вхідних дверях
квартири.

В поданих відповідачами скаргах на дії
державного виконавця Голосіївського
РУЮ м.Києва Галаса П.В. при проведенні
повторного вселення позивачів, зокрема
зазначено, що перешкоди в користуванні
спірною квартирою позивачам чинить
саме ОСОБА_5, яка проживає у спірній
квартирі разом з ОСОБА_4 та вселилась
туди без згоди позивачів. Як пояснив
суду представник позивачки - ОСОБА_16, в
судовому засіданні 23.12.2013р. по справі
№4с/752/132/13 було встановлено, що
перешкоди позивачам у проживанні та
користуванні спірною квартирою чинить
також і відповідач ОСОБА_6, який
особисто зізнався у цьому під час
здійснення фіксації судового розгляду
технічними засобами.

Ухвалою Голосіївського районного суду
м.Києва по вищевказаній справі було
встановлено факт заміни замків у
спірній квартирі і ця обставина була
підтверджена в судовому засіданні
відповідачем ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Підтвердив зазначену обставину ОСОБА_4
і суду апеляційної інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про наявність
перешкод у користуванні і проживанні
позивачів у квартирі АДРЕСА_2

Також порушення відповідачами ОСОБА_4
та ОСОБА_8, житлових прав позивачів
полягає і у тому, що ними до спірної
квартири самовільно були вселені
особи, постійне місце проживання яких
зареєстроване за іншими адресами. Так,
без згоди позивачів відповідач ОСОБА_4
вселив у спірну квартиру ОСОБА_5, а
відповідачка ОСОБА_8 вселила у спірну
квартиру відповідача ОСОБА_6

У відповідності до ст.65 ЖК Української
PCP, право наймача на вселення у займане
ним жиле приміщення своєї дружини,
дітей, батьків, а також інших осіб
обмежене наявністю письмової згоди
всіх членів сім'ї, які проживають разом
з ним.

Оскільки позивачі не давали своєї
письмової згоди на вселення ОСОБА_5 та
ОСОБА_17, останні є такими, що самоправно
зайняли жиле приміщення - квартиру
АДРЕСА_2 у м.Києві і у відповідності до
ч.3 ст. 116 ЖК Української PCP підлягають
виселенню без надання їм іншого жилого
приміщення.

Доводи апелянтів з посиланням на акти
ОСББ «Супутник» від 27.08.2011р. та 06.02.2012р.
про проживання позивачів в квартирі
колишнього чоловіка позивачки ОСОБА_2
не заслуговують на увагу, не
відповідають дійсним обставинам
справи та не відносяться до
зазначеного позивачами періоду
вчинення їм перешкод у користуванні
квартирою з боку відповідачів.

Крім того, вказані апелянтом акти не є
належними та допустимими засобами
доказування, оскільки вже були
предметом судового дослідження і їм
надавалась оцінка в рішенні
Голосіївського районного суду м.Києва
у справі №2-1439/12 від 24.07.2012р., яким
задоволено зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_2, ОСОБА_7 про усунення перешкод в
користуванні жилим приміщенням та
вселення, в задоволенні первісного
позову ОСОБА_4, ОСОБА_8 відмовлено.

У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Всі вищевикладені підстави для
звернення до суду позивачів, обставини
фактичних відносин сторін, обставини
вчинення відповідачами перешкод у
користуванні та проживанні у спірній
квартирі позивачів встановлені
рішенням Голосіївського районного
суду м.Києва від 24.07.2012р. у справі №2-1439/12
та ухвалою Голосіївського районного
суду м.Києва від 23.12.2013р. у справі
№4с/752/132/13 і підтверджені додатковими
належними засобами доказування.

ОСОБА_4 був належним чином
повідомлений про день та час слухання
справи судом першої інстанції, про що
свідчить його розписка (а.с. 20). Доводи
апелянта про не повідомлення за
адресами реєстрації відповідачів
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не заслуговують на
увагу суду і не є підставою для
скасування обґрунтованого та
справедливого заочного рішення суду
першої інстанції.

Отже, твердження апелянта про
незаконність та необґрунтованість
ухваленого рішення, неповне та не
всебічне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, неналежну оцінку
наявних в матеріалах справи доказів,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
та неправильне застосування судом норм
матеріального права, на думку суду є
необґрунтованими, а обставини, на які
він посилається - недоведеними та не
підтверджені належними та допустимими
доказами по справі, оскільки
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Справу було розглянуто судом на
підставі встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи та
належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону. Підстав для
його скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія не
знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Голосіївського
районного суду м.Києва від 05 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: