У х в а л а

22 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Гончара В.П.,
Ізмайлової Т.Л.,

Карпенко С.О.,
Олійник А.С.,

розглянувши заяву Гриджука Дмитра
Миколайовича, який діє від імені
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Хрещатик», про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 жовтня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Хрещатик» про поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Хрещатик» про поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 5 липня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Київської області від 25 вересня 2014
року, позов задоволено. Поновлено
ОСОБА_4 на посаді директора Київського
регіонального відділення публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Хрещатик». Стягнуто з публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Хрещатик» на користь ОСОБА_4
заробітну плату за час вимушеного
прогулу в розмірі 241 462 грн 98 коп.
Вирішено питання про стягнення судових
витрат. Допущено негайне виконання
рішення в частині поновлення на роботі
та в частині присудження ОСОБА_4
виплати заробітної плати, але не більше
ніж за один місяць.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 жовтня 2014 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_4
до публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Хрещатик» про
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Хрещатик» на
рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 5 липня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 25 вересня 2014 року.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
Гриджука Д.М., який діє від імені
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Хрещатик», про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 жовтня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 вересня 2013
року та ухвали цього ж суду від 17 квітня
2013 року, 26 лютого 2014 року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Із ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 жовтня 2014 року
вбачається, що суд касаційної
інстанції погодився із висновками
судів попередніх інстанцій, які
задовольняючи позов ОСОБА_4, виходили з
того, що у відповідача не було підстав
для звільнення позивача з роботи на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України,
оскільки відповідач не довів факт
допущення одноразового грубого
порушення трудових обов'язків
позивачем.

Із рішення Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 вересня 2013
року вбачається, що суд касаційної
інстанції виходив із того, що наявність
підстав для звільнення позивача за п. 1
ч. 1 ст. 41 КЗпП України доведена в ході
розгляду справи, не спростована
позивачем та підтверджується поданими
доказами, а тому його звільнення
проведено правильно. Порушення, яке
полягало у звільнення працівника в
період тимчасової непрацездатності,
підлягає виправленню шляхом зміни дати
звільнення.

Із ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 лютого 2014
року, на яку заявник посилається як на
підставу неоднакового застосування
норм матеріального права, вбачається,
що суд касаційної інстанції, залишаючи
без змін рішення апеляційного суду,
погодився з його висновками про те, що
позивачем було допущено одноразове
грубе порушення трудових обов'язків,
звільнення проведено з дотриманням
норм трудового законодавства.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин.

З огляду на викладене, відсутні
підстави вважати, що у справах, у яких
Вищим спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ постановлено ухвалу від 26 лютого
2014 року та ухвалено рішення від 11
вересня 2013 року, на які заявник
посилається, як на підставу перегляду,
тотожними є встановлені судом фактичні
обставини, які мають значення для
вирішення спору, який розглядався, а
відповідно, що правовідносини, які
виникли між сторонами, які брали участь
у розгляді справ, подібні і мало місце
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права в порівнянні
із справою у якій постановлена ухвала,
яку просить переглянути заявник, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень.

Посилання заявника на неправильність
встановлення фактичних обставин і
помилковість висновків викладених в
ухвалі, яку він просить переглянути, не
може бути підставою для допуску справи
до провадження.

Як на підставу перегляду заявник
посилається і на ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 квітня 2013 року, яким рішення
апеляційного суду скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до цього
суду.

Зі змісту вказаного судового рішення
вбачається, що суд касаційної
інстанції, скасовуючи рішення
апеляційного суду і направляючи справу
на новий апеляційний розгляд, виходив
із того, що суди не встановили які саме
порушення трудового законодавства,
встановлені перевіркою та зазначені в
акті перевірки, роботодавець
кваліфікував як одноразові грубі
порушення, не оцінили чи є кожне із
зазначених порушень одноразовими та
грубими або є систематичним. Крім того,
вказав, що суд першої інстанції,
дійшовши до висновку, що у діях
позивача є систематичне порушення
трудових обов'язків, не звернув уваги
на те, що порушення трудового
законодавства можуть бути
кваліфіковані як систематичні тільки у
тому випадку, коли працівника протягом
року до наступного порушення було
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності. Також, зазначив, що
суди не звернули уваги на те, що за
змістом акта перевірки відповідачем
допущено декілька порушень та не дали
кожному з них оцінку.

Оскільки підставами скасування
судового рішення було порушення норм
процесуального права щодо
встановлення фактичних обставин, то
таке не свідчить про їх тотожність із
встановленими судом фактичними
обставинами у справі, в якій
постановлена ухвала, про перегляд якої
подано заяву.

З огляду на те, що наведені заявником
доводи не містять ознак, які згідно
вимог статті 355 ЦПК України є
підставами для перегляду судових
рішень, то у допуску справи до
провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_4
до публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Хрещатик» про
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук Судді:В.П.
Гончар С.О. Карпенко Т.Л. Ізмайлова
А.С. Олійник