Ухвала

Іменем України

24 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гримич М.К.,

Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
за касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 15 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
відповідно до умов кредитного договору
від 07 лютого 2008 року ОСОБА_2 отримала
кредитні кошти у розмірі 15 тис. грн. На
забезпечення виконання умов
кредитного договору банк того ж дня
уклав із ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
договори поруки. У результаті
порушення умов кредитного договору
утворилася заборгованість, яку боржник
та його поручителі, незважаючи на
вимоги, не погасили. Враховуючи
викладене, позивач просив стягнути
солідарно з відповідачів кредитну
заборгованість у розмірі 36 576 грн. 61 коп.

Рішенням Артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 30 вересня 2013
року позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 07 лютого 2008 року у розмірі 36 576 грн. 61
коп. Розподілено судові витрати.

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 05 лютого 2014 року рішення
місцевого суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 червня 2014 року
рішення апеляційного суду в частині
позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2
скасовано, справу в цій частині
направлено на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 15 жовтня 2014
року рішення Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 30 вересня 2013 року скасовано. Позов
ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено
частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2
та ОСОБА_3, з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором від 07 лютого 2008
року в сумі 36 576 грн. 61 коп. В іншій
частині позову відмовлено. Розподілено
судові витрати.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
рішення апеляційного суду в частині
відмови в задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
й ухвалити у цій частині нове рішення
про задоволення позову.

Рішення апеляційного суду в частині
задоволення позову не оскаржені, тому в
касаційному порядку не переглядаються
(ч. 1 ст. 335 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову до поручителя ОСОБА_4,
апеляційний суд, виконавши вимоги ч. 4
ст. 338 ЦПК України, про те, що висновки і
мотиви, з яких скасовані рішення є
обов'язковими для суду першої чи
апеляційної інстанції при новому
розгляді справи, на підставі поданих
сторонами доказів, які належним чином
оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до
обгрунтованого висновку про пропуск
банком строку пред'явлення позову до
поручителя (ч. 4 ст. 559 ЦК України). При
цьому суд правильно зазначив, що згідно
із п. 10 договору поруки (а.с. 9), строк дії
поруки та його припинення у договорі не
визначено, оскільки таким строком не
можна вважати вказівку на зобов'язання
виконати умови договору.

Посилання касаційної скарги на позовну
давність безпідставні, оскільки строк
дії поруки, встановлений ч. 4 ст. 559 ЦПК
України, не може бути замінений
позовною давністю, так як це різні
правові інститути.

Зазначені правові висновки
відповідають постанові Верховного
Суду України від 17 вересня 2014 року №
6-170цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковою для всіх судів
України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити рішення
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 15 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.К. Гримич

О.В. Кафідова