АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/791/3758/14
Головуючий в суді 1
інстанції: Скорик С.А. Категорія: 34
Доповідач: Склярська
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року грудня місяця 22 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Вейтас І.В.

При секретарі: Благовещенській О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА» на
рішення Комсомольського районного
суду міста Херсона від 29 жовтня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА», третя особа: ОСОБА_4 про
відшкодування майнової шкоди завданої
внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що 17.10.2013 року о 07:58 на перехресті
вулиць Філатова і Червонопрапорній
сталася дорожньо-транспортна пригода
(далі - ДТП) за участю автомобілів ВАЗ
2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_5 та автомобіля Mitsubishi
Pajero, реєстраційний номер НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого
транспортні засоби отримали механічні
ушкодження.

Постановою Комсомольського районного
суду м. Херсона від 12.11.2013 року ОСОБА_5
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП та
накладено штраф у розмірі 340 грн.
Цивільно-правова відповідальність
водія ОСОБА_5 застрахована в ПрАТ «УАСК
АСКА».

Також зазначає, що власником
автомобіля Mitsubishi Pajero, реєстраційний
номер НОМЕР_2 є ОСОБА_4, який 23.11.2012 року
видав позивачу нотаріально посвідчену
довіреність строком на два роки,
уповноваживши представляти його права,
як власника вищезазначеного
транспортного засобу, в тому числі
подачі позову про відшкодування
заподіяної транспортному засобу шкоди.
17.10.2013 року позивачем було направлено
заяву про виплату страхового
відшкодування. Враховуючи те, що
відповідачем страхове відшкодування
виплачено не було та в позасудовому
порядку врегулювати спір позивачу не
вдалося, після уточнення позовних
вимог просив:

1) стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» на користь
ОСОБА_3 в рахунок відшкодування
майнової шкоди заподіяної ДТП - 35867,42
грн.

2) стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» на користь
ОСОБА_3 пеню в розмірі 5103,50 грн.

3) стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» на користь
ОСОБА_3 три процента річних від
простроченої суми в розмірі 804,80 грн.

4) стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» на користь
ОСОБА_3 інфляційні нарахування на суму
боргу в розмірі 5810,52 грн.

Рішенням Комсомольського районного
суду міста Херсона від 29 жовтня 2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ПрАТ «Українська акціонерна страхова
компанія АСКА» на користь ОСОБА_3 в
рахунок відшкодування майнової шкоди
заподіяної ДТП - 35867,42 грн., пеню в
розмірі 5103,50 грн., три процента річних
від простроченої суми в розмірі 804,80
грн., інфляційні нарахування на суму
боргу в розмірі 5810,52 грн., сплачений
судовий збір в розмірі 374 грн. 27 коп. В
частині стягнення комісійної
винагороди а послуги банку відмовлено.

В апеляційній скарзі Приватне
акціонерне товариство «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА»
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким в задоволені позову
відмовити в повному обсязі.

В письмових запереченнях ОСОБА_3 доводи
апеляційної скарги не визнає, рішення
суду вважає законним та обґрунтованим.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, на адресу суду
надійшло клопотання про розгляд справи
без участі представника ПрАТ «УАСК
АСКА».

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з підстав
законності та обґрунтованості
заявлених позовних вимог. Відмовляючи
в задоволені позову в частині
стягнення з відповідача комісійної
винагороди за послуги банку суд першої
інстанції зазначив, що стягнення таких
витрат не передбачено законом.

Статтею 3 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та (або)
майну потерпілих унаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Відповідно до вимог ст. 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

З матеріалів справи вбачається, що
17.10.2013 року о 07.58 годині на перехресті
вулиць Філатова і Червонопрапорній
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобілів ВАЗ 2107,
реєстраційний номер НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_5 та автомобіля Mitsubishi
Pajero, реєстраційний номер НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого
транспортні засоби отримали механічні
ушкодження (а.с.11,16).

Цивільно-правова відповідальність
водія ОСОБА_5 застрахована в ПрАТ «УАСК
АСКА» (а.с.18).

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу ВТС НОМЕР_3,
власником транспортного засобу Mitsubishi
Pajero, реєстраційний номер НОМЕР_2 є
ОСОБА_4 (а.с.9).

23.11.2012 року ОСОБА_6 видав ОСОБА_3
довіреність, посвідчену приватним
нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, щодо
здійснення позивачем повноважень
відносно автомобіля марки Mitsubishi Pajero,
реєстраційний номер НОМЕР_2, з наданням
права підписувати та подавати від
імені довірителя заяви, в тому числі
заяви про належність майна на праві
особистої приватної власності тощо;
одержувати страхове відшкодування за
договорами каско, авто каско, ОСЦПВ
(а.с.15).

З матеріалів справи також вбачається,
що постановою Комсомольського
районного суду м. Херсона від 12.11.2013
року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди, яка
відбулася 17.10.2013 року та притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП (а.с.16).

За заявою ПрАТ "Українська акціонерна
страхова компанія "АСКА" суб'єктом
оціночної діяльності складено
розрахунок № 73/13 від 18.11.2013 року
вартості відновлювального ремонту за
фактом спричинення пошкоджень
автомобілю Mitsubishi Pajero Sport, реєстраційний
номер НОМЕР_2, згідно якого вартість
відновлювального ремонту на момент
дослідження складає 36876,02 грн. (а.с.81-84).

11.11.2013 року ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ
"Українська акціонерна страхова
компанія "АСКА" з інформаційним запитом
щодо ознайомлення із оцінкою
ремонтно-відновлювальних робіт, який
було прийнято уповноваженою особою
відповідача та цього ж дня
зареєстровано за вх.№ 1011 (а.с.19) та 26.11.2013
року надав Херсонському регіональному
представництву відповідача постанову
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 12.11.2013 року, яке було
отримано начальником Центру
обслуговування ПрАТ «УАСК АСКА» ОСОБА_8
та зареєстровано за вх. № 1015, що
підтверджується відміткою на
зазначеному судовому рішенні (а.с.16)

Також, 16.01.2014 року ОСОБА_3 звернувся до
відповідача з претензією щодо
неправомірних дій з виплати страхового
відшкодування (а.с.17).

Статтею 395 ЦК України визначено види
речових прав на чуже майно до яких
належить право володіння.

Речове право на чуже майно, як і право
власності, носить абсолютний характер.
Суб'єкт речового права на чуже майно
вступає у відносини з усіма іншими
суб'єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер
речового права проявляється в тому, що
порушником речового права на чуже
майно може бути будь-яка особа із числа
тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 ЦК України
правила про захист права власності, які
встановлені главою 29 ЦК України,
поширюються на речові права власності
на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже
майно, з вини третіх осіб, завдало
певних майнових збитків особі, якій
належить це право, то ця особа може
звернутися за захистом належних їй
прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є
достатньою підставою для особи, яка
володіє речовим правом на чуже майно,
для звернення за захистом цього права.

Таким чином, спричинення шкоди
користувачу майна випливає з факту
його користування цим майном на
достатній правовій підставі
відповідно до пункту 2.2 Правил
дорожнього руху, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Така правова позиція висловлена в
постанові Верховного Суду України від
03 грудня 2014 року № 6-183цс14, яка в силу ст.
360-7 ЦПК України є обов'язковою для
судів.

Також, як роз'яснено в п. 13 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 01 березня 2013
року № 4 "Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки" враховуючи, що відповідно до
статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо
захисту права власності поширюються
також на осіб, які хоч і не є власниками,
але володіють майном на праві
господарського відання, оперативного
управління або на іншій підставі,
передбаченій законом чи договором
(речове право), такі особи також мають
право вимагати відшкодування шкоди,
завданої цьому майну. До таких осіб
належить і особа, яка керувала
транспортним засобом без доручення,
але на підставі документів, визначених
пунктом 2.1 Правил дорожнього руху
України (посвідчення водія на право
керування транспортним засобом
відповідної категорії та
реєстраційного документа на
транспортний засіб). При розгляді таких
спорів суд має вирішити питання про
залучення до участі у справі власника
майна як третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
на стороні позивача у порядку,
передбаченому статтями 35, 36 ЦПК,
оскільки рішення у справі може
вплинути на його права та обов'язки
щодо однієї зі сторін.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів не приймає до уваги доводи
апеляційної скарги, що виплата
страхового відшкодування, за умови
дотримання усіх вимог закону, підлягає
власнику автомобіля ОСОБА_4, а не
позивачу, та позивач не має права
звернення до суду від власного імені
задля отримання страхового
відшкодування.

Як роз'яснено в п. 21 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки", при
безпідставній відмові у виплаті
страхового відшкодування, крім
наслідків, передбачених договором,
страховик, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
страхувальника зобов'язаний сплатити
йому суму страхової виплати з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом (стаття 526, частина друга
статті 625 ЦК).

Згідно ст. 992 ЦК України, у разі несплати
страховиком страхувальникові або
іншій особі страхової виплати
страховик зобов'язаний сплатити
неустойку в розмірі, встановленому
договором або законом.

З аналізу норм ст.ст.524,533-535,625 ЦК України
вбачається, що грошовим є зобов'язання,
яке виражається в грошових одиницях
України (грошовому еквіваленті в
іноземній валюті), тобто будь-яке
зобов'язання зі сплати коштів.

Грошовим слід вважати будь-яке
зобов'язання, що складається у тому
числі, з право відношення, в якому праву
кредитора вимагати від боржника
виконання певних дій відповідає
кореспондуючий обов'язок боржника
сплатити гроші на користь кредитора.

Отже доводи апеляційної скарги про
безпідставність стягнення трьох
відсотків річних та інфляційних
витрат, як таких що не передбачені
умовами Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» спростовуються
вищенаведеним.

Не заслуговують на увагу і доводи
апеляційної скарги про отримання
відповідачем постанови
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 12.11.2013 року тільки 25.01.2014
року та недоведеність надання
позивачем вказаного судового рішення
Херсонському регіональному
представництву ПрАТ «УАСК АСКА»,
оскільки вони спростовуються копією
вищезазначеної постанови, яка
міститься в матеріалах справи (а.с.16) та
наданою представником позивача в суді
апеляційної інстанції з оригінальною
відміткою про її отримання начальником
Центру обслуговування ПрАТ «УАСК АСКА»
ОСОБА_8 26.11.2014 року та її реєстрації за
вх.№ 1015 (а.с.178)

З огляду на зазначені вимоги закону,
дослідивши надані сторонами докази в
їх сукупності, правильно визначивши,
які правовідносини випливають із
встановлених обставин справи,
застосувавши до спірних правовідносин
норму закону, яка підлягала до
застосування, встановивши, що
відповідач своїх обов'язків щодо
виплати страхового відшкодування не
виконав, суд першої інстанції дійшов
вірного та обґрунтованого висновку про
наявність підстав для стягнення з
відповідача страхової виплати з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення,
трьох відсотків річних від
простроченої суми та пені.

Таким чином, висновки місцевого суду
щодо наявності правових підстав для
часткового задоволення позову
належним чином мотивовані,
підтверджуються матеріалами справи,
узгоджуються з нормами матеріального
права, що регулюють спірні
правовідносини. При цьому, суд дав
належну оцінку зібраним у справі
доказам, висновки щодо яких
обґрунтовано виклав в мотивувальній
частині рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги
колегією суддів не приймаються до
уваги як такі, що не підтверджені
належними доказами, не ґрунтуються на
вимогах закону, що регулюють спірні
правовідносини, та не спростовують
мотивованих висновків суду, а тому
підлягають відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА»
відхилити.

Рішення Комсомольського районного
суду міста Херсона від 29 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20-ти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: