Справа № 442/7885/13
Головуючий у 1 інстанції: Грицай
Провадження № 22-ц/783/3499/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Крайник Н.П.

суддів - Курій
Н.М., Мельничук О.Я.,

секретаря - Куцика І.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 13 березня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Дія-Фінанс» про
стягнення невиплаченої заробітної
плати, -

В С Т А Н О В И Л А:

11.11.2013 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до ТзОВ «Дія-Фінанс», у якому
просила стягнути з відповідача в свою
користь заборгованість за невиплачені
розрахункові на суму 23540рн.44 коп., з яких
16834 грн.85 коп. заробітна плата, 300 грн. за
дозволи (премія), 6000 грн. компенсація за
невиплачену заробітну плату.

28.01.2014 р. збільшила позовні вимоги та
просила стягнути в свою користь 16834
грн.85 коп. заробітної плати та 29960 грн.85
коп. середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні з
грудня 2012 р. по лютий 2014 р.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 13 березня
2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2, просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов задоволити в
повному обсязі.

Вважає оскаржуване рішення незаконним,
необ'єктивним, необґрунтованим та
таким, що ухвалене з порушенням норм
процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції неправомірно
покликався на довідку № 18 від 27.06.2013
року, в якій вказано, що 10841грн. 18 коп.
були утримані з неї в рахунок погашення
позики перед ПП «Капітолій», оскільки
вважає, що на перерахування таких
коштів ТзОВ «Дія-Фінанс» не мало жодних
правових підстав.

Крім того вважає, що судом невірно
протрактовано рішення Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 21.06.2013 року, у зв'язку з чим
зроблено невірний висновок щодо
правомірності стягнення з неї 10 841, 18
грн.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов
задоволити та стягнути з відповідача в
її користь 23540 грн.44 коп. невиплачених
розрахункових при звільненні.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення з
наступних мотивів.

Встановлено, що наказом № 46-к від 01.12.2011
р. ОСОБА_2 з 01.12.2011 р. прийнята на роботу
продавцем-консультантом з місячним
окладом згідно штатного розпису. 20.12.2012
р. звільнена з роботи за згодою сторін
на підставі п.1ст.36 КЗпП України.

Згідно довідки ТзОВ «Дія-Фінанс» за
період роботи ОСОБА_2 було нараховано
заробітну плату в сумі 24533 грн.67 коп. З
них утримано: податок з доходів
фізичних осіб 3073 грн.85 коп., єдиний
соціальний внесок - 883 грн.23 коп. Згідно
заяви ОСОБА_2 кошти в сумі 10841 грн.18 коп.
перераховано на погашення позики перед
ПП «Капітолій», на зарплатну картку
ОСОБА_2 перераховано 9735 грн.41 коп.(а.с.23)

Як вбачається із заяви ОСОБА_2,
адресованій ТзОВ «Дія-Фінанс» 07.03.2012 р.
така просила щомісячно перераховувати
її заробітну плату в розмірі 100% на ПП
«Капітолій» в рахунок погашення позики
по договору № 00066 від 03.08.2008 р. до її
повного погашення (а.с.22).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, районний суд виходив з
того, що згідно рішення Дрогобицького
міськрайонного суду від 20.06.2013 р. у
задоволенні позову ПП «Капітолій» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про
розірвання договору та стягнення
заборгованості за договором позики №
00066 від 03.08.2008 р. відмовлено та даним
рішенням встановлено, що відповідач
сплачувала кошти по договору позики, як
чисті внески так і адміністративні
витрати, а відтак вимоги ПП «Капітолій»
про передчасне стягнення з
відповідачів заборгованості за
договором позики є безпідставними.

Однак, колегія суддів вважає, що
повністю погодитися з таким висновком
суду не можна з наступних мотивів.

Як встановлено рішенням Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 20 червня 2013 року, ОСОБА_2
відповідно до договору поруки була
поручителем ОСОБА_7 за договором позики
№ 722/10/09 на суму 50000 грн. з кінцевим
терміном погашення позики до 15.04.2017 р.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного
суду від 20.06.2013 р. у задоволенні позову
ПП «Капітолій» до ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_5 та ОСОБА_8 про солідарне
стягнення заборгованості за договором
позики № 722/10/09 відмовлено у зв'язку з
передчасним зверненням ПП «Капітолій»
до суду, враховуючи кінцевий термін
виконання договору - 15.04.2017 р.

Проте, рішенням Дрогобицького
міськрайонного суду від 20.06.2013 р.
встановлено, що саме позичальник
ОСОБА_3 виконувала зобов'язання за
договором позики та за період з 14.03.2008 р.
по 31.07.2012 р. в погашення договору позики
сплатила 30000 грн.24 коп. чистих внесків,
однак з серпня 2012 р. перестала
виконувати зобов'язання за договором
внаслідок чого утворилася
заборгованість на суму 19999,76 грн. та
судом не було встановлено, що погашення
заборгованості за договором позики
мало місце за рахунок заробітної плати
ОСОБА_2

А відтак, за відсутності належних
доказів (фінансових документів) про
перерахування ТзОВ «Дія-Фінанс»
заробітної плати позивачки в рахунок
погашення заборгованості за договором
позики на рахунок ПП «Капітолій»,
навіть за наявності заяви ОСОБА_2 про
перерахування її заробітної плати в
погашення боргу за договором позики,
районний суд не мав законних підстав
вважати, що кошти в сумі 10841 грн.18 коп.
(заробітна плата ОСОБА_2О.) дійсно були
перераховані в погашення позики ОСОБА_3
перед ПП «Капітолій».

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, а.с.27-37, на картковий рахунок
ОСОБА_2 № НОМЕР_1 ТзОВ «Дія-Фінанс» за
період з 21.12.2011 р. по 13.12.2012 р. було
перераховано 9735 грн.41 коп.

А тому з відповідача в користь позивача
слід стягнути 10841 грн.18 коп.
невиплаченої заробітної плати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення
премії лід відмовити, оскільки така
позивачкою належним чином не
обґрунтована, а відповідач заперечує
про нарахування їй такої. Вимоги ОСОБА_2
про стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні
до задоволення також не підлягають,
оскільки на день звільнення позивачки
з роботи сума, що належить до виплати,
була спірною.

Керуючись ст. ст. 307, 314, 315,317,319 ЦПК
України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити
частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 13 березня
2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов
ОСОБА_2 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Дія-Фінанс» про
стягнення невиплаченої заробітної
плати задоволити частково. Стягнути з
товариства з обмеженою
відповідальністю «Дія-Фінанс» в
користь ОСОБА_2 10841 грн.18 коп.
невиплаченої заробітної плати.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
Крайник Н.П.

Судді:
Курій Н.М.

Мельничук О.Я.