Провадження № 2/127/6941/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09.12.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді Бойко В.
М.,

при секретарі Музиці А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої
особи, які не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору Другої вінницької
державної нотаріальної контори, про
визначення частки померлої у праві
спільної сумісної власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визначення частки померлої
в праві спільної сумісної власності на
нерухоме майно.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла її мати - ОСОБА_3. Після смерті
останньої відкрилась спадщина на
земельну ділянку та частину
домоволодіння, розташованих в АДРЕСА_1.
Згідно державних актів на право
власності на земельну ділянку ЯД №405509,
серії ЯГ №495466, серії ЯГ №495467 від 15.11.2007
року сторони по справі та ОСОБА_3
являються співвласниками у спільній
сумісній власності на спірну земельну
ділянку. Після смерті матері позивачка
звернулася із заявою про прийняття її
спадщини внаслідок чого успадкувала 7/25
вищезазначеного будинковолодіння
АДРЕСА_1, однак в частині оформлення
спадкових прав на земельну ділянку їй
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, оскільки в
державному акті на право власності
серії ЯГ №495467 частка ОСОБА_3 не
визначена. За таких підстав просила
визначити, що частка ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, в праві спільної
сумісної власності на земельну ділянку
площею 0,0960 га, розташованої в АДРЕСА_1
становила 1/3 загальної частки.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала на підставах,
викладених в позовній заяві, просила
позов задовольнити. Додатково
пояснила, що вона являється власником
частки будинковолодіння АДРЕСА_1, її
право зареєстроване належним чином, а
тому має право на отримання у власність
відповідної частки земельної ділянку,
яка обслуговує нерухоме майно.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов визнала в повному
обсязі.

Представник третьої особи - Другої
вінницької державної нотаріальної
контори надав до суду заяву про
розгляд справи у його відсутність, при
вирішенні справи покладається на
думку суду.

Дослідивши матеріали даної цивільної
справи, оцінивши докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено наступні фактичні
обставини справи:

Відповідно до свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1 від 26 серпня 1957
року матір'ю ОСОБА_1 є ОСОБА_3 (а.с.7,8).

На підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом серії ВТТ №314914,
посвідченого 07.04.2014 року державним
нотаріусом Другої вінницької
державної нотаріальної контори Малою
Н.С., за реєстровим №2-670, позивачу на
праві власності належить 7/25 частки
житлового будинку АДРЕСА_1. Право
власності зареєстровано 07.04.2014 року в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності за реєстровим №01.
Водночас,

позивачу ОСОБА_1, відповідачу ОСОБА_2 та
спадкодавцю ОСОБА_3 на праві спільної
сумісної власності належить земельна
ділянка площею 0,0960 га., з цільовим
призначенням для будівництво та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
розташована по АДРЕСА_1, кадастровий
номер :03:045:0216, що підтверджується
державними актами на право власності
на земельну ділянку серії ЯД №405509,
серії ЯГ №495466, серії ЯГ №495467,
зареєстрованими в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та право постійного
користування землею, договорів оренди
15 листопада 2007 року за відповідним
№78, №76 та №77. (а.с. 11-13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2 від 01 серпня 2008 року (а.с. 6).
Спадкоємцем першої черги є позивач
ОСОБА_1 Однак, позивачу відмовлено у
видачі на її ім'я свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті
ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0960
га., розташовану в АДРЕСА_1, з підстав
того, що у праві спільної сумісної
власності на зазначену земельну
ділянку не визначена частка померлої
ОСОБА_3 (а.с.10).

Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України,
майно, яке є у власності двох або більше
осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України,
спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю.

Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі
поділу майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом. За рішенням суду частка
співвласника може бути збільшена або
зменшена з урахуванням обставин, які
мають істотне значення.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму
Верховного суду України від 22.12.1995 року
№20 «Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності», частка учасника спільної
сумісної власності визначається при
поділі майна, виділі частки з спільного
майна, зверненні стягнення на майно
учасника спільної власності за його
боргами, відкритті після нього
спадщини. При відсутності доказів про
те, що участь когось з учасників
спільної сумісної власності (крім
сумісної власності подружжя) у
надбанні майна була більшою або меншою
- частки визначаються рівними.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 200
року № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування», у разі смерті
співвласника приватизованого будинку
(квартири) частки кожного із
співвласників у праві спільної
власності є рівними, якщо інше не було
встановлено договором між ними. Частка
померлого співвласника не може бути
змінена за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у
разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 16 ЦК України, суд може
захистити цивільне право або інтерес у
спосіб, що встановлений договором або
законом, а тому у даному випадку
існують підстави та необхідність для
захисту права позивача шляхом
визначення часток у праві спільної
сумісної власності на майно з метою
можливості надалі реалізації ним права
спадкування за законом.

Судом встановлено, що позивач,
заявляючи вимогу про визначення часток
у праві спільної сумісної власності на
земельну ділянку, посилається на
рівність часток.

Визначаючись щодо даної позовної
вимоги, суд враховує положення
вказаних вище норм законодавства, а
також ту обставину, що ніяких
домовленостей про розмір часток між
співвласниками не було, що також
підтверджено відповідачем по справі, а
також те, що частка

померлого співвласника не може бути
змінена за рішенням суду, а не
визначення часток не дає можливості в
повній мірі розпоряджатися своїм
правом власності на вказане майно.

Тому, з огляду на викладене, суд
приходить до висновку, що позовна
вимога про визначення розміру
ідеальної частки померлої ОСОБА_3 у
праві спільної сумісної власності на
земельну ділянку площею 0,0960 га,
розташованої в АДРЕСА_1 становить 1/3 від
загальної площі. При цьому суд
враховує, роз'яснення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного
листа Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013,
де зазначено, що у разі відмови
нотаріуса видати свідоцтво про право
на спадщину спадкоємці учасника
спільної сумісної власності мають
право звернутися з позовом про
визначення частки майна, належної
померлому на праві спільної сумісної
власності. При цьому, зі змісту ст. 357 ЦК
вбачається, що під терміном "визначення
часток" законодавець розуміє
визначення (встановлення) розміру
частки співвласника у спільному
сумісному майні.

Таким чином, оцінивши допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
обгрнутовані та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

В судовому засіданні позович просила
суд судові витрати залишити за нею.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 16,321, 328, 355, 357, 368, 372, 392, 1222, 1223, 1225, 1261, ЦК
України, ст.ст. 89, 158 Земельного кодексу
України ст. ст. 10,11,60, 212-215,218 ЦПК України,
суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити, що ідеальна частка ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, в праві
спільної сумісної власності на
земельну ділянку кадастровий номер
:03:045:0216, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 0,0960 га
становила 1/3 від загальної площі.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з
моменту його проголошення.

Суддя: