У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І., Мостової
Г.І., розглянувши у попередньому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Девіс»
про стягнення заробітної плати,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та
відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю «Девіс» на
рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 26 вересня 2014
року,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області з позовом до ТОВ
«Девіс» про стягнення заробітної
плати, середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні та
відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на те, що 28 вересня 2010 року
її було звільнено з роботи за згодою
сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП
України, про що свідчить протокол
загальних зборів колективу № 1 від 28
вересня 2010 року та наказ № 6 від 28
вересня 2010 року. На порушення
вимог ст. 116 КЗпП України ТОВ «Девіс»
повного розрахунку з позивачем не
провело, тому просила стягнути з
відповідача заборгованість із
заробітної плати в розмірі 5 373,23 грн,
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні у розмірі 30
794,68 грн та 15 000,00 грн на відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 31
жовтня 2013 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ТОВ «Девіс» на користь
ОСОБА_4 заборгованість із заробітної
плати в розмірі 3 625,46 грн, середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні у розмірі 30 794,68 грн та
500,00 грн на відшкодування моральної
шкоди. Вирішено питання про розподіл
судових витрат. У задоволенні іншої
частини позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 08 квітня 2014
року рішення суду першої інстанції в
частині стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні та відшкодування
моральної шкоди скасовано, та в цій
частині ухвалено нове про відмову в
задоволенні позовних вимог. В іншій
частині рішення Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 31 жовтня 2013 року залишено
без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 серпня 2014 року
рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 08 квітня 2014
року у частині відмови у позові про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні
скасовано, справу у цій частині позову
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції. У частині
відмови у позові про стягнення
моральної шкоди скасовано та у цій
частині залишено в силі рішення
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області від 31 жовтня 2013
року.

В іншій частині рішення апеляційного
суду Закарпатської області від 08
квітня 2014 року залишено без змін.

Оскаржуваним рішенням апеляційного
суду Закарпатської області від 26
вересня 2014 року рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 31 жовтня 2013
року в частині стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні змінено.

Стягнуто з ТОВ «Девіс», на користь
ОСОБА_4 середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні за
період з 29 вересня 2010 року по 22 серпня
2013 року в розмірі 30 066,40 грн.

ТОВ «Девіс», не погоджуючись з даним
судовим рішенням апеляційної
інстанції, подало касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить його скасувати та
ухвалити нове рішення в частині
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні про
відмову у задоволенні зазначеної
вимоги.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Колегією суддів встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
оскаржуване рішення суду апеляційної
інстанції ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків апеляційного
суду, обґрунтовано викладених в
мотивувальних частинах оскаржуваних
рішень.

Судом апеляційної інстанції повно
встановлені фактичні обставини справи
на основі об'єктивної оцінки наданих
сторонами доказів та вірно застосовані
норми матеріального та процесуального
права до спірних правовідносин.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
в частині стягнення середнього
заробітку, апеляційний суд
обґрунтовано виходив із того, що
оскільки повний розрахунок із ОСОБА_4
був проведений 22 серпня 2013 року шляхом
перерахування коштів на підставі
платіжного доручення, а тому їй повинно
бути виплачено середній заробіток за
час затримки повного розрахунку при
звільненні за період з 29 вересня 2010
року по 22 серпня 2013 року.

За таких обставин, правові підстави для
скасування оскаржуваного рішення
відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Девіс»
відхилити.

Рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 26 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Т.Л. Ізмайлова М.І. Наумчук Г.І.
Мостова