Справа № 192/1856/14
Провадження № 2/192/478/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року СОЛОНЯНСЬКИЙ
РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді
Омелюх В.М.,

при секретарі - Короті
Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в смт.Солоне
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної (майнової)
шкоди, завданої злочином,

В С Т А Н О В И В:

Позивач з урахуванням уточнень до
позовної заяви від 06 жовтня 2014 року
звернувся до суду з позовом до
відповідачів про відшкодування
матеріальної (майнової) шкоди, завданої
злочином.

На обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на те, що вироком
Солонянського районного суду
Дніпропетровської області від 20
листопада 2013 року неповнолітні ОСОБА_2
та ОСОБА_3 були визнанні винними у
скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
185 КК України та засуджені до
кримінальної відповідальності за
вчинену ними 12 липня 2013 року за
попередньою змовою крадіжку великої
рогатої худоби, яка належала позивачу
ОСОБА_1, чим завдали йому матеріальних
збитків на суму 6 000 гривень, а
встановлені вироком суду обставини з
питань чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою, не підлягають
доказуванню при розгляді справи про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок.

Крім цього, зазначає, що відповідач
ОСОБА_2, який був неповнолітнім на день
скоєння злочину, на час подання позову
до суду досяг повноліття, тому несе
відповідальність щодо відшкодування
спричиненої ним матеріальної шкоди
самостійно, а відповідач ОСОБА_3 є
неповнолітнім і на день звернення з
даним позовом до суду, у зв'язку з чим
заподіяна ними шкода підлягає
відшкодуванню у частці, яка
визначається за домовленістю між ними
або за рішенням суду.

Родина відповідача ОСОБА_2 частково
відшкодувала позивачу спричинену
матеріальну шкоду на суму 500 гривень,
тому розмір завданої злочином
матеріальної шкоди на день
пред'явлення позову до суду становить 5
500 гривень, яку з посиланням на ст.1166,
ст.1179 ч. 1 ст.1182, ст.1192 ЦК України просив
стягнути з ОСОБА_2 та неповнолітнього
ОСОБА_3, а в разі відсутності коштів або
майна у останнього, стягнути завдану
шкоду з його матері - ОСОБА_4, так як у
разі відсутності у неповнолітньої
особи ( у віці від чотирнадцяти до
вісімнадцяти років) майна, достатнього
для відшкодування завданої нею шкоди,
ця шкода відшкодовується в частці, якої
не вистачає, або в повному обсязі її
батьками (усиновлювачами) або
піклувальниками.

Під час розгляду кримінального
провадження в суді родини засуджених
відшкодували йому моральну шкоду в
сумі 3 000 гривень, проте ухиляються від
відшкодування завданої матеріальної
шкоди в розмірі 5 500 гривень, у зв'язку з
чим змушений звернутися з даним
позовом до суду.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав в повному
обсязі та просив його задовольнити.

Позивач ОСОБА_1, який належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи через свого представника (а.с.26),
в судове засідання не з'явився, про
причини своєї неявки суд не повідомив,
в зв'язку з чим суд ухвалив розглядати
справу у його відсутність, оскільки
його інтереси в судовому засіданні
представляє представник з усіма
повноваження сторони у справі на
підставі нотаріально посвідченої
довіреності (а.с.18).

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов визнав та не заперечував проти
його задоволення, пояснив, що в процесі
розгляду кримінальної справи
відшкодували позивачу завдану
вчиненою крадіжкою моральну шкоду, а
також його сім'я сплатила позивачу 500
гривень на відшкодування матеріальної
шкоди.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов визнав та не заперечував проти
його задоволення. Пояснив, що з
розміром шкоди згоден, але на даний час
він не працює, не має власного майна та
прибутків, в зв'язку з чим
відшкодовувати шкоду буде поступово.

Відповідач ОСОБА_4, яка про час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином (а.с.22,30-31), в судове засідання не
з'явилась, про причини своєї неявки суд
не повідомила, як не надала і
заперечень проти позову та доказів, які
їх обґрунтовують.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
дослідивши надані докази та матеріали,
приходить до наступного.

У відповідності до положень ст.ст.10,11,60
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, при цьому доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях, а кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень, крім
випадків встановлених цим законом.

Судом встановлено, що вироком
Солонянського районного суду
Дніпропетровської області від 20
листопада 2013 року, який набрав законної
сили 21 грудня 2013 року, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
засуджені за вчинення кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185
КК України, тобто таємного викрадення
чужого майна (крадіжка), за попередньою
змовою групою осіб (а.с.3-5).

Вироком встановлено, що 12 липня 2013 року
засуджені, які на період вчинення
злочину буди неповнолітніми, викрали з
розташованого біля села Оріхове
Солонянського району
Дніпропетровської області одну голову
пасовища великої рогатої худоби
(телицю) вартістю 6000 гривень, яка
належала ОСОБА_1 та продали її за 3 500
гривень скупникам м'яса, внаслідок чого
завдали потерпілому шкоди на зазначену
суму (а.с.3-5).

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини, при
цьому постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань, чи мали місце
дії та чи вчинені вони цією особою (ст.
61.ч.4 ЦПК України).

Таким чином, суд вважає доведеним факт
заподіяння позивачу матеріальної
шкоди на суму 6 000 гривень саме
протиправними діями відповідачів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Положеннями ст.22 ЦК України
передбачено, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування, при цьому збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права, при цьому збитки
відшкодовуються в повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
розмірі.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.15), тобто на час
розгляду справи судом є повнолітньою
особою, а тому згідно зі ст. 34 ЦК України
має повну цивільну дієздатність, тобто
здатність своїми діями набувати для
себе цивільних прав і самостійно їх
здійснювати, а також здатність своїми
діями створювати для себе цивільні
обов'язки, самостійно їх виконувати та
нести відповідальність у разі їх
невиконання та відповідно до ст. 1180 ЦК
України шкода, завдана неповнолітньою
особою після набуття нею повної
цивільної дієздатності,
відшкодовується цією особою
самостійно на загальних підставах.

В той же час, відповідач ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, як на день скоєння
кримінального правопорушення, так і на
день розгляду цивільної справи судом є
неповнолітньою особою (а.с.33,35), яка
відповідно до ч.3 ст.33 ЦК України несе
відповідальність за шкоду, завдану нею
іншій особі, відповідно до ст.1179 ЦК
України, якою встановлено, що
неповнолітня особа ( у віці від
чотирнадцяти до вісімнадцяти років)
відповідає за завдану нею шкоду
самостійно на загальних підставах, а у
разі відсутності у неповнолітньої
особи майна, достатнього для
відшкодування завданої шкоди, ця шкода
відшкодовується в частці, якої не
вистачає, або в повному обсязі її
батьками, якщо вони не доведуть, що
шкоду було завдано не з їхньої вини.
Обов'язок батьків відшкодовувати шкоду
припиняється після досягнення особою,
яка завдала шкоди, повноліття або коли
вона до досягнення повноліття стане
власником майна, достатнього для
відшкодування шкоди.

Пунктом 6 постанови Пленуму ВСУ від 27
березня 1992 року № 6 «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди»
встановлено, що шкода, заподіяна
неповнолітнім віком від 15 до 18 років,
відшкодовується самим заподіювачем.
Якщо в останнього немає майна або
заробітку, достатнього для
відшкодування заподіяної ним шкоди,
відповідний обов'язок покладається на
його батьків (усиновителів) або
піклувальників за умови їх винної
поведінки, що сприяла виникненню
шкоди. Цей їх обов'язок припиняється
при досягненні заподіювачем
повноліття або появи в нього майна чи
заробітку, достатніх для
відшкодування шкоди.

Частиною 1 статті 1190 ЦК України
передбачено, що особи, спільними діями
або бездіяльністю яких було завдано
шкоди, несуть солідарну
відповідальність перед потерпілим, а
згідно ч.1 ст. 1182 ЦК України шкода,
завдана спільними діями кількох
неповнолітніх осіб, відшкодовується
ними у частці, яка визначається за
домовленістю між ними або за рішенням
суду.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачу протиправними діями
відповідачів завдано матеріальної
шкоди на суму 6 000 гривень, а родиною
ОСОБА_2 до розгляду позову судом
частково відшкодовано шкоду на суму 500
гривень, тому суд приходить до висновку
про необхідність стягнення з
відповідачів матеріальної шкоди в
розмірі 5 500 гривень з кожного в частках
які є рівними, при цьому на
відшкодування спричиненої злочином
матеріальної (майнової) шкоди на
користь позивача з відповідача ОСОБА_2
з урахування сплачених коштів підлягає
стягненню 2500 гривень, а з
неповнолітнього відповідача ОСОБА_3 -
3000 гривень.

Оскільки судом встановлено, що
неповнолітній ОСОБА_3 не має
самостійного заробітку чи іншого
прибутку, не є власником будь-якого
майна, достатнього для відшкодування
шкоди, а його матір'ю є ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про
народження (а.с.35), то ця шкода підлягає
відшкодовуванню його батьками, тобто
його матір'ю - ОСОБА_4, при цьому
вказаний обов'язок припиняється після
досягнення особою, яка завдала шкоди,
повноліття або коли вона до досягнення
повноліття стане власником майна,
достатнього для відшкодування шкоди.

Крім цього, в зв'язку із задоволенням
позову, суд вважає необхідним стягнути
з відповідачів на користь держави
судовий збір, оскільки позивач при
зверненні з позовом до суду звільнений
від цих витрат.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 22, 33, 34, 1166, 1179, 1180, 1182, 1192 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 57, 60, 61, 81,88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про відшкодування матеріальної
(майнової) шкоди, завданої злочином
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
завдану злочином матеріальну (майнову)
шкоду у розмірі 2500 (дві тисячі п'ятсот)
гривень 00 копійок.

Стягнути з неповнолітнього ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 завдану злочином
матеріальну (майнову) шкоду у розмірі
3000 (три тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 з кожного на
користь держави судовий в розмірі по 121
(сто двадцять одна) гривні 80 копійок.

В разі відсутності у неповнолітнього
ОСОБА_3 майна, достатнього для
відшкодування завданої злочином шкоди,
стягнути на користь ОСОБА_1 завдану
матеріальну шкоду в розмірі 3000 (три
тисячі) гривень 00 копійок та на користь
держави судовий збір в розмірі 121 (сто
двадцять одна) гривня 80 копійок в
частці, якої не вистачає, або в повному
обсязі з його матері ОСОБА_4, обов'язок
якої по відшкодуванню шкоди
припиняється після досягнення
неповнолітнім ОСОБА_3, яким завдано
шкоду, повноліття або коли він до
досягнення повноліття стане власником
майна, достатнього для відшкодування
шкоди.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Солонянський районний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: суддя