печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року Печерський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Мельник А.В. ,

при секретарі - Борисенко А.
В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТЕЗ ТУР» про
стягнення коштів

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідач в якому просив стягнути з
відповідача заборгованість по
орендній платі у розмірі 232 000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, позивачу на підставі
нотаріально затверджених та
зареєстрованих у встановленому
законодавством України порядку у
Державному реєстрі речових прав на
нерухому майно про реєстрацію права
власності договорів купівлі-продажу,
належали приміщення за адресами:
АДРЕСА_1 загальною площею 71,00 кв. м. та
АДРЕСА_2 загальною площею 60,00 кв. м.

Зазначені приміщення об'єднані в одне і
в них на підставі договору оренди 2003
року знаходиться Відповідач по справі -
ТОВ «ТЕЗ ТУР». Відповідно до
домовленостей, розмір місячної
орендної плати приміщень складає 16 000
гривень.

Однак, починаючи з лютого 2013 року
Відповідач припинив сплачувати
Позивачу орендну плату, чим порушує
умови договору оренди.

З початку 2014 року Відповідачу
неодноразово направлялись листи
зповідомленнями про розірвання
договору оренди в зв'язку з несплатою
орендної плати та з вимогою звільнити
приміщення.

Листом від 05.03.2014 року № 74/03/14
Відповідач повідомив, що користується
приміщеннями у повній відповідності з
їх власником і вимога про звільнення
приміщень є необгрунтованою.

27.03.2014 року на адресу Відповідача була
направлена претензія з вимогою укласти
новий договір оренди спірних приміщень
та сплатити заборгованість по орендній
платі.

Проте, незважаючи на законні та
обґрунтовані вимоги Позивача,
Відповідач заборгованість по орендній
платі не сплатив.

На підставі договорів купівлі-продажу
від 17.04.2014 року вищезазначені
приміщення Позивачем були продані
громадянину ОСОБА_1, що підтверджується
витягами з Державного реєстру речових
прав на нерухому майно про реєстрацію
права власності.

Станом на 17.04.2014 року заборгованість
Відповідача перед Позивачем по
орендній платі за період з лютого 2013
року по 17.04.2014 року складає 232 000 грн.

Згідно ст. 761 ЦК України право передання
майна у найм має власник речі або особа,
якій належать майнові права.

Відповідно до ст. 762 ЦК України за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму. Плата
за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
не звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Враховуючи наведене просив позов
задовольнити.

Під час розгляду справи представник
позивача підтримав позов з
виклаладених в ньому підстав.

Представник відповідача позов не
визнав та зазначив що позивачем не
надано доказів на підтвердження
обставин на які він посилається в
обґрунтування позовних вимог.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами які беруть участь у справі.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач не довів
наявності тих обставин на які він
посилався як на підставу своїх вимог.

Однією з обставин яку повинен довести
позивач є укладення ним та
відповідачем у 2003 році в усній формі
договору оренди спірних приміщень на
тих умовах, про які йдеться у позовній
заяві, зокрема, про встановлення
місячної орендної плати у розмірі 16 000
(шістнадцять тисяч) гривень.

Ця обставина позивачем не доведена з
огляду на таке:

За ст. 153 ЦК УРСР, який діяв у 2003 році
договір вважається укладеним, коли між
сторонами в потрібній у належних
випадках формі досягнуто згоди по всіх
істотних умовах.

Істотними є ті умови договору, які
визнані такими за законом або
необхідні для договорів даного виду, а
також всі ті умови, щодо яких за заявою
однієї з сторін повинно бути досягнуто
згоди.

Зі статей 44, 257 цього ж кодексу та ст.158
Житлового кодексу України випливає, що
договір оренди житлових приміщень
повинен містити результат
домовленостей щодо всіх істотних умов.
Істотними умовами договору оренди,
зокрема, оренди житла, відповідно до ЦК
УРСР є склад майна, яке передається в
оренду та плата за його користування.
Такий висновок виходить з аналізу ст.
256 ЦК УРСР, за якою за договором
майнового найму наймодавець
зобов'язується надати наймачеві майно
у тимчасове користування за плату.

Розмір плати за оренду майна перестав
бути істотною умовою договору оренди з
набуттям чинності ЦК України, тобто з
01.01.2004 р. У цьому кодексі з'явилась нова,
у порівнянні з ЦК УРСР норма, зазначена
у ст. 762, відповідно до якої, якщо розмір
плати не встановлений договором, він
визначається з урахуванням споживчої
якості речі та інших обставин, які
мають істотне значення. Зазначена
норма не може застосовуватися до
відносин, які виникли у 2003 році.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 Житлового
кодексу України договір найму жилого
приміщення укладається між власником
будинку (квартири) і наймачем у
письмовій формі з наступною
реєстрацією у виконавчому комітеті
місцевої Ради народних депутатів або в
органі управління, що ним утворюється.
Договір повинен містити вказівку на
предмет договору, строк, на який він
укладається, визначати права і
обов'язки наймодавця і наймача та інші
умови найму.

Таким чином, істотними умовами
договору оренди спірних квартир є:
склад майна, яке передається в оренду,
розмір плати за його користування,
строк договору, права та обов'язки
наймодавця і наймача.

Крім того договір підлягає реєстрації
у виконавчому комітеті місцевої Ради
народних депутатів або в органі
управління, що ним утворюється.

Позивачем не доведено досягнення згоди
з відповідачем за всіма істотними
умовами договору.

Наявні в матеріалах справи податкові
розрахунки які свідчать про сплату
позивачем податків з доходів
отриманих відповідачем та розписки
відповідача про отримання ним плати
за користування належними йому
квартирами від директора ТОВ «ТЕЗ ТУР»
не є доказами існування зобов'язань
відповідача перед позивачем за період
з лютого 2013 року по 17.04.2014 року,
враховуючи твердження позивача про
укладання договору в усній формі.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 74, 76, 88, 209, 212-215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТЕЗ ТУР» про
стягнення коштів відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо воно не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду м. Києва
через Печерський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особою яка була
відсутня при проголошенні рішення
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Головуючий