АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/3094/14
Головуючий в І інстанції
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року грудня місяця «24» дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця
М.П.Суддів:Воронцової Л.П., Ігнатенко
П.Я.при секретарі:Калюжному О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5, діючого від імені ОСОБА_6, на
заочне рішення Суворовського
районного суду м.Херсона від 06 травня
2009 року в справі за позовом відкритого
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про
стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2009 року відкрите акціонерне
товариство комерційний банк «Надра»
звернулося до суду з вказаним вище
позовом, зазначаючи, що 29 серпня 2008 року
між банком та ОСОБА_7 був укладений
кредитний договір № 460/ЕК/2008-980,
відповідно до умов якого остання
отримала кредит в розмірі 30 000 грн. зі
сплатою 36% річних терміном до 27 серпня
2010 року.

В той же день банк уклав договір поруки
з ОСОБА_6, за яким вказана фізична особа
поручилася перед кредитодавцем за
виконання позичальником своїх
зобов'язань за кредитним договором у
повному обсязі як солідарний боржник.

Оскільки ОСОБА_7 допустила порушення
кредитної дисципліни, у неї станом на 02
березня 2009 року виникла заборгованість
перед банком в розмірі 33 710,25 грн., яка
складається з: заборгованості за
кредитом в сумі 27 454,27 грн.,
заборгованості зі сплати відсотків за
користування кредитом в сумі 4 279,65 грн.,
пені за порушення строків платежів по
кредиту в сумі 132,023 грн., пені за
порушення строків платежів по
відсоткам в сумі 128,59 грн. і штрафу в
сумі 1715,72 грн., яку позивач просив суд
стягнути з позичальника та поручителя
солідарно у повному розмірі, а також
вирішити питання про розподіл судових
витрат.

Заочним рішенням Суворовського
районного суду м. Херсона від 06 травня
2009 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, діючий від
імені ОСОБА_6, просить рішення суду
першої інстанції в частині задоволення
позову банка до його довірителя
скасувати й ухвалити в цій частині нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог банка до поручителя відмовити,
посилаючись на те, що місцевий суд
неповно встановив обставини справи та
порушив норми процесуального права.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, і осіб, які
з'явилися у судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається, що відповідно до
умов кредитного договору №460/ЕК/2008-980,
укладеному 29 серпня 2008 року між ВАТ КБ
«Надра» та ОСОБА_7, остання отримала
кредит у розмірі 30 000 грн. під 36% річних
строком по 27 серпня 2010 року включно.

Згідно п.3.1.1 кредитної угоди повернення
кредиту та сплата відсотків
здійснюється згідно з Графіком
повернення кредиту, який є невід'ємною
частиною цього договору.

Розділом 8 договору визначено обсяг
відповідальності позичальника за
порушення строків виконання своїх
зобов'язань за кредитним договором.

В забезпечення належного виконання
ОСОБА_7 своїх зобов'язань 29 серпня 2008
року банк уклав договір поруки з
ОСОБА_6, згідно якому вказана фізична
особа прийняла на себе
відповідальність за порушення умов
кредитного договору в повному обсязі
солідарно з позичальником.

Відповідно до п.5.3 договору поруки його
дія закінчується належним виконанням
позичальником взятих на себе
зобов'язань по кредитному договору чи
виконанням поручителем своїх
зобов'язань, згідно умов цього
договору.

З долучених до позовної заяви
матеріалів вбачається, що, починаючи з
листопада 2008 року у ОСОБА_7 виникла
заборгованість по кредиту та сплаті
відсотків за користування кредитними
коштами.

Таким чином, встановивши факт
невиконання позичальником умов
договору, суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку про те, що
позивач, як кредитодавець, відповідно
до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України має
право вимагати від ОСОБА_7, як
позичальника, який прострочив
повернення чергової частини позики,
дострокового повернення частини
кредиту, що залишилася, та сплати
належних йому процентів і правомірно
стягнув з відповідачів як із
солідарних боржників на користь банку
заборгованість за кредитом, процентам
та неустойку в розмірі, вказаному у
позові, який жодною із сторін не
спростовано.

Викладені в апеляційній скарзі
твердження про те, що банк не набув
право пред'явлення вимоги до
поручителя, оскільки не направив
останньому письмового повідомлення з
вимогою виконати зобов'язання
позичальника, як це передбачено
умовами договору поруки, до уваги
колегії суддів не приймають з огяду на
наступне.

Відповідно до частини першої статті 553
ЦК України за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку.

Згідно із частини четвертої статті 559
ЦК України порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання,
і незалежно від того, установлений
строк її дії договором чи законом, його
сплив припиняє суб'єктивне право
кредитора на задоволення його вимог.

Пред'явленням вимоги до поручителя є
пред'явлення до нього позову.

Така правова позиція викладена
Верховним Судом України в постановах
від 17 вересня 2014 року №6-125цс14 і №
6-170цс14, які за приписами ч.1 ст.360-7 ЦПК
України є обов'язковими для всіх судів
України.

Враховуючи, що ОСОБА_7 з листопада 2008
року почала порушувати свої кредитні
зобов'язання по сплаті визначених
Графіком платежів, а умовами договору
поруки строк його дії не визначено,
Банк правильно визначився щодо способу
захисту своїх порушених прав і у квітні
2009 року звернувся до суду з вказаним
позовом, дотримавшись таким чином
встановленого законом строку і порядку
пред'явлення вимоги до поручителя.

Доводів щодо незгоди ОСОБА_6 з вказаним
банком розміром заборгованості як в
цілому, так і стосовно будь-якої
окремої позиції, апеляційна скарга не
містить.

Суд першої інстанції з достатньою
повнотою з'ясував обставини справи,
перевірив доводи і заперечення сторін,
дослідив надані ними докази, яким дав
правильну оцінку, та постановив в
оскарженій частині законне й
обґрунтоване рішення.

Перевірені колегією доводи
апеляційної скарги до уваги прийняті
бути не можуть, оскільки вони не
спростовують висновків суду і не
містять посилання на нові факти або
засоби доказування, які мають значення
для справи, а вказані в скарзі
посилання на допущені судом порушення
норм процесуального права не
підтверджені належними доказами.

За таких обставин підстав для
скасування чи зміни рішення суду в
оскарженій частині колегія суддів не
вбачає.

В іншій частині рішення суду не
оскаржувалося, а тому за правилами ст.303
ЦПК України колегією суддів не
переглядалося.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 307-308 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, діючого від
імені ОСОБА_6, відхилити.

Заочне рішення Суворовського
районного суду м. Херсона від 06 травня
2009 року в частині задоволення позовних
вимог Відкритого акціонерного
товариства комерційний банк «Надра»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Надра», до ОСОБА_6 залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно після її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

З оригіналом згідно:

Копія ухвали оформлена 25 грудня 2014 року

Ухвала набрала законної сили 24 грудня
2014 року

Суддя: М.
Стародубець

Секретар судового засідання:
О.Калюжний