інстанції Волчко А.Я.Провадження №
22-ц/780/7164/14 Доповідач у 2
інстанції ІгнатченкоКатегорія 58
УХВАЛА

Іменем України

23 грудня 2014 року м.
Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко Н.В.,

суддів : Поліщука М.А.,
Малорода О.І.,

при секретарі : Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 9
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
недійсним заповіту та свідоцтва про
право на спадщину, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його
мати - ОСОБА_3, після смерті якої
залишилось спадкове майно у вигляді 1/2
частини житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами,
розташованого по АДРЕСА_1. Він є
власником іншої 1/2 частини цього
будинку. Зазначав, що спадкоємцем після
смерті ОСОБА_3 є і його сестра - ОСОБА_2
Після смерті матері він дізнався про
те, що за життя ОСОБА_3 склала заповіт на
користь відповідача, підписаний не нею,
а іншими особами. Оскільки заповіт в
дійсності не містить вільного
волевиявлення заповідача, просив
визнати цей заповіт та свідоцтво про
право на спадщину від 17 липня 2013 року,
виданого на його підставі, недійсними.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 9
квітня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати, з мотивів
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказано, що в даному випадку заповідач
мала можливість сама підписати
заповіт, але він був підписаний іншою
особою.

Ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 17 червня 2014 року рішення
суду першої інстанції залишено без
змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 листопада 2014
року вказані судові рішення скасовано,
справу передано на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції. Суд
касаційної інстанції вказав, що
апеляційний суд у порушення ст. 212-214, 315
ЦПК України наявні в матеріалах справи
докази належним чином не дослідив, не
перевірив, чи дійсно ОСОБА_3 була
неписьменною і не могла власноруч
підписати заповіт.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права рішення суду без
змін.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з обставин справи,
які дають підстави для висновку, що
оспорюваний заповіт посвідчений
відповідно до вимог закону, а позивач
не надав належних та допустимих
доказів на підтвердження своїх
позовних вимог.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 2 червня 2013 року
померла ОСОБА_3 Після її смерті
відкрилась спадщина на 1/2 частину
будинку АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої
черги за законом після смерті ОСОБА_3 є
її діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_2

За життя, а саме 10 червня 2010 року ОСОБА_3
склала заповіт, посвідчений приватним
нотаріусом Києво-Святошинського
районного нотаріального округу ОСОБА_4,
яким заповіла все своє майно ОСОБА_2
Остання прийняла спадщину за заповітом
після смерті матері та 17 липня 2013 року
отримала свідоцтво про право на
спадщину, яке було видане державним
нотаріусом Києво-Святошинської
районної державної нотаріальної
контори ОСОБА_5

Як убачається з тексту оспорюваного
заповіту, у зв'язку з неможливістю
заповідачем прочитати текст заповіту,
відповідно до ст. 1253 ЦК України, заповіт
посвідчено в присутності свідків:
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які зачитали заповіт
ОСОБА_3, вголос та поставили свої
підписи в ньому. У зв'язку з тим, що
ОСОБА_3 є неписьменною і не може
підписати заповіт власноручно, на її
особисте прохання та в її присутності
текст заповіту підписала ОСОБА_8 (а.с.14).

За правилами ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1234 ЦК України право на
заповіт має фізична особа з повною
цивільною дієздатністю. Право на
заповіт здійснюється особисто.
Вчинення заповіту через представника
не допускається.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складення. Заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем. Якщо особа не
може особисто підписати заповіт, він
підписується відповідно до частини
четвертої ст. 207 цього Кодексу. Заповіт
має бути посвідчений нотаріусом або
іншими посадовими, службовими особами,
визначеними у статтях 1251-1252 цього
Кодексу.

Суд першої інстанції вважав, що
оспорюваний заповіт за формою та
змістом відповідає вимогам Закону
України «Про нотаріат» та Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 3 березня 2004 року № 20/5.

Також в обґрунтування своїх висновків,
суд першої інстанції зазначив, що
посилання позивача на те, що його мати
була письменною, а заповіт не
відображає її волевиявлення,
спростовуються матеріалами справи.

На вказані порушення звернув увагу
ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі,
проте вони не приймаються до уваги
судової колегії виходячи з наступного.

Так, оскільки за своєю юридичною
природою заповіт є правочином, тому на
нього поширюються загальні положення
про правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені зокрема ч. 3 ст. 203 ЦК
України, згідно з якою волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

За ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник ОСОБА_2 заявив
клопотання про проведення
почеркознавчої експертизи на предмет
визначення ким зроблені підписи на
заявах ОСОБА_3, відомостях про
отримання пенсії, довіреності та інших
документах.

Заявлене клопотання колегією суддів
було відхилено, оскільки в
оспорюваному заповіті підпис ОСОБА_3
відсутній і спору про вчинення нею чи
іншою особою підпису у названих
документах не існує.

Оскільки при складані та посвідченні
заповіту нотаріусом було дотримано, а
судами не виявлено порушень, норм ЦК
України, Закону України «Про нотаріат»
та Інструкції №20/5 Про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
позивачем не доведено, що вказаний
заповіт не містить вільного
волевиявлення заповідача. Оскільки
допитані в судовому засіданні суду
першої інстанції свідки засвідчили про
вільне волевиявлення заповідача
ОСОБА_3, про складанні нею оспорюваного
заповіту на користь її доньки ОСОБА_2

У зв'язку із вищенаведеним, судом
першої інстанції не було порушено норм
процесуального права, рішення суду
відповідає вимогам матеріального
права та встановленими обставинами
справи й не може бути скасоване з
підстав викладених в апеляційній
скарзі.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307-308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 9
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий

Судді: