Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2547/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Мурашко С. І.
УХВАЛА

Іменем України

23.12.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді - Мурашка С.І.

Суддів - Сукач Т.О., Кривохижі В.І.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом кредитної спілки
«Простір» до ОСОБА_2, товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ініціатива» про стягнення боргу за
кредитним договором, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення
Ленінського районного суду міста
Кіровограда від 26 липня 2010 року і

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2008 року кредитна спілка
«Простір» звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_2, товариства з обмеженою
відповідальністю «Ініціатива» та з
урахуванням зменшення позовних вимог
просила стягнути з відповідачів,
солідарно, 22 614 грн. 90 коп. боргу по
кредитному договору №162 від 17
листопада 2005 року, з яких : 6000 грн.
основного боргу та 16 614 грн. 90 коп.
заборгованість по процентах.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м.Кіровограда від 26
липня 2010 року позов задоволено в
повному обсязі, розподілено судові
витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції з підстав невідповідності
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права і ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

Зазначав, що позовні вимоги кредитної
спілки є безпідставними, так як
отриманий ним кредит погашений
повністю.

В судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_2 та його представник адвокат
ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу з
посиланням на викладені в ній
обставини, представник кредитної
спілки Суховерко О.А. заперечувала
проти доводів апеляційної скарги,
надала письмове заперечення.

Представник ТОВ «Ініціатива» в судове
засідання не з'явився про час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, що підтверджується розписками
про отримання судової повістки(а.с.158).

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
17 листопада 2005 року між кредитною
спілкою «Простір» та членом кредитної
спілки ОСОБА_2 укладено кредитний
договір №162, за яким останній отримав
кредит в розмірі 6000 грн., терміном на 12
місяців, тобто до 17 листопада 2006 року,
для споживчих потреб з виплатою 120%
річних за користування кредитом, з
можливістю подовження терміну
кредитного договору за взаємною
письмовою згодою сторін.

Факт отримання ОСОБА_2 коштів
підтверджується видатковим ордером
№453 від 17.11.2005 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, між кредитною
спілкою «Простір» та ТОВ «Ініціатива»
17 листопада 2005 року укладено договір
поруки, за умовами якого ТОВ
«Ініціатива» взяло на себе
зобов'язання солідарно відповідати
перед кредитором по зобов'язаннях
боржника ОСОБА_2, які виникають з умов
кредитного договору №162 від 17.11.2005 року.

Відповідачем ОСОБА_2 взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором в
частині погашення отриманого кредиту
та відсотків за його користування не
виконуються, в зв'язку з чим станом на 27
травня 2010 року заборгованість за
кредитом №162 від 17 листопада 2005 року
становить 22614 грн. 90 коп., з яких: 6000 грн.
основний борг та 16614 грн. 90 коп.
заборгованість по відсотках.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що відповідач ОСОБА_2 взяті на себе
зобов'язання по поверненню кредиту та
відсотків за його користування не
виконує, а тому з нього та ТОВ
«Ініціатива», як поручителя підлягає
стяганню, солідарно, сума
заборгованості.

Такий висновок суду першої інстанції
відповідає матеріалам справи та
ґрунтується на законі.

Так, статтею 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за
кредитним договором банк, або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. Кредитний
договір укладається в письмовій формі.

Правове регулювання поруки та
наслідків порушення боржником його
обов'язку перед кредитором визначено
ст.ст. 553-559 ЦК України.

Відповідно до ст.554 ЦК України
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно.

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено
обов'язок кожної сторони довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що відповідач ОСОБА_2 до червня 2006
року сплачував відсотки за кредитом, а
після звільнення його з роботи
перестав сплачувати.

20 листопада 2008 року голова правління
Постний О.А. видав йому квитанцію про
погашення боргу по кредиту в сумі 15000
грн.

Зазначені кошти в сумі 15000 грн. надійшли
від продажу ТОВ «Ініціатива»
автомобіля ГАЗ -САЗ.

Однак, колегія суддів з такими доводами
апеляційної скарги не може погодитися
з наступних підстав.

Так, відповідачем ОСОБА_2 на
підтвердження погашення
заборгованості за кредитним договором
надано дві квитанції до прибуткового
касового ордера, одну з яких за №81 від 21
січня 2010 року на внесення ОСОБА_2 15000
грн. на погашення кредиту визнано
позивачем та враховано при розрахунку
заборгованості за кредитним договором
(а.с.130).

Також, ОСОБА_2 надано квитанцію до
прибуткового касового ордера від 20
листопада 2008 року, де зазначено, що
прийнято від ОСОБА_2 на погашення по
кредиту за договором №162, 15000 грн.
(а.с.130).

Але, зазначена квитанція не може бути
визнана як належним та допустимим
доказом про внесення ОСОБА_2 чи іншою
особою від його імені коштів на
погашення кредитної заборгованості.

Відповідно до п.3.3 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою НБУ №637 від
15.12.2004 року, приймання готівки в каси
проводиться за прибутковими касовими
ордерами, підписаними головним
бухгалтером або особою, уповноваженою
керівником підприємства.

Про приймання підприємствами готівки в
касу за прибутковими касовими ордерами
видається засвідчена відбитком
печатки цього підприємства квитанція
(що є відривною частиною прибуткового
касового ордера) за підписами
головного бухгалтера або працівника
підприємства, який на це уповноважений
керівником.

Згідно Інструкції про порядок
виготовлення, зберігання і
застосування типових форм первинного
обліку №КО-1 і №М-20, затвердженої
наказом Державного комітету
статистики України від 27.07.1998 року за
№263, квитанція до прибуткового
касового ордера, завірена підписами
головного бухгалтера і касира та
печаткою підприємства, видається на
руки особі, яка здала кошти.
Прибутковий касовий ордер, за яким
одержано готівку, залишається у касі.

Надана ОСОБА_2 квитанція до
прибуткового касового ордера від 20
листопада 2008 року не містить підпису
головного бухгалтера та касира, або
іншої особи уповноваженої керівником.

Зазначена квитанція не містить номера
та написана від руки, тоді як з наданих
позивачем доказів (виданих в 2008 році
прибуткових касових ордерів інших
особам які сплачували кредитні кошти
(а.с.148)), в кредитній спілці прибуткові
касові ордери роздруковуються з
програми 1:С і кожному ордеру
присвоюється порядковий номер.

Відтиск печатки кредитної спілки який
міститься на наданій ОСОБА_2 квитанції,
відрізняється від відтисків печатки
кредитної спілки які проставлялися у
2008 році на документах, наданих
представником позивача для порівняння
(а.с.149-152).

В судовому засіданні апеляційного суду
досліджено касову книгу, яка велася КС
«Простір» в 2008 році, та встановлено, що
в листопаді 2008 року від ОСОБА_2 чи інших
осіб, коштів на погашення кредиту в
сумі 15000 грн., за кредитним договором
№162, не надходило (а.с.175-181).

Записом в касовій книзі за 21 січня 2010
року підтверджується лише внесення
ОСОБА_2 15 000 грн. на погашення
заборгованості за кредитним договором
№162, які були враховані позивачем в
розрахунку заборгованості (а.с.173)

Не може бути належним та допустимим
доказом наданий позивачем письмовий
договір купівлі-продажу автомобіля від
20.11.2008 року (а.с.128) та акт прийому
передачі майна (а.с.129), так як ні
договір, ні акт прийому-передачі майна
не підтверджують факт отримання ТОВ
«Ініціатива» отримання коштів за
автомобіль та внесення їх в касу
кредитної спілки «Простір» на
погашення кредитної заборгованості за
кредитним договором від №162 від 17.11.2005
року.

Суд першої інстанції повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює
та прийшов до правильного висновку про
задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.209, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного
суду міста Кіровограда від 26 липня 2010
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді