У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Черненко В.А., Лесько А.О.,
Червинської М.Є.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, Гальжбіївської сільської ради
Ямпільського району Вінницької
області, відділу Держкомзему у
Ямпільському районі Вінницької
області, приватного підприємства
«Вінагрополіс», відділу державної
реєстраційної служби у Ямпільському
районі Вінницької області про визнання
державного акта про право власності на
землю недійсним та скасування рішення
Гальжбіївської сільської ради
Ямпільського району Вінницької
області, за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення апеляційного суду
Вінницької області від 11 червня 2014
року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, в якому просив
скасувати рішення Гальжбіївської
сільської ради Ямпільського району
Вінницької області від 8 вересня 2010
року та визнати недійсним державний
акт про право власності на землю для
будівництва та обслуговування жилого
будинку господарських будівель і
споруд, виданий на ім'я ОСОБА_5.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
рішенням 25 сесії 5 скликання
Гальжбіївської сільської ради від 8
вересня 2010 року затверджено технічну
документацію із землеустрою про право
власності ОСОБА_5 на земельні ділянки в
АДРЕСА_1 площею 0,25 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд та 0,0043
га для ведення особистого селянського
господарства, на підставі якого йому
видані Державні акти на право
власності серії ЯЛ №511356 для
будівництва та обслуговування жилого
будинку господарських будівель і
споруд, серії ЯЛ № 511357 для ведення
особистого селянського господарства
та про присвоєння їм кадастрових
номерів. Вказував на те, що Державним
актом про право власності на земельну
ділянку серії ЯЛ №511356, виданим на ім'я
ОСОБА_5, закріплено право власності на
земельну ділянку, абрис якої
накладається на його земельну ділянку.
Зазначав, що внаслідок того, що під час
виготовлення технічної документації
були допущені помилки, він позбавлений
можливості отримати кадастровий номер
на Державний акт про право власності на
земельну ділянку серії І-ВН №014164,
виданий на його ім'я, та вільно
реалізувати право власності на землю.

Рішенням Ямпільського районного суду
Вінницької області від

6 травня 2014 року позов ОСОБА_4
задоволено частково.

Визнано недійсним державний акт про
право власності на землю для
будівництва та обслуговування жилого
будинку господарських будівель і
споруд, виданий на ім'я ОСОБА_5

У задоволенні решти позову ОСОБА_4
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 11 червня

2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить рішення
апеляційного суду скасувати, залишити
в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
та обґрунтованість рішення
апеляційного суду в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та ухвалюючи
нове рішення про відмову у задоволенні
позову, правильно встановив характер
спірних правовідносин сторін у справі
та застосував норми матеріального
права, які регулюють ці правовідносини,
вирішив спір з урахуванням конкретних
обставин справи з дотриманням норм
процесуального права.

Зокрема, суд дійшов вірного висновку
про те, що позивачем не надано
будь-яких доказів, які б свідчили про
порушення його особистого немайнового
або майнового права та інтересу
відповідно до

ст. 16 ЦК України. Крім того, позивач не
позбавлений можливості отримати
кадастровий номер на земельну ділянку
відповідно до чинного законодавства
України.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення апеляційного
суду не дають підстав для висновку про
те, що судом при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судового
рішення.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 11 червня 2014 року у справі
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

А.О. Лесько

М.Є. Червинська