Справа № 357/5221/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Жарікова О. В. ,

при секретарі - Гавриш О. П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду № 3 м. Біла Церква
справу за первісним позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини та на
утримання дружини до досягнення
дитиною трирічного віку та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про оспорювання батьківства, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з
зазначеним позовом посилаючись на те,
що з відповідачем, ОСОБА_2, перебуває у
зареєстрованому шлюбі, від якого у них
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син -
ОСОБА_3. Дитина проживає разом з
позивачем та перебуває на її утриманні,
а відповідач ухиляється від утримання
дитини і матеріальної допомоги
добровільно не надає, хоча має таку
можливість. Крім того, вона потребує
коштів на особисте утримання, так як
перебуває у відпустці по догляду за
дитиною, до досягнення дитиною
трирічного віку. В зв'язку з цим позивач
змушена звернутись до суду з
зазначеним позовом, та просить суд
стягнути з відповідача на її користь
аліменти на утримання малолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4
частини з усіх видів його заробітку,
але не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку,
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття, починаючи з дня народження
сина; стягнути з відповідача на її
користь аліменти на особисте утримання
в розмірі 1/4 частки з усіх видів його
заробітку, щомісячно, починаючи
стягувати від дня подання позовної
заяви до суду і до досягнення сином
трьох років.

Відповідачем за первісним позовом
ОСОБА_2 було подано зустрічну позовну
заяву до ОСОБА_1 про оспорювання
батьківства, в якому він просив суд
виключити з актового запису № 756 від 14
травня 2013 року, зробленого відділом
ДРАЦС Білоцерківського МРУЮ у
Київській області, запис про його
батьківство щодо ОСОБА_3. Ухвалою
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 03.07.2014 року
зустрічний позов було об»єднано з
первісним позовом.

В відкритому судовому засіданні
позивач за первісним позовом та
відповідач за зустрічним позовом
ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги
за первісним позовом в повному обсязі
та просила їх задоволити, а також
позовні вимоги за зустрічним позовом
не визнала та просила відмовити в їх
задоволенні.

Відповідач за первісним позовом та
позивач за зустрічним позовом в суді
позовні вимоги за первісним позовом
визнав частково та позовні вимоги за
зустрічним позовом не підтримав.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновків, які мотивує наступним
чином.

В суді встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з
24.11.2012 року, що підтверджується копією
свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1,
виданим 24.11.2012 року відділом ДРАЦС
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції у Київській
області. На даний час шлюб між
сторонами розірвано рішенням
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 17.10.2014 року, що
підтверджується поясненнями сторін.
Перебуваючи у шлюбі, сторони проживали
окремо, так як спільне життя між ними не
склалося. Сторони являються батьками
малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження дитини, серії НОМЕР_2,
виданим 14.05.2013 року ВДРАЦС
реєстраційної служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції у Київській
області. В суді, також, встановлено, що
дитина проживає разом з матір'ю та
знаходиться на утриманні матері, яка
бажає офіційно отримувати аліменти на
утримання дитини та на своє утримання
до досягнення дитиною трирічного віку.
Спільне життя між сторонами не
склалося, відповідач добровільно
матеріальної допомоги не надає,
позивач не може самостійно утримувати
дитину. В даний час позивач не працює,
здійснює догляд за дитиною до трьох
років, яка проживає разом з нею.

Згідно ст.180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття, і тому
відповідач як батько повинен надавати
матеріальну допомогу на утримання
дитини до досягнення нею повноліття, в
зв'язку з чим позов підлягає частково
задоволенню в частині стягнення
аліментів на утримання дитини.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред»явлення
позову.

Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу
України дружина, чоловік повинні
матеріально підтримувати один одного.
Право на утримання (аліменти) має той із
подружжя, який є непрацездатним,
потребує матеріальної допомоги, за
умови, що другий із подружжя може
надавати матеріальну допомогу. Один із
подружжя є таким, що потребує
матеріальної допомоги, якщо заробітна
плата, пенсія, доходи від використання
його майна, інші доходи не забезпечують
йому прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Відповідно до ст. 76 СК України
розірвання шлюбу не припиняє права
особи на утримання, яке виникло у неї за
час шлюбу.

Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу
України, дружина, з якою проживає
дитина, має право на утримання від
чоловіка - батька дитини до досягнення
дитиною трьох років. Відповідно до ч.4
ст. 84 Сімейного кодексу України право
на утримання дружина, з якою проживає
дитина, має незалежно від того чи вона
працює та незалежно від її
матеріального становища, за умови, що
чоловік може надавати матеріальну
допомогу.

Судом встановлено, що позивач не
працює, здійснює утримання малолітньої
дитини до 3-х років і потребує
матеріальної допомоги, відповідач
матір дитини не утримує, хоча має таку
можливість.

Що стосується розміру стягнення
аліментів, то суд враховує, що позивач
утримує дитину одноособово, перебуває
у відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трьох років, відповідач
здатний утримувати дитину та матір
дитини та проти стягнення з нього
аліментів на утримання дитини та
коштів на особисте утримання позивача,
до досягнення дитиною трьох років не
заперечує.

Відповідно до вимог ст. 191 СК України
позов підлягає задоволенню не з часу
народження дитини, а з часу подачі
позову до суду.

Таким чином, первісний позов підлягає
задоволенню частково.

В зустрічній позовній заяві та в
відкритому судовому засіданні позивач
за зустрічним позовом та відповідач за
первісним позовом ОСОБА_2 зазначив, що з
дружиною ОСОБА_1, перебуваючи у шлюбі,
проживали окремо, так як спільне життя
між ними не склалося. 28.04.2013 року йому
стало відомо, що дружина народила сина
ОСОБА_3, батьком якого з її слів
записала його. Вважав, що він не
являється батьком дитини, так як сама
ОСОБА_1 заявляла, що дитина не його, в
зв"язку з чим і подав зустрнічний позов.

Відповідно до статті 136 СК України,
особа, яка записана батьком дитини, має
право оспорювати батьківство до
досягнення дитиною повноліття,
пред»явивши позов про виключення
запису про нього як батька з актового
запису про народження дитини. У разі
доведення відсутності кровного
споріднення між особою, яка записвана
батьком, та дитиною суд постановляє
рішення про виключення відомостей про
особу як батька дитини з актового
запису про її народження. Оспорювання
батьківства можливе лише після
народження дитини і до досягнення нею
повноліття.

11.07.2014 року за клопотанням ОСОБА_2 та
його представника по справі була
призначена судово-генетична
експертиза на предмет кровного
споріднення та походження ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 від ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно висновку експерта № 314 від 17.10.2014
року Київського міського бюро
судово-медичної експертизи
встановлено, що молекулярно-генетичним
дослідженням встановлено:
вірогідність підтвердження
біологічного батьківства ОСОБА_2
відносно ОСОБА_3 складає величину не
менш ніж 99,99%. Таким чином, біологічне
батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3
практично доведено. В відкритому
судовому засіданні ОСОБА_2, в зв"язку з
викладеними обставинами позов не
підтримав, так як з"ясувалося, що дитина
його.

В зв»язку з вищевикладеним, суд вважає,
що зустрічний позов до задоволення не
підлягає.

На підставі ст. 88 ЦПК України позивач за
первісним позовом та відповідач за
зустрічним позовом ОСОБА_1 звільнена
від сплати судового збору. Відповідно
до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до
стягнення з відповідача за первісним
позовом та позивача за зустрічним
позовом ОСОБА_2 на користь держави
судові витрати, а саме: 243 грн. 60 коп.
судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.
75, 84, 180, 182, 191 СК України та ст. 10, 60, 212 -215,
294, 296 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини та на утримання
дружини до досягнення дитиною
трирічного віку, - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця м. Біла Церква, Київської
області, зареєстрованого та
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
працюючого інженером-технологом в КП
БМР «Білоцерківтепломережа» аліменти
на користь ОСОБА_1, зареєстрованої та
проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, на
утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
в розмірі 1/4 частини з усіх видів його
заробітку, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 17.04.2014 року та до досягнення
дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця м. Біла Церква, Київської
області, зареєстрованого та
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
працюючого інженером-технологом в КП
БМР «Білоцерківтепломережа» аліменти
на користь ОСОБА_1, зареєстрованої та
проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, на її
особисте утримання, в розмірі 1/4 частки
з усіх видів його заробітку, щомісячно,
починаючи з 17.04.2014 року та до досягнення
дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох
років.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про оспорювання
батьківства, - відмовити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового
збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 243
грн. 60 коп. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів
за один місяць підлягає негайному
виконанню.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя О. В. Жарікова