Провадження № 2/161/4730/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

09 грудня 2014 року

Луцький міськрайонний
суд Волинської області

в складі: головуючого судді
Івасюти Л.В.

при секретарі
Сидоренко О.В.

з участю представника позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
позики, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 30.09.2014 року звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу
за договором позики.

Свій позов мотивує тим, що 04
квітня 2011 року ОСОБА_2 позичив у нього 2
000 (дві тисячі доларів США). Факт
отримання відповідачем у нього
вищевказаної суми коштів
підтверджується власноручно написаною
останнім розпискою у присутності двох
свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Кошти
позичалися за умови щомісячної сплати
відповідачем процентів - 3%, і згідно
розписки, відповідач зобов'язувався
повернути йому кошти в повному обсязі
до 04.04.2012р. однак, ОСОБА_2 в зазначений
термін та до даного часу кошти не
повернув. У зв'язку з тим, що близько
двох років відповідач не повертає
кошти за договором позики та не
сплачує відсотки за ним, на даний час
утворилась заборгованість в сумі 4394,22
долари США, з них: 2000доларів США - сума
боргу за розписками, 2247,10 доларів США -
сума процентів за розпискою, 147,12
доларів США - три проценти річних за
прострочення грошового зобов'язання.

Посилаючись на наведене, просить суд
стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 4394,22
долари США, з яких: 2000доларів США - сума
боргу за розписками, 2247,10 доларів США -
проценти за розписками, 147,12 доларів США
три проценти річних за прострочення
грошового зобов'язання. Крім того,
просить стягнути понесені судові
витрати по справі.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав з наведених у
позовній заяві мотивів.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, подав суду заперечення,
згідно яким просив відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
нього щодо стягнення боргу за
договором позики від 4.04.2011р. в сумі 4 394.22
доларів США .

Заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, дослідивши
письмові докази по справі, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 04 квітня 2011 року
ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_3 2 000 (дві
тисячі доларів США) на термін 12 місяців,
які зобов'язувався повернути 04 квітня
2012 року. Факт отримання відповідачем у
позивача вищевказаної суми коштів
підтверджується власноручно написаною
ОСОБА_2 розпискою, згідно якої
відповідач повинен сплачувати
позивачу три проценти місячних з
щомісячною виплатою процентів

Згідно вимог ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином з відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Судом встановлено, що ОСОБА_2, у
зазначений в розписці термін та до
даного часу, грошових коштів ОСОБА_3 не
повернув.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу, з врахуванням встановленого
індексу інфляції за весь період
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Як встановлено судом, станом на день
розгляду справи, відповідач кошти за
договором позики не повернув та
відсотки за ним не сплатив, в зв'язку з
чим, борг відповідача перед позивачем
згідно розрахунку, наданого останнім і
перевіреного судом, з врахуванням
відсотків за прострочення виконання
грошового зобов'язання в загальній
сумі становить 4394,22 долари США, що
еквівалентно в гривнях, відповідно до
курсу Національного банку України,
станом на день розгляду справи 68223,39
грн., з них: основна сума боргу -31051,42грн.,
відсотки за розпискою - 34887,82грн., три
проценти річних за прострочення
грошового зобов'язання - 2284,15грн.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим до виконання
сторонами.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, а тому з
відповідача слід стягнути сплачене
позивачем державне мито (судовий збір) .

Таким чином, оцінивши зібрані і
дослідженні в судовому засіданні
докази в їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає до
задоволення, з відповідача слід
стягнути в користь позивача
встановлену в судовому засіданні суму
боргу за договором позики в розмірі
68223,39 грн. та судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 526, 610, 625, 1046-1047, 1050 ЦК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3
68223,39 грн. (шістдесят вісім тисяч двісті
двадцять три гривні 39 копійок) боргу за
договором позики .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 696,65
грн. (шістсот дев'яносто шість гривень 65
копійок) судових витрат по справі та
стягнути в дохід держави 107,39грн. (сто
сім гривень 39 копійок) судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Л.В.Івасюта