Номер провадження: 22-ц/785/9798/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Доценко Л.І.,

за участю секретаря - Томашевської
К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до публічного акціонерного
товариства «Енергопостачальна
компанія «Одесаобленерго» про захист
прав споживача, визнання дій з
відключення від мережі
електропостачання незаконними,
зобов'язання здійснити підключення до
електромереж, стягнення відшкодування
моральної шкоди, зустрічним позовом
публічного акціонерного товариства
«Енергопостачальна компанія
«Одесаобленерго» до ОСОБА_4 про
стягнення інфляційних втрат та трьох
процентів річних, за апеляційними
скаргами ОСОБА_4 та публічного
акціонерного товариства
«Енергопостачальна компанія
«Одесаобленерго» на рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 21 жовтня 2014 року,

встановила:

У лютому 2014 р. ОСОБА_4 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом, в якому
просив: 1) визнати неправомірними дії
працівників публічного акціонерного
товариства «Енергопостачальна
компанія «Одесаобленерго» (далі - ПАТ)
по відключенню від електропостачання
належного йому будинку АДРЕСА_1; 2)
визнати незаконним відключення від
мережі електропостачання належного
йому будинку АДРЕСА_1; 3) зобов'язати ПАТ
здійснити підключення до мереж
електропостачання належний йому
будинок АДРЕСА_1 за рахунок ПАТ; 4)
стягнути з ПАТ на його користь
відшкодування моральної шкоди в
розмірі - 50 000 грн..

В позові ОСОБА_4 посилався на те, що
між сторонами існують договірні
правовідносини щодо постачання
електричної енергії до належного йому
житлового будинку АДРЕСА_1 (далі -
Житловий будинок). На його ім'я відкрито
особовий рахунок, заведено абонентську
книжку по розрахункам за спожиту
електричну енергію. Після складення
претензії-попередження від 10.12.13 р.
належний йому житловий будинок було
відключено від мереж
електропостачання. Вважає, що
відключення житлового будинку від
електропостачання є неправомірним:
відключення відбулося в зимний період
перед вихідними днями. Заборгованість,
на яку посилається відповідач в
претензії, виникла до оформлення
особового рахунку та заведення
абонентської книжки, тобто за період
коли він щене був абонентом. Цей борг
стягується з нього через державну
виконавчу службу. Після оформлення
особового рахунку заборгованості не
існує.

У квітні 2014 р. ПАТ звернулося до суду
із вищезазначеним зустрічним позовом,
в якому просило стягнути з ОСОБА_4
інфляційні втрати та три відсотки
річних в загальному розмірі - 2 133,66 грн.
та судовий збір в сумі - 243,60 грн..

ПАТ свої позовні вимоги
обґрунтовувало тим, що ОСОБА_4 протягом
2005 - 2011 р. р. підключав належний йому
житловий будинок до електромереж без
укладення відповідного договору.
Використовував електроенергію без
приладів обліку, шляхом накиду дроту на
мережу електропостачання. Вказані
порушення були зафіксовані, складені
відповідні акти про порушення ПКЕЕН. За
вказаними актами з ОСОБА_4 рішеннями
суду були стягнуті збитки у зв'язку із
самовільним підключенням до
електромереж. Рішення суду не виконані,
відповідачем кошти на загальну суму - 16
436,80 грн. не сплачені. Наявність рішення
суду про задоволення вимог кредитора,
яке не виконано боржником, не припиняє
зобов'язальних правовідносин, не
звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання
інфляційних втрат та трьох процентів
річних.

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 21.10.14 р. як в
задоволенні первісного позову ОСОБА_4,
так і в задоволенні зустрічного позову
ПАТ відмовлено.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі оскаржує
рішення в частині відмови в
задоволенні його позову. Просить
рішення суду першої інстанції в цій
частині скасувати. Ухвалити нове
рішення про задоволення його позову.
Посилається на те, що рішення суду
ухвалено при невідповідності
висновків суду обставинам справи, з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 в
судовому засіданні підтримали доводи
та вимоги, які викладені в апеляційній
скарзі. Заперечували проти задоволення
апеляційної скарги ПАТ.

ПАТ в апеляційній скарзі оскаржує
рішення в частині відмови в
задоволенні зустрічного позову.
Просить рішення суду першої інстанції
в цій частині змінити. Позовні вимоги
задовольнити, стягнувши з ОСОБА_4
інфляційні втрати та три проценти
річних. Посилається на те, що рішення
суду в оскарженій частині ухвалено з
порушення норм матеріального права.

Попова О.М., представник ПАТ, в
судовому засіданні підтримала доводи
та вимоги, які викладені в апеляційній
скарзі. Проти задоволення скарги
ОСОБА_4 заперечувала.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
колегія суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши осіб, які з'явилися в судове
засідання, обговоривши доводи
апеляційних скарг та заперечень на них,
дослідивши матеріали цивільної справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
ОСОБА_4 необхідно відхилити, апеляційну
скаргу ПАТ задовольнити, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 16, 60 ЦПК
України кожна особа має право
звернутися до суду захистом своїх
порушених прав. Суд, здійснюючи
правосуддя, захищає порушені права цих
осіб у спосіб, визначений законами
України. Цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків
встановлених цим Кодексом. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні первісного та зустрічного
позовів, суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_4 порушив умови
укладеного сторонами 06.12.13 р. договору
про користування електричною енергією
щодо погашення боргу. У зв'язку з цим
11.12.13 р. ОСОБА_4 було отримано
претензію-попередження про сплату
боргу. Борг погашено не було. У
понеділок - 13.01.14 р. ПАТ припинило
електропостачання ОСОБА_4. Зобов'язання
ОСОБА_4 перед ПАТ зі сплати грошових
коштів виникло внаслідок заподіяння
збитків, тобто з деліктних
правовідносин, а тому положення ч. 2 ст.
625 ЦК України не можуть бути
застосовані до цих правовідносин (а. с.
122 - 125).

Колегія суддів, вважає, що суд першої
інстанції, на підставі наданих
сторонами і досліджених судом доказів,
дійшов правильного висновку про
існування між сторонами правовідносин
щодо постачання електроенергії,
відсутності підстав для задоволення
первісного позову ОСОБА_4. Наявність
вказаних правовідносин між сторонами
встановлено, висновки суду першої
інстанції в цій частині зроблено на
підставі наявних у справі і наданих
сторонами доказів. Висновки суду в цій
частині відповідають обставинам
справи, вимогам ст. ст. 11, 509, 525, 526, 610, 611
ЦК України, ст. 24 Закону України «Про
електроенергетику», п. 27 ПКЕЕН, ст. ст. 10,
11, 60, 179, 213, 214 ЦПК України. Доводи
апелянта щодо порушення судом норм
матеріального та процесуального права
є неспроможними.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509,
525, 526, 610, 611 ЦК України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші,
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Порушення
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про
електроенергетику», передбачено, що за
умови відсутності оплати спожитої
електроенергії електропостачальник
має право припинити електропостачання
споживачу.

Відповідно до п. 27 Правил
користування електричною енергією для
населення, затверджених постановою КМ
України від 26.07.99 р. № 1357, у разі
несплати за спожиту електричну енергію
протягом 10 днів після терміну,
зазначеного у договору чи платіжному
документі, та неотримання повідомлення
електропостачальником повідомлення
про оплату на 20 день споживачу
надсилається попередження про
відключення електричної енергії. У
разі несплати за спожиту електричну
енергію на 30 день після отримання
споживачем попередження
електропостачальник має право
відключити споживача від електричної
мережі.

Судом встановлено, що після
отримання претензії-попередження
ОСОБА_4 борг за спожиту електроенергію
не сплатив. У понеділок - 13.01.14 р. ПАТ
припинило електропостачання до
належного ОСОБА_4 житлового будинку.
Доводи ОСОБА_4 по порушення норм
матеріального права, які полягають в
тому, що відсутні підстави для
відключення, він не був попереджений
про відключення, відключення відбулося
перед вихідними днями спростовуються
наявними у справі доказами. У договорі
№ 7709 про користування електричною
енергією, укладеному сторонами 06.12.13 р.
(а. с. 29 - 29 зворотна сторона) визначено
загальний розмір боргу в сумі - 16 436,80
грн.. Графік погашення вказаної
заборгованості ОСОБА_4 з ПАТ не
узгоджено, борг не погашено. Претензію
отримано особисто ОСОБА_4 - 11.12.13 р. (а. с.
30). Відключення відбулося у понеділок.

За викладених обставин колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні вимог ОСОБА_4 є законним та
обґрунтованим. Судом повно та всебічно
досліджені наявні в матеріалах справи
докази, їм надана правильна оцінка,
порушень норм матеріального та
процесуального права не допущено.
Підстави для скасування, зміни рішення
суду першої інстанції в межах доводів
ОСОБА_4, а також для прийняття доводів
його апеляційної скарги у суду
апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.
Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Однак, ухвалене судом першої
інстанції рішення в частині відмови в
задоволенні зустрічного позову ПАТ
вимогам діючого законодавства не
відповідає. Погодитися з висновком
суду в цій частині не можна. Цього
висновку суд дійшов з порушенням ст. 625
ЦК України та вищезазначених норм
процесуального права. Доводи апелянта
про порушення судом в цій частині норм
матеріального та процесуального права
є обґрунтованими.

Частиною 5 ст. 11 ЦК України
встановлено, що у випадках,
встановлених актами цивільного
законодавства, цивільні права та
обов'язки можуть виникати з рішення
суду.

В силу положень ст. ст. 524, 533 - 535 ЦК
України грошовим є зобов'язання, яке
виражається в грошових одиницях
України (грошовому еквіваленті в
іноземній валюті, тобто будь-яке
зобов'язання зі сплати коштів. Тобто,
грошовим зобов'язанням є таке
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана сплатити гроші на
користь другої сторони (кредитора), а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

За правилами, передбаченими ч. 2 ст. 625
ЦК України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання , на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Встановлено, що на підставі рішень
суду (а. с. 59 - 75) з ОСОБА_4 стягнуто на
користь ПАТ заборгованість за спожиту
електричну енергію у зв'язку із її
споживанням поза приладу обліку. Таке
зобов'язання зводиться до сплати
грошей. Таким чином, на підставі
рішення суду виникло грошове
зобов'язання ОСОБА_4 зі сплати боргу.
Відповідна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
01.10.14 р. у справі № 113 цс 14. Відповідно до
ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення
Верховного Суду України, прийняте за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковими для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначену норму права,
та для всіх судів України. Суди
зобов'язані привести свою практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, доводи ПАТ про порушення
судом норм матеріального права, які
полягають в тому, що суд безпідставно
не застосував ч. 2 ст. 625 ЦК України з
обґрунтованими. Позовні вимоги ПАТ про
стягнення з ОСОБА_4 інфляційних втрат
та трьох процентів річних за
прострочення виконання грошового
зобов'язання підлягають задоволенню.
Колегією суддів розрахунок
інфляційних втрат (а. с. 48 - 58)
перевірений та визнаний правильним.

Оскільки неправильне застосування
вищезазначених норм матеріального та
процесуального права призвело до
безпідставної відмови в задоволенні
зустрічних вимог ПАТ про стягнення
інфляційних втрат та трьох процентів
річних, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції в цій
частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ
інфляційних втрат в сумі - 831,64 грн. та
трьох процентів річних в сумі - 1 302,02
грн..

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог. Підставою для
скасування рішення суду і ухвалення
нового рішення по суті позовних вимог є
порушення або неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права. Норми
матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України,
у зв'язку з відсутністю підстав для
звільнення ОСОБА_4 від сплати судового
збору, необхідно стягнути з останнього
на користь ПАТ сплачений (а. с. 41, 133)
судовий збір у сумі - 365,40 грн..

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 21 жовтня 2014
року в частині відмови в задоволенні
позову ОСОБА_4 до публічного
акціонерного товариства
«Енергопостачальна компанія
«Одесаобленерго» про захист прав
споживача, визнання дій з відключення
від мережі електропостачання
незаконними, зобов'язання здійснити
підключення до електромереж, стягнення
відшкодування моральної шкоди -
залишити без змін.

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Енергопостачальна компанія
«Одесаобленерго» - задовольнити.

Рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 21 жовтня 2014
року в частині відмови в задоволенні
зустрічного позову публічного
акціонерного товариства
«Енергопостачальна компанія
«Одесаобленерго» до ОСОБА_4 про
стягнення інфляційних втрат та трьох
процентів річних - скасувати.

Зустрічний позов публічного
акціонерного товариства
«Енергопостачальна компанія
«Одесаобленерго» до ОСОБА_4 про
стягнення інфляційних втрат та трьох
процентів річних - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (номер картки
фізичної особи-платника податків -
НОМЕР_1) на користь публічного
акціонерного товариства
«Енергопостачальна компанія
«Одесаобленерго»:

- інфляційні втрати в сумі - 831
(вісімсот тридцять одна) грн. 64 коп.;

- три проценти річних в сумі - 1 302 (одна
тисяча триста дві) грн. 02 коп.;

- судовий збір в сумі - 365 (триста
шістдесят п'ять) грн. 40 коп.,

всього стягнути - 2 499 (дві тисячі
чотириста дев'яносто дев'ять) грн. 06
коп..

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене до касаційного суду протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий суддя:
А. П. Заїкін

Судді:
Л. А. Гірняк

Л. І. Доценко