Справа № 2/489/2438 /14
28 листопада 2014 року Ленінський
районний суд м.Миколаєва у складі:
головуючого - судді Спінчевської
при секретарі - Ковальовій С.В.,
за участю представника позивачки
ОСОБА_1, представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про
визнання права користування квартирою,
встановлення порядку користування,
В серпні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_6
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4
про визнання права на проживання.
Позивачі вказували на те, що 28.04.2009 року
ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_4 Своїх дітей
у них від шлюбу немає. Але в позивачки є
донька ОСОБА_6, яка проживає разом з нею.
З моменту укладення шлюбу, вона, її
донька ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_4
проживають разом у АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності
відповідачеві та його доньці. Донька
відповідача в квартирі не проживає. У
квартирі знаходяться усі їх особисті
речі, предмети домашнього вжитку та
меблі, які були завезені коли вони
стали проживати однією сім'єю з
В квартирі вони проживають постійно і
до теперішнього часу.
Посилаючись на те, що вселившись до
спірної квартири як члени родини
власника житла вони таким чином набули
право на постійне користування
вказаним житлом, просили суд визнати за
ними право користування квартирою
АДРЕСА_1, виділивши їм в окреме
користування кімнату площею 16,4 кв.м,
залишивши усі інші нежитлові
приміщення у квартирі в загальному
Ухвалою суду від 09.10.2014 року до участі у
справі в якості третьої особи без
самостійних вимог залучено
співвласника квартири ОСОБА_5.
Ухвалою суду від 29.10.2014 року позов
ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання права на
проживання, встановлення порядку
користування за заявою позивачки
ОСОБА_6 залишено без розгляду.
В судовому засіданні представник
позивачки підтримала позов, просила
про його задоволення.
Відповідач та його представник проти
позову заперечували. Просили в позові
Посилалися на те, що позивачка зі своєю
донькою добровільно виселилися з
квартири, забравши всі свої речі, і в
квартирі на теперішній час не
Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явилася. Про час і місце розгляду
справи повідомлена судом належним
Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, вивчивши матеріали
справи і оцінивши в сукупності надані
сторонами докази, судом встановлене
З матеріалів цивільної справи
вбачається, що відповідач ОСОБА_4 та
його донька ОСОБА_5 є співвласниками
двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 25.04.1996 року та нотаріально
посвідченого договору дарування від
28 квітня 2009 року сторони у справі
зареєстрували шлюб. Спільних дітей у
позивачки та відповідача немає. Після
реєстрації шлюбу позивачка разом зі
своєю донькою вселилися до квартири,
належної відповідачеві та його доньці.
Як слідує з копій паспортів наявних у
справі позивачка та її донька з 06.03.2007
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2.
Зазначена квартира належить на праві
спільної часткової власності
позивачці та ОСОБА_7
В серпні 2014 року позивачка та її донька
добровільно виселилися з квартири
відповідача і на теперішній час в ній
Рішенням Ленінського районного суду
м.Миколаєва від 9 жовтня 2014 року шлюб
між сторонами розірвано.

Між колишнім подружжям існують
неприязні стосунки.

В силу ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів у спосіб, визначений законом
України.

Правовідносини, які склалися між
ОСОБА_4 як власником частки квартири та
ОСОБА_3 як колишнім членом його сім'ї
стосовно користування належною на
праві власності відповідачеві часткою
квартири, врегульовані главою 6 ЖК
України та ст. 405 ЦК України.

Між тим, ні норми ЖК України, ні ст. 16 ЦК
України, яка встановлює способи
захисту цивільних прав та інтересів, ні
інші закони не передбачають такого
способу захисту права на житло
колишнього члена сім'ї його власника як
визнання права на проживання у
квартирі.

Вирішення спорів про визнання права
користування передбачені ЖК України
стосовно громадян, які вселилися до
наймача в будинки державного та
громадського житлового фонду (глава 2
ЖК України), на що звернуто увагу в
пункті 2 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 2 від 12 квітня 1985 р. з
наступними змінами «Про деякі питання,
що виникли в практиці застосування
судами Житлового кодексу України».
Таким чином, обраний позивачкою спосіб
захисту свого права на житло є
неналежним способом, а відтак у
задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.14, 15, 209, 212-215, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
права користування квартирою,
встановлення порядку користування
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Ленінський районний суд м.Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя:
Н.А.
Спінчевська