інстанції - Корольова Г. Ю.Номер
провадження 22-ц/788/2265/14 Суддя-доповідач -
Дубровна В. В. Категорія - 26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Криворотенка В. І. , Кононенко
О. Ю.

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В.Фрунзе»

на рішення Ковпаківського районного
суду м.Суми від 10 листопада 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання
ім.М.В.Фрунзе»

про відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок профзахворювання,

в с т а н о
в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного
суду м.Суми від 10 листопада 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволені частково.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО ім.
М.В.Фрунзе» на користь ОСОБА_3 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 6 000 грн.
та на користь держави судовий збір у
розмірі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині позову відмовлено за
необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі відповідач
просить зазначене рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

При цьому зазначає, що позивач не надав
доказів на підтвердження заподіяння
моральної шкоди, судом не врахована
вина позивача у настанні страхового
випадку, недостатньо обґрунтований та
обрахований розмір моральної шкоди, не
враховано, що до позивача неодноразово
були застосовані дисциплінарні
стягнення та він був позбавлений
звання Ветерана - Фрунзенця за
порушення трудової та виробничої
дисципліни.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ПАТ «Сумське НВО
ім.М.В.Фрунзе» - Журавльової М.В., яка
апеляційну скаргу підтримує, з мотивів
у ній викладених, пояснення ОСОБА_3,
який проти скарги заперечує,
перевіривши рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду - залишенню
без змін, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3, місцевий суд виходив з
доведеності факту заподіяння
моральної шкоди та наявності підстав
для її задоволення.

Висновок суду є таким, що відповідає
зібраним у справі доказам та
ґрунтується на законі.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
з 01 вересня 1971 року по 26 червня 2013 року
перебував у трудових відносинах з ПАТ
«Сумське НВО ім.М.В.Фрунзе». Працював на
різних посадах зокрема
перекваліфікантом котельника
четвертого розряду в котельно-
зварювальному цеху №14. Наказом № 2117/ок
29 квітня 1999 року присвоєна друга
професія «стропольник другого
розряду». 26 червня 2013 року згідно
наказу №3618/вк звільнений із займаної
посади за власним бажанням у зв'язку з
виходом на пенсію за віком на пільгових
умовах, ст.38 КЗпП України (а.с.33-36).

Під час роботи на підприємстві
відповідача, у зв'язку з впливом
шкідливих умов виробництва позивач
отримав профзахворювання, йому
встановлений основний діагноз:
хронічне обструктивне захворювання
легень токсичної етіології ІІ стадії
пилової етіології в фіазі нестійкої
ремісії. Емфізема легень ІІ ступеня.
Легенева недостатність ІІ ступеня.
Захворювання професійне (вперше
встановлене ППЛЕК НДІ гігієни праці та
профзахворювань ХМНУ 18 вересня 2013
року). Вегетативно-сенсорна
поліневропатія верхніх кінцівок з
вираженим вегетативно-трофічними
порушеннями на кистях і ангіоспазмами
пальців рук; міофіброз м'язів передпліч
і плечового пояса, двосторонній
плече-лопатковий періартроз;
двосторонній деформуючий остеоартроз
ліктьових, променево- зап'ясткових та
дрібних суглобів кистей зі стійким
больовим синдромом та порушенням
функції верхніх кінцівок. Захворювання
професійне від т тривалого впливу
вібрації, фізичного перенапруження та
несприятливого мікроклімату на
виробництві, (вперше встановлене в
клініці ППЛЕК НДІ гігієни праці та
профзахворювань ХМНУ 18 вересня 2013
року). Хронічна двобічна
сенсоневральна приглухуватість з
легким ступенем зниження слуху (ІІ
ступінь) - за класифікацією Остапкович
В.Є. та Пономарьової Н.І. Захворювання
професійне від тривалого впливу шуму
на виробництві, вперше встановлене в
клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ 18 вересня 2013
року. Крім того, встановлений супутній
діагноз: гіпертонічна хвороба І
ступеня (К 29.9) хронічний гастро
дуоденіт в фазі нестійкої ремісії(G 93.4)
Дисциркуляторна енцефалопатія
(посттравматична+гіпертонічна) ІІ
ступеня з ХНМК, переважно у вертебро-
базилярному басейні
вестибуло-атактичним та
астено-невротичним синдромами (М 42.1)
Розповсюджений остеохондроз хребта
переважно попереково-крижового
відділу з полірадикулярним та больовим
синдромом. (J 31.2). Хронічний фарингіт у
стадії нестійкої ремісії (Н 52.4)
Пресбіопія. (Н 31.8) Гіпертонічна
ангіопатія сітківки.

14 жовтня 2013 року комісія з
представників Сумської міської CEC,
ПАТ«Сумське НВО ім.М.В.Фрунзе та
Управління виконавчої дирекції Фонду у
м.Суми провела розслідування випадку
хронічного професійного захворювання
позивача, за результатами якого склала
акт розслідування за формою П-4 № 53, у
якому зазначила, що захворювання
позивача виникло внаслідок
недосконалості технологій,
неефективного використання засобів
індивідуального захисту, тривалої
роботи у шкідливих умовах праці.
Причина професійного захворювання -
проведення робіт в умовах підвищеного
рівня виробничого шуму та пилу,
показників важкості праці та тривалого
впливу локальної вібрації (а.с.9).

05 грудня 2013 року позивач пройшов
первинний огляд спеціалізованою МСЕК,
за наслідками якого йому встановлено 40
% стійкої втрати професійної
працездатності безтерміново (а.с.10).

Вказані факти правильно і з достатньою
повнотою встановлені судом першої
інстанції та визнаються сторонами.

За викладених обставин суд дійшов до
обґрунтованого висновку про те, що у
зв'язку з професійним захворюванням,
отриманим за час роботи на ПАТ «Сумське
НВО ім. М.В.Фрунзе» в неналежних умовах
праці, які виникли з вини цього
відповідача, ОСОБА_3 зазнав немайнових
втрат, а тому правильно поклав
обов'язок по відшкодуванню моральної
шкоди на даного роботодавця.

Незважаючи на гарантоване державою
право вільного вибору виду діяльності,
яке передбачене ч.1 ст.43 Конституції
України та абз.2 ст.5-1 КЗпП України,
роботодавець в силу ст.43 Конституції
України, ст.ст.153, 157 КЗпП України та
ст.ст.6, 13 Закону України «Про охорону
праці» зобов'язаний створити
працівнику придатні для роботи
безпечні умови, які б відповідали
санітарно-гігієнічним та нормам
охорони праці.

Посилання апелянта на те, що позивач
був ознайомлений зі шкідливими умовами
праці та знав про можливі шкідливі
наслідки для свого здоров'я, не
спростовують факту наявності вини
роботодавця в неналежному
забезпеченні нешкідливих умов праці та
не є підставою для позбавлення
позивача права на отримання
відшкодування.

Доводи апеляційної скарги про
недоведення факту моральної шкоди є
безпідставними, оскільки втрата
позивачем з вини роботодавця
нормальних життєвих зв'язків, що
безперечно вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, безумовно вказує на
заподіяння йому моральної шкоди.
Заподіяння моральної шкоди є
очевидним.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, суд першої інстанції
враховував роз'яснення п.9 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» від 31 березня 1995 року №4, та
належно оцінив характер, обсяг
страждань, яких зазнав позивач та його
немайнових втрат та інші обставини,
зокрема стан його здоров'я, тяжкість
вимушених змін у життєвих і виробничих
стосунках і виходив із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Застосування до позивача засобів
дисциплінарного стягнення не є
підставою для зміни чи скасування
судового рішення, зазначені обставини
не впливають на спірні правовідносини
та на висновки суду.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, рішення суду
першої інстанції є законним і
обґрунтованим, ухвалене з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, а тому підстав для його зміни чи
скасування у цій частині не вбачається.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін;

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В.Фрунзе» відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м.Суми від 10 листопада 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді