Справа № 357/6613/14-ц Головуючий у І
інстанції Шовкопляс О.П. Провадження №
22-ц/780/6525/14 Доповідач у 2 інстанції
СліпченкоКатегорія 21 18.12.2014
РІШЕННЯ

Іменем України

18 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Іванової І.В., Олійника В.І.,

при секретарі: Черепинець А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за и апеляційними
скаргами ОСОБА_1, Другої
Білоцерківської міської державної
нотаріальної контори Київської
області на рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 29 серпня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Другої Білоцерківської
міської державної нотаріальної
контори Київської області, треті особи:
ОСОБА_1, ОСОБА_4 про оскарження відмови у
вчиненні нотаріальних дій,-

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, вислухавши
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулась з
вищенаведеним позовом який
обґрунтовувала тим, що 10 січня 2014 року
звернулась до Другої Білоцерківської
міської державної нотаріальної
контори з заявою про внесення змін до
свідоцтв про право на спадщину за
законом. З аналогічними заявами також
звернулись ОСОБА_1, та ОСОБА_4. В своїх
заявах вказували на те, що вони є
спадкоємцями, які отримали спадщину за
законом по спадковій справі №254/2012. Між
позивачем та іншими спадкоємцями, які
прийняли спадщину було досягнуто згоди
щодо внесення змін до свідоцтв про
право на спадщину. Тому вони просили
внести згідно ст. 1300 ЦК України зміни до
свідоцтв про спадщину та вказувала на
конкретні зміни.

Постановою Другої Білоцерківської
міської державної нотаріальної
контори Київської області від 01
березня 2014 року було відмовлено їй та
іншим спадкоємцям у вчиненні
нотаріальної дії, щодо внесення змін до
свідоцтва про спадщину, оскільки це
питання вирішується в судовому порядку
або шляхом відчуження.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 29 серпня 2014 року позов задоволено
частково.

Визнано незаконною та скасовано
постанову державного нотаріуса другої
Білоцерківської міської державної
нотаріальної контори Київської
області від 01.03.2014 року про відмову
ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про внесення
змін до свідоцтв про право на спадщину
за законом після смерті ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. В решті
позовних вимог відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1, Друга
Білоцерківська міська державна
нотаріальна контора Київської області
просять скасувати рішення суду з
підстав неповного з'ясування обставин,
що мають суттєве значення для справи, а
також порушення норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нове
рішення, яким в позовних вимогах
відмовити повністю.

Апеляційні скарги підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судове рішення вищезазначеним вимогам
не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову суд першої
інстанції виходив із того, що вимога
позивача про визнання незаконними дії
державного нотаріуса щодо відмови у
внесенні змін до свідоцтва про право на
спадщину за законом, є законною та
обґрунтованою, а відтак підлягає
задоволенню, а постанова такою, що
винесена передчасно, а тому підлягає
скасуванню.

Такий висновок не відповідає
обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5, на день
смерті якого відкрилась спадщина на
спадкове майно, яке складається з 1/2
частки квартири під АДРЕСА_1 яка йому на
праві власності, автомобіля марки ЗАЗ,
модель ТР698К, випуску 2010 року,
зареєстрованого Білоцерківським РЕВ
при АІ ГУ МВС України в Київській
області 22.10.2012 року, автомобіля марки
Мегsedes-Benz, модель 611, випуску 1995 року,
зареєстрованого Білоцерківським РЕВ
при УДАІ ГУ ІС України в Київській
області 21.01.2009 року .

18.05.2013 року Другою Білоцерківською
міською державною нотаріальною
конторою було видано свідоцтво про
право на спадщину за законом, яким
визначено спадкоємцями померлого
ОСОБА_5 - ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, які за
цим свідоцтвом успадкували все майно,
що належало померлому по 1/3 частки
спадщини.

10 січня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
Другої Білоцерківської міської
державної

нотаріальної контори з заявою про
внесення змін до свідоцтв про право на
спадщину за законом. З аналогічними
заявами також звернулись ОСОБА_1, та
ОСОБА_4 В

своїх заявах вказували на те, що вони є
спадкоємцями, які отримали спадщину за
законом по спадковій справі № 254/2012. Між
позивачем та іншими спадкоємцями, які
прийняли спадщину було досягнуто згоди
щодо внесення змін до свідоцтв про
право на спадщину. Тому вони просили
внести згідно ст. 1300 ЦК України зміни до
свідоцтв про спадщину та вказувала на
конкретні зміни.

Постановою Другої Білоцерківської
міської державної нотаріальної
контори Київської області від 01
березня 2014 року було відмовлено їй та
іншим спадкоємцям у вчиненні
нотаріальної дії, щодо внесення змін до
свідоцтва про спадщину.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про
нотаріат» та глави 13 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року
нотаріус відмовляє у вчиненні
нотаріальної дії, якщо вчинення такої
дії суперечить законодавству України.

Із матеріалів справи, а саме заяв
спадкоємців вбачається, що останні з
посиланням на ст. 1300 ЦК України, просили
внести зміни у Свідоцтва про право на
спадщину таким чином, щоб кожен з них
отримав право власності на конкретне
рухоме та нерухоме майно в повному
розмірі (щоб не було інших
співвласників), замість отриманого
права власності по 1/3 частини на все
майно померлого, тобто фактично
просили змінити розмір частки у
спадщині кожного з них. Позасудовий
порядок внесення змін до свідоцтва про
право на спадщину застосовується у
разі згоди на це усіх спадкоємців, які
прийняли спадщину. Внесення змін до
свідоцтва за судовим рішенням
вимагається у разі відсутності на це
згоди хоча б одного із спадкоємців з
числа тих, які прийняли спадщину. Разом
з тим, у випадку прийняття спадщини
іншими спадкоємцями, нотаріус,
відповідно до ст. 1300 Цивільного кодексу
України, зобов'язаний видати нове
Свідоцтво про право на спадщину, в
якому зазначити новий розмір частки
кожного зі спадкоємців, тобто
здійснити перерозподіл спадкових
часток між збільшеною кількістю
спадкоємців.

Оскільки, спадщину після смерті ОСОБА_5
інші спадкоємці не приймали, а ОСОБА_3,
ОСОБА_1 та ОСОБА_4, фактично просили
змінити розмір частки у спадщині та
порядок зміни розміру частки у
спадщині регулюється ст. 1267 ЦК України,
відповідно до ч. 3 якої спадкоємці за
письмовою угодою між собою,
посвідченою нотаріусом, якщо це
стосується нерухомого майна або
транспортних засобів, можуть змінити
розмір частки у спадщині когось із них.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що спадкоємці за
законом мають право змінити розмір
спадкових часток на підставі окремого
договору про це, який повинен
укладатись до моменту видачі Свідоцтва
про право на спадщину.

З матеріалів справи вбачається, що
спадкоємці, до видачі Свідоцтва про
право на спадщину, не укладали жодних
угод про зміну розміру частки когось із
них, а інших спадкоємців, крім тих, які
вже прийняли спадщину, - немає, - тому
підстав вносити зміни у Свідоцтво про
право на спадщину немає жодних
законних підстав.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржувана
постанова постановлена відповідно до
вищевикладених вимог закону та в межах
повноважень.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки суд першої інстанції
вищезазначеного не врахував та вирішив
спір з порушенням норм матеріального
та процесуального права, висновки суду
не відповідають обставинам справи, що
відповідно до п.п. 3, 4 частини 1 статті 309
ЦПК України є підставою для зміни
судового рішення з ухваленням нового
рішення про відмову в задоволені
позову в частині визнання незаконною
та скасування постанови державного
нотаріуса другої Білоцерківської
міської державної нотаріальної
контори Київської області від 01.03.2014
року про відмову внесення змін до
свідоцтв про право на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_5, в іншій
частині рішення суду - залишити без
змін.

На підставі наведеного та керуючись
статтями 303, 304, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Другої
Білоцерківської міської державної
нотаріальної контори Київської
області - задоволити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 29 серпня 2014 року - змінити.

У задоволені позову ОСОБА_3 до Другої
Білоцерківської міської державної
нотаріальної контори Київської
області, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_4 про
визнання незаконною та скасування
постанови державного нотаріуса другої
Білоцерківської міської державної
нотаріальної контори Київської
області від 01.03.2014 року про відмову
ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про внесення
змін до свідоцтв про право на спадщину
за законом після смерті ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: