АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у суді першої інстанції:
Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М.,
Болотова Є.В.

при секретарі Прохоровій
В.С.

за участю позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Печерського районного суду
м.Києва від 29 жовтня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» про повернення
суми банківського вкладу, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом про стягнення з ПАТ
«Державний ощадний банк України» 6606
грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12
лютого 1991 року Рівненському обласному
управлінню ПАТ «Ощадний банк України»
ним передано на зберігання 5000
карбованців. На звернення позивача
банк відмовився повернути суму коштів,
у зв»язку із чим позивач просить
стягнути суму переданих коштів та 1292,32
карбованця згідно із ст.3 Закону
України «Про державні гарантії
відновлення заощаджень громадян
України» від 17 січня 1997 року, що разом в
переводі на гривні (1 крб. = 1,05 грн.)
становить 6606 грн.

Рішенням Печерського районного суду
м.Києва від 29 жовтня 2014 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням,
ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій
просить рішення скасувати, справу
направити на новий розгляд. В
апеляційній скарзі посилається на
незаконність рішення суду першої
інстанції.

В судовому засіданні позивач
апеляційну скаргу підтримав.

Представник відповідача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого по справі
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна підлягає
відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
кошти для компенсації заощаджень
громадян визначаються в Державному
бюджеті України окремою статтею.
Оскільки на поточний рік Кабінетом
Міністрів України не приймалась
постанова про виплату громадянам
України компенсаційних виплат від
знецінення грошових заощаджень,
вкладених в установи Ощадного банку,
позивач не може претендувати на
негайну виплату коштів з
компенсаційних рахунків у визначеному
ним обсязі.

З такими висновками колегія суддів
погоджується.

Як убачається з матеріалів справи
позивач є вкладником Ощадного банку
СРСР.

Відповідно до Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності
(ч.1 ст.41); ніхто не може бути протиправне
позбавлений права власності, право
приватної власності є непорушним (ч.4
ст.41).

Грошові кошти є об'єктом права
власності, в тому числі приватної.

Розміщення особою коштів на рахунках
ощадного банку з метою їх збереження є
реалізацією її права власності на ці
кошти і водночас укладенням між
вкладником і ощадним банком
цивільно-правового договору (договору
банківського вкладу), підтвердженням
якого є ощадна книжка. Реальність
будь-якого суб'єктивного права
власності полягає в його
гарантованості. Вклади фізичних осіб в
Ощадному банку України гарантуються
державою (ч.2 ст.57 Закону України «Про
банки і банківську діяльність»).

Одним із способів захисту права
власності вкладників є відновлення
становища, яке існувало до порушення
цього права.

Законом України «Про державні гарантії
відновлення заощаджень громадян
України» встановлено зобов'язання
держави перед громадянами України,
іноземними громадянами та особами без
громадянства, які внаслідок інфляції
та інших обставин фактично втратили
свої грошові заощадження, поміщені в
період до 2 січня 1992 року в установи
Ощадного банку СРСР, що діяли на
території України, а також в установи
Ощадного банку України протягом 1992-1994
років, якщо вони перебували на його
рахунках не менше одного повного
календарного року в період 1992-1995 років
(стаття 1). Суть цих зобов'язань полягає
у збереженні та відновленні реальної
вартості зазначених заощаджень
громадян шляхом їх одноразової
компенсаційної індексації установами.

Відновлення заощаджень громадян
шляхом компенсаційної індексації в
установах Ощадного банку України
означає не тільки поновлення їх
реальної вартості, але й право
вкладника як власника своїх грошових
заощаджень вимагати повернення
відновленої і проіндексованої суми
цього вкладу.

Відповідно до ст.2 цього Закону держава
зобов'язується забезпечити збереження
та відновлення реальної вартості
заощаджень громадян і гарантує їх
компенсацію у встановленому порядку.

Статтею 4 цього Закону встановлено, що
компенсація зазначених у частині
першій статті 1 цього Закону заощаджень
громадян проводиться в порядку,
встановленому статтями 6 і 7 цього
Закону, та гарантується державою в
сумі, яка на 1 жовтня 1996 року становить
131,96 млрд. гривень, у тому числі грошові
заощадження - 121,90 млрд. грн.

Згідно із ст.6 цього Закону компенсація
громадянам України втрат від
знецінення грошових заощаджень
проводиться починаючи з 1997 року в
грошовій формі за рахунок коштів
Державного бюджету України та інших
формах відповідно до законодавства.
Компенсація втрат від знецінення
грошових заощаджень, поміщених до 2
січня 1992 року в установи Ощадного банку
СРСР, що діяли на території України, а
також у державні цінні папери, придбані
в таких установах, проводиться їх
власникам у готівковій чи
безготівковій формі через установи
Ощадного банку України після внесення
в інформаційно-аналітичну систему
"Реєстр вкладників заощаджень
громадян" відомостей про них,
необхідних для ідентифікації
вкладника під час відкриття рахунку.
Обслуговування громадян, пов'язане із
внесенням зазначених відомостей,
здійснюється безоплатно. Кошти для
компенсації заощаджень громадян
визначаються в Державному бюджеті
України окремою статтею. Порядок
проведення компенсації, у тому числі
перерахування коштів, передбачених у
Державному бюджеті України, установам
Ощадного банку України та колишнього
Укрдержстраху, визначається Кабінетом
Міністрів України.

Згідно із ст.7 цього Закону заощадження
повертаються поетапно, залежно від
суми вкладу в межах коштів,
передбачених для цього Державним
бюджетом України на поточний рік.
Перелік груп вкладників і порядок
проведення виплат проіндексованих
грошових заощаджень, а також обсяг
виплат згідно із статтею 8 цього Закону
у межах коштів, передбачених Державним
бюджетом України, встановлюються
Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, Законом України "Про
державні гарантії відновлення
заощаджень громадян України"
встановлено механізм виплати
громадянам компенсації грошових
заощаджень, згідно з яким Ощадний банк
України провадить виплату
проіндексованих заощаджень у межах
коштів, передбачених для цього законом
про Державний бюджет на відповідний
рік, і в порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України.

Тобто, цим Законом установлено порядок
та правила для конкретно визначеного
правовідношення між конкретно
визначеними його учасниками в межах
виділених сум та порядку їх отримання
групами вкладників.

Учасниками таких зобов»язань є
фізична особа, у якої згідно із законом
та з дотриманням порядку виникає право
вимоги, та держава, яка взяла на себе
зобов»язання як гарант повернення
заощаджень здійснених в установи
Ощадного банку СРСР. При цьому,
установи ощадбанку України, які хоч і є
правонаступниками Ощадного банку СРСР,
проте не є активними учасниками цих
відносин, оскільки згідно із законом на
них покладено функцію з проведення
грошових виплат, джерелом походження
коштів яких є бюджет держави, тобто,
особиста (первинна) матеріальна
відповідальність зазначеної
банківської установи у таких
зобов»язаннях відсутня. Разом з тим,
порушене банком право підлягає
захисту, якщо зобов»язаний на
здійснення виплат суб»єкт (відповідач)
порушив установлені Законом України
«Про державні гарантії відновлення
заощаджень громадян України»
механізми і порядки задоволення вимог
вкладника, чи іншим чином перешкоджає
отриманню вкладником своїх заощаджень.

Разом з тим, матеріали справи не
містять відомостей, що дії відповідача
будь-яким чином призвели до присікання
права позивача на гарантовані йому
компенсації.

Наявна у матеріалах справи
відповідь Державного спеціалізованого
комерційного Ощадного банку України
від 13 травня 1996 року не дає підстав для
висновку, що вона стосується
зазначених позивачем підстав позову,
оскільки зміст цього документу вказує
на обставини, що стосуються повернення
5154 доларів США, що в свою чергу не
кореспондується з іншими матеріалами
справи.

Таким чином, висновок суду
першої інстанції про те, що в діях
відповідача відсутні ознаки, які є
підставою для цивільно-правової
відповідальності, ґрунтується на
вимогах закону.

Порушень норм процесуального
права, які давали б підстави для
скасування рішення суду, колегією
суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
процесуального і матеріального права.

З огляду на наведене, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги і залишення без
змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду
м.Києва від 29 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя
Н.В. Поліщук

Судді
І.М. Білич

Є.В. Болотов