Справа № 364/940/14-ц
Провадження № 2-др/364/2/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2014 року
Володарський районний суд Київської
області

у складі:

головуючого судді Яковенко О.
М.

за участю секретаря Кулинич Г. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Володарка заяву
представника позивача ОСОБА_1 про
ухвалення додаткового рішення в
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права
власності та поділ житлового будинку в
натурі як об’єкта права спільної
часткової власності,-

ВСТАНОВИВ:

22.12.2014 року представник позивача ОСОБА_1
подала заяву до суду про ухвалення
додаткового рішення, в якій вказала, що
11.12.2014 року було винесено рішення в
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права
власності та поділ житлового будинку в
натурі як об’єкта права спільної
часткової власності.

У даному рішенні не відображене
питання по судових витратах, а саме, по
витратах, пов’язаних із проведенням
судової експертизи (квитанція №КП8129/1
від 18.08.2014 року), тому просить суд
ухвалити додаткове рішення, яким
стягнути з відповідачів на користь
позивача витрати за проведення
експертизи в розмірі 5000 грн.

У судовому засіданні представник
позивача дала пояснення суду, що
квитанція про оплату експертизи
знаходилася у позивача, яку він передав
їй після ухвалення рішення по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд,
що ухвалив рішення, може за заявою осіб,
які беруть участь у справі, чи з власної
ініціативи, ухвалити додаткове
рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги,
з приводу якої сторони подавали докази
і давали пояснення, не ухвалено
рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не
зазначив точної суми грошових коштів,
які підлягають стягненню, майно, яке
підлягає передачі, або які дії треба
виконати;

3) суд не допустив негайного виконання
рішення у випадках, встановлених
статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові
витрати.

Судом встановлено, що рішенням
Володарського районного суду
Київської області від 11 грудня 2014 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права
власності та поділ житлового будинку в
натурі як об’єкта права спільної
часткової власності, поділено житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, який знаходиться по вул.
Шевченка, 23, у с. Логвин Володарського
району Київської області.

Представник позивача ОСОБА_1 в поданій
заяві про ухвалення додаткового
рішення зазначила, що під час ухвалення
судового рішення судом не було
вирішено питання про судові витрати.

Виходячи зі змісту статті 214 ЦПК
України, а саме пункту 6 частини 1
вказаної статті, під час ухвалення
рішення суд вирішує питання, зокрема,
як розподілити між сторонами судові
витрати.

Однак рішенням Володарського
районного суду Київської області від 11
грудня 2014 року вирішено питання про
розподіл витрат з оплати судового
збору.

Також слід зауважити, що під час
попереднього судового засідання
представником позивача було заявлене
клопотання про призначення
судово-технічної експертизи.

Згідно ч. 1 ст. 143 ЦПК України для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних
знань у галузі науки, мистецтва,
техніки, ремесла тощо, суд призначає
експертизу за заявою осіб, які беруть
участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ЦПК України
кошти на оплату судової експертизи
вносяться стороною, яка заявила
клопотання про проведення експертизи.
Якщо клопотання про проведення
експертизи заявлено обома сторонами,
витрати на її оплату несуть обидві
сторони порівну. У разі неоплати
судової експертизи у встановлений
судом строк суд скасовує ухвалу про
призначення судової експертизи.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України №8 «Про судову експертизу в
кримінальних і цивільних справах» від
30.05.1997 року роз'яснено, що оплата
експертизи в цивільній справі
провадиться за рахунок сторони, яка
порушила відповідне клопотання. У разі
незгоди сторони (сторін) оплатити
вартість експертизи суд розглядає
справу на підставі наявних доказів.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Як вбачається з матеріалів цивільної
справи №2/364/284/14 за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права
власності та поділ житлового будинку в
натурі як об’єкта права спільної
часткової власності, позивач ОСОБА_2 не
надавав жодних документальних
підтверджень про понесення витрат,
пов’язаних із проведенням експертизи,
у зв’язку з чим квитанція, на яку
посилається представник позивача, у
судовому засіданні не досліджувалася,
а тому суд вважає за необхідне
відмовити представнику позивача
ОСОБА_1 в ухваленні додаткового
рішення.

Керуючись ст. ст. 210, 220 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника
позивача ОСОБА_1 про ухвалення
додаткового рішення в цивільній справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання права власності та поділ
житлового будинку в натурі як об’єкта
права спільної часткової власності –
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається до Апеляційного суду
Київської області через Володарський
районний суд протягом п’яти днів з дня
її проголошення.

Суддя О. М.
Яковенко