Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №286/3703/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Жигановської О.С.

суддів: Коломієць
О.С., Якухно О.М.

при секретарі судового

засідання
Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
зменшення розміру аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Овруцького районного суду
Житомирської області від 28 жовтня 2014
року

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з названим позовом. Зазначив, що за
рішенням Овруцького районного суду від
10.06.2014 року з нього стягуються аліменти
на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини
заробітку (доходу) (а.с. 4); та за рішенням
Овруцького районного суду від 14.04.2003
року стягуються аліменти на користь
ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини
заробітку (доходу) (а.с. 5). Просив
зменшити розмір стягнутих аліментів на
утримання дітей з ? частини доходу до 1/6
частини доходу на кожного з них. При
чому посилається на те, що його сімейне
та матеріальне становище змінилося,
оскільки на його утриманні перебуває
непрацездатна матір, яка потребує
допомоги у зв'язку із віком, сам позивач
працює водієм на Державному
спеціалізованому підприємстві
«Чорнобильський спецкомбінат», який
знаходиться у Київській області і у
зв'язку із цим має додаткові щоденні
витрати на дорогу, а середній заробіток
становить 2000 грн. Тому , виходячи з
наведеного, позивач перебуває у вкрай
скрутному становищі.

Рішенням Овруцького районного суду
Житомирської області від 28 жовтня 2014
року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідачка
ОСОБА_4 просить рішення скасувати в
частині зменшення розміру аліментів на
утримання її сина ОСОБА_6, та ухвалити
нове - про відмову у задоволенні
позовних вимог в цій частині.
Посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи.

Рішення в частині стягнення аліментів
на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_5
не оскаржується.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Частиною 1 статті 192 СК України
передбачено, що розмір аліментів,
визначений за рішенням суду або
домовленістю між батьками, може бути
згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Виходячи із положень ст. 8 ЗУ «Про
охорону дитинства» кожна дитина має
право на рівень життя, достатній для її
фізичного, морального, культурного,
духовного і соціального розвитку.

У Постанові Верховного суду України по
справі №6-143цс13 від 05.02.2014 року
зазначено, що відповідно до ч.1, 2 ст. 27
Конвенції ООН про права дитини від 20
листопада 1989 року, яка ратифікована
Постановою Верховної Ради України № 789
XII (78912) від 27 лютого 1991 року та набула
чинності для України 27 вересня 1991 року,
держава визнає право кожної дитини на
рівень життя, необхідний для
фізичного, розумового, духовного,
морального і соціального розвитку
дитини. Батьки або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 15 травня
2006 року «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
розмір аліментів, визначений судовим
рішенням або за домовленістю між
батьками, суд може змінити за позовом
платника або одержувача аліментів у
зв'язку зі зміною матеріального чи
сімейного стану, погіршення чи
поліпшення здоров'я когось із них.

Значне погіршення матеріального
становища батька може бути підставою
для його вимоги про зменшення розміру
аліментів.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_2 працює. Починаючи із 2007 року по
теперішній час матеріальне становище
його тільки покращилося, про що
свідчать копії довідок про доходи із
місць роботи (а.с. 43, 44, 10). Доводи про те,
що на його утриманні перебуває матір
ОСОБА_7 є безпідставними, оскільки вона
одержує пенсію за віком у сумі 1304, 26 грн.
(а.с. 9), а довідка Великочернігівської
сільської ради Овруцького району не є
доказом того, що матір позивача
потребує додаткового утримання. Таким
чином, ОСОБА_7 здатна самостійно себе
забезпечити, не потребуючи сторонньої
допомоги.

Крім того, позивач посилається на те, що
він працює водієм пожежного автомобіля
ЗІЛ-131 на Державному спеціалізованому
підприємстві «Чорнобильський
спецкомбінат», який знаходиться у
Київській області і у зв'язку із цим має
додаткові щоденні витрати на дорогу.
Дану обставину суд не може брати до
уваги, оскільки в матеріалах справи
відсутні докази. А відповідно до ст. 60
ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Позивач є працездатним і доказів про
неможливість додаткового
працевлаштування не надав.

Сам факт виникнення заборгованості по
сплаті аліментів також не підтверджує
зміну матеріального стану позивача.

Виходячи із наведеного, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для зменшення розміру
аліментів.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку щодо зменшення
розміру аліментів на утримання ОСОБА_6.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 308,
313, 314, 315, 324, 325 ЦПК України, колегія
суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити.

Рішення Овруцького районного суду
Житомирської області в частині
зменшення розміру аліментів, що
стягуються рішенням Овруцького
районного суду Житомирської області
від 14.04.2014 року із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
мешканця АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_4, на
утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з ?
частини заробітку (доходу) до 1/6 частини
заробітку (доходу) щомісячно, але не
менше ? неоподаткованого мінімуму
доходів громадян, починаючи з 08.07.2014
року і до ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто до
досягнення ОСОБА_6 повноліття,
скасувати, та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову в цій
частині.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
Судді: