У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного
О.В., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
за касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Надра» на заочне рішення
Солонянського районного суду
Дніпропетровської області від 6 лютого
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17 червня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк «Надра»
(далі - ПАТ КБ «Надра») звернулося до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 26 серпня 2008 року згідно з
кредитним договором ОСОБА_3 надано
кредит у розмірі 94 645 доларів 91 цент США
зі сплатою за користування кредитом 14,59
% річних на суму залишку заборгованості
на строк до 12 серпня 2028 року. Взяті на
себе зобов'язання відповідач не
виконав, у зв'язку з чим станом на 12
липня 2013 року виникла заборгованість
за кредитним договором у розмірі 3 228 146
грн 10 коп., яку позивач просив стягнути
з ОСОБА_3

Заочним рішенням Солонянського
районного суду Дніпропетровської
області від 6 лютого 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17 червня
2014 року, позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«Надра» заборгованість за кредитним
договором від 26 серпня 2008 року в
розмірі 2 112 710 грн 59 коп. У решті позову
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Надра»
просить оскаржувані судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального й
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про задоволення позову в
повному обсязі.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову ПАТ КБ «Надра», суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що згідно зі ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
оскільки ОСОБА_3 свої зобов'язання за
кредитним договором не виконав, це є
підставою для стягнення з нього
грошових коштів за цим договором. Разом
з тим суд прийшов до висновку про
необхідність зменшення розміру
нарахованої пені на підставі ч. 3 ст. 551
ЦК України.

Проте погодитись із таким висновком
суду не можна, оскільки суд дійшов його
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам судові рішення не
відповідають; суди не встановили
фактичні обставини, що мають значення
для правильного вирішення справи, при
цьому порушили норми як
процесуального, так і матеріального
права.

Судами встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 26
серпня 2008 року між сторонами укладено
кредитний договір, за умовами якого
банк надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 94 645
доларів 91 цент США зі сплатою за
користування кредитом 14,59 % річних на
суму залишку заборгованості на строк
до 12 серпня 2028 року. Взяті на себе
зобов'язання відповідач не виконав, у
зв'язку з чим станом на 12 липня 2013 року
виникла заборгованість за кредитним
договором у розмірі 3 228 146 грн 10 коп.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 551 ЦК
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Разом з тим у п. 27 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
судам роз'яснено, що положення ч. 3 ст. 551
ЦК України про зменшення розміру
неустойки може бути застосовано судом
лише за заявою відповідача до
відсотків, які нараховуються як
неустойка, і не може бути застосовано
до сум, які нараховуються згідно з ч. 2
ст. 625 ЦК України, які мають іншу правову
природу.

Істотними обставинами в розумінні ч. 3
ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема,
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу (наприклад,
відсутність негативних наслідків для
позивача через прострочення виконання
зобов'язання).

Проте у матеріалах справи відсутня
заява ОСОБА_4 про зменшення розміру
неустойки. Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України
суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи, розчинює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки. Проте суд не
роз'яснив відповідачеві його право на
подання заяви про зменшення неустойки
та доведення цих обставин.

У порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК
України суди на вищезазначені
положення закону та обставини справи
уваги не звернули, належної оцінки їм
не дали та через неправильне
застосування норм матеріального права
ухвалили помилкове рішення в частині
стягнення неустойки, не навівши жодних
істотних обставин і відповідних
мотивів.

За таких обставин ухвалені у справі
судові рішення не можуть вважатись
законними й обґрунтованими, тому
відповідно до ст. 338 ЦПК України вони
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Надра» задовольнити частково.

Заочне рішення Солонянського
районного суду Дніпропетровської
області від 6 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 17 червня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В.
Закропивний

С.Ф. Хопта

М.Є.
Червинська

В.А.
Черненко