Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року
м. КиївСуддя судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

Гвоздик П.О.,

розглянувши касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 05 березня 2014 року
та рішення апеляційного суду
Харківської області від 29 жовтня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_3 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
ФОП ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 05 березня 2014 року позов
задоволено частково. Розірвано договір
на розробку, монтаж та запуск
гравірувально-фрезерного пристрою №
13-02-12, укладений 13 лютого 2012
року між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 Стягнуто
з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 199 866 грн
31 коп. на відшкодування завданих
збитків і 2 198 грн 66 коп. сплаченого
судового збору, а в решті вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 29 жовтня
2014 року рішення місцевого суду
змінено та стягнуто ФОП ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 180 098 грн 40 коп. на
відшкодування завданих збитків і 1800
грн 98 коп. сплаченого судового збору.

У касаційній скарзі ФОП ОСОБА_2 просить
скасувати судові рішення та ухвалити
нове рішення, яким у позові відмовити,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Розглянувши касаційну скаргу, вважаю,
що підстави для відкриття касаційного
провадження відсутні, виходячи з
наступного.

Частково задовольняючи позов, місцевий
суд, з висновками якого в цій частині
погодився й суд апеляційної інстанції,
встановивши те, що відповідач на більш
ніж 9 місяців прострочив виконання
робіт, обумовлених укладеним між
сторонами договором від 13 лютого 2012
року, дійшов обґрунтованого висновку
про розірвання цього договору та
стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь
позивача компенсації завданих збитків.

Змінюючи рішення місцевого суду в
частині стягнення розміру пені, суд
апеляційної інстанції правильно
виходив із того, що до вимог про
стягнення неустойки застосовується
спеціальна позовна давність строком
один рік.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Із змісту касаційної скарги та
оскаржуваного рішення апеляційного
суду та рішення місцевого суду в
частині, що залишена без змін, не
вбачається порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_2 у відкритті касаційного
провадження в справі за позовом ОСОБА_3
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
про стягнення коштів.

Копію ухвали разом з доданими до
касаційної скарги матеріалами
направити фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_2.

Касаційну скаргу залишити в суді
касаційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

П.О. Гвоздик