Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2014 року м.
Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Демидової С.О.

при секретарі Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
Страхування" про відшкодування шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до
ОСОБА_2, Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування», про відшкодування шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що 07 листопад 2013 року
о 08 год. 30 хв. в районі перехрестя вулиць
Паторжинського та Гоголя у м.
Дніпропетровську, під час перетину
вулиці Паторжинського на пішохідному
переходу, на неї було скоєно наїзд
автомобілем марки «Рено-Логан»,
державний номер НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_2, який порушив правила безпеки
дорожнього руху, не надавши їй переваги
в переході проїзної частини.

Внаслідок ДТП їй заподіяні тілесні
ушкодження у вигляді: закритої
черепно-мозкової травми, струсу
головного мозку, закритого уламкового
перелому голівки та хірургічної шийки
лівого плеча зі зміщенням відламків,
забійної рани лівого колінного
суглобу, синців правої верхньої та
нижньої кінцівки, які за своїм
характером відносяться до середнього
ступеню тяжкості тілесних ушкоджень,
що зумовило тривалий розлад здоров'я,
строком понад 3 тижні (більше як 21 день).
Після ДТП ОСОБА_2 повідомив, що його
цивільно-правова відповідальність
застрахована в ПАТ «СК «АХА
«Страхування» на підставі Полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правові відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АС 4391371 від 23.07.2013р

Відносно ОСОБА_2 було відкрито
кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК
України, яке ухвалою Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
09 грудня 2013 року було закрито у зв'язку
із примиренням сторін. 26 листопада 2013
року між нею та ОСОБА_2 підписано
договір, за умовами якого ОСОБА_2
зобов'язався відшкодувати частину
моральної шкоди, загальний розмір якої
визначений в сумі 32 000,00 грн. При цьому,
домовилися, що дана сума виплачується
понад суми страхового відшкодування,
яка підлягала виплаті ПАТ «СК «АХА
«Страхування», що відповідає вимогам
ст. 1194 ЦК України.

Так, позивачем на лікування було
витрачено 1 391,36 грн. Крім того, вважає,
що внаслідок тимчасової втрати
працездатності нею не отриманий дохід
в сумі 15 742,35 грн. окрім цього позивачу
було спричинену значну моральну шкоду
яку вона оцінює в розмірі 1 356,69 грн.
вказані суми позивач просить стягнути
на її користь зі страхової компанії.

Окрім того позивач просить суд
стягнути з ОСОБА_2. на її користь суму
франшизи в розмірі 1 000 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти
стягнення з нього франшизи в розмірі 1
000 грн.

Представник відповідача - ПАТ «СК «АХА
Страхування» в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення
позовних вимог посилаючись на їх
необґрунтованість та безпідставність.

Вислухавши думку сторін, оцінивши
надані та добуті докази, перевіривши
матеріали справи, суд вважає позовні
вимоги не обґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з ухвали Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
09 грудня 2013 року, яка набрала законної
сили 17 грудня 2013 року /а.с. 7/, 07 листопада
2013 року о 08 год. 30 хв. в районі
перехрестя вулиць Паторжинського та
Гоголя у м. Дніпропетровську, під час
перетину вулиці Паторжинського по
пішохідному переходу, на позивача
ОСОБА_1 скоєно наїзд автомобілем марки
«Рено-Логан», державний номер НОМЕР_1,
під керуванням ОСОБА_2, який порушив
правила безпеки дорожнього руху,
проявив крайню неуважність до
дорожньої обстановки та її змін,
наближаючись до нерегульованого
пішохідного переходу, позначеного
дорожньою розміткою 1.14.1
«Нерегульований пішохідний перехід»
та дорожнім знаком 5.35.1 «Пішохідний
перехід», не надав пішоходу ОСОБА_1
переваги в переході проїзної частини.

Внаслідок ДТП позивачу було заподіяно
тілесні ушкодження у вигляді: закритої
черепно-мозкової травми, струсу
головного мозку, закритого уламкового
перелому голівки та хірургічної шийки
лівого плеча зі зміщенням відламків,
забійної рани лівого колінного
суглобу, синців правої верхньої та
нижньої кінцівки, які за своїм
характером відносяться до середнього
ступеню тяжкості тілесних ушкоджень,
що зумовило тривалий розлад здоров'я,
строком понад 3 тижні (більше як 21 день).

Дії ОСОБА_2 органом досудового слідства
кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, а
саме, порушення правил безпеки
дорожнього руху особою, яка керує
транспортним засобом, що спричинили
потерпілій середньої тяжкості тілесні
ушкодження.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 застрахована ПАТ «СК «АХА
«Страхування», що підтверджується
Полісом обов'язкового страхування
цивільно-правові відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АС 4391371 строком дії з 23 липня
2013 року по 22 липня 2014р. /а.с. 6/, згідно із
яким ліміт відповідальності за шкоду,
заподіяну життю і здоров'ю - 50 000,00 грн.,
франшиза дорівнює 1 000,00 грн.

ПАТ «СК «АХА «Страхування» у своєму
листі від 23 червня 2014 року /а.с. 21/
відмовила позивачу у відшкодуванні
шкоди із посиланням на норми ст.ст. 24, 25,
26 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правове
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», оскільки
ухвалою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 09 грудня 2013 року
кримінальне провадження відносно
ОСОБА_2 закрито у зв'язку із примиренням
з потерпілою. Під час розгляду справи
встановлено, що ОСОБА_2 повністю
відшкодував завдану шкоду та потерпіла
ОСОБА_1 претензій до нього не має.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші мови
договору.

Відповідно ст.ст. 3, 5 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" від 01.07.2004р. № 1961-IV обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників. Об'єктом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності є
майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
відшкодуванням особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, шкоди, заподіяної
життю, здоров'ю, майну потерпілих
внаслідок експлуатації забезпеченого
транспортного засобу. Тобто, виходячи
із суті такого страхування, Закон має
на меті захист не лише прав потерпілих
на відшкодування шкоди, але й захист
інтересів страхувальника - заподіювача
шкоди.

Згідно із п. 23.1. ст. 23 зазначеного Закону
шкодою, заподіяною життю та здоров'ю
потерпілого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, є,
зокрема, шкода, пов'язана з лікуванням
потерпілого; моральна шкода, що полягає
у фізичному болю та стражданнях, яких
потерпілий - фізична особа зазнав у
зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Відповідно до п. 24.1. Закону у зв'язку з
лікуванням потерпілого
відшкодовуються обґрунтовані витрати,
пов'язані з доставкою, розміщенням,
утриманням, діагностикою, лікуванням,
протезуванням та реабілітацією
потерпілого у відповідному закладі
охорони здоров'я, медичним піклуванням,
лікуванням у домашніх умовах та
придбанням лікарських засобів.

Як видно з виписних епікризів, позивач
лікувалася від наслідків аварії з 07
листопада 2013 року по 28 березня 2014 року
/а.с. 9 - 11/. Витрати на лікування
становлять 11 391,36 грн., що
підтверджується касовими чеками аптек
/а.с. 13 - 19/.

З матеріалів справи вбачається, що між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 26 листопада 2013 року
укладено договір, за умовами якого
ОСОБА_2 зобов'язався відшкодувати
частину моральної шкоди, загальний
розмір якої визначений в сумі 32 000,00 грн.
При цьому, домовилися, що дана сума
виплачується понад суми страхового
відшкодування, яка підлягала виплаті
ПАТ «СК «АХА «Страхування».

Суд зазначає, що згідно ст. 58 ЦПК
України належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Разом із тим, як вбачається з ухвали
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 09 грудня 2013 року,
в судовому засіданні прокурор
підтримав клопотання про звільнення
від кримінальної відповідальності
ОСОБА_2 у зв'язку з його примиренням з
потерпілою ОСОБА_1, вказавши при цьому,
що ОСОБА_2 примирився із потерпілою та
відшкодував заподіяні ним збитки.
Потерпіла ОСОБА_1 не заперечувала проти
закриття кримінального провадження
стосовно ОСОБА_2, заявивши у судовому
засіданні, що вона примирилася з
останнім та будь-яких претензій до
нього не має.

ОСОБА_2 звільнено від кримінальної
відповідальності на підставі ст. 46 КК
України, згідно із якою, особа яка
вперше вчинила злочин невеликої
тяжкості, необережний злочин середньої
тяжкості, звільняється від
кримінальної відповідальності, якщо
вона примирилась з потерпілим та
відшкодувала завдані збитки або
усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивачем не доведено зворотне,
зокрема, що ОСОБА_2 не відшкодував їй
збитки. Сама ОСОБА_1 не заперечувала
проти закриття кримінального
провадження стосовно ОСОБА_2, заявивши
про це у судовому засіданні, у зв'язку
із тим, що вона примирилася з останнім
та будь-яких претензій до нього не має.

Враховуючи викладене, суд вважає за
необхідне в задоволенні позовних вимог
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди слід відмовити.

Стосовно позовних вимог про
відшкодування втраченого доходу, суд
зазначає, що відповідно до ст. 25 Закону
у зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності потерпілим
відшкодовуються не отримані доходи за
підтверджений відповідним закладом
охорони здоров'я час втрати
працездатності. Доходи потерпілого
оцінюються в таких розмірах: для
працюючої особи (особи, яка працює за
трудовим договором) - неотримана
середня заробітна плата, обчислена
відповідно до норм законодавства
України про працю.

Позивач, розраховуючи розмір
неотриманої середньої заробітної
плати, вважає, що періодом за який вона
має отримати неотриманий дохід є
кількість днів перебування на
лікуванні.

Проте законом визначено, що за такий
дохід розраховується, виходячи із
підтвердженого закладом охорони
здоров'я часу втрати працездатності.

Позивачем не надано на підтвердження
періоду втрати працездатності
відповідного висновку медичного
закладу, тому суд не приймає
розрахунок, зроблений самостійно
позивачем, виходячи із даних довідка
про розмір заробітної плати на
Дніпропетровському
науково-виробничому комплексі
«Елєктровозстроение» від 28 серпня 2014р.,
як підтвердження суми відшкодування
неотриманого доходу в сумі 15 742,35 грн.

Відповідно до ст.57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд не
знаходить підстав для задоволення
позовних вимог позивача.

Судові витрати розподілити на підставі
ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
Страхування" про відшкодування шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя С.О.
Демидова