Справа №473/3943/14-ц 05.11.2014 05.11.2014 05.11.2014
Провадження №22-ц/784/2919/14
УХВАЛА

Іменем України

05 листопада 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання:
Свіщуком О.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "Приватбанк"

на заочне рішення Вознесенського
міськрайонного суду від 19 вересня 2014
року у справі за його позовом до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2014 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«Приватбанк» (далі - Банк) звернулось
з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором.

Банк зазначав, що 05 серпня 2011 року між
ним ОСОБА_1 був укладений кредитний
договір №PLEMCS9E870097, відповідно до якого
Банк надав останньому на споживчі
потреби та сплату комісії кредитні
кошти в розмірі 18 000 грн. на строк до 04
серпня 2014 року (включно), а відповідач
зобов'язався вчасно повернути кредит
шляхом щомісячного повернення частини
кредитних коштів, а також сплачувати
проценти за користування ним в розмірі
0,01 % на місяць від суми залишку
заборгованості та щомісячну комісію в
розмірі 306 грн.

За умовами цього договору в разі
порушення його умов в частині
своєчасного виконання зобов'язань
відповідач повинен сплатити пеню та
штраф.

Внаслідок невиконання відповідачем
цих зобов'язань утворилась
заборгованість, розмір якої станом на 28
травня 2014 року становив 36 486 грн. 84 коп.,
у тому числі: заборгованість за
кредитом - 7 895 грн. 07 коп., пеня - 26 378 грн.
11 коп., штраф 1213 грн. 66 коп. (500 грн.
фіксована частина і 1713 грн. 66 коп. -
процентна складова).

Посилаючись на наведені обставини,
Банк просив стягнути на його користь
із відповідача 36486 грн. 84 коп.
заборгованості за кредитом.

Заочним рішенням Вознесенського
міськрайонного суду від 19 вересня 2014
року позов Банку задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на
користь Банку заборгованість за
кредитним договором №PLEMCS9E870097 від 05
серпня 2011 року, що утворилася станом на
28 травня 2014 року, а саме прострочену
заборгованість за кредитом в розмірі 7
895 грн. 07 коп., пеню в розмірі 4 000 грн.,
штраф 400 грн., а всього - 12 295 грн. 07 коп.
та 122 грн. витрат по сплаті судового
збору.

В апеляційній скарзі Банк просить
змінити рішення суду першої інстанції
і задовольнити його позов у повному
обсязі, посилаючись на безпідставність
висновку суду щодо зменшення пені та
штрафу.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що вона не підлягає
задоволенню, виходячи із наступних
підстав.

Судом встановлено, що 05 серпня 2011 року
між Банком та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір №PLEMCS9E870097,
відповідно до умов якого Банк надав
останньому на споживчі потреби кредит
в розмірі 18 000 грн. на строк до 04 серпня
2014 року (включно), а відповідач
відповідно до пунктів 3.2.2, 3.2.3, 3.2.4
зобов'язався вчасно повернути кредит
шляхом сплати щомісячних платежів по
основному кредиту, процентів за
користування кредитом в розмірі 0,01 % на
місяць від суми залишку заборгованості
та щомісячної комісію в розмірі 306 грн.

У п.5.1 кредитного договору сторони
визначили, що при порушенні
позичальником будь-якого із
зобов'язань, передбачених заявою про
надання кредиту та пунктами 3.2.2, 3.2.3
Умов та правил, Банк має право
нарахувати, а позичальник
зобов'язується сплатити Банку пеню в
розмірі 1, 25% від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривни за кожний
день прострочення платежу.

Відповідно до п.5.3 Умов та правил при
порушенні позичальником строків
платежів по любому із грошових
зобов'язань, передбачених даним
кредитним договором, він зобов'язаний
сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн.
(фіксована частина) і 5% від суми
заборгованості.

Згідно п.5.5 Умов та правил термін
позовної давності за вимогами про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
пені, штрафів за даним договором
встановлено сторонами тривалістю у
п'ять років.

Згідно розрахунку Банку
заборгованість ОСОБА_1 за кредитом
станом на 28 травня 2014 року складала 36486
грн. 84 коп., в тому числі: заборгованість
за кредитом - 7895 грн. 07 коп.; пеня - 26378
грн. 11 коп.; штраф - 1213 грн. 66 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Конституційний суд в Рішенні у справі
№ 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року за
конституційним зверненням громадянина
ОСОБА_1 зазначив, що положеннями частин
першої, другої статті 18 Закону про
захист прав споживачів встановлено, що
продавець (виконавець, виробник) не
повинен включати у договори із
споживачами умови, які є
несправедливими. Умови договору є
несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності його
наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача. В частинах третій, четвертій
статті 18 Закону про захист прав
споживачів наведено окремі
несправедливі умови договору, перелік
яких не є вичерпним. При цьому пунктом 4
частини першої статті 21 Закону про
захист прав споживачів встановлено, що
для цілей застосування цього захисту
та пов'язаного з ним законодавства про
захист прав споживачів права споживача
вважаються в будь - якому разі
порушеними, якщо порушується принцип
рівності сторін договору, учасником
якого є споживач.

Конституційний Суд України виходив з
того, що вимога про нарахування та
сплату неустойки за договором
споживчого кредиту, яка є явно
завищеною, не відповідає передбаченим
у пункті 6 статті 3, частині третій
статті 509 та частинах першій, другій
статті 627 ЦК засадам справедливості,
добросовісності, розумності як
складовим елементом загального
конституційного принципу верховенства
права. Наявність у кредитора
можливості стягувати із споживача
надмірні грошові суми як неустойку
спотворює її дійсне правове
призначення, оскільки із засобу
розумного стимулювання боржника
виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором.

За наведених обставин суд першої
інстанції, прийшов до обґрунтованого
висновку про те, що оскільки визначений
Банком розмір пені у 26378 грн. 11 коп. та
штрафу у 2213 грн.66 коп. значно перевищує
загальний розмір заборгованості за
кредитом у 7895 грн., який просить
стягнути Банк, то є передбачені ч. 3 ст.
551 ЦК України підстави для зменшення
розміру пені до 4000 грн., а загального
розміру штрафу до 400 грн.

Висновок суду відповідає положенням
ст.3 ЦК України, якою задекларовані
засади справедливості,
добросовісності та розумності
цивільного законодавства, у тому числі
і законодавства, яким врегульовано
договірні відносини, та положенням
частин першої і другої ст. 18, частини
першої ст. 21 Закону України «Про захист
прав споживачів».

Тому доводи апеляційної скарги Банку
про безпідставність застосування
судом першої інстанції до спірних
правовідносин положень ч.3 ст. 551 ЦК
України є помилковим.

За наведених обставин колегія
суддів не вбачає підстав для зміни
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції і задоволення позову Банку в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" відхилити, а заочне
рішення Вознесенського міськрайонного
суду від 19 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але з цього часу на
протязі двадцяти днів може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Судді: