печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого: судді Кирилюк І.В.,при
секретарі:Середницькому Є.В., Руденку
Д.В.,за участю:
позивача:ОСОБА_3,представника
відповідача:не з'явився, третьої
особи:не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
Українська страхова компанія
"Гарант-Авто" за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача
ОСОБА_4 про стягнення суми страхового
відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3)
звернувся до суду з позовом до ПАТ УСК
"Гарант-Авто" (далі - відповідач, ПАТ УСК
"Гарант-Авто") за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача
ОСОБА_4 (далі - третя особа, ОСОБА_4), в
якому просить стягнути з відповідача з
на користь позивача суму страхового
відшкодування за полісом № АЕ 1153280
у розмірі 21 108,00 грн. та судові
витрати.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначає, що 30.11.2013 року сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля "MAN", державний номерний знак
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, та
автомобіля "Mіtsubishi Pajero Pinin", державний
номерний знак НОМЕР_2, яким керував
ОСОБА_3 В результаті
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль "Mіtsubishi Pajero Pinin", державний
номерний знак НОМЕР_2, одержав
механічні пошкодження. Постановою суду
винним у вчинені дорожньо-транспортної
пригоди визнано ОСОБА_4,
цивільно-правова відповідальність
якого була застрахована у ПАТ "УСК
"Гарант-Авто". 15.01.2014 року позивач надав
відповідачу всі необхідні для виплати
страхового відшкодування документи та
сторонами було погоджено розмір
страхового відшкодування в розмірі 21
108,00 грн. Отже, не пізніше 15.04.2014 року
відповідач мав виплатити страхове
відшкодування в розмірі 21 108,00 грн.,
проте, відповідач суму страхового
відшкодування не виплатив.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 03.06.2014 року відкрито
провадження у цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ПАТ УСК "Гарант-Авто,
за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на стороні
відповідача ОСОБА_4 про стягнення суми
страхового відшкодування та справу
призначено до судового розгляду.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 16.09.2014 року цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства Українська
страхова компанія "Гарант-Авто" за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача ОСОБА_4 про
стягнення суми страхового
відшкодування, згідно п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦПК
України, передано за підсудністю до
Печерського районного суду м. Києва.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 24.09.2014 року цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства Українська
страхова компанія "Гарант-Авто" за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача ОСОБА_4 про
стягнення суми страхового
відшкодування прийнято до провадження
та справу призначено до судового
розгляду.

Під час розгляду справи на адресу суду
02.07.2014 року надійшли доповнення до
позовної заяви в яких позивач також
просив стягнути з відповідача на
користь позивача 25 000,00 грн. у
відшкодування моральної шкоди. (а. с.
35-36).

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги з викладених у позовній
заяві підстав та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання 01.12.2014 року не з'явився, про
день, час та місце розгляду справи, в
порядку ч. 3 ст. 191 ЦПК України,
повідомлений належним чином, причини
неявки суду невідомі. В судовому
засіданні 20.10.2014 року представник
відповідача щодо задоволення позову
заперечував.

Третя особа в судове засідання не
з'явилась, про день, час та місце
розгляду справи, в порядку ст.ст. 74, 76
ЦПК України, повідомлена належним
чином, причини неявки суду невідомі.

Вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
та оцінивши письмові докази у справі у
їх сукупності, суд дійшов висновку, що
позов підлягає частковому задоволенню,
враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 30.11.2013 року
сталась дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля "MAN", державний
номерний знак НОМЕР_1, яким керував
ОСОБА_4, та автомобіля "Mіtsubishi Pajero Pinin",
державний номерний знак НОМЕР_2, яким
керував ОСОБА_3, про що свідчить довідка
№ 9310419 про дорожньо-транспортну
пригоду (а. с. 7-8). Внаслідок зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль "Mіtsubishi Pajero Pinin", державний
номерний знак НОМЕР_2, одержав
механічні пошкодження.

Постановою Дарницького районного суду
м. Києва від 27.12.2013 року винним у
вчиненні зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди визнано
ОСОБА_4 (а. с. 11).

Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_4 у вчинені
дорожньо-транспортної пригоди є
встановленою та не підлягає доведенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме, шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Як визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України,
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, шкода, завдана позивачеві
з вини ОСОБА_4 підлягає відшкодуванню
за рахунок останнього.

Разом з тим, цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_4 у період, коли
сталась дорожньо-транспортна пригода,
була застрахована у ПАТ "УСК
"Гарант-Авто".

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Як визначено у ст. 979 ЦК України, за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

04.12.2013 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ "УСК
"Гарант-Авто" із повідомленням
потерпілої особи про
дорожньо-транспортну пригоду (а. с. 4).

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", шкода, заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди майну
потерпілого, - це шкода, пов'язана,
зокрема, з пошкодженням чи фізичним
знищенням транспортного засобу.

Як визначено у ст. 6 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Згідно п. 9.1, п. 9.2 ст. 9 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", страхова сума - це грошова
сума, у межах якої страховик
зобов'язаний здійснити виплату
страхового відшкодування відповідно
до умов договору страхування. Розмір
страхової суми за шкоду, заподіяну
майну потерпілих, становить 50 тисяч
гривень на одного потерпілого. У разі
якщо загальний розмір шкоди за одним
страховим випадком перевищує
п'ятикратну страхову суму,
відшкодування кожному потерпілому
пропорційно зменшується.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Згідно полісу № АЕ1153280 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, страхова сума за
шкоду, заподіяну майну, становить 50
000,00 грн., франшиза - нуль грн.

Таким чином, ПАТ "УСК "Гарант-Авто"
відповідає перед позивачем за
заподіяну ОСОБА_4 шкоду в межах 50 000,00
грн.

Як визначено у ст.. 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

З аналізу викладеного слідує, що
відповідач не відшкодовує всі витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу в повному обсязі,
а лише передбачені законодавством.

Згідно розрахунку вартості збитку
завданого власнику КТЗ № 15533,
складеного 20.01.2014 року ТОВ
"ЄвроАсистанс", яке є суб'єктом
оціночної діяльності, вартість
матеріального збитку, завданого
власнику автомобіля "Mіtsubishi Pajero Pinin",
державний номерний знак НОМЕР_2, в
результаті його пошкодження при ДТП
складає 13 732,07 грн. (а. с. 40-46).

Не погоджуючись із вказаним
розрахунком ОСОБА_3 04.03.2013 року подав
заяву до ПАТ "УСК "Гарант-Авто", в якій
просив переглянути розмір страхового
відшкодування з урахуванням того, що
ліве заднє бокове скло не підлягає
заміні, так як, впаяне в корпус кузова
автомобіля і є його невід'ємною
частиною.

Листом № 7388/3 від 17.11.2014 року ПАТ "УСК
"Гарант-Авто" повідомило позивача, що
розмір страхового відшкодування було
переглянуто та сума доплати складає 1
846,66 грн., в свою чергу сума страхового
відшкодування становить 15 578,73 грн.

Згідно п. 36.1 ст. 36 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", страховик (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), керуючись нормами цього Закону,
приймає вмотивоване рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) або про відмову
у здійсненні страхового відшкодування
(регламентної виплати).

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15
днів з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його.

Таким чином, ПАТ "УСК "Гарант-Авто"
зобов'язано було виплатити суму
страхового відшкодування в розмірі 15
578,73 грн.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Належних та допустимих доказів, в
розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на
підтвердження виплати страхового
відшкодування позивачеві відповідач
не надав.

За таких обставин, позовні вимоги
ОСОБА_3 щодо стягнення з ПАТ "УСК
"Гарант-Авто" суми страхового
відшкодування в розмірі 15 578,73 грн. є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Крім того, позивач також просить
стягнути 25 000,00 грн. у відшкодування
моральної шкоди.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

При цьому, суд зазначає, що відповідно
до загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Зокрема, підлягають
з'ясуванню наступні обставини: чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної шкоди
оцінюється самим потерпілим та
визначається у позовній заяві.

Наявність моральної шкоди доводиться
потерпілим, який в позовній заяві має
зазначити, які моральні страждання та у
зв'язку з чим він поніс і чим
обґрунтовується розмір компенсації.

Позивачем не доведено наявність
моральної шкоди та причино-наслідковий
зв'язок між діями відповідача та
моральною шкодою позивача, отже,
правові підстави для відшкодування
моральної шкоди відсутні.

За таких обставин, позовні вимоги щодо
стягнення з ПАТ "УСК "Гарант-Авто" на
користь ОСОБА_3 моральної шкоди в
розмірі 25 000,00 грн. є необґрунтованими
та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Як визначено у ст.. 79 ЦПК України, судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. Розмір судового збору, порядок
його сплати, повернення і звільнення
від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Так, оскільки позивач звільнений від
сплати судового збору, а суд
задовольняє позов повністю, то з
відповідача в дохід Держави підлягають
стягненню 155,79 грн. у відшкодування
судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
6, 9, 12, 22, 28, 29, 36 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", ст.ст. 979, 1166, 1187, 1188, 1194
Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4,
8, 10, 11, 15, 60, 61, 79, 88, 212-215, 223-228 Цивільного
процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства Українська
страхова компанія "Гарант-Авто" за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача ОСОБА_4 про
стягнення суми страхового
відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства Українська страхова
компанія "Гарант-Авто" на користь
ОСОБА_3 страхове відшкодування в
розмірі 15 578 грн. 73 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства Українська страхова
компанія "Гарант-Авто" в дохід Держави
155 грн. 79 коп. у відшкодування судових
витрат.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
І.В.Кирилюк