Справа № 505/3149/14-ц
Провадження по справі № 2/505/1575/2014 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

"11" серпня 2014 р. Котовський
міськрайсуд Одеської області

в складі: головуючого судді -
Фабіжевського С.А.

при секретарі -
Бондаренко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Котовську
Одеської області справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернувся до суду з позовом,
при цьому наполягала на визнанні за
нею, ОСОБА_1 право приватної власності
на 3/100 частини житлового будинку з
відповідними господарчими будівлями
та спорудами, розташований на
земельній ділянці площею 358 кв.м по
АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Позивачка у судове засідання не
з'явилась, надала заяву, де позов
підтримала у повному обсязі та прохала
про розгляд справи у її відсутності.

Відповідачка у судове засідання не
з'явилась, надала заяву, де позов
визнала у повному обсязі, не
заперечувала проти його задоволення та
прохала про розгляд справи у її
відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1
належить 13/100 частин житлового будинку
з відповідними господарчими будівлями
та спорудами по АДРЕСА_1, однак,
дізнавшись, що відповідачка ОСОБА_2 має
намір продати належні їй 3/100 частин
цього ж житлового будинку з
відповідними господарчими спорудами і
будівлями, вона з метою придбання цієї
частки у вересні 2001 року звернувся до
ОСОБА_2 і, домовившись з нею про ціну та
всі інші істотні умови договору
купівлі-продажу, сплатила 16 вересня 2001
року 530 (п'ятсот тридцять) грн. На
підтвердження правочину ОСОБА_2 надали
ОСОБА_1 розписку за своїми власними
підписом.

З 2001 року та по даний час позивачка
користується вказаним будинком, але,
нотаріально посвідчити укладений між
нею та відповідачкою договір
купівлі-продажу, та переоформити
правовстановлюючі документи на себе,
вона не взмозі з тих підстав, що ОСОБА_2
згодом після передання позивачці всіх
право установчих документів на вказане
нерухоме майно, виїхала за межі м.
Котовська Одеської області до м. Одеси,
жодним чином не зреагувавши на
необхідність у нотаріальному
посвідчені угоди. На даний час
відповідачка по справі всіляко
ухиляється від посвідчення даної
угоди, хоча і інформована про дану
проблему.

3/100 частини житлового будинку з
відповідними господарчими будівлями
та спорудами, розташований на
земельній ділянці площею 358 кв.м по
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на праві
приватної власності відповідно до
рішення Котовського міського суду
Одеської області від 09 травня 1996 року.

Зазначені підстави і змусили позивачку
звернутися до суду, надавши відповідні
докази по справі.

Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України,
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
кодексом. Відповідно до ст. 344 ч. 2 ЦК
України, особа, яка заявляє про
давність володіння, може приєднати до
часу свого володіння увесь час,
протягом якого цим майном володіла
особа, чиїм спадкоємцем
(правонаступником) вона є.

Відповідно до Ухвали колегії суддів
Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 20 лютого 2008
року відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації.

Враховуючи, що відкрите і безперервне
володіння позивачем вищевказаним
майном значно перевищує 10 років, то
позивач має право на визнання за нею
права власності на зазначену вище
нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин
є правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

У відповідності ст. 655 ЦК України,
за договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Виходячи з наведеного та керуючись
ст.ст. 10, 60, 130, 212, 215, 224-226, 256 ЦПК України,
ст.ст. ч. 1 ст. 207, 204, 391, 392, 655, 1223, ЦК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності за набувальною давністю на
3/100 частини житлового будинку з
відповідними господарчими будівлями
та спорудами, розташований на
земельній ділянці площею 358 кв.м по
АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене відповідачем в апеляційному
порядку. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

С у д д я -