Справа № 2/489/3062/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 грудня 2014 року Ленінський
районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1, її
представника ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу.

Позивачка вказує на те, що 9 серпня 2008
року вони з відповідачем зареєстрували
шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню
доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне
життя з відповідачем не склалось через
відсутність взаєморозуміння, різні
погляди на обов'язки подружжя.
Спільного господарства не ведуть,
проживають окремо.

Посилаючись на вказані обставини,
позивачка просила про розірвання їх
шлюбу з відповідачем, а також стягнути
на її користь сплачений нею судовий
збір та 1000 грн. витрат на правову
допомогу. Крім того, просила суд
стягнути з відповідача державне
мито, яке підлягає стягненню при
реєстрації розірвання шлюбу.

В судовому засіданні позивачка та її
представник підтримали заявлені
вимоги, просили позов задовольнити.
Відповідач позов визнав, проти
розірвання шлюбу з позивачкою не
заперечував.

Заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, вивчивши
матеріали справи, судом встановлені
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

9 серпня 2008 року Центральним відділом
реєстрації актів цивільного стану
Миколаївського міського управління
юстиції, актовий запис № 201,
зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1. Після реєстрації шлюбу
прізвище чоловіка - ОСОБА_3, дружини -
ОСОБА_1. Від шлюбу сторони мають
неповнолітню доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя між
сторонами не склалось через
відсутність взаєморозуміння, різні
погляди на обов'язки подружжя.
Спільного господарства не ведуть,
проживають окремо.

На підставі викладеного та у
відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд
приходить до висновку, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам кожного з
них, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно зі ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивачки
підлягає стягненню сплачений при
подачі позову судовий збір у розмірі 243
грн. 60 коп.

Згідно зі ст.. 79 ЦПК України одним з
видів судових витрат є витрати на
правову допомогу.

Закон України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» № 4191-VI від 20 грудня 2011 року
передбачає, що розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, а в адміністративних справах
- суб'єктом владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Статтею 8 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
встановлено у 2014 році мінімальну
заробітну плату у місячному розмірі -
1218 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що 22
жовтня 2014 року між адвокатом ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 укладено договір про надання
правової допомоги.

Адвокат надала позивачці таку
допомогу у вигляді складання позовної
заяви та участі в судовому засіданні
при розгляді даної справи 11 грудня 2014
року.

Згідно квитанції від 22 жовтня 2014 про
сплату коштів за надану правову
допомогу, позивачкою сплачено адвокату
1000 грн.

Враховуючи викладене, та відповідно ст.
85, ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що на
користь позивачки з відповідача
підлягають стягненню витрати на
правову допомогу, які складають 100 грн.,
що відповідає вимогам закону,
принципам розумності та
справедливості.

Що стосується вимог позивачки про
стягнення з відповідача державного
мита за реєстрацію розірвання шлюбу
такі вимоги не підлягають задоволенню,
оскільки Законом України «Про державну
реєстрацію актів цивільного стану»
від 1 липня 2010 року, який набрав
чинності з 27 липня 2010 року, з Декрету
Кабінету Міністрів України від 21 січня
1993 року № 7-93 "Про державне мито"
виключені положення, що передбачали
сплату державного мита за реєстрацію
розірвання шлюбу на підставі рішення
суду.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК
України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання
шлюбу задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1,
який зареєстрований 9 серпня 2008 року
Центральним відділом реєстрації актів
цивільного стану Миколаївського
міського управління юстиції, актовий
запис № 201.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
243 грн. 60 коп. судового збору, 100 грн.
витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з
дня його проголошення .

Суддя
Н.А. Спінчевська