"06" листопада 2014 р.
Справа №642/3832/14ц
Провадження №2/642/1004/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 листопада 2014 р.
Ленінський районний суд м. Харкова

у складі:

головуючого Лазарєва А.В.,

секретаря Клименко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ленінського
районного суду м. Харкова справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_1, товариства з
обмеженою відповідальністю «Колінс»,
3-ї особи: арбітражний керуючий Беліков
Олексій Петрович, відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області, ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

30 квітня 2014 р. до Ленінського
районного суду м. Харкова звернулося
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з позовною
заявою, в якій просило на задоволення
вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
звернути стягнення на нежитлову
будівлю літ. «А-4» по АДРЕСА_1, що
належить ТОВ «Колінс». Визначити
спосіб реалізації вказаної нежитлової
будівлі шляхом надання права її
продажу будь - який особі покупцеві ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» з усіма
правами продавця для укладання
відповідної угоди, крім іншого:
отримання дублікатів
правовстановлюючих документів,
замовлення у відповідних організаціях
технічної документації, подавання заяв
та отримання довідок в будь - яких
установах, необхідних для проведення
реалізації. За рахунок отриманих від
продажу зазначеної нежитлової будівлі
коштів задовольнити вимоги ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» за кредитним
договором №СМ-SMЕ 703/212/2007 від 26.12.2007 р. у
розмірі 5854715,52 гр. та кредитним
договором №СМ-SМЕ 703/184/2008 від 22.05.2008 р. у
розмірі 1011399,62 гр. Встановити початкову
вартість продажу нежитлової будівлі на
рівні 1488000 гр. з правом її зниження в
порядку та на умовах визначених
договором іпотеки. До моменту
реалізації спірної нежитлової будівлі
надати ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
право оперативного управління
будівлею.

У судове засідання з'явилися
представник позивача, представник
ОСОБА_1

/ відповідач - 1/, представник ТОВ
«Колінс» / відповідач - 2/, представник
3-ї особи відділу примусового виконання
рішень управління ДВС ГУЮ у
Харківській області.

3-ї особи: арбітражний
керуючий Беліков О.П. і ОСОБА_3, будучи
належним чином повідомлені про
слухання справи, до суду не з'явилися, у
зв'язку з чим суд, керуючись ст. 169 ЦПК
України, вирішив розглянути справу за
їх відсутністю.

Під час слухання справи
представник позивача позовні вимоги
підтримав і пояснив, що 24 грудня 2012 р.
Комінтернівським райсудом м. Харкова
були видані виконавчі листи по справі
№2-2791/2011 р. щодо стягнення зі ОСОБА_1 на
користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
заборгованості за кредитним договором
№СМ-SМЕ 703/212/2007 від 26 грудня 2007 р. у
розмірі 5854715,52 гр., та заборгованості за
кредитним договором №СМ-SМЕ 703/184/2008 від
22 травня 2008 р. у розмірі 1011399,62 гр..

В ході виконавчого
провадження державним виконавцем було
ухвалено постанову від 16 квітня 2013 р.,
якою арештовано усе майно, що належить
боржнику ОСОБА_1 /відповідач - 1/. 17
червня 2013 р. було описано майно -
нежитлова будівля літ. «А-4» по АДРЕСА_1,
яка належить відповідачу - 1.

Зазначена нерухомість є предметом
договору іпотеки, де іпотекодержателем
являється позивач. Договір іпотеки
укладений з відповідачем-1 в
забезпечення виконання зобов'язань за
вищезазначеними договорами кредиту.

В подальшому нежитлова
будівля літ «А-4» по АДРЕСА_1 була
оцінена і передана до торгівельної
організації для реалізації у процедурі
виконавчого провадження.

Проте, як стало відомо з витягу
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 05 березня 2014 р.,
право власності на зазначену нежитлову
будівлю було перереєстровано на іншу
особу - ТОВ «Колінс» на підставі
свідоцтва про право власності від 23
грудня 2013 р..

Як з»ясувалось реалізація
відбулася в процедурі банкрутства на
підставі постанови господарського
суду Харківської області від 30 вересня
2013 р., якою визнано банкрутом ФОП
ОСОБА_1.

Погоджень на реалізацію цієї
будівлі позивачем, як
іпотекодержателем, не надавалося та
коштів від реалізованого майна
отримано не було.

Постановою Харківського
апеляційного господарського суду від 23
січня 2014 р. була скасована постанова
господарського суду Харківської
області від 30 вересня 2013 р., якою ФОП
ОСОБА_1 був визнаний банкрутом.

Отже позивач не отримав
задоволення своїх вимог за рахунок
іпотечного майна, а ні в процедурі
банкрутства, яка на цей час була
припинена, а ні у процесі виконавчого
провадження.

Позивач вважає, що ТОВ
«Колінс», до якого перейшло право
власності на предмет іпотеки на
підставі ст. 23 Закону України «Про
іпотеку», набуло статус іпотекодавця, а
тому просить звернути стягнення на
нежитлову будівлю літ. «А-4» по АДРЕСА_1
в м. Харкові, що належить ТОВ «Колінс».

Під час слухання справи
представник ТОВ «Колінс» / відповідач-2/
проти задоволення позову заперечував,
посилаючись на те, що спірна нежитлова
будівля була реалізована з торгів в
ході процедури банкрутства громадянці
ОСОБА_3, а вже потім ТОВ «Колінс»
придбало цю будівлю у ОСОБА_3. Виходячи
з того, що відповідач-2 являється
добросовісним набувачем, на нього не
може бути покладено статус
іпотекодавця у відповідності до ст. 23
Закону України «Про іпотеку».

Представник відповідача-1 і
представник 3-ї особи ВДВС проти
задоволення позову також заперечували,
посилаючись на відсутність будь - яких
даних про заборону стосовно спірної
будівлі у реєстрі в той час, коли
відповідач-2 придбав у ОСОБА_3 нежитлову
будівлю.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що у задоволенні позову
необхідно відмовити з наступних
підстав.

26 грудня 2007 р. між позивачем і
відповідачем-1 був укладений кредитний
договір, згідно якого позивач надав
відповідачу кредитні кошти в сумі 1340000
гр..

В цей же день, 26 грудня 2007 р.,
між позивачем і відповідачем був
укладений договір іпотеки №РМ - SМЕ
703/212/2007, за яким відповідач-1 в
забезпечення кредитного договору
надав позивачу в іпотеку належну йому
нежитлову будівлю літ. «А-4» загальною
площею 952,2 кв. м, оцінену сторонами на
суму 5579593,50 гр., за адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності до ст. 6 даного
договору іпотеки, за рахунок предмета
іпотеки іпотекодержатель може
задовольнити всі боргові зобов'язання
відповідача-1 /а. с. 13 оборот - 16/.

26 грудня 2007 р. дане обтяження
було внесено до Єдиного реєстру
заборон відчуження об»єктів
нерухомого майна.

22 травня 2008 р. між позивачем і
відповідачем-1 був укладений ще один
кредитний договір, за яким в іпотеку
відповідач-1 передав позивачу
зазначену вище нежитлову будівлю літ.
«А-1».

22 травня 2008 р. відомості про це
обтяження були внесені до Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна.

. 24 грудня 2012 р. Комінтернівським
районним судом м. Харкова були видані
виконавчі листи по справі №2-2791/2011 року
щодо стягнення з відповідача-1 на
користь позивача заборгованості за
кредитним договором №СМ-SМЕ 703/212/2007 від
26 грудня 2007 р. в сумі 5854715,52 гр. та
заборгованості за кредитним договором
№СМ-SМЕ 703/184/2008 від 25 травня 2008 р. в сумі
1011399,62 гр. / а. с. 4, 5/.

16 квітня 2013 р. відділом
примусового виконання рішень
Управління ДВС ГУЮ у Харківській
області була винесена постанова про
арешт майна відповідача-1 та оголошення
заборони на його відчуження у межах
суми боргу 6440187,07 гр. і внесена до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно / а. с. 6 оборот - 7/.

17 червня 2013 р. ст. державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби ГУЮ у Харківській
області проведено опис і арешт
належного ОСОБА_1 майна - нежитлової
будівлі літ. «А-4» загальною площею 952
кв. м. по АДРЕСА_1 в м. Харкові / а. с. 7, 8/.

30 вересня 2013 р. постановою
господарського суду Харківської
області у справі №9/3359/13 було визнано
фізичну особу - підприємця ОСОБА_1
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру. Визначено, що з дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання ФО-П банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури,
зокрема: скасовується арешт,
накладений на майно боржника,
визнаного банкрутом, чи інші обмеження
щодо розпорядження майном такого
боржника, заборонено накладання нових
арештів або інших обмежень щодо
розпорядження майном банкрутом; -
втрачає силу державна реєстрація
фізичної особи як приватного
підприємця, а також анулюються видані
йому ліцензії на здійснення окремих
видів підприємницької діяльності.

11 грудня 2013 р. до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
були внесені відомості про припинення
іпотеки на підставі постанови
Господарського суду Харківської
області від 30 вересня 2013 р. про визнання
відповідача-1 банкрутом.

13 грудня 2013 р. після зняття
арешту на майно боржника ОСОБА_1 ОСОБА_3
при проведенні товарною біржею
«Ресурс - Інформ» відкритих торгів у
формі аукціону придбала у приватну
власність належну ОСОБА_1 нежитлову
будівлю літ. «А-4» за адресою: АДРЕСА_1. /
а. с. 88/.

23 грудня 2013 р. вказану
нежитлову будівлю придбало у приватну
власність ТОВ «Колінс» / а. с. 86/.

23 грудня 2013 р. до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
були внесені відомості про нового
власника нежитлової будівлі літ. «А-4»
по АДРЕСА_1 в м. Харкові - ТОВ «Колінс» /
свідоцтво про право власності видано 23
грудня 2013 року/.

23 січня 2014 р. постановою
Харківського апеляційного
господарського суду за апеляційними
скаргами ОСОБА_5 і ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» була скасована постанова
господарського суду Харківської
області від 30 вересня 2013 р. про визнання
ФО-П ОСОБА_1 банкрутом. Провадження у
справі припинено / а. с. 9/.

В обгрунтування заявлених
вимог позивач послався на вимоги ст..ст.
23, 33 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст.. 33 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріусу або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Статтею 23 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що у разі
переходу права власності / права
господарського відання/ на предмет
іпотеки від іпотекодавця до іншої
особи, у тому числі в порядку
спадкування чи правонаступництва,
іпотека є дійсною для набувача
відповідного нерухомого майна, навіть
в тому випадку, якщо до його відома не
доведена інформація про обтяження
майна іпотекою. Особа, до якої перейшло
право власності на предмет іпотеки,
набуває статус іпотекодавця і має всі
його права і несе всі його обов»язки за
іпотечним договором у тому обсязі і на
тих умовах, що існували до набуття ним
права власності на предмет іпотеки.

Відповідачі в обґрунтування
своїх заперечень послалися на Закон
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

При вирішенні спору суд
керується Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
станом на вересень - грудень 2013 року.

Згідно ст.1 цього Закону
ліквідація - припинення діяльності
суб'єкта підприємницької діяльності,
визнаного господарським судом
банкрутом, з метою здійснення заходів
щодо задоволення визнаних судом вимог
кредиторів шляхом продажу його майна.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону,
усі види майнових активів / майно та
майнові права/ банкрута, які належать
йому на праві власності або повного
господарського відання на дату
відкриття ліквідаційної процедури та
виявлені в ході ліквідаційної
процедури, включаються до складу
ліквідаційної маси.

У відповідності до ч.1 ст.23
зазначеного Закону, з дня прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури
скасовується арешт, накладений на
майно боржника, визнаного банкрутом, чи
інші обмеження щодо розпорядження
майном банкрута не допускається.

У роз'ясненнях, що містяться в
Постанові Пленуму Верховного суду
України від 18 грудня 2009 року №15 «Про
судову практику в справах про
банкрутство» зазначено, що Закон
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» містить
спеціальні норми, які мають пріоритет у
застосуванні при розгляді справ про
банкрутство щодо інших законодавчих
актів України.

Таким чином у даному випадку
Закон України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» має пріоритет
перед Законом України «Про іпотеку»
після визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури.
Невиконання постанови суду стосовно
банкрутства про скасування арештів
обтяжень та обмежень, наявність
арештів та заборон проведення
ліквідаційної процедури є неможливим.

Відповідності до ч. 2 ст. 388 ЦК
України майно не може бути витребувано
від добросовісного набувача, якщо воно
було продано у порядку, встановленому
для виконання судових рішень.

Згідно свідоцтва про право
власності / індексний номер: 15205413 від 23
грудня

2013 р./ об'єкт нерухомого майна,
нежитлова будівля літ. «А-4» по АДРЕСА_1
належить на праві власності ТОВ
«Колінс», тобто відповідачу-2.

Дане свідоцтво, а також
свідоцтво від 13 грудня 2013 р. про перехід
права власності на вказану спірну
нежитлову будівлю внаслідок
проведення відкритих торгів до ОСОБА_3
на теперішній час не оскаржені, та
недійсними не визнані.

Виходячи з викладеного, суд
вважає, що відповідач-2 являється
добросовісним набувачем спірного
нерухомого майна, на дане майно не може
бути звернене стягнення як на предмет
іпотеки, а тому відмовляє у
задоволенні позову.

Керуючись ст.. ст.. 212 - 215 ЦПК
України, ст.388 ч.2 ЦК України, ст.. ст.. 1, 23
ч.1,

26 ч.1 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», ст.. ст.. 23, 33
Закону України «Про іпотеку», суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову
товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Ленінський районний суд м. Харкова
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь в
розгляді справи, але не були присутніми
під час проголошення судового рішення,
можуть оскаржити рішення в
апеляційному порядку протягом 10 днів з
дня отримання його копії.

Суддя
А.В.Лазарєв