АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Левенця Б.Б.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 02 вересня 2010 року у справі за
позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах
малолітнього ОСОБА_3, до ОСОБА_4, Відділу
реєстрації актів цивільного стану
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві, треті особи: ОСОБА_5,
Святошинське районне управління
юстиції у м. Києві, про встановлення
факту батьківства, внесення змін у
свідоцтво про народження та визнання
права власності на частину спадкового
майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа №2-131-1/10 № апеляційного
провадження: 22-ц/796/14560/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Мазур
І.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Гаращенко Д.Р.09 квітня 2009
року ОСОБА_2, яка діє в інтересах
малолітнього ОСОБА_3, звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4, Відділу
реєстрації актів цивільного стану
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві, у якому просила
встановити факт батьківства ОСОБА_8 у
відношенні до дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та внести відповідні
зміни до актового запису, а саме щодо
відомостей про батька і присвоїти
дитині прізвище "ОСОБА_3" та визнати за
малолітнім ОСОБА_3 право власності на 1/3
частину спадкового майна після смерті
його батька ОСОБА_8

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 2004
року знаходилася у фактичних шлюбних
відносинах з ОСОБА_8, який ІНФОРМАЦІЯ_3
раптово помер. Ще до смерті ОСОБА_8 вона
дізналася про свою вагітність, а
ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народився син ОСОБА_3.
Народження дитини зареєстровано
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Святошинського районного
управління юстиції м. Києва, про що
зроблено актовий запис № 3378.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 02 вересня 2010 року,
залишеним без змін ухвалою колегії
суддів Апеляційного суду м. Києва від 28
жовтня 2010 року, позов ОСОБА_2, яка діє в
інтересах малолітнього ОСОБА_3, було
задоволено, встановлено факт
батьківства ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
відношенні до дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис №3378 від
11.11.2008 р.), зобов'язано Відділ реєстрації
актів цивільного стану Святошинського
районного управління юстиції у м. Києві
внести в актовий запис про народження
дитини відомості про її батька та
присвоїти дитині прізвище «ОСОБА_3»,
визнано за малолітнім ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/3
частину спадкового майна, що
залишилося після смерті його батька
ОСОБА_8

Рішенням колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 лютого 2011 року рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 02 вересня 2010 року та ухвалу колегії
суддів Апеляційного суду м. Києва від 28
жовтня 2010 року в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_2, яка діє в
інтересах ОСОБА_3, про визнання права
власності на спадщину скасовано, у
задоволенні позову ОСОБА_2, яка діє в
інтересах ОСОБА_3, в цій частині
відмовлено.

03 листопада 2014 року ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу на вказане рішення, у
якій, посилаючись на неповне з'ясування
обставин у справі, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
недоведеність обставин, які суд вважав
встановленими, просила його скасувати
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_2, яка діє в
інтересах малолітнього ОСОБА_3 В
обґрунтування заявлених вимог апелянт
вказала, що вона не є особою, яка бере
участь у справі, однак суд першої
інстанції вирішив питання про її права
і обов'язки. Апелянт вказала, що суд
першої інстанції не взяв до уваги ту
обставину, що із заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_4
звернулася також і вона як дружина
покійного. Також апелянт зазначила, що
шлюб між нею та ОСОБА_8 припинився
внаслідок смерті останнього, а не
шляхом його розірвання у судовому
порядку. На думку апелянта, рішення
суду про встановлення факту
батьківства ґрунтується суто на
припущеннях, що спростовуються
обставинами госпіталізації ОСОБА_4 з
місця його постійного проживання. На
думку апелянта, встановлення
батьківства відбувалося у незаконний
спосіб, оскільки повторний розтин тіла
покійного ОСОБА_4 здійснювався без
згоди його дружини і сина, кримінальна
справа на той час порушена не була, а
лист прокурора Оболонської
прокуратури Щасного А.В. не є підставою
про проведення повторного розтину
тіла.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, за
довіреністю - ОСОБА_11 апеляційну скаргу
просила відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася,
була належним чином повідомлена про
день, час та місце апеляційного
розгляду, подала клопотання, у якому
просила відкласти розгляд справи у
зв'язку з тим, що Прокуратурою м. Києва
здійснюються слідчі дії, результати
яких вплинуть на встановлення
біологічного батьківства. Колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу за відсутності апелянта,
оскільки вказані нею обставини не є
поважною причиною неявки у судове
засідання.

Інші особи, які беруть участь у справі,
у судове засідання не з'явилися, були
належним чином повідомлені про день,
час та місце апеляційного розгляду,
тому розгляд справи за апеляційною
скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України проведено за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення представника позивача,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що ОСОБА_8 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 (том І а.с.10).

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1. В
свідоцтві про народження дитини
батьком дитини вказано ОСОБА_8 за
вказівкою матері, а матір'ю - ОСОБА_2

Згідно висновку №348 від 30.10.2009 року
відділення судово-медичної генетичної
і ідентифікації вірогідність
підтвердження біологічного
батьківства ОСОБА_8 по відношенню до
ОСОБА_3 складає не менше 99,999999%. Отже,
біологічне батьківство ОСОБА_8 по
відношенню до ОСОБА_3 практично
доведено (том І а.с. 153).

В судовому засіданні судово-медичний
експерт ОСОБА_13 свій висновок
підтвердила.

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 19 травня 2008
року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1
розірвано (том І а.с.91). Ухвалою
Шевченківського районного суду м.
Києва від 24 квітня 2009 року заяву ОСОБА_1
про перегляд вказаного заочного
рішення залишено без задоволення (том І
а.с.102).

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 підтвердили ту
обставину, що ОСОБА_2 перебувала з
ОСОБА_8 у фактичних шлюбних відносинах
і що вона від нього чекала дитину, яку
народила після його смерті. ОСОБА_8 мав
намір укласти з ОСОБА_2 шлюб після
розірвання шлюбу з ОСОБА_1

Задовольняючи позов в частині
встановлення факту батьківства суд
першої інстанції керувався ч. 2 ст. 128, ч.
1 ст. 130 СК України та правильно виходив
з того, що біологічне батьківство
ОСОБА_8 щодо ОСОБА_3 підтверджується
висновком судово-медичної експертизи
від 30 жовтня 2009 року № 348.

Відхиляючи посилання апелянта на те, що
рішення суду про встановлення факту
батьківства ґрунтується суто на
припущеннях, що спростовуються
обставинами госпіталізації ОСОБА_4 з
місця його постійного проживання,
колегія суддів виходить з того, що
біологічне батьківство ОСОБА_8 щодо
ОСОБА_3 підтверджується висновком
судово-медичної експертизи від 30
жовтня 2009 року № 348. Госпіталізація
ОСОБА_4 з місця постійного проживання
на законність і обґрунтованість
висновків суду першої інстанції в цій
частині не впливає, оскільки не
виключає встановлену судом обставину
походження ОСОБА_3 від ОСОБА_8

Також колегія суддів не приймає до
уваги посилання апелянта на те, що
встановлення батьківства відбувалося
у незаконний спосіб, оскільки згідно з
матеріалами справи розтин трупа
ОСОБА_8, 1955 року народження, був
проведений за клопотанням в.о.
прокурора Оболонського району м. Києва
Щасного А.В. у зв'язку розглядом
прокуратурою заяви ОСОБА_17

Інші доводи апеляційної скарги колегія
суддів до уваги не приймає, оскільки
ухвалою колегії суддів Апеляційного
суду м. Києва від 11 грудня 2014 року
апеляційне провадження за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 02 вересня 2010 року в частині
визнання права власності на спадкове
майно було закрито.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 02 вересня 2010 року в частині
встановлення факту батьківства -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді