Справа № 2/331/339/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2014 року
місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд
м.Запоріжжя в складі :

головуючого - судді
Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі -
Постарнак М.М.,

за участю
представників :

позивача -
ОСОБА_1,

відповідача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Запоріжжі
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ :

В грудні 2013 р. ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Запорізької міської
ради про визнання права власності на
квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за заповітом після смерті спадкодавця
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
ОСОБА_5, якій на праві власності
належала кв. АДРЕСА_1.

17.04.2013 р. ОСОБА_5 склала заповіт на
його ім»я, тому спадкування після її
смерті повинно проводитися за
заповітом.

Відповідно до інформаційної
довідки зі спадкового реєстру йому
стало відомо про те, що приватним
нотаріусом ОСОБА_6 було заведено
спадкову справу після смерті ОСОБА_5,
дані про особу, яка подала заяву про
прийняття спадщини йому повідомлено не
було.

У встановлений ст. 1270 ЦК України
строк він звернувся до приватного
нотаріуса ОСОБА_6 з заявою про
прийняття спадщини.

Проте, свідоцтво про право на
спадщину за заповітом він не отримав
через відсутність у нього
правовстановлюючих документів на
спадкове майно, які були вилучені з
квартири спадкодавця кимось із її
знайомих.

З цих підстав він вимушений
звернутися до суду з позовом про
визнання за ним права власності на
квартиру в порядку спадкування за
заповітом.

Ухвалою судді Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 11 січня
2014 року до участі в цій справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору ,
залучений онук спадкодавця ОСОБА_5 -
ОСОБА_4 ( в особі його повноважного
представника ОСОБА_2) ( а.с. 51-52).

Ухвалою Жовтневого районного
суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2014 року у
цій справі замінено первісного
відповідача - Запорізьку міську раду на
належного - ОСОБА_4 ( а.с. 70-71).

Не погоджуючись з позовом, до
початку розгляду справи по суті,
відповідач ОСОБА_4 в особі представника
ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_3, Запорізької міської
ради про визнання недійсним заповіту,
складеного від імені померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, посвідченого
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_7
17.04.2013 р. за реєстровим номером 1748, за
яким ОСОБА_5 все належне їй майно
заповідала ОСОБА_3

Ухвалою судді Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 17
лютого 2014 року зустрічний позов ОСОБА_4
в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Запорізької міської ради про визнання
недійсним заповіту об»єднаний в одне
провадження з первісним позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про визнання права власності
в порядку спадкування за заповітом (
а.с. 88-89).

31 березня 2014 р. ОСОБА_4 звернувся
до суду із уточненим зустрічним
позовом, із якого вбачається, що
позивач за зустрічним позовом, не
змінюючи предмету та підстав позову, з
кола осіб - учасників процесу виключив
Запорізьку міську раду, якій раніше
надавав статус співвідповідача по
справі ( а.с. 119-121).

В процесі розгляду справи
представник позивача за зустрічним
позовом - ОСОБА_2 звернувся до суду із
заявою про залишення зустрічного
позову свого довірителя без розгляду (
т.2, а.с. 2).

Ухвалою Жовтневого районного
суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2014 року
зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
визнання заповіту недійсним, залишений
без розгляду. Продовжено розгляд
справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом.

В суді представник позивача
позовну вимогу підтримала, просила суд
її задовольнити, додатково зазначивши,
що під час свого життя померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 була членом ЖБК № 4
« Моторобудівного заводу» та отримала
ордер на зайняття кооперативної
квартири АДРЕСА_1, а отже вона була
власницею зазначеного житла, яким під
час свого життя розпорядилася шляхом
оформлення заповіту на ім »я ОСОБА_3

Представник відповідача в суді
проти позову заперечував, просив в
його задоволенні відмовити з тих
підстав, що позивачем не надано суду
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що померла ОСОБА_5
була законною та єдиною власницею
квартири АДРЕСА_1.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, перевіривши їх
матеріалами справи, приходить до
наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 17 квітня 2013
року від імені ОСОБА_5, яка проживала та
була постійно зареєстрована в АДРЕСА_1,
було складено заповіт, посвідчений
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
за реєстровим номером 1748, за яким
ОСОБА_5 все належне їй майно заповідала
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.42 (зв.)-43).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла ( т.1,
а.с. 37 (зв.)

17 жовтня 2013 року ОСОБА_3 звернувся
до приватного нотаріуса Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_6 з
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину за заповітом на квартиру
АДРЕСА_1 після померлої ОСОБА_5 ( т.1,
а.с.46).

Постановою приватного нотаріуса
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 від 02 грудня 2013 року у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом на зазначене житло
відмовлено у зв»язку із неподанням на
нього правовстановлюючих документів (
т.1, а.с. 49).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов»язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин 1,2 ст. 1236 ЦК
України заповідач має право охопити
заповітом права та обов»язки, які йому
належать на момент складення заповіту,
а також ті права та обов»язки, які
можуть йому належати у майбутньому ;
заповідач має право скласти заповіт
щодо усієї спадщини або її частини.

В даному випадку, спадкодавець
ОСОБА_5 заповідала ОСОБА_3 все своє
майно, що буде належати їй на день її
смерті, де б воно не знаходилось і з
чого б воно не складалось, а також все
те, на що вона за законом буде мати
право.

Позивач вважає, що до складу
спадщини, яка відкрилася після смерті
ОСОБА_5, входить кв.АДРЕСА_1, в якій
спадкодавець мешкала і була
зареєстрована.

Згідно інформаційної довідки №
15926082 від 10.01.2014 відомості щодо права
власності на зазначене нерухоме майно
у Державному реєстрі речових прав
відсутні ( т.1, а.с.25).

Тобто, на день смерті ОСОБА_5 право
власності на кв.АДРЕСА_1 за нею у
встановленому законом порядку
зареєстровано не було.

В суді представник позивача
пояснила, що ОСОБА_5 була членом ЖБК № 4
« Моторобудівного заводу» ;
отримала ордер на зайняття
двокімнатної кооперативної квартири
АДРЕСА_1 ; пайові внески на спірну
квартиру сплатила у повному обсязі .

А тому, у відповідності до вимог
ст. 15 Закону України « Про власність»,
ч.3 ст. 384 ЦК України набула права
власності на спірне жиле приміщення.

На підтвердження своїх доводів в
якості доказів представник позивача
надала суду наступні документи.

Відповідно до ордеру № 1 на жиле
приміщення, виданого на підставі
рішення виконавчого комітету
Запорізької міської ради депутатів
трудящих від 18.11.1974 р., квартира АДРЕСА_1
видавалася на родину ОСОБА_5 з 3-х
чоловік ( вона, чоловік та син) ( т.1, а.с.
226)

Згідно довідки голови ЖБК-4 «
Моторобудівного заводу» від 22.04.2014 р. «
… на час заселення в квартиру за
адресою : АДРЕСА_1 ОСОБА_5 та її сина
ОСОБА_8 ( 1958 рік народження несплачена
суда в розмірі 740 руб. 90 коп. ( від общої
суми 3277 руб.83 коп.) на час заселення
квітень 1974 рік була сплачена : сином
ОСОБА_8 разом з матір»ю ОСОБА_5 у квітні
1980 року» ( т.1, а.с.133).

Згідно довідки голови ЖБК-4 «
Моторобудівного заводу» від 26.08.2014 р. «
… залишок непогашеної ссуди на 01.04.1974
р., є 740 руб.90 коп. була виплачена ОСОБА_5,
а с 1976 р. і сином ОСОБА_8» ( а.с. 231).

Згідно відповіді начальника
Жовтневого РВ у м. Запоріжжі УДМС
України в Запорізькій області № 23.10-1234
від 05.09.2004 р. за адресою : АДРЕСА_1 з 23.02.2002
р. і по день підготовки відповіді
зареєстровані ОСОБА_5, 1936 р.н. та ОСОБА_8,
1958 р.н. ( т.1, а.с.221).

ОСОБА_8 - син ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ст. 15 Закону України
« Про власність», член житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу або
товариства, який повністю вніс свій
пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж,
іншу будівлю або приміщення, надані
йому в користування, набуває права
власності на це майно.

Випадки, коли пай було внесено
цілком, слід вважати пов»язаними з
фактичним набуттям права власності на
житло, яке формально не закріплене
право власності. Реєстрація свідоцтва
і довідка з житлово - будівельного
кооперативу про повну виплату пайового
внеску є достатніми
правовстановлюючими документами для
видачі свідоцтва про право на спадщину
або визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом в судовому
порядку.

Відповідно до ст. 384 ЦК України, у
разі викупу квартири член
житлово-будівельного (житлового)
кооперативу стає її власником.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Аналогічним чином питання обов»язків
доказування і подання доказів регулює
ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Із змісту вказаної норми права
вбачається, що відомості про факти, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи, повинні
бути одержані із зазначених у законі
джерел і передбаченими у законі
способами.

Згідно з ч.1 ст. 179 цього ж Кодексу
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обгрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи і підлягають встановленню при
ухваленні судового рішення.

Під час розгляду цієї справи
стороною позивача не надано тієї
сукупності належних та допустимих
доказів по справі, які б переконливо
свідчили або про викуп одноособово
ОСОБА_5 спірної квартири або про повне
внесення нею одноособово пайового
внеску за спірну квартиру, що, в свою
чергу, виключає можливість дійти
висновку про наявність підстав для
задоволення позову.

Надані стороною позивача в якості
доказів по справі довідки голови ЖБК -4
Моторобудівного заводу від 22.04.2014 р. та
від 28.08.2014 р. за своїм змістом
суперечать одна одній, не містять
зрозумілої, конкретної інформації, а
отже не можуть бути прийняті судом як
допустимі докази по справі. Стороною
позивача під час розгляду справи
вказані протиріччя не усунені;
будь-яких намагань їх усунути шляхом
звернення до суду з відповідними
клопотаннями, не вживалося.

Відсутність факту набуття ОСОБА_5
права власності на квартиру виключає
можливість визнання права власності на
це майно за ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 10, 11, 212, 214, 215 ЦПК
України, ч.3 ст. 384 ЦК України, ст. 15
Закону України « Про власність», ст. 19-1
Закону України « Про кооперацію», суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом,
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя :
Н.Г.Скользнєва

12.12.2014