Дата документу 06.05.2014
Справа № 320/961/14-ц
Мелітопольський міськрайонний суд
в складі головуючого судді
при секретарі Панченко
розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності,
ОСОБА_1 звернулась до Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області з позовом до ОСОБА_2 про
визнання права власності.
Позов обґрунтовує тим, що позивач
26.07.1987 року уклала шлюб з ОСОБА_2. У 1998
році позивач разом з відповідачем
переїхали до м. Мелітополь.
Під час проживання у шлюбі у позивача з
відповідачем народилися діти: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
13.03.2002 року разом з відповідачем був
придбаний житловий будинок для
спільного проживання. Зазначений
будинок розташований у АДРЕСА_1.
Однак, у травні 2002 року сім'я розпалася,
ОСОБА_2 зібрав свої речи та виїхав у
невідомому напрямку. Оскільки діти
залишились з позивачем, обов'язки
виховання до догляду за дітьми ОСОБА_2
виконувати відмовився, позивач та
відповідач домовились, що будинок
залишається позивачу.
Більше ОСОБА_2 позивачка не бачила та
жодних відомостей про нього не має.
Надалі, позивачка звернулася до суду з
позовом про розірвання шлюбу та 27.02.2005
року шлюб було розірвано, відповідно до
актового запису № 126, про що було видано
свідоцтво про розірвання шлюбу.
Увесь час, з того моменту як ОСОБА_2
пішов, та стосунки між позивачем
припинилися (травень 2002 року) позивачка
самостійно та відповідально володіла
будинком у якому проживає. Так
позивачка особисто, зі своїх коштів
оплачують рахунки за утримання
будинку, робить поточний ремонт та
Вказані обставини також можуть бути
підтверджені як документально так і
Позивач просить визнати за ОСОБА_1, у
порядку набувальної давності, право
власності на житловий будинок, що
знаходиться по адресі: АДРЕСА_1.
В судове засідання позивачка не
з'явилася, однак надала письмове
клопотання про розгляд справи за її
відсутності, на позовних вимогах
наполягає та просить їх задовольнити в
повному обсязі, проти винесення
заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час і дату судового
засідання були повідомлені належним
чином, заяви про відкладення розгляду
справи та про розгляд справи за їх
відсутністю від них не надходило. Через
неявку відповідачів у судове засідання
з невідомих причин, на підставі заяви
представника позивача, у відповідності
зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за
необхідне ухвалити по справі заочне
рішення.

Суд дослідив та проаналізував зібрані
по справі докази і матеріали та дійшов
висновку, що позов слід задовольнити
частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 317 ЦК України
власникові належить право володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження його майна.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ч. 2 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Відповідно до ст.. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Також ч. 4 ст. 344 ЦК України встановлено,
що право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно,
транспортні засоби, цінні папери
набуваються за рішенням суду.

Судом встановлено, що позивачка уклала
шлюб з відповідачем 26.07.1987 року /а.с.6/

У 1998 році позивач разом з відповідачем
переїхали до м. Мелітополь.

Під час проживання у шлюбі у позивача з
відповідачем народилися діти: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.7-8/

13.03.2002 року разом з відповідачем був
придбаний житловий будинок для
спільного проживання. Зазначений
будинок розташований у АДРЕСА_1. /а.с.9/

Однак, у травні 2002 року сім'я розпалася,
ОСОБА_2 зібрав свої речи та виїхав у
невідомому напрямку. Оскільки діти
залишились з позивачем, обов'язки
виховання до догляду за дітьми ОСОБА_2
виконувати відмовився, позивач та
відповідач домовились, що будинок
залишається позивачу.

Більше ОСОБА_2 позивачка не бачила та
жодних відомостей про нього не має.

Надалі, позивачка звернулася до суду з
позовом про розірвання шлюбу та 27.02.2005
року шлюб було розірвано, відповідно до
актового запису № 126, про що було видано
свідоцтво про розірвання шлюбу. /а.с.12/

Увесь час, з того моменту як ОСОБА_2
пішов, та стосунки між позивачем
припинилися (травень 2002 року) позивачка
самостійно та відповідально володіла
будинком у якому проживає. Так
позивачка особисто, зі своїх коштів
оплачують рахунки за утримання
будинку, робить поточний ремонт та
доглядає за ним.

Таким чином, суд вважає, що позов ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання права власності
в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 3, 118-120, 210, 214, 215, 218 ЦПК
України, ст. ст. 16, 317, 319, 321, 328, 344, 391 ЦК
України.

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності -
задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, у порядку
набувальної давності, право власності
на житловий будинок, що знаходиться по
адресі: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
по письмовій заяві відповідача, яка
може бути подана до Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області протягом 10 днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду
О.В. Редько