У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової
Т.Л., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник
А.С.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
«Дніпропетровська фірма «Мрія» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, сектора
громадянства і реєстрації фізичних
осіб Жовтневого районного відділення
Дніпропетровського міського
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області про
визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням,
виселення та зняття з реєстрації, за
касаційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дніпропетровська фірма «Мрія» на
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18 лютого 2014 року,
ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 9 квітня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Дніпропетровська
фірма «Мрія» (далі - ТОВ
«Дніпропетровська фірма «Мрія»)
звернулось до суду з указаним позовом,
просило виселити відповідачів з
гуртожитку по АДРЕСА_2 без надання
іншого жилого приміщення та
зобов'язати сектор громадянства і
реєстрації фізичних осіб Жовтневого
районного відділення
Дніпропетровського міського
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області зняти
відповідачів з реєстраційного обліку
за зазначеною адресою.

Позовні вимоги мотивувало тим, що
відповідачі займають кімнати № №
НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 у
вказаному гуртожитку, який знаходиться
на обслуговуванні та балансі
товариства. Спеціальний ордер на
вселення у гуртожиток відповідачам не
видавався, договір найму жилого
приміщення з ними не укладався, у
трудових відносинах із товариством
вони не перебувають, але зареєстровані
за місцем проживання. Крім того, ОСОБА_3
належить квартира АДРЕСА_1. Позивач не
може забезпечити житлом працівників,
які перебувають з ним у трудових
відносинах.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18 лютого 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 9 квітня 2014 року, в позові
відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ
«Дніпропетровська фірма «Мрія»
просить скасувати судові рішення у
справі, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що гуртожиток по
АДРЕСА_2 знаходиться на обслуговуванні
та балансі ТОВ «Дніпропетровська фірма
«Мрія». Відповідачі у цьому гуртожитку
займають кімнати № № НОМЕР_1, НОМЕР_2,
НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5.

За змістом ст. 128 ЖК Української РСР
жила площа в гуртожитку надається за
спільним рішенням адміністрації
підприємства, установи, організації чи
органу кооперативної або іншої
громадської організації та
відповідного профспілкового комітету.

Згідно із ст. 129 ЖК Української РСР на
підставі рішення про надання жилої
площі в гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер,
який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

ОСОБА_5 проживає у гуртожитку разом з
сином ОСОБА_6 У 1996 році вона повторно
отримала ордер на жилу площу у
гуртожитку на підставі рішення
адміністрації і профспілкового
комітету підприємства від 16 лютого 1996
року.

Рішенням адміністрації та
профспілкового комітету підприємства
від 24 березня 1995 року ОСОБА_7 було
видано ордер на жилу площу у
гуртожитку.

Рішенням адміністрації та
профспілкового комітету підприємства
від 27 листопада 2003 року ОСОБА_8 було
видано ордер на жилу площу у
гуртожитку.

ОСОБА_4 проживає у гуртожитку на
підставі ордера на жилу площу у
гуртожитку від 16 липня 2003 року,
виданого його сестрі ОСОБА_9 для
проживання з братом.

ОСОБА_3 проживає у гуртожитку на
підставі ордера на жилу площу у
гуртожитку № 274 від 21 грудня 2004 року.

Апеляційним судом встановлено, що
відповідачі на законних підставах
проживають у гуртожитку.Рішенням
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 19 грудня 2011 року
було задоволено позов ОСОБА_5 та
зобов'язано ТОВ «Дніпропетровська
фірма «Мрія» розрахувати економічно
обґрунтовані витрати на утримання
цього гуртожитку та прибудинкової
території, спонукати товариство до
укладення із ОСОБА_5 договору про
надання житлово-комунальних послуг на
умовах, визначених відповідно до
типового договору.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, дійшов
висновку, що відповідачі на законних
підставах проживають у спірних
кімнатах гуртожитку; посилання
позивача на те, що ордер на вселення у
гуртожиток відповідачам не видавався є
необґрунтованим, оскільки у матеріалах
справи є копії ордерів на жилу площу у
гуртожитку, видані відповідачам.

Апеляційний суд також дійшов висновку,
що з урахуванням положень ч. 1 ст. 19
Закону України «Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків» доводи позивача про
відсутність трудових відносин
товариства з відповідачами не є
підставою для виселення останніх із
гуртожитку.

Згідно із ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР
ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше, як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 132 ЖК
Української РСР сезонні, тимчасові
працівники і особи, що працювали за
строковим трудовим договором, які
припинили роботу, а також особи, що
вчились у навчальних закладах і вибули
з них, підлягають виселенню без надання
іншого жилого приміщення з гуртожитку,
який їм було надано у зв'язку з роботою
чи навчанням. Інших працівників
підприємств, установ, організацій, які
поселились в гуртожитку в зв'язку з
роботою, може бути виселено без надання
іншого жилого приміщення в разі
звільнення за власним бажанням без
поважних причин, за порушення трудової
дисципліни, або вчинення злочину. Осіб,
які припинили роботу з інших підстав.
Ніж ті, що зазначені в частині другій
цієї статті, а також осіб, перелічених у
статті 125 цього Кодексу, може бути
виселено лише з наданням їм іншого
жилого приміщення.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України «Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків» забороняється
виселення, переселення та відселення
мешканців гуртожитків, на яких
поширюється дія цього Закону, без
попереднього надання їм (їх сім'ям)
іншого житла, придатного для
постійного проживання людей, крім
випадків, передбачених частиною другою
цієї статті.

Висновки судів про відсутність підстав
для виселення відповідачів
відповідають встановленим обставинам
справи та вимогам ст. 132 ЖК Української
РСР та ст. 19 Закону України «Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканці гуртожитків».

Відповідно до ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги про те, що
відповідачі не мають трудових відносин
із товариством, договір про оренду
(найм) жилого приміщення з ними не
укладався, тому їх необхідно визнати
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням і виселити, є
необґрунтованими, оскільки
відповідачі були поселені у гуртожиток
на підставі ордерів та проживають у
ньому, що не було спростовано
позивачем.

Посилання ТОВ «Дніпропетровська фірма
«Мрія» у касаційній скарзі на те, що
наявні у матеріалах справи ордери
видані відповідачам для проживання в
іншому гуртожитку спростовуються
матеріалами справи (а.с. 95, 99, 102, 105, 196).

Доводи касаційної скарги про те, що
ОСОБА_3 на праві власності належить
квартира, тому вона безпідставно
займає кімнату у гуртожитку є
необґрунтованим і така обставина не
може бути підставою для її виселення із
урахуванням підстав позову.

Оскільки рішення суду першої інстанції
та ухвала апеляційного суду
відповідають обставинам справи,
ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для їх скасування не
встановлено, вказані судові рішення
необхідно залишити без змін відповідно
до ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дніпропетровська фірма «Мрія»
відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18 лютого 2014 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 9 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

В.О. Кузнєцов

Судді:

Т.Л. Ізмайлова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник