Провадження № 2/161/4785/14
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
ОБЛАСТІР І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А
08 грудня 2014 року Луцький міськрайонний
суд Волинської області
в складі: головуючого
судді Пушкарчук В.П.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
в с т а н о в и в :
03 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу, вказуючи на те, що вони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
15 березня 2013 року. Від шлюбу
неповнолітніх дітей не мають.
Позивач зазначає, що спільне життя з
відповідачем протягом останніх років
не склалось. На даний час шлюбних
стосунків не підтримують. Шлюб існує
формально. Просив шлюб розірвати.
В судове засідання позивач ОСОБА_1
подав заяву про розгляд справи у його
відсутності, просив шлюб розірвати,
термін на примирення не надавати.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2
не з'явилася. Суд прийшов до висновку
про можливість розгляду справи у
відсутності відповідача, оскільки у
справі є достатньо доказів про права і
обов'язки сторін. За погодженням
позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Розгляд справи здійснювався за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197
Дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позов
підставний і підлягає до задоволення.
Відповідно до ст. 110 СК України позов
про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.
Статтею 112 СК України встановлено, що
суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя. Суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження щлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15
березня 2013 року відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Реєстраційної служби Луцького
міського управління юстиції, актовий
запис № 236 (а.с. 3).

Від шлюбу дітей не мають.

Встановлено, що сторони тривалий час не
підтримують шлюбних відносин, не мають
спільного сімейного бюджету, не ведуть
спільно господарство, кожен з них живе
своїм окремим життям, позивач
наполягав на розірванні шлюбу, тому
збереження даного шлюбу неможливе.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» встановлено,
що проголошена Конституцією України
охорона сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей. Із цією метою
суди повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін.

Згідно ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінккгта
чоловіка до шлюбу не допускається.

Частини 3, 4 ст. 56 СК України вказують,
що кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини. Примушування до
припинення шлюбних відносин,
примушування до їх збереження, в тому
числі примушування до статевого
зв'язку за допомогою фізичного або
психічного насильства, є порушенням
права дружини, чоловіка на свободу та
особисту недоторканність і може мати
наслідки, встановлені законом.

Враховуючи особливий характер
сімейних відносин та їх об'єктивну
недоступність для оточуючих,
наполягання позивача на розірванні
шлюбу, суд приходить до висновку, що
сім'я ОСОБА_2 розпалася, а збереження
сім'ї є неможливим.

Виходячи з викладеного, давши оцінку
обставинам справи, суд приходить до
висновку, що позов слід задовольнити та
шлюб між сторонами розірвати.

На стягненні судових витрат позивач не
наполягає.

На підставі ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст. 110, 112
Сімейного кодексу України , керуючись
ст.ст.10, 11, 58, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між громадянами ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем м. Харкова
Харківської області, та ОСОБА_2
(дошлюбне прізвище ОСОБА_2),
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою м. Луцька
Волинської області, зареєстрований 15
березня 2013 року відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Реєстраційної служби Луцького
міського управління юстиції, актовий
запис № 236, - розірвати.

Заочне рішення може бути переглянуте
Луцьким міськрайонним судом за
письмовою заявою ОСОБА_2, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 (десяти) днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
В.П.
Пушкарчук