У х в а л а

іменем україни

10 грудня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Леванчука А.О.,Маляренка А.В.,Юровської
Г.В.,розглянувши в попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
зобов'язання не чинити перешкод у
користуванні нежитловим приміщенням
та зобов'язання звільнити нежитлове
приміщення шляхом виселення, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Жовтневого районного суд м. Маріуполя
Донецької області від 24 квітня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 05 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зазначеним позовом, в
обґрунтування якого вказав, що на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 10 грудня 2012 року
та на підставі акта про проведення
прилюдних торгів про реалізацію
арештованого нерухомого майна, що було
предметом іпотеки, затвердженого
Жовтневим відділом державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції від 04
грудня 2012 року йому належать нежитлові
вбудовані приміщення 21-22, розташовані
за адресою: АДРЕСА_1. Право власності на
вищевказане нерухоме майно
зареєстровано у державному реєстрі
прав на нерухоме майно 14 грудня 2012 року,
реєстраційний № 22401688. Однак, було
встановлено, що вищевказані нежитлові
приміщення зайняті колишнім власником
ОСОБА_5, який здає ці приміщення за
договором оренди ОСОБА_6 та отримує
орендну плату. Неодноразові звернення
до відповідачів з проханням звільнити
вищевказані нежитлові приміщення та не
чинити перешкоди у їх користуванні не
дали бажаного результату, у зв'язку з
чим він був змушений звернутися до суду
.

Рішенням Жовтневого районного суд м.
Маріуполя Донецької області від 24
квітня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 05 серпня 2014 року, позов
задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не чинити
перешкод ОСОБА_4 / користуванні
нежитловими вбудованими приміщеннями
21-22, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звільнити
нежитлові вбудовані приміщення 21-22,
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, шляхом
виселення.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову, обґрунтовуючи свої
доводи порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й апеляційний суд,
дослідивши докази у справі й давши їм
належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК
України, а також, врахувавши обставини
справи, обґрунтовано виходив з
доведеності позову та наявності
передбачених ст. ст. 316, 391, 770 ЦК України
підстав для задоволення позову,
оскільки, як встановив суд, ОСОБА_4
набув право власності на спірне
приміщення у грудні 2012 року за
наслідками прилюдних торгів, тому
зайняття ОСОБА_6 та ОСОБА_5 спірного
приміщення, порушує права ОСОБА_4, що
мають бути поновленні зобов'язанням
відповідачів звільнити ці приміщення
шляхом виселення з них. Крім того, суди
обґрунтовано не застосували до спірних
правовідносин ст. 770 ЦК України,
оскільки ОСОБА_6 договір оренди суду не
надала.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд
касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суд м.
Маріуполя Донецької області від 24
квітня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 05 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.О. Леванчук А.В. Маляренко Г.В.
Юровська