Справа № 364/1189/14 Головуючий у І
інстанції Ткаченко О.В.Провадження №
22-ц/780/6573/14 Доповідач у 2
інстанції Верланов С.М.Категорія 58
УХВАЛА

Іменем України

08 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С.,
Березовенко Р.В.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Володарського районного
суду Київської області від 14 жовтня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої внаслідок
залиття та пошкодження квартири,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що вона є співвласником квартири
АДРЕСА_1. Відповідач винаймав квартиру
№ 15 у вказаному будинку та під час
проведення у ній ремонту неодноразово
затоплював належну їй квартиру,
внаслідок чого на стінах осипалася
штукатурка та з'явився грибок.
Зазначала, що з метою визначення
завданих збитків вона звернулася до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Володарський ВКБ»,
яке розробило кошторис на поточний
ремонт її квартири, який становить 20 371
грн. Посилаючись на вказані обставини,
позивач просила стягнути з відповідача
на свою користь матеріальну шкоду у
розмірі 20 371 грн. та моральну шкоду у
розмірі 5 000 грн.

Рішенням Володарського районного суду
Київської області від 14 жовтня 2014 року
в позові ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
неправильне застосування судом норм
матеріального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, вивчивши матеріали справи
та перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові,
суд першої інстанції виходив із
відсутності вини відповідача у залитті
належної позивачу квартири.

Такі висновки суду є правильними,
оскільки вони ґрунтуються на
матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної особи або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст.1166
ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода завдана фізичній або
юридичній особі неправомірним
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Таким чином цивільне законодавство в
деліктних зобов'язаннях передбачає
презумпцію вини; якщо в процесі
розгляду справи зазначена презумпція
не спростована, то вона є юридичною
підставою для висновку про наявність
вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням
визначених цивільним процесуальним
законом принципів змагальності й
диспозитивності цивільного процесу
саме на відповідача покладено
обов'язок доведення відсутності вини в
завданні шкоди, а позивач доказує
наявність шкоди та її розмір.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею
61 цього Кодексу.

Як роз'яснено у пункті 2 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 27
березня 1992 року № 6 «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди»,
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, суди повинні мати на увазі, що
шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи. Для наявності деліктної
відповідальності необхідна наявність
складу правопорушення: а) наявність
шкоди, б) протиправна поведінка
заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок
між шкодою та поведінкою заподіювача,
г) вина.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
ОСОБА_2 є співвласником квартири
АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_3 був
власником квартири АДРЕСА_3, яку він
продав відповідно до договору
купівлі-продажу від 09 листопада 2012
року.

Обґрунтовуючи вимоги позову про
пошкодження її квартири відповідачем
внаслідок її залиття, позивач надала
суду: копію дефектного акту на поточний
ремонт квартири АДРЕСА_1, який
незатверджений (а.с. 13-14); копію
локального кошторису № 2-1-1 на поточний
ремонт вказаної квартири (а.с. 15-19), а
також копію відомості ресурсів до
зазначеного локального кошторису (а.с.
20-21).

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку, що у вказаних
вище документах відсутні дані про вину
ОСОБА_3 у залитті квартири позивача. Не
містить таких даних також лист
директора КП «Володарка» від 21 січня 2013
року (а.с.40), на який посилається позивач
на підтвердження вини відповідача у
залитті її квартири.

Згідно з п. 2.3.6 Правил утримання жилих
будинків та прибуткової території,
затверджених наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17 травня 2005 року № 76 та відповідно до
додатку до листа Мінжитлкомунгоспу від
29 серпня 2008 року № 20-8-18 факт залиття
квартири та його наслідків фіксується
актом комісійного обстеження квартири
за участю представників організації (
підприємства), яка відповідно до
укладеної угоди є виконавцем послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій,
представників організації
(підприємства), яка у відповідності до
укладеної угоди обслуговує внутрішньо
будинкові системи опалення та
водопостачання, представника власника
будинку, будинкового комітету,
затвердженого начальником організації
(підприємства), яка відповідно до
укладеної угоди надає послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій. Присутність
зацікавлених осіб від потерпілої
сторони та з боку винної є обов'язковою.
В акті повинно бути відображено
зокрема: характер залиття та його
причини, завдана матеріальна шкода
(обсяги необхідного ремонту приміщень,
перелік пошкоджених внаслідок залиття
речей та їх орієнтовна вартість) та
висновок комісії щодо встановлення
вини особи, що вчинила залиття.

Однак такого акту комісійного
обстеження квартири позивач суду не
надала.

Отже, встановивши вказані обставини та,
виходячи з положень ст.60 ЦПК України,
згідно з якою кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність вини
відповідача у залитті належної
позивачу квартири.

Оскільки позивач, пов'язувала завдання
їй моральної шкоди із пошкодженням
належної їй квартири, а суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив в
позові про стягнення матеріальної
шкоди, то відсутні також і підстави для
стягнення моральної шкоди.

Таким чином рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
передбачених законом підстав для його
скасування при апеляційному розгляді
не встановлено.

Доводи апеляційної скарги фактично
зводяться до переоцінки доказів та не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, вірно
послався на закон, що регулює спірні
правовідносини, дійшов правильного
висновку про відмову у позові і ухвалив
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Володарського районного суду
Київської області від 14 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді