№621/3165/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

16 грудня 2014 року
м. Зміїв

Зміївський районний суд
Харківської області в складі:

головуючого судді - Вельможної І.В.,

за участю: секретаря
судового засідання - Зубенко Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до
Комсомольської селищної ради
Зміївського району Харківської
області про встановлення факту, що має
юридичне значення та визнання права
власності в порядку спадкування за
законом,

в с т а н о в и в:

06 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовною заявою до
Комсомольської селищної ради
Зміївського району Харківської
області про встановлення факту
проживання разом зі спадкодавцею
ОСОБА_2 на час відкриття спадщини та
визнання за нею права власності на
спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала,
що ІНФОРМАЦІЯ_3 в сел. Комсомольське,
померла її мати - ОСОБА_2 Після її смерті
відкрилась спадщина у виді квартири
АДРЕСА_1, яка належала померлій на
підставі свідоцтва про право
власності, виданого Дослідним
електромонтажним заводом 08 жовтня 1996
року та свідоцтва про право на спадщину
за законом, посвідченого Зміївською
державною нотаріальною конторою 03
вересня 2002 року, р-р №2-822,
зареєстрованого в КП «Зміївське БТІ» 03
вересня 2002 року на р-р №10-918.

З метою прийняття спадщини, що
відкрилась після смерті матері, вона
звернулась до приватного нотаріуса
Зміївського районного нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_3 за
консультацією та листом від 03
листопада 2014 року їй було повідомлено
про необхідність надати документи, що
підтверджують фат прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_4, оскільки було
пропущено строк, встановлений для
звернення з заявою про прийняття
спадщини.

Позивач зазначила, що вважала, що
прийняла спадщину після померлої
матері, оскільки є єдиною спадкоємицею
першої черги за законом та постійно
проживала з нею до часу смерті з огляду
на те, що її мати тяжко хворіла та
потребувала стороннього догляду.

Просила задовольнити її позов у
повному обсязі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
наполягала на задоволенні позову у
повному обсязі з підстав, викладених у
ньому та зазначила, що є єдиною
спадкоємицею на майно, що залишилося
після смерті матері, після розірвання
шлюбу зі своїм чоловіком вона
переїхала та постійно мешкала з
матір'ю без реєстрації за адресою
АДРЕСА_1, здійснюючи за нею догляд,
оскільки мати хворіла на онкологічну
хворобу. Будучі необізнаною з нормами
діючого законодавства, що регулюють
спадкові правовідносини та вважаючи,
що прийняла спадщину після смерті
матері, оскільки постійно проживала з
нею, пропустила встановлений законом
строк для прийняття спадщини. Просила
встановити факт її проживання з матір'ю
на час її смерті та визнати за нею право
власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом.

Представник Комсомольської селищної
ради Зміївського району Харківської
області у судове засідання не з'явився,
подали заяву про розгляд справи за їх
відсутності, не заперечували проти
задоволення позову.

Суд, оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, дійшов до
наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2, що
підтверджується копією Свідоцтва про
смерть, серія 1-ВЛ №429160, виданого
виконавчим комітетом Комсомольської
селищної ради Зміївського району
Харківської області, актовий запис №47.
(а.с.8)

Факт родинного зв'язку між позивачем
ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_2,
підтверджується копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1 та копією
рішення Зміївського районного суду від
03.11.2010 року, яким було розірвано шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ( а.с.13,15)

У відповідності до довідки КП
«Зміївське БТІ», згідно архівних
матеріалів, квартира АДРЕСА_1 належала
в цілому ОСОБА_2 на підставі свідоцтва
про право власності, виданого
Дослідним електромонтажним заводом 08
жовтня 1996 року та свідоцтва про право
на спадщину за законом, посвідченого
Зміївською державною нотаріальною
конторою 03 вересня 2002 року, р-р №2-822,
зареєстрованого в КП «Зміївське БТІ» 03
вересня 2002 року на р-р №10-918. ( а.с.9)

Відповідно до ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно до акту від 13.10.2014 року,
складеного депутатом Комсомольською
селищної ради за участю свідків, ОСОБА_1
проживала за адресою АДРЕСА_1 разом зі
своєю матір'ю ОСОБА_2 та здійснювала за
нею догляд до часу її смерті. На даний
час ОСОБА_1 проживає за вказаною
адресою, окрім неї у квартирі ніхто не
мешкає. (а.с.10)

Довідкою за №626 від 16 жовтня 2014 року
підтверджується факт незадовільного
стану здоров'я ОСОБА_2 та визначено про
те, що вона постійно потребувала
стороннього догляду. ( а.с.11)

Відповідно до довідки Зміївської
державної нотаріальної контори №1763/01-16
від 26 листопада 2011 року, після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 ніхто зі
спадкоємців з заявами про прийняття чи
відмову від спадщини не звертався. (
а.с.26)

Допитана у судовому засіданні у якості
свідка ОСОБА_6, показала суду про те, що
ОСОБА_1 проживала зі своєю нині
померлою матір'ю ОСОБА_2 у квартирі
АДРЕСА_1, здійснювала за нею догляд,
надавала необхідну допомогу. Крім того
зазначила, що інших спадкоємців
померла не мала, її чоловік та батьки
померли, а ОСОБА_1 є єдиною донькою.

У суду не має підстав ставити під
сумнів дані повідомлені свідком,
відомості про її заінтересованість в
результатах розгляду справи відсутні,
її показання в повному обсязі
узгоджуються з іншими доказами
зібраними у справі.

Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд
розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у
судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

З сукупного аналізу зібраних у справі
доказів, суд дійшов висновку, що факт
проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 не
викликає сумніву, а тому позовні вимоги
в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги про визнання права
власності на спадкове майно - квартиру
АДРЕСА_1, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для її задоволення
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про
нотаріат" свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством.

Свідоцтво про право на спадщину
видається нотаріусом на підставі
письмової заяви спадкоємців після
закінчення шести місяців з дня
відкриття спадщини, а у випадках,
передбачених ч. 2 ст. 1270, ст. 1276 ЦК, - не
раніше зазначених у цих статтях
строків. Свідоцтво про право на
спадщину видається спадкоємцям, що
прийняли спадщину, тобто тим, які
постійно проживали разом зі
спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу
про прийняття спадщини (п. 3 листа
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування»).

Відповідно до абзацу 2-3 п. 23 Постанови
пленуму Верховного Суду України від
30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у
справах про спадкування», свідоцтво
про право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Відповідно до п. 3.1 Роз'яснень, що
містяться у листі Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» визнання права власності
на спадкове майно в судовому порядку є
винятковим способом захисту, що має
застосовуватися, якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку, в тому
числі й у випадку визначення судом за
позовом спадкоємця додаткового строку
для прийняття спадщини. Право
власності спадкоємця на спадкове майно
підлягає захисту в судовому порядку
шляхом його визнання у разі, якщо таке
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності (ст. 392 ЦК).

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1, є
єдиною спадкоємицею першої черги за
законом після смерті матері ОСОБА_2,
проживала разом з спадкодавицею на час
її смерті, а тому є такою, що прийняла
спадщину, відповідно наявні умови для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, суд приймає рішення про
часткове задоволення позовних вимог,
що відповідає засадам законності,
розумності та справедливості та
забезпечую реалізацію прав позивача.

Керуючись ст. ст. 1216, 1218, 1225,1269,1258, 1264,1270
ЦК України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30 травня
2008 року «Про судову практику у справах
про спадкування»,ст. ст. 3,10, 11, 60, 209, 212, 214,
215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комсомольської
селищної ради Зміївського району
Харківської області про встановлення
факту, що має юридичне значення та
визнання права власності в порядку
спадкування за законом - задовольнити
частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір'ю ОСОБА_2,
померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 на час відкриття
спадщини за адресою АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Зміївський районний суд Харківської
області шляхом подання апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: