Справа № 367/5147/14-ц Головуючий у І
інстанції Чернов Д.Є.Провадження №
22-ц/780/6819/14 Доповідач у 2
інстанції КулішенкоКатегорія 1
УХВАЛА

Іменем України

17 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Лащенка В.Д., Кашперської Т.Ц.,

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали цивільної справи
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 17 жовтня 2014 року
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя
особа: Друга київська державна
нотаріальна контора про встановлення
факту прийняття спадщини та визнання
права власності на спадкове майно в
порядку спадкування за законом та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: Друга київська державна
нотаріальна контора про встановлення
факту прийняття спадщини та визнання
права власності на спадкове майно в
порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа:
Друга київська державна нотаріальна
контора про встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права
власності на спадкове майно в порядку
спадкування за законом. Посилалась на
те, що вона є рідною сестрою ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його
смерті відкрилась спадщина на 1/8
частину будинку АДРЕСА_1. Заповіту на
випадок смерті брат не залишив,
спадкоємці першої черги за законом
відсутні. ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 є
спадкоємцями другої черги. Вважає, що
починаючи з 1994 року та на момент смерті
спадкодавця і до цього часу вона
постійно проживає у АДРЕСА_1.

Вказувала, що у визначений законом
строк до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини вона не
зверталась.

Просила встановити факт прийняття нею
спадщини у вигляді 1/8 частини будинку
АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за нею право
власності на 1/8 частину будинку АДРЕСА_1
в порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_1 подала до суду зустрічну
позовну заяву, в якій просила
встановити факт прийняття нею спадщини
у вигляді 1/8 частини будинку АДРЕСА_1
після смерті ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за нею право
власності на 1/8 частину будинку АДРЕСА_1
в порядку спадкування за законом.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 17 жовтня 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено факт прийняття ОСОБА_2
спадщини у вигляді 1/8 частини будинку
АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/8
частину житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1
в порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в сумі 243,60 грн.

В задоволенні зустрічної позовної
заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ОСОБА_1 звернулась з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким її позов задовольнити, а в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, що були
досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є рідними сестрами
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
його смерті відкрилась спадщина на 1/8
частину будинку АДРЕСА_1, що належала
спадкодавцю на підставі рішення
народного суду м. Ірпінь Київської
області від 26.12.1975 року (а.с.11-12).
Заповіту на випадок смерті ОСОБА_3 не
залишив. Спадкоємці першої черги за
законом відсутні. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є
спадкоємцями другої черги. У
визначений законом строк до
нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не
звертались. Встановлено, що ОСОБА_2
зверталася до Другої київської
державної нотаріальної контори із
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину за законом після смерті
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, однак
державним нотаріусом їй було
відмовлено у видачі такого свідоцтва з
підстав відсутності документів, які
підтверджують фактичне прийняття
спадщини та відсутності рішення
народного суду м. Ірпінь Київської
області від 26.12.1975 року з відміткою БТІ
про реєстрацію за спадкодавцем права
власності на 1/8 частину будинку (а.с. 19).

Відповідно до ч. 4 Прикінцевих та
Перехідних положень ЦК України
Цивільний кодекс застосовується до
цивільних відносин, що виникли після
набрання ним чинності. Щодо цивільних
відносин, які виникли до набрання
чинності ЦК України, положення Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.
Таким чином, до спірних правовідносин
щодо розподілу спадщини, яка
відкрилася 16.07.1999 року, суд вірно
застосував положення ЦК УРСР в
редакції 1963 року.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР в
редакції 1963 року для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Не допускається прийняття
спадщини під умовою або з
застереженням, прийнята спадщина
визнається належною спадкоємцеві з
моменту відкриття спадщини.
Визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном або якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини, зазначені дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в передбачений ст. 549
ЦК УРСР в редакції 1963 року не подавали
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяв про
прийняття ними спадщини.

Разом з тим, ОСОБА_2 фактично вступила в
управління та володіння спадковим
майном у вигляді 1/8 частини будинку
АДРЕСА_1, оскільки після смерті ОСОБА_3
користувалася даною частиною жилого
будинку, здійснювала його ремонт та
оплачувала надані послуги по утриманню
всього будинку, тобто прийняла
спадщину після смерті брата в порядку,
передбаченому ст. 549 ЦК УРСР в редакції
1963 року.

Постановляючи рішення, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що оскільки ОСОБА_2 вступила в
управління та володіння спадковим
майном, то вона прийняла спадщину
згідно закону і її позов підлягає до
задоволення, а позовні вимоги ОСОБА_1 до
задоволення не підлягають, оскільки
належних доказів на підтвердження
заявлених вимог нею не надано та в
матеріалах справи не міститься.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Згідно ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
і обставини.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дав належну оцінку
зібраним доказам, вірно послався на
закон, що регулює спірні
правовідносини, дійшов правильного
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1, а тому,
відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 303,307-308, 313 -315, 316,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 17 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді: