УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Кузнєцова В.О., Мостової Г.І., Наумчука
М.І.,-розглянувши у попередньому
судовому засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,
за касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 16 червня 2014
року та ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Закарпатської
області від 14 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду із
позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 35 598,17 грн. В обґрунтування
позовних вимог позивач посилався на
неналежне виконання відповідачем умов
кредитного договору №MKMWSE00000130,
укладеного між сторонами 18 жовтня 2006
року.

Рішенням Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 16
червня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області від 14
жовтня 2014 року, в задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить судові рішення
першої та апеляційної інстанцій
скасувати, а справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, дійшов
вірного висновку про те, що у позивача
виникло право вимагати повернення
кредиту згідно умов договору у січні 2008
року (останній платіж 25 грудня 2007 року).
Як убачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду із
відповідним позовом про захист свого
порушеного права у травні 2014 року,
тобто з пропуском строку позовної
давності, який судом був застосований
за заявою відповідача.

Посилання позивача на переривання
перебігу строку позовної давності у
вигляді надходження від відповідача
грошових коштів в рахунок погашення
заборгованості в розмірі 500 грн (заява
про переказ готівки від 16 грудня
2013 року) не знайшло свого підтвердження
в ході судового розгляду, оскільки в
доданому до позовної заяви розрахунку
такий платіж не знайшов свого
відображення.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
рішення Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 16 червня 2014
року та ухвала колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Закарпатської
області від 14 жовтня 2014 року
постановлені з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 16
червня 2014 року та ухвалу колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Закарпатської
області від 14 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова М.І.
Наумчук