Справа № 739/2372/13-ц
Номер провадження 2/739/1/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2014 року
м.Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд
Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Кочура О.О.,

секретаря - Худорба Р.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні зали суду в м.
Новгород- Сіверський Чернігівської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до приватного підприємства
«Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька
фабрика», про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним
позовом до відповідача, мотивуючи
заявлені позовні вимоги тим. що він
перебував у трудових відносинах з
приватним підприємством
«Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька
фабрика» (відповідачем по справі),
працюючи старшим майстром та по
сумісництву контролером КПП. Наказом
за №179, від 30.09.2013 року позивача
звільнено за згодою сторін, за ст.36 п. 1
КЗпІІ України. Але, в порушення вимог
ст.116 КЗпП України при звільненні не
проведено виплату всіх належних
позивачу сум.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, але попередньо на адресу суду
подав письмову заяву у якій повідомив
про неможливість явки до судового
засідання позов підтримав та додав до
заяви письмовий розрахунок
заборгованості середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, але попередньо
на адресу суду подав письмову заяву у
якій повідомив про неможливість явки
до судового засідання, позовні вимоги
визнав у повному обсязі, просив розгляд
справи провести без участі
представника ПП «Новгород-Сіверська
бавовняно-ткацька фабрика».

Дослідивши наявні у матеріалах справи
докази та враховуючи встановлені
фактичні обставини суд вважає, що
заявлені позовні вимоги є
обгрунтованими та підлягають
задоволенню, виходячи з наступного:

по справі судом встановлено, що позивач
перебував у трудових відносинах з
приватним підприємством
«Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька
фабрика», працюючи старшим майстром та
по сумісництву контролером КПП.
Наказом від 30.09.2013 року позивача
звільнено за згодою сторін, за ст.36 п.1
КЗпП України.

Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. У порушення припису
вказаної норми матеріального закону
при звільненні не проведено виплату
всіх належних позивачу сум. При
звільненні позивача розрахунок
проведено не було, як не проведено
розрахунок і станом на 08 січня 2014 року.

Згідно з вимогами ст.117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток з весь час затримки
по день фактичного розрахунку. За таких
обставин, заявлені вимоги про
стягнення на користь позивача у сумі
11794 (одинадцять тисяч сімсот дев'яносто
чотири) гривні 20 копійок середнього
заробітку за час затримки, станом на 08
січня 2014 року включно, розрахунку при
звільненні - є обгрунтованими та
підлягають задоволенню.

Розмір стягнення розраховано
відповідно до вимог затвердженого
Постановою) від 08 лютого 2012 року № 100 КМ
України Порядку обчислення середньої
заробітної плати (шляхом множення
середньоденного (годинного) заробітку
на число робочих днів годин, а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком). При цьому судом враховано,
що виходячи з того, що розмір
заробітної плати за серпень 2013 року -
3722,20 гривень, розмір заробітної плати
за вересень - 3784,00 гривень, а позивачем
відпрацьовано у вказані місяці 21 та 21
день - заробіток позивача за один
робочий день складає 178 гривні 70
копійок.

Оскільки кількість днів затримки
розрахунку при звільненні становить 66,
стягненню в користь позивача підлягає
11794 гривень 20 копійок (66 х 178,70 =11794,20).

За таких доказів, порушене право
позивача підлягає судовому захисту
шляхом винесення судового рішення про
задоволення заявлених позовних вимог.

З відповідача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного та керуючись
ст.117 КЗпП України, ст.ст.88, 197 ч.2, 215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до приватного
підприємства «Новгород-Сіверська
бавовняно-ткацька фабрика», про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні - З
А Д О В О Л Ь Н И Т И.

Стягнути з приватного підприємства
«Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька
фабрика» на користь ОСОБА_1 11794
(одинадцять тисяч сімсот дев'яносто
чотири) гривні 20 копійок середнього
заробітку за час затримки, станом на 08
січня 2014 року включно, розрахунку при
звільненні.

Стягнути з приватного підприємства
«Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька
фабрика» на користь держави судовий
збір в розмірі 229 (двісті двадцять
дев'ять) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуюча: О.О.Кочура