"06" листопада 2014 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року
м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова в
складі:

головуючого судді Бородіної О.В.

при секретарі Алімурадовій
Т.Я.,

розглянувши в відкритому
судовому засіданні в залі суду у м.
Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради, про
визначення порядку участі батька у
вихованні дочки, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа
Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради, про
визначення порядку участі батька у
вихованні дочки, а саме визначити
наступні способи участі у вихованні
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, особисте
спілкування: побачення кожного тижня в
середу з 18-00 до 20-00 год., в суботу з
можливістю ночувати за адресою батька
до ранку неділі для спільного
проведення часу та спілкування,
спільний відпочинок: один місяць на
рік.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги,
просили визначити такий порядок
участі батька у вихованні дитини та
спілкуванні з нею як зазначено у
позовній заяві.

Відповідачка та її представник у
судовому засіданні не заперечували
необхідність спілкування батька з
дочкою, але просили врахувати, що
дівчина ще зовсім маленька та потребує
постійного материнського догляду, тому
просили визначити час спілкування
батька з донькою у присутності матері.

Представник третьої особи у судове
засідання не з"явився, просили
розглядати справу за відсутністю їх
представника, надали лист про
неможливість надання висновку,
оскільки батько дівчини не з"являться
на комісію.

З'ясувавши обставини справи в межах
заявлених позовних вимог, заслухавши
пояснення сторін, вивчивши матеріали
справи, суд дійшов висновку, що позовна
заява підлягає частковому задоволенню
за таких підстав.

Суд встановив і матеріалами справи
підтверджується, що позивач ОСОБА_1
являється батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка після розірвання шлюбу постійно
проживає з відповідачкою і знаходиться
на її утриманні.

Відповідно до ст. 24 Конституції
України громадяни України мають рівні
конституційні права і свободи та є
рівними перед законом.

У відповідності до ст.153 Сімейного
Кодексу України мати, батько та дитина
мають право на безперешкодне
спілкування між собою незалежно від
проживання або перебування кожного із
них.

Згідно ст. 157 Сімейного Кодексу України,
той із батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому із батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Статтею 159 СК України передбачено, якщо
той із батьків, з ким проживає дитина,
чинить перешкоди тому з батьків, хто
проживає окремо, у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні, зокрема якщо
він ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, другий із
батьків має право звернутися до суду з
позовом про усунення цих перешкод.

Вказаною нормою закону гарантовано
право того з батьків, хто проживає
окремо, на особисте побачення з
дитиною, тобто без присутності інших
осіб, в тому числі й іншого з батьків.

Частиною 2 ст. 159 СК України
встановлено, що суд може обумовити
побачення з дитиною присутністю іншої
особи лише в окремих випадках і якщо це
викликано інтересами дитини.

В цьому випадку суд визначає способи
участі одного з батьків у вихованні
дитини шляхом встановлення
періодичності чи систематичності
побачень, можливості спільного
відпочинку, відвідування дитиною місця
його проживання, місця та часу їхнього
спілкування.

Відповідно до частини 3 статті 11
Закону України «Про охорону дитинства
передбачено», що батько і мати мають
рівні права та обов'язки щодо своїх
дітей. Предметом основної турботи та
основним обов'язком батьків є
забезпечення інтересів своєї дитини.
Ці норми закріплені також в статті 141
Сімейного Кодексу України де вказано,
що мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Вказані норми, що до
відповідальності батьків за виховання
і розвиток дитини передбачені і
Конвенцією ООН «Про права дитини» від 20
листопада 1989 року (ратифікована
Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття
чинності для України 27 вересня 1991 року),
а саме стаття 18 Конвенції наголошує, що
батьки несуть основну та однакову
відповідальність за виховання і
розвиток дитини. Найкращі інтереси
дитини є предметом їх основного
піклування.

Стаття 142 Сімейного Кодексу України
зазначає, що діти мають рівні права та
обов'язки щодо батьків, незалежно від
того, чи перебували їхні батьки у шлюбі
між собою.

В статті 15 Закону України «Про
охорону дитинства» зазначено, що
дитина, яка проживає окремо від батьків
або одного з них, має право на
підтримання з ними регулярних
особистих стосунків і прямих
контактів, а також батьки, які
проживають окремо від дитини,
зобов'язані брати участь у її вихованні
і мають право спілкуватися з нею.

Згідно із частиною 8 статті 7
Сімейного Кодексу України,
«регулювання сімейних відносин має
здійснюватися з максимально можливим
урахуванням інтересів дитини.

Отже, із системного тлумачення
частини 1 статті 3 Конвенції «Про права
дитини», ст.ст. 7, 141, 159 СК України
випливає, що при вирішенні спору щодо
участі у вихованні та порядку
зустрічей з дитиною того з батьків, хто
проживає окремо від дитини, судом мають
враховуватися передусім інтереси
дитини.

Судом не встановлено обставин, які
б свідчили про те, що спілкування
позивача з дитиною буде перешкоджати
її нормальному розвитку, оскільки
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона має, коли це
можливо, рости під опікою і
відповідальністю обох батьків, що
забезпечить її виховання в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості.

З урахуванням вищевикладеного, суд
дійшов до висновку, що для забезпечення
інтересів дитини, з метою створення
умов для виконання батьком, який
проживає окремо, обов'язку по вихованню
дитини та здійснення його права на
особисте спілкування з ним, необхідно
визначити спосіб участі позивача у
вихованні малолітньої дочки шляхом
систематичних побачень.

При визначенні часу спілкування
позивача з малолітньою дочкою, суд
враховує, що позивач як батько має
право на особисте спілкування з
дитиною, також суд враховує вікові
особливості її психо - емоційного
розвитку, пристосування до
материнського піклування і вважає, що в
цьому віці доцільно встановити такий
порядок участі позивача у вихованні
дитини, який би передбачав можливість
нетривалого спілкування за
відсутністю матері, а саме суд вважає
що спілкування протягом двох годин по
середам можливо встановити у такий
порядок.

Що ж стосується можливості
залишення дитини за місцем проживання
батька на ніч, то враховуючи
індивідуальні особливості віку дитини,
її психоемоційний розвиток та
спираючись на результати спостережень
матері за поведінкою дитини після
тривалого знаходження дитини без
присутності матері, суд вважає не
бажано змінювати умови проживання та
виховання дитини, режим дня та
емоційний фон у такому маленькому віці,
при цьому також враховує, що реалізація
одним із батьків свого права на
спілкування з дитиною у будь-якому разі
не повинна перешкоджати нормальному
розвиткові дитини, у зв'язку з чим
приходить до висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог в частині
визначення порядку його участі у
вихованні дитини, який передбачає
залишення трирічної дитини на ніч за
місцем проживання позивача без
присутності матері дитини.

Тому суд приходить до висновку
можливості визначити час спілкування
батька кожної суботи з 10.00 год. до 19.00
год. в присутності матері почергово як
за місцем проживання матері, так і
батька.

Це не суперечить інтересам дитини, не
перешкоджає її нормальному розвитку і
відповідає обсягу обов'язків та прав
батька щодо доньки.

Крім того, суд вважає можливим частково
задовольнити вимогу позивача щодо
встановлення йому часу для спільного
оздоровчого відпочинку з донькою
протягом літнього періоду. Однак, при
цьому суд вважає за доцільне,
враховуючи інтереси матері та дитини,
покласти на батька обов»язок
узгоджувати період виїзду з дитиною на
оздоровчий відпочинок та місце такого
відпочинку з урахуванням стану
здоров»я дитини та інших обставин, які
можуть бути перешкодою для такого
відпочинку, крім того таке узгодження
може надати можливість, за бажанням
сторін, також планувати і спільний
відпочинок разом із дитиною.

Керуючись ст.ст. 141, 150, 151-153, 157-159
Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60,
209, 212 -215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа Управління служб у справах
дітей Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради, про
визначення порядку участі батька у
вихованні дочки - задовольнити
частково.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у
спілкуванні та вихованні малолітньої
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом
встановлення зустрічей з донькою:

- кожної середи місяця з 18.00 год. до 20.00
год., без присутності матері дитини;

- та кожної суботи з 10.00 год. до 19.00 год.
в присутності матері почергово як за
місцем проживання матері, так і батька.

Початок та закінчення зустрічі
відбувається за місцем проживання
дитини.

Встановити можливість спільного
відпочинку ОСОБА_1 з його малолітньою
донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, протягом
літнього періоду з можливістю виїзду
до оздоровчо-санаторних закладів
України тривалістю на 2 тижні, за умови
узгодження з матір»ю дитини періоду
виїзду на оздоровчий відпочинок та
місця відпочинку, з урахуванням стану
здоров»я дитини та інших обставин, які
можуть бути перешкодою для такого
відпочинку.

В задоволенні решти позову -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, або якщо
рішення було ухвалене за відсутності
осіб, що приймають участь у справі,
протягом 10 днів з моменту отримання
копії рішення.

Суддя
О.В. Бородіна