РІШЕННЯ

Іменем України

25 грудня 2014 року
Бердянський міськрайонний суд

У складі: головуючого -
судді Троценко Т. А.

При секретарі:
Корнієнко М. Е.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бердянську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди,

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом,
який неодноразово уточнював і вказав,
що 19. 04. 2012 року приблизно о 15 годині
ОСОБА_2, знаходячись у стані
алкогольного сп'яніння, у дворі будинку
по АДРЕСА_1 умисно спричинив йому
середньої тяжкості тілесні ушкодження
у вигляді закритого чрезвертельного
перелому лівої тазостегнової кістки зі
зміщенням.

Вироком Бердянського міськрайонного
суду від 13. 12. 2012 року ОСОБА_2 визнаний
винним у скоєному злочині,
передбаченого ст. 128 КК України і
звільнений від відбуття покарання у
зв'язку із досягнення пенсійного віку.

У зв'язку з отриманою травмою він
знаходився на лікуванні у Бердянській
міській лікарні, за час якого були
придбані медикаменти, понесені витрати
на його харчування і транспортні
послуги.

Так, за період лікування він витратив
2749 грн., з яких 749 грн. за період з 19. 04. 2012
року по 12. 12. 2012 року, 785 грн. з 07. 12. 2012
року по 07. 06. 2013 року, та 722 грн. з 30. 05. 2014
року по 13. 06. 2014 року.

3636 грн. витратив на додаткове
харчування, і 206 грн. на транспортні
витрати - проїзд на судові засідання по
кримінальному провадженню на таксі,
оскільки зі переломом стегна їздити на
транспорті загального користування не
можливо.

За період судового слідства відповідач
сплатив йому 1935 грн. матеріальної
шкоди, тому на теперішній час
матеріальна шкода складає 6163 грн.

Крім того, злочинними діями
відповідача йому була заподіяна
моральна шкода, яку він оцінює у 60 000
грн.

Просить стягнути вказані суми
матеріальної і моральної шкоди з
відповідача.

В судовому засіданні позивач з
представником за довіреністю ОСОБА_3
підтримав свій позов у повному обсязі і
пояснив, що у період знаходження його
на лікуванні у міській лікарні у
зв'язку з його похилим віком нога
погано зросталася, тому йому потрібно
було спеціальне харчування м»ясними
відварами, сметаною, сиром, які
купувала його дружина на ринку, тому ці
витрати були значними для нього. На
таксі у судове засідання вимушений був
їздити, оскільки у маршрутці з таким
переломом, як у нього, їздити було
неможливо. На ці витрати чеків та
квитанцій не брали. Після того, як йому
зняли з ноги апарат, він продовжував
лікування, у нього почалося зміщення
позвонків, що призвело до додаткових
витрат.

Крім того, він отримав значні моральні
страждання від семимісячного
лікування з апаратом на стегні, у нього
порушився звичний образ життя, влітку
він завжди підробляв охоронцем, після
травми не міг цього зробити, до
теперішнього часу він збуджений та
знервований. Ображений ще відношенням
ОСОБА_2 до нього, який не провідував
його у лікарні і вдома, хоча вони
сусіди, а після того, як він почав
просити його сплатити усю присуджену
за вироком суму повністю, став
шантажувати його, вніс у газету об»яву,
що ніби -то продається його квартира, і
його стали постійно тривожити
телефонними дзвінками покупці. Коли
він вирішував розмір суми за моральні
страждання під час кримінального
провадження, він вважав за достатнє 20 000
грн., але тепер, після шантажу та погроз
він збільшує суму моральної шкоди до 60
000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 з представниками за
довіреністю ОСОБА_4 і ОСОБА_5 просить у
позові відмовити у повному обсязі з тих
підстав, що за лікування на період
знаходження ОСОБА_1 у міській лікарні
він сплатив у повному обсязі,
оплачували усе за призначенням лікаря
всього 1935 грн. Усі наступні хвороби
ОСОБА_1 не пов'язані з травмою, у
теперішній час він хворіє на
остеохондроз і остеопороз, що є
хворобами похилого віку. Він сплатив
моральну школу в розмірі 10 000 грн., і з
урахуванням того факту, що злочин
носить не умисний характер, а він сам є
пенсіонером за віком, вважає, що
сплачена позивачеві у період судового
слідства сума моральної шкоди у 10 000
грн. є достатньою.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, суд приходить до висновку про
необхідність часткового задоволення
позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з
наступного.

Як вбачається з вироку Бердянського
міськрайонного суду від 13. 12. 2012 року
ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 19. 04.
2012 року він, знаходячись у стані
алкогольного сп'яніння на грунті
раптового виникнення особистих
неприязнених відносин до ОСОБА_1, наніс
один удар кулаком по голові останнього,
від чого той впав, забився задньою
частиною тулуба об асфальтову
поверхню, від чого отримав середньої
тяжкості тілесні ушкодження, не
небезпечні для життя, але такі, що
потягли за собою тривалий розлад
здоров»я тривалістю більше трьох
тижнів, а саме - закритий
чрезвертільний перелом лівої
тазостегнової кістки зі зміщенням.

Вироком суду ОСОБА_2 звільнений від
відбування покарання у зв'язку з
досягнення пенсійного віку, і з нього
стягнуто на користь ОСОБА_1 матеріальну
шкоду в розмірі 4656 грн., моральну 20 000
грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 08. 10. 2013 року
вирок суду в частині цивільного позову
скасовано і справу передано на розгляд
в порядку цивільного судочинства.

ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку
цивільного судочинства, де спочатку
просив стягнути з відповідача у
відшкодування матеріальної шкоди 5 675
грн., моральної 20 000 грн. Судом об'єднана
справа з цивільною справою за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної шкоди в сумі 785 грн. за
період з 07. 12. 2012 року по 07. 06. 2013 року, і у
зв'язку з цим позивач остаточно уточнив
позов, де вказав розмір матеріальної
шкоди - 6136 грн. з урахуванням раніше
сплаченої суми ОСОБА_2 за лікування 1935
грн., збільшив розмір моральної шкоди
до 60 000 грн.

Згідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична
або юридична особа, яка завдала шкоди
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров»я фізичній особі, зобов'язана
відшкодувати потерпілому зароботок
(дохід), втрачений ним внаслідок втрати
чи зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідність посиленого харчування,
санаторно - курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо.

Як вбачається з матеріалів справи і не
заперечується позивачем ОСОБА_2
сплатив ОСОБА_1 усі витрати, пов'язані з
його лікуванням під час знаходження у
Бердянський міській лікарні у розмірі
1935 грн., які визначалися за рецептами
лікаря.

Усі інші витрати на лікування
здійснювалися позивачем після
проходження лікування в лікарні у 2013 і
2014 роках, причому доказів того, що ці
витрати здійснювались виключно у
зв'язку з отриманою травмою ОСОБА_1 не
надано, не підтверджено причинний
зв'язок між травмою та подальшим
лікуванням.

Ніяких лікарських рекомендацій щодо
додаткового харчування позивачем не
надано, доказів на підтвердження
витрат на транспортування до судових
засідань також суду не представлено.

Крім того, судом розглядається
цивільній позов у кримінальній справі,
який вирішувався на час розгляду судом
кримінальної справи, тому суд
розглядає позовні вимоги ОСОБА_1 за той
проміжок часу, який визначався судом на
період винесення вироку, позовні
вимоги про додаткові витрати на
лікування у зв'язку з подальшим
погіршенням здоров»я позивачем не
заявлялися.

За таких підстав суд вважає, що станом
на 13. 12. 2012 року ОСОБА_2 були сплачені
витрати на лікування ОСОБА_1 у
Бердянській міській лікарні, а тому в
частині стягнення матеріальної шкоди
суд вважає за необхідне відмовити.

Розглядаючи вимоги щодо стягнення
моральної шкоди, суд виходив з того, що
позивач не заперечував, що станом на
день винесення вироку він вважав
достатнім стягнути у відшкодування
його моральної шкоди 20 000 грн. Усі
подальші збільшення були ним заявлені
у зв'язку з тими факторами, що ОСОБА_2
віддавав суму боргу частками з пенсії,
а не відразу усю, після чого між ними ще
погіршилися відносини.

За умовами ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні кримінального
злочину відносно ОСОБА_1 підтверджена
вироком Бердянського міськрайонного
суду від 13. 12. 2012 року, висновком судово -
психологічної експертизи від 27. 08. 2014
року, а тому з урахуванням того факту,
що у період кримінального провадження
у справі ОСОБА_2 сплатив одноразово у
відшкодування моральної шкоди 10 899 грн.,
того факту, що злочин носив не умисний
характер, про що зазначено у вироку
суду, того, що відповідач є пенсіонером
за віком, отримує пенсію у розмірі 1255
грн., що підтверджено довідками УПФУ по
м. Бердянську та Бердянському району
суд вважає достатнім стягнути з
відповідача моральну шкоду в сумі 5 000
грн., у стягненні решти суми - відмовити.

Згідно до ст. ст. 79, 84, ЦПК України суд
стягує з відповідача витрати за
проведення експертизи в розмірі 1643,08
грн. і за отримання правової допомоги 500
грн., усі витрати підтверджено доданими
до справи квитанціями.

Керуючись ст. ст. 1167,1195 ЦК України, ст.
ст. 10,60,79,84, 212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у
відшкодування моральної шкоди 5000 грн.,
за проведення експертизи 1643, 08 грн. і на
отримання правової допомоги 500 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Запорізької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Бердянський
міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не було скасовано, набирає чинності
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:Т. А. Троценко