Провадження №2/751/2009/14
У Х В А Л А

24 жовтня 2014 року
м. Чернігів

Суддя Новозаводського районного суду
м. Чернігова Гордійко Ю. Г.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
примусового відділу виконання рішень
державної виконавчої служби України
про виключення майна з акту опису та
зняття арешту –

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
примусового відділу виконання рішень
державної виконавчої служби України
про виключення майна з акту опису та
зняття арешту, в якому просить зняти
арешт з легкового автомобіля «Каділак
Флітфуд», 1992 р.в., шасі (кузов, рама), №
1G6DW5274PR702855, д.р.н. 056-77 ММ, накладений
згідно постанови державного виконавця
примусового відділу виконання рішень
ДВС України від 29.08.2013 р., та виключити з
акту опису.

Ознайомившись з позовною заявою та
доданими до неї документами, приходжу
до наступного висновку.

Постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень ДВС України про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження від 29.08.2013 р. було
накладено арешт, зокрема, на
транспортний засіб марки «Каділак
Флітфуд», 1992 р.в., шасі (кузов, рама), №
1G6DW5274PR702855, д.р.н. 056-77 ММ, що належить
боржнику ОСОБА_2; заборонено
здійснювати відчуження зазначеного
майна.

Вказана постанова була винесена в
межах виконавчого провадження при
примусовому виконанні виконавчого
листа № 2-5153/10, виданого 03.02.2011 р.
Деснянським районним судом м.
Чернігова, про стягнення на користь ПАТ
«Укрсоцбанк» грошових коштів, де
боржником є ОСОБА_2

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 21.08.2014 р. по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності
було позов задоволено, зокрема, визнано
за ОСОБА_1 право власності на вказаний
транспортний засіб.

Позивач звернувся до відповідача з
заявою про зняття арешту з
транспортного засобу, але отримав
відмову.

Статтею 15 ЦПК України визначено
компетенцію судів щодо розгляду
цивільних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України
“Про виконавче провадження” особа,
яка вважає, що майно на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Вимоги особи, що ґрунтуються на її
праві власності на арештоване майно,
розглядаються за правилами,
установленими для розгляду позовів про
звільнення майна з-під арешту, і
вказаний правовий висновок
відображений у справі Верховного Суду
України № 6-26цс13 (постанова від 15.05.2013
р.).

ОСОБА_1 не є учасником виконавчого
провадження, в межах якого було
накладено арешт на майно, вимоги про
визнання права власності на арештоване
майно не висуває, фактично ставить
питання про правомірність відмови
примусового відділу виконання рішень
державної виконавчої служби України по
скасуванню арешту на майно, які
відповідно до ст. 82 Закону України “Про
виконавче провадження” підлягають
розгляду в іншому ніж цивільне
судочинство провадженні, з дотриманням
правил підвідомчості і підсудності.

Тому відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК
України необхідно відмовити у
відкритті провадженні у даній справі
та роз’яснити позивачу його право
звернення до суду в порядку
адміністративного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 2, ч.ч. 5-7 ст. 122, ст. 293 ЦПК
України –

Ухвалив :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті
провадження у справі за позовною
заявою до примусового відділу
виконання рішень державної виконавчої
служби України про виключення майна з
акту опису та зняття арешту.

Дану ухвалу невідкладно надіслати
позивачу разом із позовною заявою та
всіма доданими до неї документами.

Відмова у відкритті провадження у
справі перешкоджає повторному
зверненню до суду з таким саме позовом.

Позивач має право звернутись до суду в
порядку адміністративного
судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Чернігівської
області через Новозаводський районний
суд м. Чернігова протягом п’яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя
Ю. Г. Гордійко