Справа № 356/468/14-ц Головуючий у І
інстанції Лялик Р.М.Провадження №
22-ц/780/5851/14 Доповідач у 2 інстанції
Суханова Є.М.Категорія 58 10.12.2014
РІШЕННЯ

Іменем України

10 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Суханової Є. М.,

суддів: Мережко М.В., Данілова О.М.,

при секретарі: Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали цивільної справи з
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Березанського міського суду Київської
області від 26 серпня 2014 року по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості обґрунтовуючи тим, що
29.08.2007р. відповідач отримав кредит в
розмірі 5500грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами та
правилами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою та Тарифами банку складає між
ним та банком Договір та
підтверджується підписом у заяві.
Відповідач в порушення вимог ст.ст.526,
527, 530 ЦК України, п.6.5, 6.6 Умов і правил
надання банківських послуг взяті на
себе зобов'язання належним чином не
виконав.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав в повному
об'ємі та пояснив суду, що 29.08.2007р.
відповідач отримав кредит в розмірі
5500грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Останій в порушення вимог ст.ст.526, 527, 530
ЦК України, п.6.5, 6.6 Умов і правил надання
банківських послуг взяті на себе
зобов'язання належним чином не виконав.

В судовому засіданні ОСОБА_2 позов не
визнав та пояснив суду, що банком
пропущений строк звернення до суду за
захистом свого права, а тому просить в
задоволенні позову відмовити.

Рішенням Березанського міського суду
Київської області від 26 серпня 2014 року
позов було задоволено.

Не погоджуючись з висновком суду
першої інстанції відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати оскаржуване рішення та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вислухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги вважає, що вона
обґрунтована та підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції встановив дійсні
обставини по справі, а саме, що 29.08.2006
року між ПАТ КБ«ПриватБанк» та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір, згідно якого
відповідач отримав кредит у розмірі
5500,00грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично
пролонгується на такий же термін.

Договором передбачено порядок та умови
погашення кредиту, погашення
заборгованості по кредиту, сплата
нарахованих за період користування
кредитом відсотків, комісії за
користування кредитом та інших витрат.

Ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за
кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання
за Договором виконав в повному обсязі.

Відповідно до п.6.5 Умов та правил
надання банківських послуг
позичальник зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом, відсотками
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
Договором, а згідно п 6.6 - у разі
невиконання зобов'язань за договором,
на вимогу банку виконати зобов'язання з
повернення кредиту (у тому числі
простроченого кредиту та Овердрафту),
оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 8.6 зазначених Умов при
порушенні позичальником строків
платежів по кожному з грошових
зобов'язань, передбачених цим
договором більш ніж на 120 днів,
позичальник зобов'язаний сплатити
банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми
позову.

Відповідач не надав своєчасно банку
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов договору.

Окрім того відповідач підтвердив свою
згоду на те, що підписана заява разом з
Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою складає між ним та банком
Договір, та підтверджується його
підписом у заяві.

Посилання відповідача на пропуск
позивачем строку звернення до суду, як
на підставу відмови у задоволенні
позову заслуговують уваги з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 631 ЦК України,
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України, за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до п. 9.12 Умов і правил
надання банківських послуг, які є
невід'ємною частиною договору,
останній діє протягом 12 місяців з
моменту підписання.

З розрахунку заборгованості за
договором від 29.08.2007 року вбачається, що
з 30.08.2007 року по 30.09.2007 рік ОСОБА_2 знімав
та перераховував на кредитну картку
грошові кошти.

З 30.08.2007 року у ОСОБА_2 виникла
прострочена заборгованість по кредиту.

З указаного розрахунку заборгованості
вбачається, що після 30.09.2007 року ОСОБА_2
кредитною карткою не користувався,
тобто не знімав з рахунку кошти і не
перераховував на цей рахунок коштів.

Таким чином, право на звернення до суду
за захистом свого цивільного права або
інтересу у Банку виникло 30 вересня 2007
року.

Згідно зі ст. 257, п. ч. 2 ст. 258 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання. За зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначений або
визначений моментом вимоги, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли у кредитора виникає право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання.

Отже, жодних доказів того, що Банк
звертався за захистом свого права з 30
вересня 2007 року, в межах встановлених
Законом строків позовної давності
позивачем до суду не було надано.

Згідно п. 9.12 Умов і правил надання
банківських послуг (далі - Умов), що є
невід'ємною частиною договору,
останній діє протягом 12 місяців і в
разі відсутності заперечення з боку
сторін, він автоматично пролонгується
на такий же термін.

Суд першої інстанції дійшов хибного
висновку про те, що кредитний договір з
ОСОБА_2 був пролонгований, а тому і
строки позовної давності теж
пролонговувалися, оскільки неможливо
встановити, чи діяли дані умови на
момент укладення договору між
сторонами, так як вони не містять дати
їх затвердження. Попри це, із
зазначеного пункту Умов можна лише
встановити, що договір міг діяти
протягом 12 місяців з моменту його
підписання і бути продовженим на такий
же строк автоматично.

Однак з цього не випливає, що строк
позовної давності для сторін також
продовжується автоматично.

В свою чергу, з наданих Банком
документів не вбачається, на який саме
строк (термін) було укладено договір,
так як відсутня відмітка у п. 5 Заяви, де
передбачено термін дії договору 3, 6 або
12 місяців.

В ч. 1 ст. 259 ЦК України вказано, що
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін.

Договір про збільшення строку позовної
давності укладається у письмовій
формі. В матеріалах справи відсутні
будь-які відомості, що свідчили про
укладення між Банком та ОСОБА_2 у
письмовій формі договору про
збільшення строку позовної давності.

Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» враховуючи
положення пункту 7 ч. 11 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
суди мають виходити з того, що у спорах
щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв'язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що рішення
Березанського міського суду Київської
області від 26 серпня 2014 року є
необґрунтованим та незаконним.

Згідно з ст. 1 ЦПК України завданням
цивільного судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з вимогами ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи.

Таким чином, суд порушив вищезазначені
процесуальні норми, що призвело до
постановлення необґрунтованого та
недоведеного рішення суду.

Апеляційна скарга обґрунтована та
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 293, 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Березанського міського суду
Київської області від 26 серпня 2014 року
скасувати та ухвалити по справі нове
рішення.

Відмовити у задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: