справа №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2014 року.
Центрально-Міський районний суд м.
Кривого Рогу

в складі: головуючого судді
- Биканова І.Р.

за участю секретаря
- Максимишеної С.Б.

позивача
- ОСОБА_1

представників позивача
- ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача
- ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Пріма-КР», про
усунення перешкод у користуванні
нерухомим майном, земельною ділянкою,
оформленні права власності на неї та
відновлення меж земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 03.07.2013 р. та уточнено 13.11.2013 р.,
08.04.2014 р. звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_5, третя особа - Товариство з
обмеженою відповідальністю «Пріма-КР»
/далі ТОВ «Пріма-КР»/, про усунення
перешкод у користуванні нерухомим
майном, земельною ділянкою, оформленні
права власності на неї та відновлення
меж земельної ділянки.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач вказує, що він є власником
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.
Земельна ділянка площею 1000 м 2 за
адресою: АДРЕСА_1, не приватизована і
знаходиться у постійному його
користуванні відповідно до рішення
Виконкому Центрально-Міської районної
ради №28/2 від 24.01.1992 р. Рішенням
Криворізької міської ради №1545 від
28.11.2012 р. йому надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою для подальшої передачі
земельної ділянки безоплатно у
власність. 21.12.2012 р. він подав
відповідну заяву до землевпорядної
організації ТОВ «Пріма-КР». Однак, при
проведенні землевпорядних робіт
виявилось, що порівняно з первинним
планом КП ДОР «Криворізьке БТІ» межі
земельної ділянки порушено шляхом
встановлення паркану з боку суміжної
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2,
власником якої є ОСОБА_5 Таким чином,
відповідач при встановленні паркану
порушила межі земельної ділянки, яка
знаходиться у його постійному
користуванні, встановивши паркан
частково за межами земельної ділянки,
яка належить їй на праві власності.

Спірний паркан було встановлено
відповідачем після підписання ним акту
погодження меж земельної ділянки та
отримання відповідачем права
власності на земельну ділянку.
Земельний спір між ними з цього приводу
розглядався районною комісією по
вирішення земельних спорів виконкому
Центрально-Міської районної у місті
ради, яка, відповідно до витягу з
протоколу №4 від 09.04.2013 р., вирішила:
рекомендувати ОСОБА_1 звернутися з
додатковою заявою до землевпорядної
організації TOB «Пріма-КР» для
виготовлення зведеного плану
земельної ділянки з визначенням меж
відповідно до первинного плану КП ДОР
«Криворізьке БТІ» та фактично
сформованих меж, а відповідачу -
рекомендовано для врегулювання та
подальшого вирішення вказаного
питання звернутись до землевпорядної
організації для встановлення твердих
меж земельної ділянки на місцевості
(встановити межові знаки). Згідно цього
рішення він звернувся із відповідною
заявою до TOB «Пріма-КР», однак, листом
№219 від 22.04.2013 р. йому було відмовлено у
задоволенні звернення посилаючись на
Інструкцію №376 від 18.05.2010 р., відповідно
до якої встановлення меж виконується
за фактичним користуванням за наявними
на момент зйомки межами, без урахування
даних минулих років (первинного плану
БТІ). Відповідач рекомендації комісії
не виконала та до землевпорядної
організації із відповідною заявою не
зверталась.

Крім того, спірну частину паркану
відповідачем встановлено впритул до
його господарських будівель, зокрема
сараю «Д», що ускладнює його
використання за призначенням,
обслуговування та прохід. Так,
відповідно до абз. 3 п. 3.25* ДБН 360-92**
«Планування і забудова міських
сільських поселень» для догляду за
будівлями і здійснення їх поточного
ремонту відстань до сусідньої ділянки
від найбільш виступної конструкції
стіни треба приймати не менше 1 м.

Сарай «Д», який ним було побудовано
раніше спірного паркану, не визнано
самочинним будівництвом, таким чином,
на сьогоднішній день існує реальна
перешкода у користуванні належним йому
нерухомим майном - сараєм «Д».

Позивач, представник позивача ОСОБА_2,
в судовому засіданні позов підтримали
в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_3 позов
підтримав пояснив, що позивач на
законних підставах користується
земельною ділянкою, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, в даний час хоче її
приватизувати, та під час виготовлення
технічної документації було
встановлено порушення з боку суміжної
земельної ділянки, яка належить ОСОБА_5,
а саме: встановлення самовільно
збудованого паркану. Просить суд
задовольнити позовні вимоги позивача.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, про час, день та місце
слухання справи повідомлена належним
чином.

Представник відповідач ОСОБА_4 в
судовому засіданні позов не визнала,
пояснила, що вимоги позивача є
незаконними та надуманими, так
посилання позивача як на підставу
виникнення права користування
земельною ділянкою на рішення
Виконкому Центрально-Міської районної
ради народних депутатів м.Кривого Рогу
від 24.01.1992 р. №28/2 не є належним доказом
на право постійного користування
земельною ділянкою, оскільки той
документ не посвідчує право власності
чи користування земельною ділянкою.
Тоді як право власності відповідача
підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку, в
якому наведено план її меж, та на основі
якого відповідачем було виготовлено
землевпорядну документацію, частиною
якої є акт встановлення та погодження
меж земельної ділянки, відповідно до
якого межі земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_2 були встановлені в
натурі та погоджені з сумісними
землекористувачами, в тому числі і з
позивачем. Крім того, сарай «Д», який
належить позивачу, згідно інвентарної
справи побудований в 1979 р., а рік
побудови житлового будинку
відповідача - 1959 р., таким чином паркан,
частину якого просить позивач знести,
був побудований раніше ніж сарай.
Просить суд відмовити позивачу в
позові.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до
договору купівлі-продажу від 23.08.1956 р.,
посвідченого державним нотаріусом
Першої Криворізької державної
нотаріальної контори Бажан Г.І., реєстр
№1-3607 та реєстраційного посвідчення
Криворізького міського БТІ від 27.02.1962 р.
ОСОБА_1 на праві особистої власності
належить будинок АДРЕСА_1 - а.с.7-9, згідно
довідки Виконкому Центрально-Міської
районної у місті ради від 17.10.2012 р.
№22/38-4047, рішенням виконкому
Криворізької міської Ради депутатів
трудящих від 28.10.1975 р. №350 «Про
впорядкування назв площ, вулиць та
провулків у місті» провулок 2-ий
Ентузіастів був перейменований на
вул.Шоріна - а.с.10. Рішенням Виконавчого
комітету Центрально-Міської Ради
народних депутатів м.Кривого Рогу від
24.01.1992 р. №28/2 - за ОСОБА_1 закріплено
земельну ділянку, площею по фактичному
користуванню, із них - 1000 м2 в постійне
користування, 227 м2 - в тимчасове
користування під город - а.с.16, рішенням
Криворізької міської ради від 28.11.2012 р.
№ 1545 ОСОБА_1 надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою для подальшої передачі
у власність земельних ділянок для
будівництва та обслуговування жилого
будинку господарських будівель і
споруд - а.с.17,18, витягом з протоколу №4
засідання районної комісії по
вирішенню земельних спорів від 09.04.2013 р.
ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до ТОВ
«Пріма-КР» для виготовлення зведеного
плану КП ДОР «Криворізького бюро
технічної інвентаризації» та фактично
сформованих меж, а листом ТОВ
«Пріма-КР» №219 від 22.04.2013 р. позивачу
відмовлено в закріпленні меж земельної
ділянки межовими знаками, оскільки
відповідно до п.4.2 Інструкції №376 таке
право може вимагати тільки власник
земельної ділянки, а не її користувач -
а.с.26.

Згідно вимог ч.ч.1,2 ст. 103 ЗК України
власники та землекористувачі
земельних ділянок повинні обирати такі
способи використання земельних
ділянок відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей, власники та
землекористувачі земельних ділянок
зобов'язані не використовувати
земельні ділянки засобами, які не
дозволяють власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок використовувати їх за цільовим
призначенням.

Частина 2 статті 152 ЗК України
передбачає, що власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи №307
від 26.02.2014 р. - паркан встановлений
ОСОБА_5 з боку домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1, з межею земельної ділянки
відповідно до плану земельної ділянки
в державному акті на право власності на
земельній ділянці, яка належить
відповідачу та знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2 - не співпадає. Існуючим
державним будівельним нормам, відстань
між парканом (межею земельної ділянки)
відповідача ОСОБА_5 та сараєм «Д», який
належить позивачу ОСОБА_1 та
знаходиться на земельній ділянці за
адресою: АДРЕСА_1 - не відповідає. Паркан
встановлений ОСОБА_5 - не дає можливості
обслуговувати стіну сарай «Д» та не
відповідає нормам СНиП 30-02-97 п.6.2. Для
усунення перешкод, паркан між
домоволодінням АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1,
необхідно встановити згідно
Державного Акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯГ №570162
розташовану за адресою: АДРЕСА_2 -
а.с.120-124.

Таким чином, судом встановлено, що
ОСОБА_5 здійснює перешкоди ОСОБА_1 у
користуванні земельною ділянкою, яка
на законних підставах перебував в
останнього в користуванні.

Відповідно до вимог ст.79 ЦПК України -
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи, до витрат пов'язаних з
розглядом справи належать витрати,
пов'язані з проведенням судових
експертиз.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України
передбачено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Суд приходить до висновку, що з
відповідача слід стягнути на користь
позивача судовий збір в розмірі 229, 40
грн. та витрати за проведення
експертизи в розмірі 950 грн., а всього -
1179,40 грн.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.103, 152, ЗК України, ст.391
ЦК України, ст.ст.10,27,31,60,61,79,88, 212-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя
особа - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Пріма-КР», про
усунення перешкод у користуванні
нерухомим майном, земельною ділянкою,
оформленні права власності на неї та
відновлення меж земельної ділянки -
задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_5 усунути порушення
права ОСОБА_1 на користування та
розпорядження нерухомим майном, сараєм
«Д», та земельною ділянкою площею 1000 м2,
які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,
шляхом знесення (демонтажу) частини
(частин) паркану між домоволодінням
АДРЕСА_2 та домоволодінням АДРЕСА_1 на
довжину 22,26 м від крайньої його точки
(вул.Шоріна).

Відновити межу земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1, з боку земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_2,
встановивши її в установленому законом
порядку відповідно до плану земельної
ділянки, який міститься в державному
акті серії ЯГ №570162 на право власності
на земельну ділянку, яка належить
ОСОБА_5 та знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 229,40 грн. та 950
грн. витрат за проведення експертизи, а
всього - 1179,40 грн.

Сторони мають право оскаржити рішення
подавши протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційну
скаргу в Апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Центрально-Міський районний суд м.
Кривого Рогу.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

СУДДЯ: