АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/9910/2014
Головуючий у І інстанції - Кривов'яз А.П.
Доповідач - Заришняк
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва у
складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є

при секретарях - Дудікову А.В.,
Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в Апеляційному суді міста
Києва цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на
рішення Святошинського районного суду
міста Києва від 19 червня 2014 року по
справі за позовом прокурора
Святошинського районного суду міста
Києва до Київської міської ради,
ОСОБА_2, треті особи: Садівниче
товариство «Зв'язківець», Орган опіки
та піклування Святошинського району
міста Києва про визнання незаконним та
скасувати рішення, визнання недійсним
державного акту,-

В С Т А Н О В И Л А:

Прокурор Святошинського району м.
Києва звернувся в суд з позовом до
Київської міської Ради і ОСОБА_2, треті
особи: Садівниче товариство
«Зв'язківець», Орган опіки та
піклування Святошинського району
міста Києва, просив визнати незаконним
і скасувати рішення Київської міської
Ради №855/1911 від 09.07.2009р. «Про передачу
громадянину ОСОБА_3 у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1»; визнати
недійсним Державний акт серії ЯЖ №912785
на право власності на земельну ділянку,
кадастровий номер 8 000 000 000:75:670:0288,
площею 0,1 га по АДРЕСА_1 з цільовим
призначенням: будівництво та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
виданий на ім'я ОСОБА_3 Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київради (Київської
міської державної адміністрації)
17.06.2010р. та зареєстрований в книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №05-7-03775 на
підставі рішення Київської міської
Ради №855/1911 від 09.07.2009р.; відновити
становище, яке існувало до порушення,
шляхом визнання права власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_1,
кадастровий номер 8 000 000 000:75:670:0288,
вартістю 358 040,75 грн. за територіальною
громадою м. Києва в особі Київської
міської Ради, зобов'язати ОСОБА_3
повернути на користь Київської міської
Ради (01044, м.Київ, вул.Хрещатик, 32)
земельну ділянку площею 0,1 га,
кадастровий номер 8 000 000 000:75:670:0288,
вартістю 358 040,75 грн., що розташована по
АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що вказана земельна ділянка відведена
відповідачу з порушенням вимог ч. 9 ст.118
ЗК України, зокрема, щодо погодження
проекту відведення земельної ділянки
із природоохоронними органами, а саме:
з Державним управлінням охорони
навколишнього природного середовища в
областях, містах Києві та Севастополі,
натомість, проект землеустрою 29.05.2009р.
погоджено Управлінням охорони
навколишнього природного середовища
виконавчого органу Київської міської
ради, який не відноситься до органів
Мінприроди.

Крім цього, земельна ділянка відведена
відповідачу з порушенням ч. 2 ст.52 ЗК
України, яка на землях рекреаційного
призначення забороняє діяльність, що
перешкоджає або може перешкоджати
використанню їх за призначенням, а
також негативно впливає або може
вплинути на природний стан земель.

На час прийняття Київрадою
оспорюваного рішення спірна земельна
ділянка відносилась до земель
рекреаційного призначення, але
вказаним рішенням ця земельна ділянка
була віднесена до земель житлової і
громадської забудови. Однак, питання
про зміну цільового призначення
земельної ділянки висновками
контролюючих органів не погоджувалось,
що відповідно до правил п. «а» ст.21 ЗК
України є підставою для визнання
недійсними рішень органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування про надання (передачу)
земельних ділянок громадянам та
юридичним особам.

У відповідності до вимог ст.9 Закону
України «Про державну експертизу
землевпорядної документації», проект
відведення земельної ділянки ОСОБА_3
підлягав обов'язковій державній
землевпорядній експертизі, проведення
якої згідно пункту 4.1.1. Методики
проведення державної експертизи
землевпорядної документації,
затвердженої наказом Держкомзему
України №391 від 03.12.2004р. віднесено до
відання Державного комітету України по
земельних ресурсах та його
територіальних органів, що в спірному
випадку проведено не було. Таким чином,
проект землеустрою не отримав
позитивного висновку державної
експертизи землевпорядної
документації. Прокурор вважав, що
оскаржуваним рішенням Київради
порушено право власності
територіальної громади м.Києва на
землю.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що зроблений
відповідний актовий запис № 18459, в
зв'язку з чим відповідачем було
залученого його батька ОСОБА_2

Рішенням Святошинського районного
суду міста Києва від 19 червня 2014 року
позов прокурора Святошинського
районного суду міста Києва задоволено,
визнано незаконним і скасовано рішення
Київської міської Ради №855/1911 від
09.07.2009р. «Про передачу громадянину
ОСОБА_3 у приватну власність земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1. Визнано недійсним Державний
акт серії ЯЖ №912785 на право власності на
земельну ділянку, кадастровий номер 8 000
000 000:75:670:0288, площею 0,1 га по АДРЕСА_1 з
цільовим призначенням: будівництво та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
виданий на ім'я ОСОБА_3 Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київради (Київської
міської державної адміністрації)
17.06.2010р. та зареєстрований в книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №05-7-03775, на
підставі рішення Київської міської
Ради №855/1911 від 09.07.2009р.

Відновлено становище, яке існувало до
порушення, шляхом визнання права
власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_1, загальною площею 0,1 га,
кадастровий номер 8 000 000 000:75:670:0288,
вартістю 358 040,75 грн., за територіальною
громадою м. Києва в особі Київської
міської ради.

Зобов'язано ОСОБА_2 повернути на
користь Київської міської Ради (01044,
м.Київ, вул.Хрещатик, 32) земельну
ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер
8 000 000 000:75:670:0288, вартістю 358 040,75 грн., що
розташована на по АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову прокурора.

В суді апеляційної інстанції
представник відповідача ОСОБА_2
підтримав апеляційну скаргу з підстав
та доводів, наведених в ній.

Прокурор проти задоволення
апеляційної скарги заперечував,
вважаючи рішення суду законним.

Представники Київської міської ради та
третіх осіб у судове засідання не
з»явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність й обґрунтованість
постановленого рішення суду в цій
частині, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Київської міської Ради №855/1911 від
09.07.2009р. було затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ОСОБА_3 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1 й передано цю земельну ділянку
ОСОБА_3 у приватну власність для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (а.с. 10 ).

На підставі вказаного рішення та
відповідної технічної документації
ОСОБА_3 17.06.2010р. видано Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київради (Київської
міської державної адміністрації)
Державний акт серії ЯЖ №912785 на право
власності на земельну ділянку,
зареєстрований в книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №05-7-03775,
згідно з яким ОСОБА_3 є власником
земельної ділянки кадастровий номер 8
000 000 000:75:670:0288, площею 0,1 га по АДРЕСА_1, з
цільовим призначенням: будівництво та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд (а.с. 9 ).

Статтею 19 ЗК України (в редакції
Закону станом на час прийняття
оскаржуваного рішення), встановлено
певні категорії земель України, які
поділяються за основним цільовим
призначенням, серед яких до різних
категорій віднесено землі
рекреаційного призначення ( підпункт
«г») і землі житлової та громадської
забудови (підпункт «б»).

Виходячи з положень частини другої
статті 19, статей 80, 83 ЗК України землі
кожної із цих категорій можуть
перебувати або у власності
(користуванні) громадян чи юридичних
осіб, або у запасі (землі державної чи
комунальної власності).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 20 ЗК України
віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади та
органів місцевого самоврядування
відповідно до їх повноважень. Зміна
цільового призначення земель
проводиться органами виконавчої влади
або органами місцевого самоврядування,
які приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання у
користування, вилучення (викуп) земель
і затверджують проекти землеустрою або
приймають рішення про створення
об'єктів природоохоронного та
історико-культурного призначення.

На підставі ст.51 ЗК України, до земель
рекреаційного призначення належать
земельні ділянки зелених зон і зелених
насаджень міст та інших населених
пунктів, навчально-туристських та
екологічних стежок, маркованих трас,
земельні ділянки, зайняті територіями
будинків відпочинку, пансіонатів,
об»єктів фізичної культури і спорту,
туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів,
стаціонарних і наметових
туристично-оздоровчих таборів, інших
аналогічних об»єктів, а також земельні
ділянки, надані для дачного
будівництва і спорудження інших
об»єктів стаціонарної рекреації.

Згідно ч.2 ст.52 ЗК України, на землях
рекреаційного призначення
забороняється діяльність, що
перешкоджає або може перешкодити
використанню їх за призначенням, а
також негативно впливає або може
вплинути на природний стан цих земель.

Отже, реалізуючи свої повноваження з
розпорядження земельними ділянками,
відповідний орган державної влади чи
місцевого самоврядування за місцем
знаходження земельної ділянки, має
право змінювати цільове призначення
земельних ділянок, які відчужуються
(надаються), за умови дотримання
положень Порядку про погодження такої
зміни з відповідними органами та після
складання проекту відведення.

Відповідно до ст. 21 ЗК України
порушення порядку встановлення та
зміни цільового призначення земель є
підставою для визнання недійсними
рішень органів державної влади та
органів місцевого самоврядування про
надання (передачу) земельних ділянок
громадянам та юридичним особам,
відмови у реєстрації земельної ділянки
або визнання реєстрації недійсною.

Згідно з правилами ст.ст. 116, 118 ЗК
України, державний акт на право
приватної власності на землю видається
на підставі рішення органу місцевого
самоврядування, а тому вирішення
питання про правомірність його видачі
залежить від того чи є законним
рішення, на підставі якого його видано.

На підставі п. 3 ч. 1 ст.346 ЦК України,
право власності особи припиняється на
майно, яке за законом не може належати
цій особі.

Із земельно-кадастрової інформації на
земельну ділянку кадастровий номер 8 000
000 000:75:670:0288, площею 0,1 га по АДРЕСА_1,
вбачається, що спірна земельна ділянка
на момент прийняття Київрадою
оспорюваного рішення відносилась до
земель рекреаційного призначення, а
після прийняття вказаною рішення ця ж
земельна ділянка була віднесена до
земель житлової та громадської
забудови (а.с.68). При цьому, зміна
цільового призначення спірної
земельної ділянки відповідно до правил
ст.20 ЗК України не проводилася.

Окрім того, відповідно до вимог ч. 9 ст.
118 ЗК України, проект відведення
земельної ділянки погоджується з
органом по земельних ресурсах,
природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування.

Разом з тим, проект землеустрою щодо
відведення спірної земельної ділянки
Державним управлінням охорони
навколишнього природного середовища в
м.Києві не погоджено.

Суд першої інстанції повно й всебічно
з'ясував обставини справи, зібраним
доказам дав належну оцінку та прийшов
до правильного висновку про те, що
оспорюване прокурором рішення
прийнято з порушенням вимог діючого
законодавства, порушує право на землю
територіальної громади м.Києва, у
зв'язку із чим підлягає визнанню
незаконним. При визнанні незаконним
рішення Київради підлягає скасуванню й
державний акт на право власності на
землю на ім»я ОСОБА_3, виданий на
підставі вказаного рішення, й спірна
земельна ділянка має відновити своє
правове становище, яке існувало до її
виділення.

За таких обставин, суд обґрунтовано
задовольнив позов.

Доводів, які б спростовували висновки
суду, апеляційна скарга не містить.

Рішення суду відповідає встановленим
по справі обставинам та вимогам
матеріального і процесуального закону
й не може бути скасованим з підстав, що
наведені в апеляційній скарзі.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що судом безпідставно до даних
правовідносин не застосовано строк
позовної давності, не заслуговують на
увагу.

Згідно зі ст.ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу; загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідно до вимог ч.1 ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Як видно з пояснень прокурора, про
вказані порушення права на землю
територіальної громади м.Києва
Прокуратура міста Києва дізналася із
листа за №01-02/1520 від 29.04.2013р. Державної
інспекції сільського господарства в
м.Києві, яка виявила їх внаслідок
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства при виділенні земельних
ділянок по АДРЕСА_1, тому строк позовної
давності не пропущено.

Дані доводи прокурора зібраними по
справі доказами не спростовано.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
міста Києва від 19 червня 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий

Судді