Провадження № 2/734/921/14
Справа
№ 734/3131/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 грудня 2014 року смт
Козелець

Козелецький районний суд
Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Бузунко О.А.

за участю
секретаря Галюк Л.В.

у присутності позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивачів - адвоката
ОСОБА_3

представника відповідача - Карась А.В.

третьої особи - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Комунального закладу Козелецької
районної ради «Козелецький районний
центр первинної медико-санітарної
допомоги», третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
головний лікар Комунального закладу
Козелецької районної ради
«Козелецький районний центр первинної
медико-санітарної допомоги» ОСОБА_5,
про визнання незаконними та скасування
наказів,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Комунального закладу Козелецької
районної ради «Козелецький районний
центр первинної медико-санітарної
допомоги», третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
головний лікар Комунального закладу
Козелецької районної ради
«Козелецький районний центр первинної
медико-санітарної допомоги» ОСОБА_5,
мотивуючі позовні вимоги тим, що ОСОБА_1
працює в комунальному закладі
Козелецької районної ради
«Козелецький районний центр первинної
медико-санітарної допомоги» на посаді
лікаря стоматолога Остерської міської
лікарської амбулаторії загальної
практики сімейної медицини з 02.06.2014
року. До цього закладу була переведена
на роботу в порядку переведення з
Остерської районної лікарні. ОСОБА_2
працює в КЗ КРР «Козелецький РЦ ПМСД»
на посаді сестри медичної
стоматологічного кабінету Остерська
МЛА ЗПСМ з 02.06.2014 року. До цього закладу
була прийнята на роботу в порядку
переведення з Остерської районної
лікарні. Тому, з 1991 року і по теперішній
час перебуває у складі профспілки
Остерської районної лікарні.
Переведення позивачів з Остерської
районної лікарні до КЗ КРР
«Козелецький РЦ ПМСД» здійснювалось на
підставі клопотання керівництва
останнього від 30.05.2014 року № 24. 05.08.2014
року головний лікар КЗ КРР
«Козелецький РЦ ПМСД» ОСОБА_5 прийняла
наказ за № 36-ко. Відповідно до цього
наказу для покращення медичної
допомоги населенню м. Остер та зони
обслуговування Остерської МЛА ЗПСМ
суботу було визнано для працівників
робочим днем у режимі чергування
згідно графіку з 09.08.2014 року. Цей наказ
було доведено до відома позивачів
08.08.2014 року. Графіки чергувань за цим
наказом розробляються ОСОБА_6,
завідуючою Остерської МЛА ЗПСМ та
затверджуються ОСОБА_5, головним
лікарем КЗ КРР «Козелецький РЦ ПМСД» на
кожний місяць окремо. На прохання
позивачів профком профспілки
Остерської міської лікарні 22 серпня 2014
року звернувся до КЗ КРР «Козелецький
РЦ ПМСД» з поданням, в якому зазначило
роботодавцю про незаконність наказу №
36-ко від 05.08.2014 року та про необхідність
усунення таких порушень трудового
законодавства відносно працівників.
Профком Остерської міської лікарні
надав позивачам довідку, що зазначений
наказ не погоджував. Розуміючи
незаконність наказу відповідача № 36-ко
від 05.08.2014 року, 06.09.2014 року до
чергування вони не приступили. За це
відповідач наказом № 49-ко від 8 вересня
2014 року притягнув нас до
відповідальності та застосував
дисциплінарне стягнення у вигляді
догани. При вирішенні питання
притягнення їх до дисциплінарної
відповідальності наказом № 49-ко від
08.09.2014 року думку профспілки також не
запитували. Накази відповідача за №
36-ко від 05.08.2014 року та за № 49-ко від
08.09.2014 року вони вважають незаконними
та такими, що порушують їхні права.
Тому, позивачі просять суд визнати
незаконними та скасувати накази
комунального закладу Козелецької
районної ради «Козелецький районний
центр первинної медико-санітарної
допомоги» № 36-ко від 05.08.2014 року та №
49-ко від 08.09.2014 року.

В судовому засіданні позивачі та їх
представник підтримали ініційований
позов та просили суд його задовольнити
з підстав, викладених в ньому. На
уточнююче запитання суду позивачі та
представник позивачів повідомили, що
вимога про визнання незаконним та
скасування наказу № 49-ко від 08.09.2014 року
стосується лише питання щодо
притягнення позивачів до
дисциплінарної відповідальності.

Головний лікар Козелецької районної
ради «Козелецький районний центр
первинної медико-санітарної допомоги»
ОСОБА_5 в судовому засіданні з позовом
не погодилася та пояснила, що наказ №
36-ко був прийнятий у зв'язку з
необхідністю поліпшення
обслуговування населення, оскільки
були неодноразові усні звернення до
головного лікаря з побажаннями, щоб
лікарі працювали також в суботу. З
наказом № 36-ко були ознайомлені всі
працівники, що підтверджується їхніми
підписами. Профспілка КЗ КРР
«Козелецький районний центр первинної
медико-санітраної допомоги» не має
ніякого відношення та не відноситься
до профспілки Остерської міської
лікарні, так як вважають позивачі,
оскільки КЗ КРР «Козелецький районний
центр первинної медико-санітарної
допомоги» та ЦРЛ - дві різні
організації. В вересні місяці 2014 року
ОСОБА_1 було подано заяву про членство у
профспілці та утримання з неї 1% від
заробітної плати на користь
профспілки, тобто з цього часу вона
являлась членом профспілки. Згідно
колективного договору між Первинною
профспілковою організацією та
адміністрацією КЗ за погодженням з
профспілковим комітетом була
встановлена інша тривалість робочого
тижня з урахуванням специфіки їх
роботи. Лікар ОСОБА_1 та медична сестра
стоматологічного кабінету ОСОБА_2
дійсно не з'явились на чергування у
відведений графіком день, за що і були
піддані накладенню дисциплінарного
стягнення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представника позивачів та
позивачів, представника відповідача та
третьої особи, оцінивши належність та
допустимість доказів, суд дійшов
наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює в
комунальному закладі Козелецької
районної ради «Козелецький районний
центр первинної медико-санітарної
допомоги» на посаді лікаря стоматолога
Остерської міської лікарської
амбулаторії загальної практики
сімейної медицини з 02 червня 2014 року, що
підтверджується записами трудової
книжки та відповідним наказом. ОСОБА_2
працює в КЗ КРР «Козелецький РЦ ПМСД»
на посаді сестри медичної
стоматологічного кабінету Остерська
МЛА ЗПСМ з 02 червня 2014 року, що також
підтверджується записами трудової
книжки та наказом. Вони були прийняті
на роботу в порядку переведення з
Остерської районної лікарні до КЗ КРР
«Козелецький РЦ ПМСД».

Відповідно до Рішення Козелецької
районної ради Чернігівської області (13
сесія 6 скликання) від 21 червня 2013 року
було створено комунальний заклад
Козелецької районної ради
«Козелецький районний центр первинної
медико-санітарної допомоги» /а.с. 58/, на
підтвердження чого в матеріалах справи
міститься Виписка з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців /а.с. 59/.

05 серпня 2014 року головним лікарем КЗ
КРР «Козелецький РЦ ПМСД» ОСОБА_5 було
прийнято наказ за № 36-ко. Відповідно до
цього наказу для покращення медичної
допомоги населенню м. Остер та зони
обслуговування Остерської МЛА ЗПСМ
суботу було визнано робочим днем
згідно графіка чергування (графік
додається) з 09 серпня 2014 року з
подальшим скороченим робочим днем
протягом тижня /а.с. 53-54/. Цей наказ було
доведено до відома позивачів 08 серпня
2014 року, про що в Журналі обліку наказів
з кадрових питань (особового складу)
містяться підписи останніх.

В судовому засіданні ОСОБА_5. пояснила,
що до наказу № 36-ко додавався графік
чергувань на серпень 2014 року, з
подальшим затвердженням графіка
щомісяця.

Аналіз графіка за серпень місяць 2014
року дає підстави суду стверджувати, що
вказаний наказ затверджений ОСОБА_5 як
головним лікарем КЗ КРР «Козелецький
РЦ ПМСД», проте в ньому відсутня
інформація про час, протягом якого
особи, які визначені в ньому, повинні
перебувати на своєму робочому місці,
час перерви та час початку роботи /а.с.
12/.

В судовому засіданні ОСОБА_5
повідомила, що вказаний графік до
відома працівників доводиться
завідуючою амбулаторії ОСОБА_6, проте
надати суду докази на підтвердження
факту доведення до відома позивачів
графіку суду не надано. Крім того,
позивач ОСОБА_1 про те, що вона має
чергувати 23 серпня 2014 року випадково
дізналася ввечері 22 серпня 2014 року.

Аналогічна ситуація і стосовно
графіків чергувань за вересень-жовтень
2014 року (в них також не відображена
інформація про час, протягом якого
особи, які визначені в ньому, повинні
перебувати на своєму робочому місці,
час перерви та час початку роботи) - а.с.
12, зворот, 13.

Таким чином, за станом на час звернення
до суду та розгляду справи в суді в КЗ
КРР «Козелецький РЦ ПМСД» існує наказ
про визнання суботи робочим днем
згідно з графіками чергування, які
затверджуються щомісяця, починаючи з 09
серпня 2014 року з подальшим скороченим
робочим днем протягом тижня. Проте в
наказі № 36-ко не міститься інформація
про час, протягом якого особи, які
визначені в ньому, повинні перебувати
на своєму робочому місці, час перерви
та час початку роботи, як і не
відображена вона в графіках.

Встановлюючи правову природу
оспорюваного наказу № 36-ко, суд
виходить з наступного.

Кодексом законів про працю України
поняття чергування не визначено. У
главі IV «Робочий час» КЗпП (ст.ст. 50-65)
про правову конструкцію чергування не
згадується.

В сучасний період правове регулювання
залучення працівників до чергування
здійснюється постановою Секретаріату
ВЦРПС від 02.04.54 р. N 233 «Про чергування на
підприємствах і в установах» (надалі -
Постанова №233), яка діє в Україні
відповідно до Постанови Верховної Ради
України "Про порядок тимчасової дії на
території України окремих актів
законодавства Союзу СРСР" від 12.09.91 р. N
1545 в частині, яка не врегульована
законодавством України.

Відповідно до Постанови № 233,
чергування працівників після
закінчення робочого дня, у вихідні та
святкові дні можуть запроваджуватись у
виняткових випадках і лише за
погодженням з профспілковим органом.
Чергування полягає в обов'язку
працівника знаходитися на визначеному
роботодавцем робочому місці (як
безпосередньо на роботі, так і вдома) з
метою вирішення невідкладних питань,
не пов'язаних з трудовими обов'язками
цього працівника, а також передачі
інформації. При цьому не допускається
залучення працівників до чергування
частіше одного разу на
місяць.Тривалість чергування або
роботи разом із чергуванням не може
перевищувати нормальної тривалості
робочого часу. Якщо ж працівник
залучається до чергування у вихідний
чи святковий день, йому повинен бути
наданий відгул протягом найближчих 10
днів. Тривалість відгулу повинна
дорівнювати тривалості чергування.
Тобто, чергування - це завжди робота,
яка не обумовлена трудовим договором;
законодавством не визначені виняткові
випадки залучення до чергувань;
чергування компенсуються лише
відгулом.

Виходячи з викладеного вище,
чергування передбачає залучення осіб
для чергування з метою виконання інших,
не передбачених трудовим договором
обов'язків. В судовому засіданні всі
учасники процесу підтвердили, що метою
залучення до роботи в суботу в порядку
чергування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було та є
виконання ними своїх професійних
обов'язків, передбачених трудовим
договором. Тобто, запроваджені новації
в наказі № 36-ко не є чергування в
розумінні діючого законодавства. Крім
того, той факт, що ОСОБА_1 в вересні 2014
року відповідно до графіка залучалася
до так званого чергування двічи на
місяць також підтверджує той факт, що
встановлені наказом № 36-ко чергування
не є такими в розумінні положень
діючого в Україні законодавства, які
регулюють питання чергувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 КЗпП України при
п'ятиденному робочому тижні
працівникам надаються два вихідних дні
на тиждень, а при шестиденному робочому
тижні - один вихідний день.

Керуючись приписами чинного
законодавства в КЗ КРР «Козелецький РЦ
ПМСД» за загальним правилом
встановлено п'ятиденний робочий
тиждень з двома вихідними днями -
субота та неділя (що не оспорювалося
сторонами).

Праця позивачів за загальним правилом
також здійснюється за п'ятиденним
робочим тижнем з двома вихідними
(субота, неділя), що також
підтверджується табелями обліку
робочого часу (крім тих випадків, коли
особи фактично виконували свою роботу
у вихідний день).

Відповідно до норм трудового права
робочий час - це встановлений законом
час, який працівники, відповідно до
правил внутрішнього трудового
розпорядку,зобов'язані
використовувати виключно для
виробничої роботи та виконання
службових обов'язків для підприємства.

Законодавство України від чергування
відрізняє такі елементи робочого часу
як залучення працівників до роботи в
понаднормовий час і до роботи у вихідні
і святкові дні - у цих випадках
працівники залучаються до роботи,
обумовленої трудовим договором, у
виняткових випадках, передбачених
законодавством.

Відповідно до ст. 71 КЗпП України робота
у вихідні дні забороняється. Залучення
окремих працівників до роботи у ці дні
допускається тільки з дозволу
виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника)
підприємства, установи, організації і
лише у виняткових випадках, що
визначаються законодавством в частині
другій цієї статті. Залучення окремих
працівників до роботи у вихідні дні
допускається в таких виняткових
випадках, чітко визначених
законодавством. Залучення працівників
до роботи у вихідні дні провадиться за
письмовим наказом (розпорядженням)
власника або уповноваженого ним
органу. Робота у вихідний день може
компенсуватися, за згодою сторін,
наданням іншого дня відпочинку або у
грошовій формі у подвійному розмірі.

Таким чином, проведений судом аналіз
наведених норм діючого законодавства,
дає підстави суду дійти висновку, що у
випадку встановлення чергування у
вихідний день особі протягом 10 днів
повинен бути наданий відгул (Постанова
№ 233), у випадку залучення до роботи у
вихідні дні - особі надається інший
день відпочинку або здійснюється
компенсація у грошовій формі в
подвійному розмірі (ст. 71 КЗпП України).
Викладене правило не стосується тих
осіб, для яких визначений графік
змінності (робота по змінах).

Відповідно до ст. 52 КЗпП України для
працівників установлюється
п'ятиденний робочий тиждень з двома
вихідними днями. При п'ятиденному
робочому тижні тривалість щоденної
роботи (зміни) визначається правилами
внутрішнього трудового розпорядку або
графіками змінності, які затверджує
власник або уповноважений ним орган за
погодженням з виборним органом
первинної профспілкової організації
(профспілковим представником)
підприємства, установи, організації з
додержанням установленої тривалості
робочого тижня (статті 50 і 51).

На тих підприємствах, в установах,
організаціях, де за характером
виробництва та умовами роботи
запровадження п'ятиденного робочого
тижня є недоцільним, встановлюється
шестиденний робочий тиждень з одним
вихідним днем. При шестиденному
робочому тижні тривалість щоденної
роботи не може перевищувати 7 годин при
тижневій нормі 40 годин, 6 годин при
тижневій нормі 36 годин і 4 годин при
тижневій нормі 24 години.

П'ятиденний або шестиденний робочий
тиждень встановлюється власником або
уповноваженим ним органом спільно з
виборним органом первинної
профспілкової організації
(профспілковим представником) з
урахуванням специфіки роботи, думки
трудового колективу і за погодженням з
місцевою радою.

Згідно зі ст. 51 КЗпП України
законодавством встановлюється
скорочена тривалість робочого часу для
окремих категорій працівників
(учителів, лікарів та ін.).

Так, згідно з Постановою від 21 лютого 2001
р. N 163 «Про затвердження Переліку
виробництв, цехів, професій і посад із
шкідливими умовами праці, робота в яких
дає право на скорочену тривалість
робочого тижня» - тривалість робочого
тижня (годин) для лікаря-стоматолога
складає 33 години.

В судовому засіданні ОСОБА_1
підтвердила, що в неї дійсно тривалість
робочого тижня складає 33 години, тобто,
6,36 год. на день. Тривалість робочого
часу ОСОБА_2 становить 37 годин,
відповідно, 7,42 год. в день.

Залучення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для роботи в
суботу відповідно до наказу передбачає
те, що в той тиждень, коли має місце
робота в суботу, фактично тривалість
робочого тижня перевищувала б
встановлену 33-годинну та 37-годинну
тривалість відповідно. Проте згідно з
табелями обліку робочого часу в жовтні
та листопаді 2014 року позивачі
табелювалися таким чином, що спочатку
надавався скорочений робочий день -
четвер, а потім особа допускалася до
роботи в суботу (що фактично не
відповідає наказу № 36-ко).

Таким чином, з урахуванням наведеного,
суд дійшов висновку, що залучення особи
до роботи у вихідний день будь то
чергування чи вихід на роботу у
вихідний день, такий порядок
компенсації як подальший скорочений
робочий день протягом тижня не
передбачено. Закладені в наказі № 36-ко
виключають можливість визначитися з
правовою природою згаданого наказу.
Крім того, працівник, який залучається
до роботи в певний день, повинен бути
чітко обізнаний про початок роботи, час
перерви та тривалість роботи, чого в
наказі № 36-ко щодо працівників ОСОБА_1
та ОСОБА_2 не визначено. Таким чином, суд
вважає, що таке формулювання наказу №
36-ко не відповідає діючому
законодавству (про що детально описано
вище) та порушує трудові права
позивачів. Оскільки наказ № 36-ко
адресований і іншим працівникам КЗ КРР
«Козелецький РЦ ПМСД», питання щодо
захист прав яких при розгляді справи не
вирішувалося, суд вважає за необхідне
визнати незаконним наказ КЗ КРР
«Козелецький РЦ ПМСД» № 36-ко від 05
серпня 2014 року в частині визнання для
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суботи робочим днем
згідно з графіком чергування з 09 серпня
2014 року з подальшим скороченим робочим
днем протягом тижня.

08 вересня 2014 року КЗ КРР «Козелецький
районний центр первинної
медико-санітарної допомоги» за
підписом головного лікаря ОСОБА_5 було
видано наказ № 49-ко, згідно з яким було
оголошено догану ОСОБА_1 та ОСОБА_2, так
як останні проігнорували умови наказу
№ 36-ко від 05.08.2014 року та не вийшли
згідно встановленого графіку
чергувати у відведений для цього день -
06 вересня 2014 року. Проте у урахуванням
того, що наказ № 36-ко від 05.08.2014 року
визнано недійсним в частині визнання
для ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суботи робочим
днем згідно з графіком чергування з 09
серпня 2014 року з подальшим скороченим
робочим днем протягом тижня,
відповідно, наказ про притягнення їх до
дисциплінарної відповідальності в
зв'язку з невиконанням наказу, який
судом визнано недійсним, підлягає
визнанню недійсним та скасуванню.
Тобто, слід визнати незаконним та
скасувати наказ Комунального закладу
Козелецької районної ради "Козелецький
районний центр первинної
медико-санітарної допомоги" № 49-ко від
08 вересня 2014 року "Про порушення
дисциплінарного провадження" в частині
оголошення догани лікарю-стоматологу
Остерської МЛА ЗПСМ ОСОБА_1 та медичній
сестрі стоматологічного кабінету
Остерської МЛА ЗПСМ ОСОБА_2

Щодо тверджень позивачів про те, що
встановлення суботи робочим днем нічим
не обумовлено, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд
вирішує цивільний спір на засадах
змагальності із застосуванням
принципу диспозитивності в межах
заявлених позовних вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін виникає спір. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні ОСОБА_5 повідомила
суду, що встановлення суботи робочим
днем обумовлене неодноразовими
зверненнями до неї особисто громадян
щодо забезпеченням можливості
отримання медичної допомоги в суботу, а
також зверненнями до неї керівництва
району щодо сприяння в реалізації
програми покращення надання послуг
населенню. Позивачами на підтвердження
своєї позиції щодо необґрунтованості
визначення суботи робочим днем нічим
не аргументовано, суду не надано
жодного доказу на підтвердження того
факту, що потреба надавати послуги
населенню в суботу, зокрема, в сфері
стоматології, відсутня, а висловлена
позиція позивачів ґрунтується лише на
припущеннях, які не є засобами
доказування в розумінні ст.60 ЦПК
України.

Стосовно необхідності погодження
наказу № 36-ко з профспілковим органом,
членами якої є позивачі - профспілки
Остерської міської лікарні, суд
звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КЗпП України
- виборний орган первинної
профспілкової організації на
підприємстві, в установі, організації
разом з власником або уповноваженим
ним органом вирішує питання робочого
часу і часу відпочинку, погоджує
графіки змінності та надання
відпусток, запровадження
підсумованого обліку робочого часу,
дає дозвіл на проведення надурочних
робіт, робіт у вихідні дні тощо.

Відповідно до Закону України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності» від 15 вересня 1999 року
(стаття 19) - профспілки, їх об'єднання
здійснюють представництво і захист
трудових, соціально-економічних прав
та інтересів членів профспілок в
державних органах та органах місцевого
самоврядування, у відносинах з
роботодавцями, а також з іншими

об'єднаннями громадян.

Системний аналіз норм КЗпП України та
Закону України «Про професійні спілки,
їх права та гарантії діяльності» дає
підстави суду дійти висновку, що
погодження певних дій керівництвом
підприємства повинно бути здійснено з
тією профспілковою організацією, яка
створена на підприємстві, та членом
якої працівник.

Оскільки в судовому засіданні не
знайшов свого підтвердження той факт,
що за станом на 05 серпня та 06 вересня 2014
року на підприємстві функціонувала
зареєстрована у встановленому законом
порядку профспілка, суд не вважає
обґрунтованими твердження позивачів,
що в такому випадку таке узгодження
повинно було бути здійснене з профком
профспілки Остерської міської лікарні,
оскільки таке не ґрунтується на
вимогам чинного законодавства.

Питання щодо стягнення судових витрат
з відповідача вирішується відповідно
до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 212, 213, 215 ЦПК
України, ст.ст. 50, 51, 142, 247 КЗпП України,
суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Комунального закладу Козелецької
районної ради «Козелецький районний
центр первинної медико-санітарної
допомоги», третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
головний лікар Комунального закладу
Козелецької районної ради
«Козелецький районний центр первинної
медико-санітарної допомоги» ОСОБА_5,
про визнання незаконними та скасування
наказів - задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ Комунального
закладу Козелецької районної ради
«Козелецький районний центр первинної
медико-санітарної допомоги» № 36-ко від
05 серпня 2014 року в частині визнання для
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суботи робочим днем
згідно з графіком чергування з 09 серпня
2014 року з подальшим скороченим робочим
днем протягом тижня.

Визнати незаконним та скасувати наказ
Комунального закладу Козелецької
районної ради «Козелецький районний
центр первинної медико-санітарної
допомоги» № 49-ко від 08 вересня 2014 року
«Про порушення дисциплінарного
провадження» в частині оголошення
догани лікарю-стоматологу Остерської
МЛА ЗПСМ ОСОБА_1 та медичній сестрі
стоматологічного кабінету Остерської
МЛА ЗПСМ ОСОБА_2

Стягнути з Комунального закладу
Козелецької районної ради
«Козелецький районний центр первинної
медико-санітарної допомоги» на користь
держави судовий збір в розмірі 243
(двісті сорок три) гривні 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Чернігівської області через
Козелецький районний суд
Чернігівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.А. Бузунко

Повний текст рішення складений 29
грудня 2014 року.