УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
м. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Умнової О.В., Савченко В.О., Фаловської
І.М., Гримич М.К., Кафідової О.В., Умнової
О.В.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
банк Аваль», про поділ спільного майна
подружжя, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 01 квітня 2014 року та рішення
апеляційного суду Київської області
від 27 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з указаним позовом до ОСОБА_7, у
якому просила поділити майно, набуте за
час їхнього шлюбу з 18 листопада 2005 року
по 14 травня 2012 року, посилаючись на те,
що з 2011 року сімейно-шлюбні відносини
подружжям не підтримуються, спільне
господарство не ведеться. За час шлюбу
сторонами було набуте майно: житловий
будинок та дві земельні ділянки по
АДРЕСА_1, право власності на яке було
оформлене на відповідача, для
придбання яких вона укладена кредитний
договір з ВАТ «Райффайзен банк Аваль»,
а відповідач передав в іпотеку
житловий будинок та одну із земельних
ділянок у забезпечення виконання нею
зобов'язання з повернення кредитних
коштів за зазначеним договором.
Зазначала, що грошові кошти в рахунок
погашення кредиту сплачувались ними зі
спільних коштів. Після припинення
сімейно-шлюбних відносин, деякий час
вони повертали кредитні кошти окремо і
самостійно, за взаємною згодою. Однак, з
квітня 2012 року вона самостійно несе
витрати з повернення кредитних коштів,
які були отримані і витрачені в
інтересах сім'ї для оплати за майно, яке
оформлене на відповідача. Вказувала, що
позбавлена можливості користуватися і
розпоряджатися житловим будинком та
земельними ділянками, у зв'язку з чим
пропонувала відповідачу вирішити
питання про поділ спільного майна в
позасудовому порядку, однак згоди про
поділ майна між ними досягнуто не було.

У зв'язку з цим просила суд поділити
частину майна, що належить позивачу та
відповідачу на праві спільної сумісної
власності, як подружжю, вартістю 1 315 670
грн 78 коп.; визнати спільним майном
подружжя позивача та відповідача
боргові зобов'язання позивача за
кредитним договором від 03 квітня 2008
року, укладеним між нею та ВАТ
«Райффайзен банк Аваль» у сумі 372 408 грн
05 коп., які підлягають врахуванню при
поділі іншого спільного майна подружжя
та можуть бути стягнені відповідно до
розрахунків банку; виділити їй та
визнати за нею право приватної
власності на нерухоме майно загальною
вартістю 1 315 670 грн 78 коп., у тому числі
на житловий будинок та дві земельні
ділянки по АДРЕСА_1, право власності на
які було оформлене на відповідача;
припинити право власності відповідача
на зазначені житловий будинок та дві
земельні ділянки; визнати за нею
обов'язок щодо одноосібного виконання
кредитного договору від 03 квітня 2008
року.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 01 квітня 2014 року
позов задоволено частково.

Поділено майно, що належить ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 на праві спільної сумісної
власності, як подружжю, та визнано
право власності на: житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1, право власності на
який було оформлено на ОСОБА_7, по 1/2
частині за кожним; земельну ділянку за
адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,0160
га (у тому числі під забудовою 0,0160 га) з
цільовим призначенням - для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, право власності на яку було
оформлено на ОСОБА_7, по 1/2 частині за
кожним; земельну ділянку за адресою:
АДРЕСА_1 загальною площею 0,0388 га з
цільовим призначенням - для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, право власності на яку було
оформлено на ОСОБА_7, по 1/2 частині за
кожним;

В порядку поділу спільного майна
подружжя визнано спільними
зобов'язаннями ОСОБА_6 та ОСОБА_7
боргові зобов'язання ОСОБА_6 за
кредитним договором від 03 квітня 2008
року укладеним між ОСОБА_6 та ВАТ
«Райффайзен банк Аваль» по 1/2 частині
за кожним відповідно до розрахунків
банку.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 27 жовтня 2014 року скасовано
рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позову про
визнання спільними зобов'язаннями
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 боргові зобов'язання
ОСОБА_6 за кредитним договором від 03
квітня 2008 року, ухвалено нове в цій
частині нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено
без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7
- ОСОБА_8 просить скасувати рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи позов, з висновками
якого частково погодився і апеляційний
суд, на підставі доказів, поданих
сторонами, що належним чином оцінені
(ст. 212 ЦПК України), дійшов до
правильного висновку про
обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_6,
оскільки майно, яке просить поділити
позивач придбане під час перебування
сторін у шлюбі, відтак, є спільною
сумісною власністю подружжя.

Із матеріалів справи вбачається, що
оскаржуване судове рішення суду
апеляційної інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарг
цих висновків не спростовують.

Суд апеляційної інстанції повно
встановив фактичні обставини справи на
основі об'єктивної оцінки наданих
сторонами доказів, вірно застосував
норми матеріального права до спірних
правовідносин та з урахуванням
зібраних доказів дійшов
обґрунтованого висновку про
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
про часткове задоволення позову.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про її відхилення та залишення без змін
рішення Обухівського районного суду
Київської області від 01 квітня 2014 року,
в незмінній після апеляційного
перегляду частині, та рішення
апеляційного суду Київської області
від 27 жовтня 2014 року, оскільки вони є
законними та обґрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 -
ОСОБА_8 - відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 01 квітня 2014 року,
в незмінній після апеляційного
перегляду частині, та рішення
апеляційного суду Київської області
від 27 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич О.В. Кафідова О.В.
Умнова