Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2014 р.
Суворовський районний суд міста Одеси
в складі

головуючого судді Сувертак
І.В.

при секретарі Мамренко
Г.Г. Стецюра О. Г.

розглянув в відкритому судовому
засіданні в залі суду № 24 в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа Четверта державна нотаріальна
контора м. Одеси, про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину від 14 березня 1984 року на
отримання грошового вкладу,

Установив:

Позивачка звернулась з
позовом до суду 02 вересня 2014 року, з
вимогами до ОСОБА_3 про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину від 14 березня 1984 року на ім,я
ОСОБА_4 на отримання грошового вкладу
ощадкаси №5323022 м. Одеси на рахунку
НОМЕР_1. Свої вимоги мотивує тим, що
після смерті матері - ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2, залишилася спадщина у
вигляді будинку загальною площею 28,3
кв.м., розташованого по АДРЕСА_1, але цей
будинок був перебудований за життя
спадкодавця, без відповідних
документів, то Свідоцтво про право на
спадщину позивачка не отримала, а
пред'явила на будинок права у судовому
порядку, і їй було відмовлено.

На день смерті
спадкодавця - це ОСОБА_5, спадкоємцями
за законом були її рідні діти: дочка
ОСОБА_6, 1929 р.н., дочка ОСОБА_7, 1931 р.н.,
дочка ОСОБА_8, 1944 р.н., дочка ОСОБА_2,
1940р.н., син ОСОБА_4, 1949 р.н. За
домовленістю між дітьми спадкодавця ,
будинок площею 28 кв.м. залишався ОСОБА_2
, яка доглядала тяжко хвору матір , яка
потребувала сторонньої постійної
допомоги.

Позивач зазначає, що її
брат ОСОБА_4 ніколи не претендував на 1/5
частину спадку, який був
зареєстрований і мешкав в квартирі
старшої сестри ОСОБА_6, у якої крім
кімнати площею в 12,6 кв.м., малось ще
чотири самовільно збудованої кімнати.
Позивачка стверджує, що між
спадкоємцями існувала домовленість
про те, що після смерті їх матері
будинок залишається саме ОСОБА_2, який
вона фактично прийняла, тому діти
померлої не звертались до
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини, всі документи
померлої матері ОСОБА_5 знаходились у
позивачки в домоволодінні матері.

В 2012 - 2013 роках, при
розгляді іншої цивільної справи за №
1527/17330/12 позивачки стало відомо, що на
будинок матері претендує відповідачка
ОСОБА_3 з тих підстав, що її батько
ОСОБА_4 отримав в 1984 році Свідоцтво про
право на спадщину у вигляді грошового
вкладу на ощадній книжці. Позивачка
вважає, що її брат ОСОБА_4 незаконно
заволодів ощадною книжкою матері, для
того щоб отримати грошові кошти в сумі
260 рублів, які зберігались на рахунку
ощадкнижки, ощадну книжку матері
ОСОБА_2 брату не віддавала.

Позивач зазначає, що 14
березня 1984 року її брат ОСОБА_4
звернувся з заявою в Четверту Одеську
державну нотаріальну контору з заявою
про прийняття спадщини у вигляді
грошового вкладу в сумі 259 руб.96 коп.,
вказавши , що інших спадкоємців,
передбачених законом не має, тобто брат
позивачки вніс неправдиві відомості.
При цьому в заяві адресою проживання
брата значиться АДРЕСА_2, де він був
зареєстрованим і проживав разом з
рідною старшою сестрою ОСОБА_6 померлою
в 2000 році, а покійна мати мешкала по
АДРЕСА_1, де з нею разом проживали
позивачка і її родина.

Позивач стверджує, що її
брат ОСОБА_4 таємно заволодів
ощадкнижкою, яка зберігалася в будинку
матері і де проживала ОСОБА_2 , для
отримання грошей, оскільки він зловжив
спиртними напоями.

ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, а 03 грудня 2012 року його
донька ОСОБА_3 - відповідачка,
звернулась до Четвертої Одеської
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, але 13 січня 2014 року
за № 42/02-31 державний нотаріус Бойченко
О.Є. виніс постанову про відмову у
вчинення нотаріальної дії. При цьому, в
довідковому листі від 13 березня 2013
року за №637/02-14 зазначено, що до складу
спадкового майна входить житловий
будинок АДРЕСА_1.

У зв,язку з зазначеним
вище, позивачка просить суд позов
задовольнити повністю.

В судовому засіданні
позивачка і її представник адвокат
ОСОБА_10 підтримали позовні вимоги,
просив їх задовольнити.

В судовому засіданні
представник відповідачки адвокат
ОСОБА_11 не визнав позовні вимоги в
повному обсязі, просив відмовити в їх
задоволенні.

З,ясував обставини
справи, заслухав пояснення сторін,
показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,
дослідив та проаналізував матеріали
справи № 523/13404/14-ц, оголосив матеріали
цивільної справи за № 1527/17330/12 за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про
встановлення факту прийняття спадщини
та за позовом третьої особи ОСОБА_3 до
ОМР і ОСОБА_2 про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом, суд приходить до наступних
висновків.

Судом встановлено, що
після смерті матері позивачки - ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, залишилася
спадщина у вигляді будинку загальною
площею 28,3 кв.м., розташованого по
АДРЕСА_1, але цей будинок був
перебудований за життя спадкодавця,
без дозвільних документів, тому
Свідоцтво про право на спадщину
позивачка вчасно не отримала, а
зверталась з позовом до суду в 2012 році.

Відповідно до рішення
Суворовського районного суду міста
Одеси від 15 липня 2013 року, позов ОСОБА_2
про визнання права власності в порядку
спадкування та позов третьої особи
ОСОБА_3 до ОМР і ОСОБА_2 про визнання
права власності в порядку спадкування
на будинок АДРЕСА_1 - залишено без
задоволення, ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 19 грудня 2013 року
рішення залишено без змін. (л.с.186-187, 250-253
справа № 1527/17330/12).

На день смерті
спадкодавця - ОСОБА_5, спадкоємцями за
законом були її рідні діти: дочка
ОСОБА_6, 1929 р.н., дочка ОСОБА_7, 1931 р.н.,
дочка ОСОБА_8, 1944 р.н., дочка ОСОБА_2,
1940р.н., син ОСОБА_4, 1949 р.н.

14 березня 1984 року, брат
позивачки - ОСОБА_4 звернувся з заявою в
Четверту Одеську державну нотаріальну
контору з заявою про прийняття
спадщини у вигляді грошового вкладу в
сумі 259 руб.96 коп., вказавши , що інших
спадкоємців, передбачених законом не
має, тобто надав нотаріусу неправдиві
відомості. При цьому в заяві адресою
проживання брата значиться АДРЕСА_2, де
він був зареєстрованим і проживав
разом з рідною старшою сестрою ОСОБА_6
померлою в 2000 році, а покійна мати
мешкала по АДРЕСА_1, де з нею разом
проживали позивачка і її родина. ОСОБА_4
видано Свідоцтво про право на спадщину
за законом від 14 березня 1984 року, що
складається з грошового вкладу на
рахунку № 9096 (л.с.62). Дані відображені в
спадковій справі за №72/1984 на л.с.59-62.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат
позивачки ОСОБА_4, його донька ОСОБА_12
звернулась 03 грудня 2012 року до
Четвертої Одеської нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини на все майно, в т.ч. житловий
будинок АДРЕСА_1 (л.с.47). 13 січня 2014 року
за № 42/02-31 державний нотаріус Бойченко
О.Є. виніс постанову про відмову у
вчинення нотаріальної дії.(л.с.58).

На сьогоднішній день
спадкоємці ОСОБА_6 і ОСОБА_4 померли,
залишились три сестри - позивачка
ОСОБА_2 та ОСОБА_8 ОСОБА_7, останні
допитані в якості свідків. Свідки -
сестри позивачки і тітки відповідачки
пояснили суду про те, що дійсно між
сестрами та братом була усна
домовленість, що ніхто з них не
претендує на будинок матері по АДРЕСА_1,
окрім ОСОБА_2, оскільки вона одна з
дітей проживала разом з матір,ю і
декілька років до смерті матері
доглядала за нею, яка після перенесених
інсультів не могла обслуговувати себе.
А також, всі турботи по похованню
матері також здійснила ОСОБА_2, сестри
тільки допомогли в незначній мірі.
Після смерті їх матері залишився
будинок і ощадна книжка з невеликою
сумою грошей, на відсутність книжки
ніхто не звернув увагу, брат не сказав,
що він звертався до нотаріальної
контори і отримав ті кошти , що були на
книжці. Свідки стверджують, що їх брат
ОСОБА_4 незаконно заволодів
ощадкнижкою покійної матері, коли
зникла ощадкнижка пояснити не можуть,
їх брат нікому з них не сказав про своє
звернення до нотаріуса, про цей факт
всі дізнались при розгляді зустрічного
позову ОСОБА_3 в межах іншої цивільної
справи в 2012-213 р.р. Свідки пояснили, що їх
брат незаконно повідомив нотаріусу , що
інших спадкоємців не має, а вони з
сестрами не звертались до нотаріуса,
тому що між собою домовились про
відмову від спадку на користь їх сестри
ОСОБА_2 а вона не звернулась до
нотаріальної контори через
відсутність документів на самовільне
перебудоване приміщення будинку.

Суд вважає доведеним той
факт, що позивачка дізналась 2012 - 2013
роках, при розгляді іншої цивільної
справи за № 1527/17330/12, що на будинок
матері претендує відповідачка ОСОБА_3 з
тих підстав, що її батько ОСОБА_4
отримав в 1984 році Свідоцтво про право
на спадщину у вигляду грошового вкладу
на ощадній книжці, але позивачка не
віддавала брату ощадкнижку матері. Про
те, що між спадкоємцями існувала
домовленість про те, що після смерті їх
матері будинок залишається саме
ОСОБА_2, який вона фактично прийняла,
свідчать пояснення свідків, тому діти
померлої не звертались до
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини, всі документи
померлої матері ОСОБА_5 знаходились у
позивачки в домоволодінні матері.

Згідно рішення
Суворовського районного суду міста
Одеси від 15 липня 2013 року встановлено
факт того, що ОСОБА_2 «…постійно
проживала в спірному будинку, тобто
фактично вступила в управління та
володіння домоволодінням, а відтак на
підставі п.1ч.1 ст.549 ЦК УРСР вважається
такою, що прийняла спадщину», рішення
набрало чинності 19 грудня 2013 року

( л .с.186-187, 250-253 справа №1527/17330/12 ).

Суд вважає, що
свідоцтво про право на спадщину у
вигляді грошового вкладу необхідно
визнати недійсним, оскільки не
враховані всі п,ять спадкоємців - дітей
померлої, кожен з них має право на 1/5
частину спадкового майна у т.ч. і
грошового вкладу, оскільки ніхто з
спадкоємців не відмовився від спадщини
і з відповідною заявою до нотаріуса не
звертався, а ОСОБА_2 фактично прийняла
спадщину у вигляді будинку АДРЕСА_1.
Померлому ОСОБА_4 належить 1/5 частка в
спадковому майні, але відповідачка з
відповідним зустрічним позовом не
зверталась до суду.

Відповідно до статті 561
ЦК УРСР (в редакції 1963 року), свідоцтво
про право на спадщину видається
спадкоємцям за законом по закінченню 6
місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно нормам статті 525
ЦК УРСР (1963р.) : «Часом відкриття
спадщини визнається день смерті
спадкодавця».

З урахуванням
встановленого, суд вважає вимоги
позивачки законними та доведеними,
задовольняє їх в повному обсязі.

Керуючись ст.3, 10, 11, 14, 57- 64,66, 77, 169
,174, 209, 212 - 215, 218, 222, 294 ЦПК України, ст. ст.
525, 526 ,527, 529 , 561 ЦК УРСР в редакції 1963
року, Постановою Пленуму ВСУ №4 від
24.06.1983р. із змінами за Постановою ПВСУ
№13 від 25.12.1995р. і №15 від 25.05.1998 р. «Про
практику розгляду судами України справ
про спадкування», суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ,
третя особа Четверта державна
нотаріальна контора м. Одеси, про
визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину від 14 березня 1984 року
на ім.,я ОСОБА_4 на отримання грошового
вкладу ощадкаси №5323022 м. Одеси на
рахунку НОМЕР_1 - задовольнити.

Визнати недійсним Свідоцтво про
право на спадщину, видане 14 березня 1984
року, державним нотаріусом Коваленко
Н.В. Четвертої Одеської державної
нотаріальної контори , на ім.,я ОСОБА_4
на право отримання грошового вкладу
ощадкаси № 5323022 міста Одеси на рахунку
НОМЕР_1 з зарахованим відсотками,
відповідно ощадної книжки , виданої
вищезазначеною ощадкасою ,15 січня 1973
року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного суду через суд
Суворовського району міста Одеси
шляхом подачі в 10 денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя