Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/3093/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Плохотніченко Л.І.
Доповідач Черненко В. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

23.12.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Черненко В.В.

Кодрула М.А., Чорнобривець О.С.

за участю
секретаря: Донець А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ПАТ
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» на
рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 24.10.2014 року по справі за
позовом ОСОБА_5 до ПАТ «Всеукраїнський
Акціонерний Банк» про захист прав
споживача, закриття рахунків та
повернення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернулася у суд з позовом до
ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк»
про захист прав споживача, закриття
рахунків та повернення коштів.

На обґрунтування позовних вимог
зазначила, що 07.10.2010 року між ПАТ
«ВІЕЙБІ Банк» та нею було укладено
договір про відкриття банківського
рахунку та обслуговування платіжної
картки фізичної особи № 10 в
національній валюті.

10.04.2013 року між ПАТ «ВІЕЙБІ Банк» та нею
укладено договір про відкриття
банківського рахунку та
обслуговування платіжної картки
фізичної особи № 447 на умовах
продукту «Заощадження».

ОСОБА_5 зазначила, що з 28.02.2014 року ПАТ
«ВІЕЙБІ Банк» впроваджено ліміти по
платіжним картках відповідно до
Постанови НБУ від 27.02.2014 року № 104.

ОСОБА_5 зазначила, що у зв'язку з
впровадження лімітів по платіжним
картам вона фактично позбавлена
права користуватися належними їй
коштами на власний розсуд.
Неодноразові звернення до працівників
банку про врегулювання порядку
користування коштами не дали
результату і 17.07.2014 року звернулася до
банку із вимогою про розірвання
вищезазначених договорів та
повернення коштів. 17.08.2014 року отримала
відповідь із підтвердженням наявності
коштів на картці і пропозицією
розміщення нових коштів на депозит.

Позивач зазначив, що вважає
односторонню відмову відповідача від
виконання своїх зобов'язань за
укладеними договорами, порушенням
вимог діючого законодавства України, а
саме ст.. 55 Закону України «Про банки і
банківську діяльність», ст.. 525, 526, 530, 629,
1068 ЦК України.

ОСОБА_5 просила суд стягнути з ПАТ
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» на
її користь суму залишку банківського
вкладу у розмірі 1072545 грн., яка з
урахуванням інфляційних втрат складає
1191943,36 грн. за договором № 10 від
07.10.2010 року, а також 3% річних за
користування коштами у розмірі 16044,10
грн. та 21% річних за зберігання коштів у
сумі 112308,68 грн., що разом становить
1320196,20 грн.; стягнути з ПАТ
«Всеукраїнський Акціонерний Банк»
суму залишку банківського вкладу у
розмірі 476617 грн., яка з урахуванням
інфляційних втрат складає 52930,74 грн. за
договором № 447 від 10.04.2013 року, а
також 3% річних за користування коштами
у розмірі 7129,67 грн. та 21% річних за
зберігання коштів у сумі 49907,68 грн., що
разом становить 586668,10 грн.; стягнути із
відповідача на її користь 6 000грн.
сплаченої винагороди за надання
адвокатської допомоги за складання
позовної заяви та представництва
позивача, а також судовий збір.

В ході розгляду справи позивач зменшив
позовні вимоги та просив суд стягнути з
ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк»
на його користь суму залишку
банківського вкладу у розмірі 934 450,45
грн., яка з урахуванням інфляційних
втрат складає 994 911, 68 грн. за договором
№ 10 від 07.10.2010 року, а також 3%
річних за користування коштами у
розмірі 16044,10 грн. та 21% річних за
зберігання коштів у сумі 112 306,68 грн., що
разом становить 1 123 164,52 грн.; стягнути з
ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк»
суму залишку банківського вкладу у
розмірі 405086,71 грн., яка з урахуванням
інфляційних втрат складає 518 897,63 грн. за
договором № 447 від 10.04.2013 року, а
також 3% річних за користування коштами
у розмірі 7129,67 грн. та 21% річних за
зберігання коштів у розмірі 49907,68 грн.,
що разом становить 575 934,98 грн.; стягнути
із відповідача на користь позивача 6
000грн. сплаченої винагороди за надання
адвокатської допомоги за складання
позовної заяви та представництва
позивача, а також судовий збір.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 24.10.2014 року позовні
вимоги задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції у зв'язку з
порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно ст.303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню. Рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню, з
ухваленням нового рішення яким позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково.

Задовольняючи позовні вимоги , суд
першої інстанції встановив, що 07.10.2010
року між позивачем та ПАТ
«Всеукраїнський Акціонерний Банк»
укладено Договір про відкриття
банківського рахунку та
обслуговування платіжної картки
фізичної особи № 10 в національній
валюті.

10 квітня 2013 року між ПАТ
«Всеукраїнський Акціонерний Банк»
укладено Договір про відкриття
банківського рахунку та
обслуговування платіжної картки
фізичної особи № 47 на умовах
продукту «Заощадження».

Суд першої інстанції встановив, що на
підставі Постанови НБУ №104 від 27.02.2014
року, ПАТ ВіЕйБі Банк» з 28.02.2014 року
впроваджено ліміти по платіжних
картках. Відповідно до вказаної вище
постанови українські банки зобов'язані
обмежити видачу готівкових коштів в
іноземній валюті з поточних і
депозитних рахунків клієнтів через
каси і банкомати банків у межах до 15 000
гривень на добу на одного клієнта в
еквіваленті за офіційним курсом НБУ і
не допускати обмежень з переказу
коштів в іноземній валюті, що належить
клієнтам.

Суд першої інстанції зазначив, що НБУ
ввів тимчасове обмеження на зняття
валютних вкладів в еквіваленті не
більше 15 000 грн. на добу, проте обмежень
для гривневих вкладів не встановив.
Тобто, в порушення умов Договору,
відповідач встановив обмеження на
зняття готівки з поточного рахунку у
національній валюті, що є
неправомірним та позбавило позивача
можливості користуватися належними їй
коштами на власний розсуд.

Суд першої інстанції зазначив, що на
заяву позивача від 17.07.2014 року про
розірвання договорів, закриття
рахунків і повернення коштів, банком
позивачу 31.07.2014 року направлено
відповідь за № 15-10685 про підтвердження
наявності коштів на картці позивача з
пропозицією розміщення нових коштів на
депозит.

Суд першої інстанції зазначив, що
відповідно до пунктів 1.2 договорів про
відкриття банківського рахунку та
обслуговування платіжної картки
фізичної особи № 10 від 07. 10. 2010
року та № 47 від 10. 04. 2013 року
укладених між Публічним акціонерним
товариством «Всеукраїнський
акціонерний банк» та позивачем, банк
відкриває і здійснює обслуговування
поточного рахунку на ім'я Держателя
картки № 10 у гривні та видає
Держателю платіжну картку Мaestro AC BACE NO
PERS з ПІН до нього на умовах визначених
цим договором та правилами. За цим
договором банк зобов'язується приймати
і зараховувати на ПР грошові кошти,
виконувати розпорядження Держателя
про перерахування і видачу відповідних
сум з ПР та проведення інших операцій
за ПР, в тому числі такі, що будуть
ініційовані за допомогою картки з
дотриманням Правил. В свою чергу
Держатель погоджується, що
зобов'язання за цим договором
забезпечується всім належним
Держателю майном та коштами, на які
може бути звернено стягнення в порядку,
встановленому чинним законодавством
України.

Суд першої інстанції зазначив, що у
відповідності до п 20.5 Інструкції про
порядок відкриття, використання і
закриття рахунків у національній та
іноземних валютах, затвердженої
постановою НБУ від 12.11.2003 року № 492
закриття поточного рахунку за бажанням
клієнта здійснюється на підставі його
заяви про закриття поточного рахунку.

Відповідно до ч. ч 1,3 ст. 1068 ЦК України
банк зобов'язаний вчиняти для клієнта
операції , які передбачені для рахунків
даного виду закону, банківськими
правилами та звичаями ділового
обороту, якщо інше не встановлено
договором банківського рахунку. Банк
зобов'язаний за розпорядженням клієнта
видати або перерахувати з його рахунка
грошові кошти в день надходження до
банку відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
передбачений договором банківського
рахунку або законом.

Суд першої інстанції зазначив, що
згідно з ч. 1 ст. 1075 ЦК України договір
банківського рахунка розривається за
заявою клієнта у будь-який час.

Відносини банку з клієнтом
регулюються законодавством України,
нормативно-правовими актами
Національного банку України та угодами
(договорами) між клієнтом та банком.
Банк зобов'язаний докладати
максимальних зусиль для уникнення
конфлікту інтересів працівників банку
і клієнтів, а також конфлікту
інтересів клієнтів банку ( ст.. 55 Закону
України «Про банки і банківську
діяльність»).

Суд першої інстанції зазначив, що
обмеження прав клієнта щодо
розпоряджання грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпоряджання рахунком за
рішенням суду або в інших випадках,
встановлених законом, а також у разі
зупинення фінансових операцій, які
можуть бути пов'язані з легалізацією
(відмиванням) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванням
тероризму, передбачених законом (ст.. 1074
ЦК України).

Суд першої інстанції зазначив, що
згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір
банківського вкладу укладається на
умовах видачі вкладу на першу вимогу
(вклад на вимогу) або на умовах
повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку, право
на який входить до складу спадщини
незалежно від способу розпорядження
ним.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.. 1061 ЦК України
банк виплачує вкладникові проценти на
суму вкладу в розмірі, встановленому
договором банківського вкладу.
Встановлений договором розмір
процентів на строковий вклад або на
вклад внесений на умовах його
повернення у разі настання визначених
договором обставин, не може бути
односторонньо зменшений, якщо інше не
встановлено законом.

Суд першої інстанції зазначив, що
особа, яка бере участь у справі, має
право на правову допомогу, яка
надається адвокатами або іншими
фахівцями у галузі права в порядку,
встановленому законом (ч.1 ст. 12 ЦПК
України. Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК
України правову допомогу може надавати
особа, яка є фахівцем у галузі права і
за законом має право на надання
правової допомоги.

Відповідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

В апеляційній скарзі зазначається, що
судом першої інстанції при винесені
рішення були порушені норми
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів перевірила зазначені
доводи і дійшла висновку, що доводи
викладені в апеляційній скарзі
частково знайшли своє підтвердження.

Відповідно до ст..213 ЦПК України
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин , на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст..215 ЦПК України в
рішенні суду повинно бути вказано на
підставі яких доказів та з яких
мотивів суд вважає встановленою
наявність або відсутність фактів якими
обґрунтовувались вимоги чи
заперечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст.. ст.. 10, 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених вимог
та на підставі наданих доказів.

З матеріалів справи вбачається, що
предметом судового розгляду є закриття
поточного банківського рахунку і
повернення коштів які знаходяться на
даному рахунку.

З матеріалів справи вбачається, що
07.10.2010 року між ПАТ «ВІЕЙБІ Банк» та
позивачем укладено договір про
відкриття банківського рахунку та
обслуговування платіжної картки
фізичної особи № 10 в національній
валюті.

10.04.2013 року між ПАТ «ВІЕЙБІ Банк» та
позивачем укладено договір про
відкриття банківського рахунку та
обслуговування платіжної картки
фізичної особи № 447 на умовах
продукту «Заощадження».

Відповідно до умов зазначених
договорів, правовідносини між
сторонами регулюються нормами діючого
законодавства,діючими договорами,
Правилами користування платіжними
картками фізичних осіб ПАТ «ВІЕЙБІ
Банк» , Тарифами по випуску та
обслуговуванню платіжних карток та
умовами викладеними у договорах.

Відповідно ч. 1 ст. 1075 ЦК України договір
банківського рахунку розривається за
заявою клієнта у будь-який час.

Строк дії та припинення договору про
відкриття поточного банківського
рахунку передбачено п.п.16.1-16.7. Правил
користування платіжними картками
фізичних осіб ПАТ «ВІЕЙБІ Банк», які є
не від'ємною частиною укладеного
договору.

З матеріалами справи вбачається, що
позивач не погоджуючись із
впровадженням лімітів по платіжним
картках , 17.07.2014 року звернувся до
відповідача із заявою про закриття
поточних рахунків по договору від
07.10.2010 року та договору від 10.04.2013 року
та просив повернути залишок коштів які
знаходилась на даних рахунках.

Відповідач по справі в порушення умов
викладених в Договорах та Правилах не
вирішив питання про закриття
банківських рахунків та повернення
залишку коштів які знаходились на
даних рахунках.

Колегія судів погодилась з висновком
суду першої інстанції , що відповідач
своїми діями порушив права позивача
зокрема у частині закриття банківських
рахунків та поверненні залишку коштів
які знаходились на даних рахунках. Суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку в частині позовних вимог , про
стягнення з відповідача на користь
позивача залишків коштів які
знаходились на поточних рахунках.

Однак колегія суддів не погодилась з
висновками суду першої інстанції в
частині розміру коштів які суд стягнув
з відповідача на користь позивача.

З матеріалів справи вбачається, що суд
першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги стягнув з відповідача
на користь позивача загальну грошову
суму у розмірі 1699099.50 грн. не зазначаючи
при цьому , яка грошова сума стягується
по конкретному договору і з яких
складників складається така грошова
сума,приймаючи до уваги , що позивач
просив стягнути не тільки грошові
кошти які знаходились на рахунках, а і
проценти за користування грошима ,
штрафні санкції та витрати понесені за
отриману правовому допомогу. Зазначені
дії суду першої інстанції є порушенням
норм процесуального права , зокрема
статті 215 ЦПК України.

Приймаючи до уваги встановлені
обставини колегія суддів дійшла
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення залишку коштів які
знаходяться на рахунка з урахуванням
інфляційних втрат не підлягають
задоволенню у зв'язку з їх
необґрунтованістю. В матеріалах справи
відсутні належні докази та розрахунки
на підтвердження даних вимог.

Не підлягають задоволенню і позовні
вимоги в частині стягнення 3% річних за
користування коштами та 21% річних за
зберігання коштів у зв'язку з їх
необґрунтованістю.

Так пунктом 2.2. договору про відкриття
банківського рахунку та
обслуговування платіжної картки
фізичної особи від 10.04.2013 року
передбачено, що на позитивний залишок
коштів , які обслуговуються на ПР
протягом строку їх зберігання
нараховуються проценти за ставкою ,
значення та умови нарахування якої
містяться в Тарифах. Матеріалами
справи підтверджуються , що
нарахування процентів на залишок
коштів відповідачем по справі
проводився і дані грошові кошти
входять в розмір коштів які
перебувають на поточному рахунку.

Суд першої інстанції на зазначенні
обставини увагу не звернув, як і не
звернув уваги, що позивач не укладав з
відповідачем договору банківського
вкладу(депозиту). З матеріалів справи
вбачається, що між сторонами укладено
договір про
відкриття(поточного)банківського
рахунку та обслуговування платіжної
картки фізичної особи, що регулюється
іншими нормами матеріального права(
глава72 ЦК України) ніж договір про
укладення банківського вкладу(ст.. 1058ЦК
України). Відповідно у разі не
виконання своїх зобов'язань визначених
у договорах про відкриття
банківського вкладу(депозиту) та
договорів про
відкриття(поточного)банківського
рахунку та обслуговування платіжної
картки фізичної особи наступають різні
правові наслідки.

Колегія суддів також не погодилась з
висновками суду першої інстанції в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача витрат на правову
допомогу в розмірі 6 000грн. та судового
збору в розмірі 16 990,99 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач користувався правовою
допомогою адвоката під час судового
розгляду.

Статтею 79 ЦПК України передбачені види
судових витрат.

Судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, належать:
витрати на правову допомогу; витрати
сторін та їх представників, що
пов'язані з явкою до суду, тощо.

Відповідно до ст. ст. 84, 88 ЦПК, судові
витрати на правову допомогу - це
фактично понесені стороною і
документально підтверджені витрати,
пов'язані з наданням цій стороні
правової допомоги адвокатом або іншим
спеціалістом в галузі права підчас
вирішення цивільної справи.

В матеріалах справи відсутні дані про
кількість годин, які затратив для
надання правової допомоги адвокат по
даній справі.

Крім угоди між адвокатом ОСОБА_7 та
ОСОБА_5 про надання правової допомоги
ОСОБА_5 та ксерокопії квитанції про
сплату адвокату ОСОБА_7 6 000 грн. (а.с. 21),
інших доказів, що ОСОБА_5, як позивач на
користь, якої ухвалене рішення понесла
витрати на правову допомогу в
матеріалах справи не має.

Приймаючи до уваги обставини, зокрема
час витрачений адвокатом на правову
допомогу надану позивачу, складання
процесуальних документів, участь у
судових засіданнях(а.с. 29.49,), керуючись
Законом України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах», колегія судів дійшла
висновку про стягнення з відповідача
на користь позивача витрати понесені
позивачем по справі у розмірі 500 грн.

З матеріалів справи вбачається, що суд
першої інстанції стягнув судовий збір
з відповідача на користь держави у
розмірі 16 990 грн. 99 коп.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду, оскільки висновок не
відповідає вимогам діючого
законодавства.

Згідно з п/п 1 ч.2 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір» за подання до суду
позовної заяви майнового характеру
судовий збір складає 1 % ціни позову, але
не менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно ст. 8 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» від
16.01.2014 №719-VII на 1 січня 2014 року
мінімальна заробітна плата
встановлена у розмірі 1 218 грн.

Оскільки ціна позову складає 1 699 099,50
грн., тому суд першої інстанції повинен
був стягнути з відповідача на користь
держави судовий збір у розмірі 3 654 грн. (
3 розміри мінімальної заробітної
плати).

Колегія суддів приймаючи до уваги
встановленні обставини дійшла
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково.

Встановлено , що на рахунку НОМЕР_1 , що
належить ОСОБА_5 рахується залишок
коштів станом на 03.12.2014 року у розмірі
907439.78 грн., на рахунку НОМЕР_2 що
належить ОСОБА_5 рахується залишок
коштів станом на 03.12.2014 року у розмірі
399067.88 грн.

Колегія суддів дійшла висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
в частині стягнення з відповідача на
користь позивача залишок коштів які
знаходяться на банківському рахунку
НОМЕР_1 у розмірі 907439.78 грн., та рахунку
НОМЕР_2 у розмірі 399067.88 грн.

В частині позовних вимог про стягнення
інфляційних витрат, 3% річних за
користування коштами та 21% за
зберігання коштів - відмовити за
необґрунтованістю позовних вимог.

Керуючись ст. 303-304, 307, 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» -
задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 24.10.2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення .

Стягнути з ПАТ «Всеукраїнський
Акціонерний Банк», , (м.
Київ, 04119, вул. Дегтярівська, 27т) на
користь ОСОБА_5 відповідно до договору
про відкриття банківського рахунку та
обслуговування платіжної картки
фізичної особо №310 від 07.10.2010
року, суму залишку який знаходиться на
рахунку у розмірі 907439.78 (дев'ятсот сім
тисяч чотириста тридцять дев'ять грн. 78
коп.)

Стягнути з ПАТ «Всеукраїнський
Акціонерний Банк», , (м.
Київ, 04119, вул. Дегтярівська, 27т) на
користь ОСОБА_5 відповідно до договору
про відкриття банківського рахунку та
обслуговування платіжної картки
фізичної особи 47 від 10.04.2013 року,
суму залишку який знаходиться на
рахунку у розмірі 399067,88.грн.( триста
дев'яносто дев'ять тисяч шістдесят сім
грн. 88 коп.)

Стягнути з ПАТ «Всеукраїнський
Акціонерний Банк», , (м.
Київ, 04119, вул. Дегтярівська, 27т) на
користь ОСОБА_5 500 (п'ятсот) грн.. на
відшкодування витрат понесених по
справі.

Стягнути з ПАТ «Всеукраїнський
Акціонерний Банк», , (м.
Київ, 04119, вул. Дегтярівська, 27т) на
користь держави судовий збір у сумі 3 654
грн.

В частині позовних вимог про стягнення
інфляційних витрат, 3% річних за
користування коштами та 21% за
зберігання коштів - відмовити у зв'язку
з необґрунтованістю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: