Справа № 199/7177/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

22 грудня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.,

за участі секретаря Голубніченко В.О.,

за участі відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_3, яка діє від
свого імені та імені неповнолітнього
ОСОБА_4, ОСОБА_1, де третя особа Служба у
справах дітей Амур-Нижньодніпровської
районної у м.Дніпропетровську ради, про
виселення, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року позивач Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Приватбанк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3, яка діє від свого
імені та імені неповнолітнього ОСОБА_4,
ОСОБА_1, де третя особа Служба у справах
дітей Амур-Нижньодніпровської
районної у м.Дніпропетровську ради, про
виселення. В обґрунтування позову
посилаючись на те, що 05 березня 2007 року
між ЗАТ КБ «Приватбанк»,
правонаступником якого є позивач, та
відповідачем ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір №DNG0GA00002179,
відповідно до умов якого позивач надав
відповідачу ОСОБА_3 кредит у вигляді
кредитної лінії у розмірі 46 640,00 доларів
США строком до 06.03.2017.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ЗАТ КБ
«Приватбанк», правонаступником якого є
позивач, і відповідач ОСОБА_3 05 березня
2007 року уклали договір іпотеки
нерухомого майна №DNG0GA00002179, згідно з
яким відповідач ОСОБА_3 надала в
іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 45,10 кв.м.,
житловою площею 27,40 кв.м.

В порушення умов кредитного договору
відповідач зобов'язання за вказаним
кредитним договором належним чином не
виконував, тому позивач звернувся до
суду з позовом про звернення стягнення
на предмет іпотеки. Рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 20.12.2012 було
частково задоволені позовні вимоги
позивача про звернення стягнення на
предмет іпотеки. Однак після прийняття
рішення про звернення стягнення на
передану в іпотеку квартиру всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. До теперішнього часу
відповідач не звільнив квартиру, а тому
позивач просив суд виселити
відповідача, та інших осіб, які
зареєстровані або проживають у
квартирі, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 та стягнути з відповідачів на
користь позивача судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача Далія С.О. надав пояснення
аналогічні змісту позовних вимог, на
задоволенні позову наполягав.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засідання
позовні вимоги не визнала та просила
суд відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог. Крім іншого, зазначила,
що на момент укладання договору
іпотеки в квартирі малолітні діти
зареєстровані не були. Рішення суду про
звернення стягнення на предмет іпотеки
вона не оскаржувала. На теперішній час
в квартирі проживають та зареєстровані
вона, її чоловік ОСОБА_1 та їх діти -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить довідка
ЖЕКу.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засідання
позовні вимоги не визнав та просив суд
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог.

Представник 3-ї особи Служби у справах
дітей Амур-Нижньодніпровської
районної у м. Дніпропетровську ради
Батушан О.Ф. у судовому засіданні
просив вирішити справу відповідно до
чинного законодавства в інтересах
дітей.

В судове засідання 22 грудня 2014 року
представник позивача Далія С.О.,
представник 3-ї особи Батушан О.Ф.,
відповідач ОСОБА_3 не з'явилися.

Оскільки всі сторони по справі надали
свої пояснення з приводу заявлених
позовних вимог, надали пояснення при
дослідженні письмових матеріалів
справи, суд вважає за можливе закінчити
розгляд справи за відсутності не
з'явившихся учасників процесу.

Суд, вислухавши представника позивача,
відповідачів, представника третьої
особи, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.

Судом встановлено, що 05 березня 2007 року
між ЗАТ КБ «Приватбанк»,
правонаступником якого є позивач, та
відповідачем ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір №DNG0GA00002179,
відповідно до умов якого позивач надав
відповідачу ОСОБА_3 кредит у вигляді
кредитної лінії у розмірі 46 640,00 доларів
США строком до 06.03.2017.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ЗАТ КБ
«Приватбанк», правонаступником якого є
позивач, і відповідач ОСОБА_3 05 березня
2007 року уклали договір іпотеки
нерухомого майна №DNG0GA00002179, згідно з
яким остання надала в іпотеку нерухоме
майно, а саме квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 45,10 кв.м., житловою
площею 27,40 кв.м.

В порушення умов кредитного договору,
відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання не
виконує, допустила прострочення
повернення кредиту і сплати відсотків
за його користування, внаслідок чого за
нею виникла заборгованість, яка не
погашена.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Договором застави передбачено, що у
випадку порушення Застоводавцем
(Позичальником) зобов'язань за
кредитним договором, або за договором
застави, Заставодавець зобов'язаний
передати предмет застави
Заставодержателю в заклад.

Як передбачено ст.ст.572, 575 ЦК України в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави). Іпотекою є застава нерухомого
майна, що залишається у володінні
заставодавця або третьої особи.

Звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом, як передбачено ст.590 ЦК
України.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду міста Дніпропетровська
від 20 грудня 2012 року позовні вимоги ПАТ
КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3, де третя
особа управління-служба у справах
дітей Амур-нижньодніпровської
районної у місті ради про звернення
стягнення задоволені частково, а саме
звернуто стягнення на предмет іпотеки,
а саме на квартиру АДРЕСА_1. Рішення
суду не оскаржувалося та набрало
чинності.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України
«Про іпотеку» звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться в порядку, встановленому
законом.

У ч.ч. 2 і 3 ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» законодавець установлює
певний порядок дій банку: після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.
Аналогічний порядок щодо виселення
всіх громадян, що мешкають у житловому
будинку або житловому приміщенні, на
які звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК
України. Вимога про добровільне
звільнення житлового приміщення може
бути направлена разом з вимогою,
передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України
«Про іпотеку».

Як роз'яснено у п.43 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
при розгляді позову іпотекодержателя
про виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке.

Частиною 4 ст.9, ст.109 Житлового кодексу
України, ст.ст.39, 40 Закону України "Про
іпотеку" виселення мешканців із
житлового будинку чи житлового
приміщення, яке є предметом іпотеки,
проводиться в порядку, встановленому
законом. При цьому суд за заявою
іпотекодержателя одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення. Примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Враховуючи, що рішенням суду звернено
стягнення на предмет іпотеки, а також,
направлення позивачем 10 червня 2014 року
на адресу відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_1
вимоги про добровільне звільнення
нерухомого майна, а саме квартири
АДРЕСА_1, не виконання цієї вимоги, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог.

Судом також встановлено, що в квартирі
АДРЕСА_1 зареєстровані - ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_7, ОСОБА_1, які і підлягають
виселенню.

Частиною 1 статті 217 ЦПК України
передбачено, що суд, який ухвалив
рішення, може визначити порядок його
виконання, надати відстрочку або
розстрочити виконання, вжити заходів
для забезпечення його виконання, про що
зазначає в рішенні.

Враховуючи зимовий період, проживання
малолітніх дітей, суд вважає за
необхідне відстрочити виконання
рішення суду строком на три місяці.

З урахуванням результату розгляду
справи та відповідно до ст. 88 ЦПК
України з відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 слід стягнути на користь
позивача судовий збір в сумі по 121,80 грн.
з кожного.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 214, 215, 217, 218, 222
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_3, яка діє від
свого імені та імені неповнолітнього
ОСОБА_4, ОСОБА_1, де третя особа Служба у
справах дітей Амур-Нижньодніпровської
районної у м. Дніпропетровську ради,
про виселення - задовольнити.

Виселити відповідачів ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, з
квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_3, ІПН
НОМЕР_1, ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, на користь
позивача Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» (м. Дніпропетровськ,
Набережна Перемоги, 50, ,
рах. 001, МФО 305299) судові витрати у
вигляді сплаченого судового збору в
сумі по 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп.
з кожного.

Відстрочити виконання рішення суду
строком на три місяці.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.Б.Подорець