Справа №591/5156/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Прокудіна Н.Г.Номер
провадження 22-ц/788/2181/14 Суддя-доповідач -
Ільченко О. Ю. Категорія - 19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Гагіна М. В. , Попруги С. В.

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 10 листопада 2014 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит" до ОСОБА_3, треті особи:
Управління Держкомзему у м. Суми,
Сумська міська рада, Відділ Державної
виконавчої служби України Сумського
міського управління юстиції

про передачу в управління майна та
визнання права на звернення і
укладення договору,

в с т а н о в и л
а :

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 10 листопада 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
неправильне застування норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задоволити в повному обсязі. При
цьому зазначає, що наявність
виконавчого провадження щодо
примусової реалізації майна не
перешкоджає йому здійснити реалізацію
майна шляхом продажу іншій особі. Суд
першої інстанції не взяв до уваги, що
відповідачка не виконала свого
зобов'язання за Іпотечним договором
щодо отримання Державного акту на
право власності на землю і це
унеможливлює право Банку на реалізацію
предмета іпотеки.

Заслухавши пояснення представника
апелянта, який підтримав апеляційну
скаргу, заперечення представника
відповідачки, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції виходив з того, що на даний
час в межах виконавчого провадження
вживаються заходи щодо примусової
реалізації будинку, належного ОСОБА_3,
тому відсутні правові підстави для
задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що в
провадженні ВДВС СМУЮ перебуває
виконавче провадження № 24364030 з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-3474, виданого 30 листопада 2010
року Зарічним районним судом м.Суми про
стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» заборгованості в
розмірі 1283728,03 грн.

07 лютого 2011 року винесена постанова
про відкриття провадження та накладено
арешт на все майно боржника, про що
зроблено записи до Єдиного реєстру
заборон відчудження об'єктів
нерухомого майна та до Державного
реєстру обтяжень рухомого майна.

27 березня 2012 року до відділу ВДВС СМУЮ
надійшла заява представника стягувача
про першочергове звернення стягнення
на предмет іпотеки, а саме будинок
АДРЕСА_1. Цього ж дня державним
виконавцем описано та накладено арешт
на зазначений будинок, ці обставини
свідчать про те, що державним
виконавцем вживаються заходи щодо
примусової реалізації в межах
виконавчого провадження № 24364030
будинку боржника.

Таким чином, доводи представника
апелянта щодо наявності перешкод в
реалізації майна не ґрунтуються на
матеріалах справи.

Згідно ст. 54 Закону України «Про
виконавче провадження», звернення
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
виконавчою службою допускається за
виконавчими документами для
задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позов заявлений з метою прискорити
процес виконання рішення суду щодо
звернення стягнення на предмет
іпотеки, а цьому є перешкодою не
оформлення відповідачкою ОСОБА_3
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку, також не можна взяти
до уваги.

Згідно ст. 34 Закону України «Про
іпотеку» після прийняття рішення про
звернення стягнення на предмет іпотеки
і з метою забезпечення належного
господарського використання
переданого в іпотеку нерухомого майна
згідно з його цільовим призначенням
предмет іпотеки на підставі договору
між іпотекодавцем і іпотекодержателем
або рішення суду може бути переданий

іпотекодержателю в управління на
період до його реалізації.

Проте, в справі відсутні докази того, що
передача предмета іпотеки в управління
є необхідністю для забезпечення
належного господарського
використання.

В суді апеляційної інстанції
встановлено, що відповідачка ОСОБА_3
проживає в іпотечному будинку та
частково сплачує заборгованість за
кредитним договором.

Із акту опису та арешту майна боржника,
складеного державним виконавцем 05
грудня 2012 року вбачається, що житловий
будинок АДРЕСА_1 переданий на
відповідальне збереження представнику
боржника - ОСОБА_4 (а.с. 203) Ці обставини
не спростовуються апелянтом.

За викладених обставин, колегія суддів
вважає, що вимоги позивача про передачу
в управління майна є передчасними, у
зв'язку з цим, і вимоги про право
звернення та укладення договору також
не підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції правильно
визначився в характері спірних
правовідносин, тому відсутні підстави
для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.4; 310; 314 ч. 1 п. 3, 315
ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит" відхилити, а рішення
Зарічного районного суду м. Суми від 10
листопада 2014 року залишити без змін.

Ухала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду Сумської
області: О.Ю. Ільченко