Провадження у справі 2/201/3044/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Трещова
В.В. при секретарі - Поддєлковій К.В.

розглянувши за участю позивача,
представника позивача та відповідача у
відкритому судовому засіданні в
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, треті особи:
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
перша Дніпропетровська державна
нотаріальна контора, Дніпропетровська
міська рада про визнання права
власності на житлове приміщення в
порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з даним позовом до
суду в обґрунтування якого, з
врахуванням уточнень від 02 грудня 2014
року зазначила що, після смерті її
чоловіка відкрилась спадщина на
належну чоловіку квартиру за адресою
АДРЕСА_1. Єдиними спадкоємцями за
законом є позивач та відповідач 1 -
ОСОБА_2 оскільки батьки спадкодавця
померли. Після відкриття спадщини
позивачем та відповідачем 1 було подано
заяви до приватної нотаріальної
контори для отримання свідоцтва про
право на спадщину за законом, але
приватним нотаріусом ОСОБА_3 їм було
відмовлено, оскільки відсутні
документи, що підтверджують право
власності на належне спадкодавцю
майно. Також позивач зверталась до
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції з заявою про
реєстрацію на її ім'я права власності
на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1,
на що також отримала рішення про
відмову у здійсненні вказаної
реєстрації. Просила суд визнати за нею
право власності на квартиру за адресою
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті чоловіка ОСОБА_4
та зобов'язати Реєстраційну службу
Дніпропетровського міського
управління юстиції зареєструвати за
позивачем право власності на квартиру
за адресою АДРЕСА_1.

Позивач та представник позивача у
судовому засіданні позов підтримали з
підстав викладених в уточненні від 02
грудня 2014 року, просили позовні вимоги
задовольнити.

Відповідач 1 у судовому засіданні
позов визнав, проти задоволення
позовних вимог не заперечував.

Відповідач 2 та треті особи в судове
засідання не з'явилися, надали до суду
заяви в яких просили розглянути справу
за їх відсутності.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, приходить до
наступного.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі, і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер чоловік позивача - ОСОБА_4, про що
у книзі записів актів цивільного стану
здійснено запис № 3132.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася
спадщина на належну йому квартиру за
адресою АДРЕСА_1.

Єдиними спадкоємцями за законом є
позивач та відповідач 1 - ОСОБА_2
оскільки батьки спадкодавця померли.

Після відкриття спадщини позивачем та
відповідачем 1 було подано заяви до
нотаріальної контори для отримання
свідоцтва про право на спадщину за
законом, але приватним нотаріусом
ОСОБА_3 їм було відмовлено у вчиненні
нотаріальної дії, оскільки відсутні
документи, що підтверджують право
власності на належне спадкодавцю
майно.

До складу спадкового майна ОСОБА_4
входить квартира за адресою АДРЕСА_1.
Дана квартира належала на праві
спільної власності батькам ОСОБА_4:
ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

У 2009 році ОСОБА_5 померла, а у 2010 помер її
чоловік та батько спадкодавця ОСОБА_6

Оскільки ОСОБА_4 є єдиним сином
померлих батьків, він є спадкоємцем
частини квартири за заповітом від
10.11.2004 року, іншої частини - за законом.
Згідно відповіді Першої
Дніпропетровської нотаріальної
контори за вих. №827/01-16 від 15.03.2014 (а.с.60),
після померлого 28.01.2010 року ОСОБА_6
спадкова справа відсутня.

Таким чином ОСОБА_4 мав право на
отримання спадщини, але відповідне
свідоцтво не отримав.

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 ЦК України передбачено, що
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи, або оголошення її
померлою. Часом відкриття спадщини є
день смерті особи або день, з якого
вона оголошується померлою. Якщо
протягом однієї доби померли особи,
які могли б спадкувати одна після
одної, спадщина відкривається
одночасно і окремо щодо кожної з них.
Якщо кілька осіб, які могли б
спадкувати одна після одної, померли
під час спільної для них небезпеки
(стихійного лиха, аварії, катастрофи
тощо), припускається, що вони
померли одночасно. У цьому випадку
спадщина відкривається одночасно і
окремо щодо кожної з цих осіб.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що
Спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини. Спадкоємцями за
заповітом можуть бути юридичні особи
та інші учасники цивільних відносин.

Статтею 1258 ЦП України
передбачено, що спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово. Кожна наступна черга
спадкоємців за законом одержує право
на спадкування у разі відсутності
спадкоємців попередньої черги,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови
від її прийняття.

Відповідно до ст. 1261 цього ж Кодексу, у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги в частині визнання
права власності є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині
зобов'язання реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції зареєструвати за
позивачем право власності на квартиру
за адресою: АДРЕСА_1, суд приходить до
висновку про безпідставність таких
вимог, оскільки вони заявлені
передчасно. Так, судом встановлено, що
позивач 18.11.2014 року звернулася з заявою
до Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в якій просила
здійснити реєстрацію права власності
за не ю на вказану квартиру. Даним
відповідачем позивачу було відмовлено
в реєстрації права власності за нею в
зв'язку з відсутністю на час звернення
підстав для цього. Оскільки на час
звернення до вказаного відповідача ,
дійсно, були відсутні підстави для
реєстрації за позивачем права
власності, суд приходить до висновку
про те, що відповідачем правомірно було
відмовлено позивачу у вчиненні
вказаних дій, в зв'язку з чим у
задоволенні цієї частини позовних
вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК
України, суд вважає за необхідне
покласти їх на відповідача, проти якго
постановлено рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за позивачем - ОСОБА_1 право
власності на квартиру за адресою :
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3654
гривні судового збору.

В задоволенні позову в частині вимог до
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції - відмовити у
повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Рішення може бути оскаржено протягом 10
днів з дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд
м.Дніпропетровська .

Суддя

В.В.Трещов