Справа № 298/1445/14-ц
Номер провадження 2/298/393/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2014 року
смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд
Закарпатської області в складі:
головуючого-судді Цибика І.Й., при
секретарі Тисянчин М.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в смт. Великий Березний цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Костринської сільської ради
Великоберезнянського району
Закарпатської області про визнання
права власності на житловий будинок з
надвірними спорудами й будовами та на
земельну ділянку в порядку спадкування
за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
цим позовом, з тих підстав, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько - ОСОБА_2,
внаслідок чого відкрилася спадщина,
яка складається з житлового будинку з
надвірними спорудами та земельної
ділянки під дворогосподарством за
адресою: АДРЕСА_1. За життя батько склав
заповіт, посвідчений секретарем
Костринської сільської ради Пильник
В.М. 15.02.2013 року та зареєстрований в
реєстрі за № 8, відповідно до якого
житловий будинок з надвірними
прибудовами в с.Кострино,
Великоберезнянського району
Закарпатської області, та земельні
ділянки, розташовані на території с.
Кострино, останній заповів своєму
синові ОСОБА_1, 1963 року
народження. Крім того, позивач
зазначає, що постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини. Разом з тим, реалізувати своє
право на оформлення спадщини в
нотаріальному порядку він не в змозі
через відсутність правовстановлюючих
документів на спадковий будинок, який
розташований на земельній ділянці
площею 0,25 га, що зазначено в
геодезичній зйомці. Додатково подав
витяг про відсутність заведення
спадкової справи. За таких обставин,
просить визнати за ним право власності
на згадуваний будинок та земельну
ділянку, загальною площею 0,25 га, за
вказаною вище адресою, в порядку
спадкування за заповітом за
спадкодавцем ОСОБА_2

Позивач в судове засідання не
з'явився, подав заяву, в якій позовні
вимоги підтримав повністю та просив
розглянути справу без його участі.

Костринський сільський голова
також у судове засідання не з'явився,
подав заяву, в якій не заперечив проти
задоволення позову та просив
розглянути справу без участі їх
представника.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного висновку.

- 2 -

У судовому засіданні належними
доказами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3
помер батько позивача - ОСОБА_2, що
стверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1, виданим
виконавчим комітетом
Костринської сільської ради
Великоберезнянського району
Закарпатської області
03.03.2014 року.

Також встановлено, що
забудовником та власником житлового
будинку в АДРЕСА_1, був покійний ОСОБА_2,
і за цим дворогосподарством рахується
площа земельних ділянок всього
0,30 га, з яких: для будівництва,
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель - 0,03 га; для
ведення особистого селянського
господарства - 0,27 га, про що свідчить
довідка виконкому Костринської
сільської ради № 617 від 25.12.2014 року,
видана на підставі погосподарської
книги.

На день своєї смерті ОСОБА_2
залишив заповіт, посвідчений
секретарем секретарем Костринської
сільської ради Пильник В.М. 15.02.2013 року
та зареєстрований в реєстрі за № 8, яким
заповів своєму синові ОСОБА_1
(позивачеві) належний йому житловий
будинок з надвірними прибудовами, що
знаходиться в с.Кострино,
Великоберезнянського району
Закарпатської області, а також
земельні ділянки, розташовані на
території с. Кострино.

Позивач, як спадкоємець за
заповітом прийняв спадщину за
померлим, так як постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, і на даний час є єдиним
спадкоємцем відкритої спадщини.
Обставин, які вказували б, що на
спадкове майно, окрім позивача, в
порядку спадкування чи з інших підстав
претендують інші особи, судом не
встановлено.

Так, позивач звернувся до нотаріуса
з наміром оформити свідоцтво про право
на спадщину. Однак, як вбачається з
повідомлення приватного нотаріуса
Великоберезнянського районного
нотаріального округу ОСОБА_4 № 131/01-16
від 11.12.2014 року, йому було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за ОСОБА_2, оскільки за життя
спадкодавця свідоцтво про право
власності на житловий будинок
оформлене не було та не було
зареєстроване у встановленому законом
порядку.

Як роз'яснено в п. 23 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7
«Про судову практику в справах про
спадкування» від 30 травня 2008 року, у
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину, особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Відповідно до ст. 16 ЦК України -
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способом захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути в тому
числі і визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України - право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1220 ЦК
України спадщина відкривається
внаслідок смерті особи або оголошення
її померлою. Часом відкриття спадщини є
день смерті особи або день, з якого вона
оголошується померлою.

- 3 -

Згідно ч.1 ст. 1223 ЦК України право
на спадкування мають особи,
визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК
Кодексу - спадкоємець за заповітом чи
за законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її.

За змістом ч.3 ст. 1268 ЦК України -
спадкоємець, який постійно проживає
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК
України відсутність свідоцтва про
право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено
обов'язок спадкоємця звернутися за
свідоцтвом про право на спадщину на
нерухоме майно.

Як вбачається з інформаційного
листа Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 24-753/0/4-13 "Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування" від 16.05.2013 року, у
період чинності Інструкції
про порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу
Української РСР, державна реєстрація
нерухомого майна не проводилась в
сільській місцевості. Право
власності на нерухоме майно, що
знаходиться в сільській місцевості,
може бути підтверджено довідкою
виконавчого комітету відповідної
місцевої ради.

З огляду на зазначені обставини
справи, враховуючи відмову нотаріуса в
оформленні права на спадщину, суд,
використовуючи винятковий спосіб
захисту спадкового права позивача,
вважає, що позов в частині визнання
права власності на житловий будинок
підлягає до задоволення.

У той же час, з матеріалів справи
видно, що згідно наданої копії рішення
від 23.09.2014 року, Костринська сільська
рада вирішила надати ОСОБА_1 дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність орієнтовною площею 0,25
га для обслуговування житлового
будинку в АДРЕСА_1, та
ведення особистого селянського
господарства в урочищі "Ниже
завода" с. Кострино,
Великоберезнянського району
Закарпатської області, орієнтовною
площею 0,06 га. Матеріали проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок подати на затвердження
чергової сесії сільської ради
відповідно до земельного
законодавства. Тобто, державний акт на
право власності на земельну ділянку не
оформлявся та державну реєстрацію не
проходив.

Згідно зі ст. 125 ЗК України, право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.
Статтею 126 ЗК України передбачено, що
право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом.

- 4 -

Відповідно до п.3.5. листа Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 24-753/0/4-13 "Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування"від 16.05.2013 року, спори про
визнання права власності на земельну
ділянку та права на земельну частку
(пай) в порядку спадкування, зокрема у
випадках, якщо відсутній отриманий
спадкодавцем державний акт про право
власності на земельну ділянку,
зареєстрований належним чином, якщо
спадкодавцем не був отриманий
державний акт про право
власності на земельну ділянку, або в
державному акті є неточності, які
підлягають виправленню, розглядаються
судами з урахуванням вимог закону та
роз'яснень, викладених в пунктах 10,
11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те,
що відповідно до статті 1225 ЦК
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців
за загальними правилами спадкування
(зі збереженням її
цільового призначення) при
підтвердженні цього права спадкодавця
державним актом на право
власності на землю або іншим
правовстановлюючим
документом.

Відповідно до ст. 125 ЗК України
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають із моменту державної
реєстрації цих прав.

Право власності на земельну
ділянку посвідчується державним актом,
а також право власності на земельну
ділянку, набуту у власність із земель
приватної власності без зміни її меж,
цільового призначення, посвідчується:

- цивільно-правовою угодою щодо
відчуження земельної ділянки,
укладеною у порядку, встановленому
законом, у разі набуття права власності
на земельну ділянку за такою угодою;

- свідоцтвом про право на спадщину (ч.1 і
ч.2 ст. 126 ЗК).

Набуття права власності на
земельну ділянку та перехід права
власності на земельну ділянку в
порядку спадкування має місце за
наявності наступних юридичних фактів у
їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного
органу про передачу у власність
земельної ділянки

спадкодавцю, укладення спадкодавцем
правочинів щодо набуття права
власності на земельні ділянки;

- виготовлення технічної документації
на земельні ділянки;

- визначення меж земельної ділянки в
натурі;

- погодження із суміжними
землевласниками та
землекористувачами;

- одержання у встановленому порядку
Державного акта на землю;

- реєстрація права власності на
земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги
спадкодавцем не дотримано - право
власності на конкретні земельні
ділянки не виникає та відповідно до ст.
1216 ЦК не переходить до спадкоємців у
порядку спадкування, за винятком
встановлених випадків, на які
поширюється дія п.1 розділу X "Перехідні
положення" ЗК.

Якщо спадкодавець не набув права
власності на земельну ділянку згідно
зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру
приватизації земельної ділянки
відповідно до чинного законодавства
України, а органами місцевого
самоврядування відмовлено спадкоємцям
у завершенні процедури
приватизації, то спадкоємці мають
право звертатися до суду із позовами
про визнання відповідного права в
порядку спадкування - права на
завершення приватизації та одержання
державного акта про право власності на
землю на ім'я спадкоємця, а не права
власності на земельну ділянку.

- 5 -

Оскільки спадкодавець ОСОБА_2 за
життя своє право власності на земельну
ділянку у встановленому законом
порядку не оформив, документ, який
підтверджує зареєстроване право
власності (державний акт на право
власності на земельну ділянку) не
отримав, безпідставними є вимоги
позивача ОСОБА_1 про визнання права
власності на земельну ділянку в
судовому порядку з підстав визначених
ним у позові.

Беручи до уваги ті обставини, що
державний акт на спірну земельну
ділянку відповідно до ст.ст. 125, 126 ЗК
України не оформлявся і не
зареєстрований за покійним ОСОБА_2,
відповідно до позивача не може перейти
право на успадкування земельної
ділянки, оскільки таке право не набув
спадкодавець відповідно до ст. 125 ЗК
України, у зв'язку з чим суд вважає, що
вимоги позивача в цій частині є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають. Також суд зазначає, що
позивач не позбавлений можливості
набути право власності на земельну
ділянку, у порядку передбаченому ст.ст.
116, 118 ЗК України.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-214 ЦПК України,
ст.ст. 16, 328, 1216, 1220, 1223, 1225, 1268, 1296, 1297 ЦК
України, ст.ст. 125, 126 ЗК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до
Костринської сільської ради

Великоберезнянського
Великоберезнянського району
Закарпатської області про визнання
права власності на житловий будинок з
надвірними спорудами й будовами та
на земельну ділянку в порядку
спадкування за заповітом -
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
право власності на житловий будинок з
надвірними спорудами й будовами, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за заповітом за
спадкодавцем ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3.

У задоволенні решти позову -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Закарпатської
області через Великоберезнянський
районний суд шляхом подачі протягом
десяти днів з дня його
проголошення апеляційної скарги
(сторонами, які не були при цьому
присутні - в той же строк з дня
отримання ними копії цього рішення) і
набере законної сили після
закінчення вищезазначеного строку,
якщо не буде оскаржене, а в разі
оскарження - після апеляційного
розгляду справи, якщо не буде
скасоване.

Головуючий: