АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/7434/14
Головуючий 1 інст. -
Справа 643/7683/14-ц
Категорія - договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Пилипчук Н.П.,

суддів:
Кірсанової Л.І.,

Трішкової І.Ю.,

при секретарі -
Черепаха С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Московського районного суду
м. Харкова від 29 вересня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ
«ПриватБанк», треті особи - ОСОБА_3,
ОСОБА_4, про визнання договору поруки
недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася до суду із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що 16.02.2007 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та
її сином ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір №НАG5GА00000010, згідно з
умовами якого ОСОБА_3 був наданий
кредит у фактичному розмірі 29500 доларів
США, з відсотками у розмірі 0,92% від суми
залишку заборгованості за кредитом
щомісячно. Одночасно з метою
забезпечення зазначеної угоди був
укладений договір поруки, згідно з
умовами якого позивачка зобов'язалася
виступити поручителем кредитного
договору. За ініціативою відповідача
між ним та ОСОБА_3 була укладена
додаткова угода до кредитного
договору, яка змінила його суттєві
умови. Оскільки позивачка, як
поручитель, на таку зміну умов
кредитного договору своєї згоди не
давала, просить визнати недійсним
договір поруки, оскільки порука
припиняється у випадках зміни
зобов'язання без згоди поручителя.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 29 вересня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги. Вказує
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.
Посилається на ті самі доводи, якими
обґрунтовувала заявлені вимоги.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає за
необхідне в її задоволенні відмовити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено,
сторонами не оспорюється та
підтверджено належними письмовими
доказами, що 16.02.2007 року між ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № НАG5GА00000010, згідно з
яким, останній отримав кредитні кошти у
розмірі 33283,00 доларів СІП А зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 11,04% річних на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 15.02.2017 р.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, між
Приватбанком та ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4
16.02.2007 року було укладено Договір
іпотеки № НА050А00000010. Згідно з умовами
зазначено договору, останні надали
банку в іпотеку нерухоме майно, яке
належить їм на праві власності, а саме:
двокімнатну квартиру, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, в забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_3 по Кредитному
договору, між ПАТ КБ"ПРИВАТБАНК" та
поручителем - позивачкою ОСОБА_2 був
укладений Договір поруки № НАG5GА00000010
від 16.02.2007 р., згідно з яким поручитель
зобов' виконання ОСОБА_3 зобов'язань по
Кредитному договору № НАG5GА00000010 від
16.02.2007 р. в повному обсязі солідарно з
позичальником, тобто з ОСОБА_3

ОСОБА_2 не заперечує, що ОСОБА_3,
починаючи з 22.04.2009 року порушив
виконання взятих ним зобов'язань,
внаслідок чого у нього виникла
заборгованість за кредитним договором,
яка станом на 17.05.2011 р. складала 38078,33
доларів США.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4
ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частиною першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав для задоволення
позову, оскільки підстав, з якими Закон
пов*язує можливість визнання договору
недійсним у справі не встановлено.

Так, обґрунтовуючи заявлені вимоги про
визнання оспорюваного договору
недійсним позивач посилається на те, що
вважає його припиненим. Однак такі
підстави для визнання договору
недійсним не передбачені діючим
законодавством.

Матеріали справи не містять належних
та допустимих доказів того, що в момент
вчинення оспорюваного правочину
сторонами не буди додержані вимоги, що
встановлені частиною першою - третьою,
п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Позовних вимог про визнання договору
поруки припиненим позивач не заявляла.

За таких обставин, правильним є
висновок суду першої інстанції про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Судом першої інстанції правильно
досліджені і оцінені обставини по
справі, надані сторонами докази, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315,
317, 319 ЦПК України, судова колегія
судової палати,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 29 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -