Справа
Провадження 2/165/720/14
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд
Волинської області в складі:

головуючого судді
Галушки О.Г.,

при секретарі
Дячук С.Л.,

з участю прокурора
Левчук О.П.,

позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3.,

представників третьої особи
Сидор Н.М., Стащишин О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Нововолинську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, третя особа виконавчий комітет
Нововолинської міської ради як орган
опіки та піклування про позбавлення
батьківських прав та стягнення
аліментів,-

встановив:

03 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа
виконавчий комітет Нововолинської
міської ради як орган опіки та
піклування про позбавлення
батьківських прав та стягнення
аліментів. Вимоги обґрунтовує тим, що
перебувала певний час у громадянському
шлюбі з відповідачем ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син
ОСОБА_6. Спільне життя з відповідачем
не склалось і в червні 2012 році шлюбні
стосунки припинились. Причиною стало
те, що відповідач зловживав спиртними
напоями, неодноразово вчиняв скандали,
навіть піднімав на неї руку. Після
народження дитини поведінка ОСОБА_3
стала ще гіршою, він став більш
агресивним, не проявляв батьківського
інтересу до їхнього сина, не цікавився
його вихованням та розвитком, не
турбувався про його самопочуття та
здоров'я. На теперішній час
неповнолітній син проживає з нею,
перебуває повністю на її утриманні та
вихованні. Відповідач ухиляється від
обов'язків по вихованню сина, не
турбується про його здоров'я та
самопочуття, не цікавиться його
розвитком, не приймає жодної участі у
його житті, хоча перешкод для цього
йому ніхто не чинив та не чинить,
матеріально дитину не забезпечує. Вона
є інвалідом третьої групи, отримує
невелику пенсію, а відповідач
підробляє на заробітках та має
непогані доходи, тому він зобов'язаний
і може надавати матеріальну допомогу
на утримання неповнолітньої дитини.
Враховуючи ці обставини, просить
позбавити відповідача ОСОБА_3
батьківських прав відносно сина
ОСОБА_6, а також присудити до стягнення
з нього на її користь аліменти на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6
в твердій грошовій сумі в розмірі 600
грн. щомісяця, починаючи з дня подачі
заяви до досягнення дитиною
повноліття, та стягнути з відповідача
судові витрати по справі.

Позивач ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримали, пояснивши, що
відповідач не надає коштів на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6,
не займається його вихованням, не
проявляє щонайменшої турботи про
дитину, уникаючи будь-яких зустрічей з
нею. Вказані обставини призвели до
того, що син ОСОБА_6 взагалі не знає
свого батька. Зазначає, що ніяких
перешкод відповідачу у спілкуванні з
дитиною позивач не чинила. Коштів на
утримання дитини позивачу не вистачає,
відповідач не придбав жодної речі чи
подарунка синові, усі свої доходи
витрачає для задоволення власних
потреб та на алкоголь. Просять
позбавити відповідача ОСОБА_3
батьківських прав щодо малолітнього
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та прийняти
рішення про стягнення з відповідача
аліментів на користь позивача ОСОБА_1
на утримання малолітнього сина в
розмірі 600 грн. щомісяця, починаючи з
дня подачі заяви до досягнення дитиною
повноліття, а також стягнути з
відповідача витрати за надання
правової допомоги.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
заявлені вимоги про позбавлення
батьківських прав не визнав, пояснивши,
що бажає, щоб у нього був син, однак
неприязні відносини, що склалися між
ним та позивачем, негативно впливають
на його зближення з сином та
налагодження з ним батьківських
стосунків. Просить не позбавляти його
батьківських прав стосовно сина ОСОБА_6
та відмовити в цій частині у
задоволенні позову. Щодо заявлених
вимог про стягнення аліментів на
утримання сина ОСОБА_6 позов визнав
частково, пояснивши, що сплачувати
аліменти на утримання сина
погоджується, однак в меншому розмірі
ніж той, який просить позивач, так як
його доходи є незначними.

Представники третьої особи Сидор Н.М.,
Стащишин О.С. в судовому засіданні
підтримали висновок органу опіки та
піклування про доцільність
позбавлення батьківських прав
відповідача щодо його сина та пояснили,
що комісією служби у справах дітей було
проведено обстеження
житлово-побутових умов проживання
малолітнього ОСОБА_6 за адресою:
АДРЕСА_1, в ході якого встановлено, що
для дитини створені усі необхідні
умови для проживання, розвитку та
виховання. При цьому вказали що із
ОСОБА_3 бесіду було проведено лише один
раз, під час якої неможливо було
встановити його стосунки із сином
ОСОБА_6.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8
пояснила, що проживає по сусідству із
позивачем, відповідача знає як її
співмешканця. Вказала, що їй відомо про
те, що близько двох років ОСОБА_3 не
спілкується зі своїм сином, не
допомагає матеріально, уникає
спілкування з ним та не з'являється в
квартирі, де проживає дитина. При цьому
ствердила, що декілька разів вона
бачила відповідача ОСОБА_3 на вулиці, де
він прогулював сина ОСОБА_6 у дитячому
візочку.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9
вказала на те, що позивач є її онукою.
Колишній співмешканець онуки ОСОБА_3 не
приймає і не приймав участі у вихованні
дитини. Крім того, він часто ображав
ОСОБА_1 та піднімав на неї руку. Разом з
тим вказала на те, що відповідач
проживав близько півтора року з сином
та ОСОБА_1 однією сім'єю і раніше
стосунки між ними були нормальні.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10
пояснив, що сторони проживали разом
однією сім'єю, ствердив, що йому відомо
про те, що позивач ОСОБА_1 зраджувала
ОСОБА_3, а тому вони розірвали стосунки
між собою. Зазначив також, що зі слів
ОСОБА_3 знає, що відповідач намагався
зустрітися із сином, проте йому
забороняла це робити матір дитини. До
моменту припинення шлюбних стосунків
сторони спільно виховували свого сина
ОСОБА_6.

Заслухавши пояснення сторін,
представників третьої особи, показання
свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, думку
прокурора про доцільність позбавлення
відповідача ОСОБА_3 батьківських прав
щодо сина ОСОБА_6, дослідивши письмові
докази в їх сукупності, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення частково
з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони проживали у громадянському
шлюбі, від даних стосунків мають
неповнолітнього сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією
свідоцтва про народження ОСОБА_6 де
його батьком є відповідач ОСОБА_3, а
матір'ю позивач ОСОБА_1 (а.с.6).

Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу
України мати, батько можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового
будинку або з іншого закладу охорони
здоровя без поважної причини і
протягом шести місяців не виявляли
щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх
обовязків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або
наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів
експлуатації дитини, примушують її до
жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного
злочину щодо дитини.

У пункті 16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007
року "Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав"
роз'яснено, що ухилення батьків від
виконання своїх обов'зків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкується з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не створюють умов
отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати, як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

В позові ОСОБА_1 вказує про те, що
відповідач ОСОБА_3 самоусунувся від
виконання своїх батьківських
обов'язків, не приймає участі у
вихованні дитини та спілкування з
дитиною, не надає кошти на її утримання.

Із довідки, виданої Нововолинським
дитячим навчальним закладом №6 від 21
жовтня 2014 року вбачається, що
відповідач ОСОБА_3 не цікавиться
навчанням та поведінкою свого сина
ОСОБА_6, не бере участі у батьківських
зборах та не оплачує харчування дитини
(а.с.8).

Як слідує із довідок, виданих
управлінням праці та соціального
захисту населення Нововолинського
міськвиконкому, позивач ОСОБА_1 отримує
державну соціальну допомогу як
інваліду з дитинства 3-ї групи в розмірі
949 грн. щомісячно та соціальну допомогу
як малозабезпечена сім'я, середній
розмір якої складає близько 1200 грн.
(а.с.9,10).

Згідно довідки про склад сім'ї від
23.09.2014 року, виданої
житлово-комунальним підприємством №2,
позивач ОСОБА_1 та її неповнолітній син
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2
(а.с.11).

Актом обстеження умов проживання
малолітнього ОСОБА_6 від 13.08.2014 року
підтверджено, що створені усі
необхідні умови для проживання,
розвитку та виховання дитини за місцем
проживання матері - ОСОБА_1 (а.с.13).

Як роз'яснено у пункті 15 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3 від
30.03.2007 року "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав", позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно її утримують, та інше), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Статтею 19 Сімейного кодексу України
передбачено, що при розгляді судом
спорів щодо участі одного з батьків у
вихованні дитини, місця проживання
дитини, позбавлення та поновлення
батьківських прав, побачення з дитиною
матері, батька, які позбавлені
батьківських прав, відібрання дитини
від особи, яка тримає її у себе не на
підставі закону або рішення суду,
управління батьками майном дитини,
скасування усиновлення та визнання
його недійсним обов'язковою є участь
органу опіки та піклування. Орган опіки
та піклування подає суду письмовий
висновок щодо розв'язання спору на
підставі відомостей, одержаних у
результаті обстеження умов проживання
дитини, батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи. Суд
може не погодитись з висновком органу
опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обгрунтованим, суперечить
інтересам дитини.

З висновку виконавчого комітету
Нововолинської міської ради як органу
опіки і піклування, затвердженого
рішенням виконавчого комітету
Нововолинської міської ради від 18.09.2014
року №421 вбачається, що батько
малолітнього ОСОБА_6 - ОСОБА_3
самоухилився від виконання своїх
батьківських обов'язків, а тому є
необхідність у позбавленні його
батьківських прав (а.с.16).

Проте суд, зважаючи на положення ч. 6
ст.19 СК України не погоджується з
висновком органу опіки та піклування
про доцільність позбавлення
батьківських прав ОСОБА_3 стосовно сина
ОСОБА_6, оскільки він є недостатньо
обґрунтованим, який лише констатує
факт неналежної поведінки відповідача
у певні періоди часу, та які не мають
жодного юридичного значення. Крім
цього, цей вчинок суперечить інтересам
дитини, так як має на меті позбавити
дитину батька без належних на те
підстав.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведені обставини,
аналізуючи норми зазначеного
законодавства, суд вважає, що позивачем
не доведений факт ухилення відповідача
ОСОБА_3 від виконання своїх
батьківських обов'язків стосовно сина
ОСОБА_6, натомість встановлено, що
батько намагається налагодити
стосунки з дитиною, розлучення батька з
сином ОСОБА_6 не буде відповідати
інтересам останнього. Жодних належних
і допустимих доказів для позбавлення
ОСОБА_3 батьківських прав з інших
підстав позивачем суду не надано, а
тому вимога про позбавлення
батьківських прав ОСОБА_3 стосовно сина
ОСОБА_6 є безпідставною і задоволенню
не підлягає.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 184 Сімейного Кодексу
України передбачає, якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Суд вважає за необхідне задоволити
частково вимогу позивача про стягнення
аліментів і присуджує до стягнення з
відповідача ОСОБА_3, який не має
регулярного доходу, аліменти на
користь ОСОБА_1 на утримання
неповнолітнього сина, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в
розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з
дня звернення до суду з позовом, а саме
з 03 листопада 2014 року, до досягнення
дитиною повноліття.

Рішення щодо платежу по аліментах
в межах одного місяця підлягає
негайному виконанню.

До стягнення з відповідача в користь
позивача підлягають понесені судові
витрати на правову допомогу в сумі 400
грн., що є пропорційним розміром до
задоволених вимог.

Оскільки дане рішення ухвалюється на
користь позивача, який звільнений від
сплати судового збору за подання
позову про стягнення аліментів на
підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про
судовий збір", тому у відповідності зі
ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід
держави в розмірі 243,60 грн. підлягає
стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 10,11, 88, 212- 215, п.1 ч.1 ст.367
ЦПК України, ст.ст. 164-167, 170, 180, 182, 184, 191
Сімейного Кодексу України, суд,-

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в твердій
грошовій сумі в розмірі 500 (п'ятсот) грн.
до досягнення дитиною повноліття,
починаючи з дня звернення до суду з
позовом, а саме з 03 листопада 2014 року.

Рішення щодо стягнення платежу в межах
одного місяця підлягає негайному
виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 400
(чотириста) грн. витрат понесених
позивачем за надання правової допомоги
адвокатом.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави
судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок
три) грн. 60 коп.

У задоволенні заявленої вимоги ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських
прав стосовно сина ОСОБА_6 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Волинської області
через Нововолинський міський суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя
О.Г. Галушка