Справа № 212/4400/2012 Провадження №
22-ц/772/2080/2014Головуючий в суді першої
інстанції Венгрин О.О.Категорія
20Доповідач Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Вінницької області в
складі:

головуючого: Берегового О. Ю.,

суддів: Голоти Л. О., Колоса С. С.,

за участю секретаря: Руденко О. М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Вінниці
апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 на рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від 28
травня 2014 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Бізнесторгінвест» до ОСОБА_2, ОСОБА_4,
за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
Комунального підприємства «Вінницьке
міське бюро технічної інвентаризації»,
прокуратури м. Вінниці, Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-торгівельна фірма «ЛТД»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «НБК», Вінницької
міської ради, про визнання договору
купівлі-продажу недійсним,
витребування майна з чужого
незаконного володіння,-

встановила:

ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог: КП «ВМБТІ»,
прокуратура м. Вінниці, про визнання
договору купівлі-продажу недійсним,
витребування майна з чужого
незаконного володіння.

Судом залучено до участі у справі в
якості третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог- ТОВ
«Виробничо-торговельна фірма «ДЛД»,
ТОВ «НБК», Вінницьку міську раду.

Позов мотивовано тим, що 19.03.2009 р. між
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір
купівлі-продажу, за яким ОСОБА_2 придбав
9/100 часток торговельного комплексу та
офісу по АДРЕСА_1, які складаються з
приміщень будівлі А: І поверх - частина
пр. №2-1, площею 66,2 кв. м, пр. №2-2, площею
30,8 кв. м, 4 пр. №2-3, площею 1,4 кв. м, пр. №2-4,
площею 1,5 кв. м, загальною площею 99,9 кв.
м.

Зазначена частка нерухомого майна
належала ОСОБА_4 на підставі рішення
Ленінського райсуду м. Вінниці у справі
№ 2-7333/08 від 17.10.2008 р. Рішенням
Апеляційного суду Вінницької області
від 22.02.2012 р. рішення Ленінського
райсуду м. Вінниці у справі № 2-7333/08 від
17.10.2008 р. скасовано, постановлено
рішення, яким в позові відмовлено.

Право власності на приміщення
торговельно-офісного центру по АДРЕСА_1
на підставі договору №20/09-001 від 20.09.2006
р. мало належати позивачу, який уклав з
ТОВ «Виробничо-торговельна фірма «ДЛД»
та ТОВ «НБК» (субпідрядник) договір
№20/09-001 від 20.09.2006 р., предметом якого
було будівництво торговельно-офісного
центру по вул. Воїнів
Інтернаціоналістів, м. Вінниці, з
інженерними мережами та благоустроєм
земельної ділянки. Фінансування
будівництва торговельно-офісного
центру здійснювалось за рахунок коштів
позивача.

Відповідно до п. 2.1.1 договору ТОВ
«Виробничо-торговельна фірма «ДЛД»
взяло на себе зобов'язання отримати
дозвіл на проведення
проектно-пошукових робіт, виготовлення
проекту та відведення земельної
ділянки під будівництво об'єкту.
Натомість, земельна ділянка, на якій
ТОВ «Виробничо-торговельна фірма «ДЛД»
здійснювало будівництво, була передана
в оренду відповідачу ОСОБА_4
Керівництво ТОВ
«Виробничо-торговельна фірма «ДЛД»
свідомо розпочало будівництво на
орендованій відповідачем ОСОБА_4
земельній ділянці з метою подальшого
продажу об'єкту по частинах та
привласнення грошових коштів.
Збудоване приміщення після реєстрації
в КП "ВМБТІ" було розпродано ОСОБА_4
різним особам, в тому числі відповідачу
ОСОБА_2

Просив визнати недійсним договір
купівлі-продажу частки нерухомого
майна від 19.03.2009 р., укладений між ОСОБА_4
та ОСОБА_2, та витребувати зазначене
майно. ( а.с. 4-12 т. 1)

Справа неодноразово переглядалась як
Апеляційним судом Вінницької області,
так і Вищим спеціалізованим судом
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Останнім рішенням Вінницького
міського суду Вінницької області від 28
травня 2014 року позов задоволено
частково.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу від 19.03.2009 р. 9/100 часток
торговельного комплексу та офісу, що
розташований по АДРЕСА_1, які
складаються з приміщень будівлі А: І
поверх - частина пр. №2-1, площею 66,2 кв. м,
пр. №2-2, площею 30,8 кв. м, 4 пр. №2-3, площею
1,4 кв. м, пр. №2-4, площею 1,5 кв. м,
загальною площею 99,9 кв. м, укладений
між ОСОБА_4 (продавець) і ОСОБА_2
(покупець), посвідчений приватним
нотаріусом Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_5

В задоволенні решти позову -
витребування майна з чужого
незаконного володіння відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просила
оскаржуване рішення в частині визнання
договору купівлі-продажу недійним
скасувати, та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Бізнесторгінвест» у вказаній частині
відмовити.

В частині відмови в задоволенні позову
про витребування майна з чужого
незаконного володіння, рішення суду
першої інстанції в апеляційному
порядку не оскаржене, а тому у
відповідності до ч.1 ст. 303 ЦПК України
та роз'яснень п.15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 12 від 24
жовтня 2008 року "Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку" апеляційним
судом не перевіряється.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обгрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги, та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з на ступного.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути закон ним і
обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються,
чи є інші фактичні дані (пропуіцення
строку позовної давності, тощо), що
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження, які
правовідно сини випливають із
встановлених обставин, яка правова
норма підлягає застосу ванню до цих
правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судо чинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослі джені в судовому засіданні.
Умовами обґрунтованості є повне і
всебічне з'ясу вання обставин, що мають
значення для справи, доведеність тих
обставин, які суд вважає встановленими,
відповідність висновків суду
обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції в
оскаржуваній частині відповідає цим
вимогам.

Згідно ст. 61 ч. 3 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17.04.2013 р. у даній
справі за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ТОВ «Компанія «Брокбізнесторгінвест»
про визнання права власності на майно
(а.с. 58-61 т. 3) встановлено наступні
обставини.

Із договору № 20/09-001 від 20.09.2006 р.,
укладеного між ТОВ
«Виробничо-торгівельна фірма» «ДЛД»
(генеральний підрядник), ТОВ «Компанія
«Бізнесторгінвест» (замовник) та ТОВ
«НБК» (субпідрядник), вбачається, що
його предметом є будівництво
торговельно-офісного центру на вул.
Воїнів Інтернаціоналістів, м. Вінниці
відповідно до проектно-кошторисної
документації.

Згідно із указаним договором
генеральний підрядник зобов'язується
зокрема, забезпечити отримання дозволу
на виготовлення проекту та відведення
земельної ділянки під будівництво
об'єкту, надати замовнику документи, що
підтверджують її статус, своїми та
залученими силами субпідрядних
організацій виконати всі роботи у
обсягах передбачених календарним
планом, і здати роботи у відповідності
з проектною документацією,
будівельними нормами та правилами,
забезпечити юридичне супроводження
будівництва об'єкта і по закінченню
будівництва надати замовнику або іншим
особам за її поданням, необхідні
документи для подальшого оформлення
права власності на відповідні частини
об'єкту; замовник зобов'язується
зокрема, сплатити генеральному
підряднику вартість послуг та витрат з
виконання нею зобов'язань згідно
договору, по закінченню будівництва
прийняти об'єкт від генерального
підрядника за актом і забезпечити його
заселення та експлуатацію (т.2 а.с. 88-100).

Із платіжних доручень (т.1 а.с 23-143),
довідок про вартість виконаних
підрядних робіт , актів приймання
виконання підрядних робіт (т.1 а.с. 155-249,
т.2 а.с. 1-87) випливає, що ТОВ «Компанія
«Бізнесторгінвест» виконав своє
грошове зобов'язання за договором
будівельного підряду, тобто вчинив дії,
спрямовані на виникнення юридичних
фактів, необхідних і достатніх для
отримання права вимоги переходу права
власності на об'єкт будівництва або
набуття майнових прав на цей об'єкт, а
тому укладений 19.03.2009 року між ОСОБА_4
(продавець) і ОСОБА_2 (покупець) договір
купівлі-продажу порушує його майнові
права.

19.03.2009 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було
укладено договір купівлі-продажу, за
яким ОСОБА_2 придбав 9/100 часток
торговельного комплексу та офісу по
АДРЕСА_1, які складаються з приміщень
будівлі А: І поверх - частина пр. №2-1,
площею 66,2 кв. м, пр. №2-2, площею 30,8 кв. м, 4
пр. №2-3, площею 1,4 кв. м, пр. №2-4, площею 1,5
кв. м, загальною площею 99,9 кв. м. (т.1 а.с.
13-15).

Зазначена частка нерухомого майна
належала ОСОБА_4 на підставі рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці у
справі № 2-7333/08 за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про визнання права власності на
об'єкт нерухомого майна від 17.10.2008 р.(т.2
а.с.175-177).

Рішенням Апеляційного суду Вінницької
області від 22 лютого 2012 року рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 17 жовтня 2008 року скасовано, та
ухвалено нове рішення, яким відмовлено
в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7
про визнання права власності на об'єкт
нерухомого майна (т.2 а.с. 199-201).

Статтею 6 ЦК України встановлено, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості, згідно ст. 627 ЦК
України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 203 ЦК
України, зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

Згідно із ч. 1 ст. 331 ЦК України
встановлено, що право власності на нову
річ, яка виготовлена (створена) особою,
набувається нею якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України, якщо
право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин) (ч. З ст. 215ЦК
України).

Статтею 658 ЦК України встановлено, що
право продажу товару, крім випадків
примусового продажу та інших випадків,
встановлених законом, належить
власникові товару. Якщо продавець
товару не є його власником, покупець
набуває право власності лише у випадку,
якщо власник не має права вимагати його
повернення.

Відповідно до ст. 876 ЦК України,
власником об'єкта будівництва або
результату інших будівельних робіт є
замовник, якщо інше не передбачено
договором.

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном
як особливим об'єктом вважаються річ,
сукупність речей, а також майнові права
та обов'язки.

Майнові права є неспоживною річчю та
визнаються речовими правами.

Закон України «Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні» дає визначення
поняття «майнові права», які можуть
оцінюватися, як будь-які права,
пов'язані з майном, відмінні від права
власності, у тому числі права, які є
складовими частинами права власності
(права володіння, розпорядження,
користування), а також інші специфічні
права та права вимоги (ст. 3 Закону).

Майнове право, яке можна визначити як
«право очікування» є складовою
частиною майна як об'єкта цивільних
прав. Майнове право- це обмежене речове
право, за яким власник цього права
наділений певними, але не всіма правами
власника майна, та яке засвідчує
правомочність його власника отримати
право власності на нерухоме майно чи
інше речове право на відповідне майно в
майбутньому.

Колегія суддів приходить до висновку,
що суд першої інстанції дійшов вірного
та ґрунтовного висновку про те, що ТОВ
«Компанія «Бізнесторгінвест»
виконало, як замовник своє грошове
зобов'язання за договором будівельного
підряду, сплативши повну вартість
об'єкта будівництва шляхом здійснення
стовідсоткової передоплати, тобто
вчинило дії, спрямовані на виникнення
юридичних фактів, необхідних і
достатніх для отримання права вимоги
щодо переходу права власності на об'єкт
будівництва або набуття майнових прав
на цей об'єкт. А отже, укладений між
ОСОБА_4 (продавець) і ОСОБА_2 (покупець),
посвідчений приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_5, договір купівлі-продажу
від 19.03.2009 р. порушує майнові права
позивача.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги
з приводу укладання оспорюваного
договору купівлі-продажу переліченого
майна, власником якого на підставі
рішення Ленінського районного суду м.
Вінниці від 17.10.2008 року у справі № 2-7333/08
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
визнання права власності на об'єкт
нерухомого майна, яке набрало законної
сили, була ОСОБА_6., не заслуговують на
увагу, оскільки зазначене рішення було
скасоване рішенням Апеляційного суду
Вінницької області від 22 лютого 2012 року
і в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7
про визнання права власності на об'єкт
нерухомого майна було відмовлено, що
свідчить про те, що вона не набула права
власності на спірний об'єкт
нерухомості.

Інші доводи апеляційної скарги
колегією судді не приймаються до уваги,
як такі, що не впливають на
правильність прийнятих судом
висновків щодо суті спору.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції ґрунтується на вимогах
закону і встановлених судом обставинах
справи. Передбачених ст. 309 ЦПК України
підстав для скасування рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 28 травня 2014 року немає.

Враховуючи наведене та керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК
України, колегія cуддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 28 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: