Справа № 0538/7052/2012
Провадження № 6/265/464/14
У Х В А Л А

18 грудня 2014 року

місто Маріуполь

Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя Донецької
області у складі:

головуючого судді Адамової
Т.С.,

при секретарі
Федоровій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Маріуполя
Донецької області подання
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції Головного
управління юстиції у Донецькій області
(далі по тексту Орджонікідзевського
ВДВС ММУЮ) про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України до виконання ним своїх
зобов’язань, -

В С Т А Н О В И В :

Орджонікідзевський ВДВС ММУЮ
звернувся до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у
праві виїзду за межі України до
виконання ним своїх зобов’язань,
посилаючись на те, що на виконанні в
Орджонікідзевському відділі державної
виконавчої служби Маріупольського
управління юстиції знаходиться
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2/0538/2345
від 04.02.2013 року про стягнення у
солідарному порядку з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 заборгованість – 18666,67
грн., 3% річних – 408,53 грн., проценти за
користування грішми – 1033,04 грн.,
інфляційні витрати – 18,35 грн., а всього
20126,59 грн., про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 судові витрати по
сплаті судового збору – по 100,63 грн. з
кожного. У ході примусового виконання,
боржником добровільно виконавчий
документ не виконується. 08.02.2013 року
держаним виконавцем на підставі ст.ст.
17,19,25 ЗУ "Про виконавче провадження"
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження. Згідно даних
обліку Центру №1 надання послуг,
пов’язаних з використанням
автотранспортних засобів, з
обслуговування м. Маріуполь та
Новоазовського району при УДАІ ГУУМВС
України в Донецькій області,
транспортні засоби за боржником не
зареєстровані. Відповідно до відповіді
з адресно – довідкового підрозділу
ГУДМС України в Донецькій області
боржник зареєстрований за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_1. 05.08.2013 року ухвалою
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя за №0538/7052/2012 визначено, що
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є 74/150 частин будинку
№29 по вулиці Народовольчій в м.
Маріуполі, ? частка 74/150 частин якого
належить ОСОБА_4.09.07.2014 року на адресу
відділу ДВС надійшло рішення колегії
Орджонікідзевської районної
адміністрації про дозвіл передати на
реалізацію 74/300 частин житлового
будинку за адресою: м. Маріуполь, вул.
Народовольча,29, який належить ОСОБА_1,
право користування яким має малолітня
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. У зв’язку з
наказом 656/5 від 16.04.2014 року Міністерства
Юстиції України, про проведення
експерименту із запровадженням
порядку реалізації арештованого майна
шляхом проведення електронних торгів,
затверджено з 01.05.2014 року проводити
електронні торги у м. Києві, Вінницький,
Дніпропетровській та Львівській
областях, тому реалізувати 74/300 частин
житлового будинку не можливості.
Згідно відповіді ДПС, у боржника
відкритих рахунків в установах банку
не має. Також надана відповідь, що
боржник працює на підприємстві ТОВ
"Єпіцентр К", але відповідь з
підприємства про підтвердження
працевлаштування боржника на
підприємстві на даний час не надійшла.
11.07.2014 року було здійснено вихід за
адресою: вул. Народовольча,29 в м.
Маріуполі, але двері ніхто не відчинив,
залишено повістку з викликом до
відділу ДВС. 15.07.2014 року за викликом
з'явилася дружина ОСОБА_1, та
повідомила, що боржник за адресою: вул.
Народовольча, 29 в м. Маріуполі не мешкає
кілька місяців, виїхав за межі міста,
про що складено акт державного
виконавця від 15.07.2014 року. Боржнику на
адресу: вул. Народовольча, 29 в м.
Маріуполі надсилалася постанова про
відкриття виконавчого провадження,
зобов’язання з'явитися до відділу ДВС.
Станом на 12.12.2014 року боржником не
вчинено дій направлених на виконання
рішення суду, що свідчать про умисне
його невиконання. В
Орджонікідзевському РВ м. Маріуполя
зареєстроване кримінальне провадження
відносно ОСОБА_1, за ст. 182 ч.1 КК України.
09.12.2014 року надійшла заява від
стягувача ОСОБА_6 про направлення
подання до суду про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України до виконання ним
своїх зобов’язань.

У судове засідання представник
Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ не
з’явився з невідомих суду причин, про
слухання справи повідомлявся
своєчасно та належним чином.
Відповідно до ч.2 ст.377-1 Цивільного
процесуального кодексу України від 18
березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та
доповненнями) (далі за текстом ЦПК
України) суд негайно розглядає подання
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця. З урахуванням
наведеного, суд вважає за можливим
розглянути подання у судовому
засіданні на підставі доказів, які
маються в матеріалах справи, без участі
представника державної виконавчої
служби.

Дослідивши надані матеріали, суд
вважає, що подання задоволенню не
підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника – фізичної особи або
керівника боржника – юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21
квітня 1999 року №606-XIV (зі змінами та
доповненнями) (далі за текстом ЗУ «Про
виконавче провадження») у випадках,
коли особа ухиляється від виконання
зобов’язань, покладених на неї судовим
рішенням державний виконавець має
право у процесі здійснення виконавчого
провадження звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України.

Згідно ст.6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в’їзду в Україну
громадян України» від 21 січня 1994 року
№3857-ХІІ (зі змінами та доповненнями)
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, у разі, якщо він ухиляється від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням, до виконання
ним зобов’язань.

Крім того, право на свободу пересування
та право залишати будь-яку країну,
включаючи свою власну, визначається
Протоколом №4 до Конвенції про захист
прав та основних свобод людини від 04
листопада 1950 року (Конвенцію
ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17
липня 1997 року), який гарантує деякі
права і свободи, що не включені до
Конвенції та першого Протоколу до неї
(відкритий для підписання 16 вересня 1963
року). Зокрема, стаття 33 Конституції
України від 28 червня 1996 року №254к/96-ВР
(зі змінами та доповненнями) без
суттєвих змін відтворює це конвенційне
положення.

Свобода пересування не є абсолютним
правом. Вона може бути правомірно
обмежена державою, але лише за певних
умов: такі обмеження мають бути
передбачені національним законом,
відповідати критерію «необхідності у
демократичному суспільстві» та
слугувати правомірній меті (інтереси
національної або громадської безпеки,
забезпечення громадського порядку,
запобігання злочинам, охорона
здоров’я або моралі, захист прав і
свобод інших осіб). Крім того, п.4 ст.2
Протоколу №4 встановлює, що право на
свободу пересування можуть у певних
місцевостях підлягати обмеженням, що
встановлені згідно із законом і
виправдовуються суспільними
інтересами.

За таких підстав, суд вважає, що
подання Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ
про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_1. у праві виїзду за межі України
до виконання ним своїх зобов’язань є
не обґрунтованим та в його задоволенні
слід відмовити, оскільки свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом,
гарантується Конституцією України.
Крім, того у справі відсутні будь-які
докази про наявність або відсутність у
ОСОБА_7 паспорта – громадянина України.
Не надано доказів щодо наявності у
боржника закордонного паспорту, або
наявності у компетентних органів заяви
боржника про отримання такого, не
надано доказів, які б давали підстави
вважати, що боржник має намір виїхати
за кордон тимчасово або на постійне
місце проживання, а також те, що не
застосування таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
368, 377-1 ЦПК України, Законом України «Про
порядок виїзду з України і в’їзду в
Україну громадян України», Законом
України «Про виконавче провадження»,
суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції Головного
управління юстиції у Донецькій області
про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України
до виконання ним своїх зобов’язань –
відмовити.

На ухвалу суду може бути подана
апеляційна скарга, що подається до
Апеляційного суду Донецької області
через Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя Донецької області
протягом п’яти днів з дня проголошення
ухвали. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя________________ ОСОБА_8