АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 17 лютого 2014
року

в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про відшкодування майнової та
моральної шкоди.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2012 р. ОСОБА_3 звернулася у суд з
позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
майнової та моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з
вини ОСОБА_2, який є власником АДРЕСА_1 в
м. Києві, в належній їй кв. №28 мокріє
стіна, внаслідок чого з'являється цвіль
та грибок.

Вказувала, що 31 серпня 2012 р. відбулося
залиття належної їй кв. №28, та як
встановлено актом комісії
житлово-експлуатаційної контори -
внаслідок несанкціонованого втручання
мешканців кв. №27 в систему інженерних
мереж.

Посилаючись на викладені обставини,
просила суд стягнути з відповідача на
свою користь матеріальні збитки в сумі
42 510 грн., витрати понесені у зв'язку зі
складанням локального кошторису - 1 275
грн. 30 коп., три відсотки річних, в сумі
188 грн. 67 коп. та 10 000 грн. моральної
шкоди.

Рішенням Оболонського районного
суду м. Києва від 17 лютого 2014 р. позов
задоволено частково. Постановлено
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
матеріальну шкоду в сумі 42 510 грн.,
витрати за складання кошторису, в сумі 1
275 грн. та 2 000 грн. моральної шкоди.
Вирішено питання розподілу судових
витрат.

В апеляційній скарзі представник
відповідача, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, недоведеність
обставин, які суд вважав встановленими,
порушення та неправильне застосування
норм матеріального права, просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з огляду на
таке.

Як убачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 є власником АДРЕСА_2, а кв.№27 у
тому ж будинку належить на праві
власності ОСОБА_2 /а.с.110, 126-127 т.1/.

Відповідно до акту комісії ОСББ
«Фаворит» від 02 серпня 2012 р.
установлено, що в кв.№28 на протязі року
постійно мокріє стіна у спальні, яка
граничить з кв.№27, а також у ванній і
коридорі, внаслідок чого у квартирі
починається грибок, піднімається
паркет /а.с.7 т.1/.

31 серпня 2012 р. комісією ОСББ «Фаворит»
проведено обстеження квартири
позивачки, зі змісту якого убачається,
що залиття відбулося з кв.№27, що межує
з кв.№28 і розташована на тому ж поверсі;
що причиною залиття визначено
несанкціоноване перепланування та
втручання в інженерні мережі
водопостачання кв.№27; зазначено, що при
обстеженні кв.№28 був присутній власник
кв.№27 - ОСОБА_2, який не заперечував, що
залиття сталося через несправність
системи водопостачання його квартири,
однак доступ до своєї квартири для
огляду комісії надати відмовився /а.с.38,
80-81 т.1/.

Встановлені у актах комісії ОСББ
обставини були підтверджені допитаним
судом у якості свідка слюсарем ОСОБА_4

В подальшому, 12 вересня 2012 р. комісією
ЖЕК-504 складено акт, яким встановлено що
у кв.№28 трапилося залиття з кв.№27, у
зв'язку з чим в кв.№28 необхідно
виконати комплекс ремонтних робіт;
причиною залиття є визначено
несанкціоноване втручання мешканців
кв.№27 в систему інженерних мереж
(перепланування) /а.с.6 т.1/.

Відповідно до листа Оболонської
районної у м. Києві державної
адміністрації від 03 вересня 2012 р.,
адресованого позивачці,
представниками управління
житлово-комунального господарства та
управителем ОСББ «Фоворит» було
проведено обстежено
санітарно-технічного стану кв.№27 і №28
у АДРЕСА_1 в м. Києві, з якого слідує, що
сліди пошкоджень оздоблювального шару
будівельних конструкцій в жилих
кімнатах кв.№28 дійсно мають місце;
власник суміжної кв.№27 не заперечує, що
замокання стінових панелей в кв.№28
виникли через несправність
сантехнічного обладнання в кв.№27 і
готовий вжити заходи для приведення
його технічно справного стану /а.с.37 т.1/.

З інформації Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві від15.12.12р. убачається, що під
час перевірки з виїздом на місце
проведеної спільно з представниками
ОСББ «Фаворит» та Оболонського РУ ГУ
МВС України в м. Києві встановлено, що
кв.№27 експлуатується після
реконструкції (демонтовано частину
внутрішніх перегородок, змінено
планування кімнат) без прийняття в
експлуатацію, що є порушенням ч.8 ст.39
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», та за
правопорушення власника кв.№27 ОСОБА_2
притягнуто до передбаченої ч.13 ст.96
КУпАП відповідальності та вручено
припис про усунення допущеного
правопорушення у сфері містобудівного
законодавства /а.с.40 т.1/.

Відповідно до локального кошторису
№2-1-1 складеного КП «Житлосервіс»
«Приозерне» Оболонського району у
м.Києві по поточним цінам станом на 01
серпня 2012 р., за який ОСОБА_3 сплачено 1
275 грн., вартість відновлювального
ремонту в належні позивачці АДРЕСА_2
складає 42 510 грн. /а.с.8- 12 т.1/.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3
про стягнення матеріальної шкоди,
витрат пов'язаних з оплатою складання
локального кошторису, а також частково
про стягнення на її користь моральної
шкоди, районний суд виходив з того, що
залиття відбулося з належної ОСОБА_2
квартири через несправність у ній
сантехнічного обладнання у зв'язку з
чим саме на відповідачу лежить
відповідальність по відшкодуванню
заподіяних позивачці збитків.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають обставинам справи і
ґрунтуються на нормах матеріального
права, вони повністю узгоджуються з
сукупністю зібраних у справі й належно
оцінених у рішенні доказів.

Так, відповідно до ст.20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
споживач зокрема зобов'язаний:
своєчасно вживати заходів щодо
усунення виявлених неполадок,
пов'язаних з отриманням
житлово-комунальних послуг, що виникли
з власної вини; за власний рахунок
ремонтувати та міняти
санітарно-технічні прилади і пристрої,
обладнання, що вийшли з ладу з його
вини.

Положенням ст.151 ЖК України визначено,
що громадяни, які мають у приватній
власності жилий будинок (квартиру),
зобов'язані забезпечувати його
схоронність, провадити за свій рахунок
поточний і капітальний ремонт,
утримувати в порядку при домову
територію.

Згідно із ст.319, 322 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.
При здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства. Власність зобов'язує.
Власник не може використовувати право
власності на шкоду правам, свободам та
гідності громадян. Інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію та природні якості землі.
Власник зобов'язаний утримувати майно,
що йому належить.

Відповідно до ст.1166, 1167 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Моральна
шкода, завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до керівних роз'яснень
п.3,5 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р.
за № 4 під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.
Особа (фізична чи юридична)
звільняється від відповідальності по
відшкодуванню моральної шкоди, якщо
доведе, що остання заподіяна не з її
вини. Відповідальність заподіювача
шкоди безе вини може мати місце лише у
випадках, спеціально передбачених
законодавством.

Враховуючи конкретні обставини справи,
що свідчать про порушення нормальних
умов життя ОСОБА_3, характер та
тривалість моральних страждань,
необхідність звертатися за захистом
своїх прав та інтересів у суд, а також
ступінь вини відповідача, колегія
суддів погоджується з висновком
районного суду про часткове
задоволення позовних вимог та
стягнення моральної шкоди, в сумі 2 000
грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що
залиття квартири позивачки відбулося
не з квартири відповідача ретельно
перевірялися судом першої інстанції,
вони отримали належну оцінку в рішенні
суду та обґрунтовано визнані
безпідставними.

В суді апеляційної інстанції, за
клопотанням відповідача по справі було
призначено й проведено судову
будівельно-технічну експертизу для
встановлення причини залиття належної
ОСОБА_3 квартири.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи
Київської незалежної
судово-експертної установи від 29 липня
2014 р. за №0909 причиною замокання стіни
та залиття кв.№28 у АДРЕСА_1 в м. Києві, що
мало місце 31 серпня 2012 р. є потрапляння
вологи з приміщень суміжно
розташованої квартири одного поверху
(кв.№27) до приміщень кв.№28 через місця
сполучення (прилягання) елементів
будівельних конструкцій /а.с.9-16 т.2/.

Відповідач, оспорюючи свою вину у
залитті квартири позивача, доказів на
спростування долучених з цього приводу
до справи матеріалів, не подав.

Згідно висновку № 0909, експертиза була
проведена по матеріалах справи й на час
її проведення позивачкою у квартирі
зроблено ремонт, у зв'язку з чим в
процесі апеляційного розгляду
представником ОСОБА_2 було заявлено
клопотання про призначення повторної
будівельно-технічної експертизи з
покладенням обов'язку по її оплаті на
відповідача.

Зазначене клопотання апеляційним
судом було задоволено.

Між тим, призначена по справі повторна
експертиза проведена не була з причин
несплати її вартості ОСОБА_2 /а.с.65 т.2/.

З огляду на викладене, конкретні
обставини справи, а також урахуванням
характеру дій відповідача, колегія
суддів, окрім встановлених районним
судом, у їх сукупності, визнає належним
доказом вини ОСОБА_2 у заподіянні
збитків позивачці й висновок
проведеної по справі судової
будівельно-технічної експертизи.

Не спростовано матеріалами справи й
встановлений КП «Житлосервіс»
«Приозерне» Оболонського району в м.
Києві розмір заподіяної позивачці
матеріальної шкоди, в сумі 42 510 грн.
/а.с.8-11 т.1/.

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін
відповідно до вимог ст.10 ЦПК України.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Враховуючи викладене та матеріали
справи, у їх сукупності, колегія суддів
вважає законними й обґрунтованими
висновки районного суду про наявність
правових підстав до часткового
задоволення позовних вимог.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Викладені у рішенні висновки
відповідають обставинам справи та
долученим до справи доказам й доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 17 лютого 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
з розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 756/20491/12-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4798/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Тітов М.Ю.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.