Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/3287/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Галаган О.В.
УХВАЛА

24.12.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючої судді: Суровицької Л.В.,

суддів: Авраменко Т.М,
КіселикаС.А.,

при секретарі: Кравченко Я.С.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою
комунального підприємства
«Теплоенергетик» на ухвалу
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 27 листопада 2014 року
про відмову у прийнятті заяви про
видачу судового наказу.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які прибули в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року комунальне
підприємство «Теплоенергетик»
звернулось до суду з заявою про видачу
судового наказу щодо стягнення з
ОСОБА_3 заборгованості за теплову
енергію, інфляційних втрат та трьох
відсотків річних.

Ухвалою суду від 27 листопада 2014 року
відмовлено у прийнятті заяви КП
«Теплоенергетик» про видачу судового
наказу про стягнення заборгованості за
спожиту теплову енергію в частині
стягнення трьох відсотків річних і
індексу інфляції відповідно до п.2 ч.3
ст.100 ЦПК України з тих підстав, що
вбачається спір про право. Роз'яснено
підприємству його право на звернення з
такими вимогами до суду в порядку
позовного провадження (а.с.5).

В апеляційній скарзі КП
«Теплоенергетик» просить скасувати
ухвалу суду першої інстанції з підстав
порушення норм матеріального і
процесуального права та повернути
справу в той же суд для продовження
розгляду (а.с.8-9).

В судове засідання апеляційної
інстанції представник КП, належним
чином повідомлений про час і місце
розгляду справи, не прибув.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України
його неявка не перешкоджає розглядові
справи.

У зв'язку з неявкою в судове
засідання осіб, які беруть участь у
справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК
України фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду, вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України
судовий наказ є особливою формою
судового рішення, що видається судом за
результатами розгляду вимог,
передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Підстави для відмови у прийнятті заяви
про видачу судового наказу визначені в
ст.100 ЦПК України.

Так, відповідно до пункту 2 частини 3
статті 100 ЦПК України, суддя відмовляє у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу, у разі якщо із заяви і поданих
документів вбачається спір про право.

Пленум Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в п.9 постанови від 23
грудня 2011 року № 14 «Про практику
розгляду судами заяв у порядку
наказного провадження» роз'яснив, що
наявність спору про право (пункт 2
частини третьої статті 100 ЦПК), яке є
підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.

Як свідчать матеріали справи КП
«Теплоенергетик» звернулось до суду із
заявою про видачу судового наказу про
стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за
спожиту теплову енергію в сумі 939 грн.32
коп. та 157 гн.03 коп. - інфляційних втрат, 3
% річних в сумі 56 грн.83 коп..

Відмовляючи у прийнятті заяви КП про
видачу судового наказу в частині
стягнення трьох відсотків річних і
індексу інфляції, суд виходив з того, що
Закон України «Про теплопостачання» та
Закон України «Про житлово-комунальні
послуги» не передбачають права
заявника на стягнення трьох відсотків
річних та індексу інфляції, інших
відповідних правових підстав заявник
не зазначив.

Такий висновок суду є безпідставним
та таким, що не ґрунтується на
матеріалах заяви і законі.

В заяві про видачу судового наказу
КП «Теплоенергетик» зазначало про
правову підставу для стягнення трьох
відсотків річних та інфляційних втрат,
а саме ст.625 ЦК України -
відповідальність за порушення
грошового зобов'язання.

Судом не враховано положення п.13
Постанови пленуму Вищого
спецiалiзованого суду України з
розгляду цивільних i кримінальних
справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику
розгляду судами заяв у порядку
наказного провадження», в якому
зазначено, що якщо заявлено вимогу про
стягнення заборгованості за надані
послуги, судовий наказ може бути видано
за наявності відповідних договорів про
надання таких послуг або інших
письмових доказів, що підтверджують
фактичне надання та отримання таких
послуг. Крім того, заявник має додати
документи, що вказують на правильність
і безспірність розрахунків, а також
застосування тарифів на відповідні
послуги.

У цьому випадку може бути видано
судовий наказ про стягнення не лише
суми заборгованості, але й про
стягнення індексу інфляції та трьох
відсотків річних, нарахованих на суму
заборгованості. Для їх стягнення суду
має бути додані документи, що чітко
підтверджують їх розрахунок (у тому
числі й розрахунок щомісячних
нарахувань), при цьому визначений
розмір не потребує додаткової оцінки
та дослідження у сукупності з іншими
доказами.

Зі змісту заяви про видачу судового
наказу вбачається, що до заяви додано
розрахунок заборгованості,
інфляційних втрат та трьох відсотків
річних.

Таким чином, висновок судді про
наявність підстав, зазначених у п.2 ч.3
ст.100 ЦПК України, для відмови у
прийнятті заяви в частині стягнення
суми інфляції та трьох відсотків
річних не відповідає положенням
процесуального законодавства.

Оскільки ухвала суду постановлена з
порушенням норм процесуального права,
то відповідності до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК
України вона підлягає скасуванню з
передачею питання про видачу судового
наказу в частині стягнення інфляційних
втрат та трьох відсотків річних на
новий розгляд.

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу комунального
підприємства «Теплоенергетик»
задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 27 листопада 2014 року
скасувати, а матеріали заяви про видачу
судового наказу в частині вимог про
стягнення суми інфляції та трьох
відсотків річних повернути до того ж
суду на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуюча суддя:

Суддя: