Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/4398/14
Головуючий у 1 інстанції: Яцун О.С.
Суддя-доповідач: Кримська О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючий Бондар М.С.,

Судді Кримська О.М.,

Подліянова Г.С.

При секретарі Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення
Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 04 вересня 2014 року у
справі за позовом ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК»
звернувся до суду із вказаним позовом,
який обґрунтовували тим, що 24.12.2007 року
між сторонами був укладений кредитний
договір б/н, за яким відповідач отримав
кредит у розмірі 7 900 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. У зв'язку з порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
відповідач станом на 30.04.2014 року має
заборгованість у розмірі 25 084 грн. 91
коп., яку позивач просив стягнути з
нього разом із судовими витратами.

Заочним рішенням Заводського
районного суду м. Запоріжжя від 04
вересня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ
«ПРИВАТБАНК» заборгованість за
кредитом у розмірі 6826,55 грн.,
заборгованість по процентам у розмірі
5852,33 грн., заборгованість по комісії у
розмірі 2047,13 грн., фіксовану частину
штрафу у розмірі 500 грн., процентну
складову штрафу у розмірі 736,30 грн.,
витрати на судовий збір у розмірі 125,42
грн., а всього стягнуто 16 087,73 грн..

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
подало апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати в
частині застосування позовної
давності до процентів та комісії та
ухвалити нове рішення по суті позовних
вимог, а саме про задоволення позовних
вимог ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» щодо
стягнення комісії та процентів у
повному обсязі, в іншій частині рішення
суду залишити без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Кредитний договір укладається у
письмовій формі і вважається вчиненим
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або декількох
документах де відображена воля сторін (
ст.. ст.207, 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином та у встановлений
законом строк.

Судом встановлено, що 24 грудня 2007 банк
надав ОСОБА_3 кредит у вигляді
встановленого кредитного ліміту в сумі
250 грн. на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 3% щомісячно із розрахунку 360
днів на рік з кінцевим терміном
повернення, що відповідає дії картки
(а.с.9).

Відповідач, підписуючи 24.12.2007 року
заяву, надав свою згоду на те, що
вказана заява разом із Умовами надання
банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою і
Тарифами, складає між нею та банком
договір про надання банківських послуг
(а.с.8-12).

Пунктами 3.2, 3.3 Умов і правил надання
банківських послуг (далі - Умови)
передбачено, що клієнт дає свою згоду
банку на встановлення кредитного
ліміту за рішенням банку і клієнт дає
право банку в будь-який момент змінити
(збільшити або зменшити) кредитний
ліміт (а.с.13).

Збільшення кредитного ліміту
відбулося 11.01.2008 р. - до 7000 грн., та 25.12.2008
р. - до 7900 грн. , а 28.01.2009 року - зменшення
до 6830 грн. (а.с.50, 56).

Відповідач свої зобов'язання за
кредитним договором своєчасно та
належним чином не виконав, а тому
утворилась заборгованість, яка
відповідно до наданого ПАТ «КБ
«ПРИВАТБАНК» розрахунку станом на
30.04.2014 року становить 25084,91 грн., яка
складається із заборгованості за
кредитом - 6826,55 грн., заборгованості по
процентам за користування кредитом -
10500,15 грн., заборгованість по комісії за
користування кредитом - 6087,50 грн.,
фіксованої частини штрафу - 500 грн.,
процентної складової штрафу - 1170,71 грн..

Наданий позивачем розрахунок
заборгованості відповідає умовам
договору, розміру встановлених
процентів, комісій, відповідальності
за неналежне виконання зобов'язань у
вигляді штрафів у вигляді фіксованої
суми та процентної складової (а.с. 10-11).

Відповідачем не спростовано належними
та допустимими доказами вищеназваний
розрахунок заборгованості за
кредитним договором, а також не надано
доказів щодо сплати ним суми
заборгованості або існування
заборгованості у меншому розмірі.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання, визначені договором щодо
вчасного повернення коштів, що
призвело до виникнення заборгованості
перед банком, яка, в силу вимог закону
та умов договору, підлягає стягненню з
відповідача. При цьому, місцевий суд
дійшов висновку, що строк позовної
давності щодо вимоги про погашення
тіла кредиту не пропущено, але
нараховані проценти та комісія за
користування кредитом підлягають
стягненню лише в межах трирічного
строку позовної давності.

Такий висновок суду суперечить нормам
матеріального права.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил
користування платіжною карткою
граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на лицевій стороні і вона
дійсна до останнього календарного дня
такого місяця, строк погашення
процентів за кредитом визначено
щомісячними платежами, а строк
погашення кредиту в повному обсязі
визначено останнім днем місяця
вказаного на картці (поле MONTH) (а.с.11
зворот).

Із відомостей з програми комп'ютерного
обліку позивача щодо кредитної карти
виданої відповідачу за даним договором
вбачається, що строк дії кредитної
картки на ім'я відповідача визначений
до липня 2011 року (а.с.38).

Із заяви позичальника ОСОБА_3.
видно, що йому видано кредитну картку №
НОМЕР_1, тобто це є та сама картка. (а.с.9
зворот).

За правовою позицією, висловленою
Верховним Судом України в постанові
від 19.03.2014р. у справі №6-14цс14, відповідно
до правил користування платіжною
карткою, які є складовою кредитного
договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст.257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.
Вказане судове рішення згідно із
положеннями ст. 360-7 ЦК України є
обов'язковим для всіх судів, які
зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність із цим
рішенням.

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст.
260 ЦК України обчислюється за
загальними правилами визначення
строків, встановленими ст. ст. 253-255
цього Кодексу.

Строк як часова категорія
характеризується не тільки початковим,
а й кінцевим моментом.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України
строк, обчислюваний роками, спливає у
відповідні місяць і число останнього
року цього строку, а коли він
обчислюється місяцями, то у відповідне
число останнього місяця строку (
правова позиція викладена у Постанові
Верховного Суду України від 16 квітня 2014
року у справі 6-24цс14)

Зі справи видно, що позовні вимоги
заявлені щодо повернення кредиту в
повному обсязі, а тому трирічний строк
позовної давності у спорі, що виник між
сторонами, обчислюється з липня 2011р.

З відповідним позовом до суду ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» звернувся у листопаді 2014
року, тобто у межах строку позовної
давності (а.с.2).

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України
встановлено, що позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюється договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України. У разі відсутності іншої
домовленості сторін проценти
виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

Строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору (ч.
ч. 1, 4 ст.631 ЦК України).

Із наведеного вбачається, що проценти
за користування кредитними коштами
нараховуються у розмірі, передбаченому
договором, за весь період користування
кредитом.

З вимогами про стягнення
заборгованості за кредитом ПАТ «КБ
«ПРИВАТБАНК» згідно штемпелю вхідної
кореспонденції суду звернувся 04.06.2014
року, тобто в межах строку позовної
давності (а.с.2).

Разом з тим, не можна визнати законним
та обґрунтованим рішення суду першої
інстанції в частині застосування
строку позовної давності до комісії,
оскільки Умовами і правилами надання
банківських послуг, які є невід'ємною
складовою кредитного договору, не
передбачено обов'язкових щомісячних
платежів по комісії, а тому правова
позиція Верховного Суду України,
викладена у Постанові №6-14цс14 від 19
березня 2014 року до зазначених
правовідносин не відноситься.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про неправильне застосування судом
норм матеріального права знайшли своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі, а саме: підлягає стягненню
заборгованість за кредитом у розмірі
6826,55 грн., заборгованість по процентам у
розмірі 10500,15 грн., заборгованість по
комісії за користування кредитом - 6087,50
грн., фіксована частина штрафу - 500 грн.,
процентна складова штрафу - 1170,71 грн., а
всього на загальну суму 25084 грн. 91 коп.

Згідно з ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд
апеляційної чи касаційної інстанції,
не передаючи справи на новий розгляд,
змінює рішення або ухвалює нове, суд
відповідно змінює розподіл судових
витрат.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

При зверненні до суду першої інстанції
позивач ціну позову визначив в 25084,91
грн., судовий збір в суді першої
інстанції сплатив в сумі 250,85 грн., при
звернені до апеляційного суду в сумі
125,43 грн., а всього 376,28 грн. (а.с.1, 98).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Заочне рішення Заводського районного
суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2014 року
у цій справі скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
«КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»
заборгованість за кредитом у розмірі
на загальну суму 25084 грн. 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
«КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»
судовий збір на загальну суму 376 грн.28
коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: