Справа № 301/2678/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"18" грудня 2014 р.
м. Іршава

Іршавський районний суд
Закарпатської області в особі
головуючої судді Сойми М.М., при
секретарі Сак А.П., з участю позивача
ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_1 -
адвоката ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Іршава цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Кушницької сільської
ради, ОСОБА_3 про визнання права на
приватизацію земельної ділянки без
погодження меж із суміжним
землекористувачем,

В С Т А Н О В И
В:

Позивач звернулася до суду з
позовом до відповідачів про визнання
за нею права на приватизацію земельної
ділянки площею 0,1400 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1, без погодження та
підписання акту погодження меж
земельної ділянки із суміжним
землекористувачем ОСОБА_3.

Свої позовні вимоги позивач
мотивує тим, що на підставі договору
дарування від 04 квітня 2011 року вона є
власником житлового будинку з
надвірними спорудами під АДРЕСА_1. 16
квітня 2014 року вона звернулася до
Кушницької сільської ради із заявою
про надання дозволу на виготовлення
проекту із землеустрою щодо відведення
у власність земельної ділянки та
рішенням двадцятої сесії шостого
скликання Кушницької сільської ради
від 19 серпня 2014 року їй надано дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення у власність земельної
ділянки орієнтовною площею 0,14 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд, розташованого за зазначеною
вище адресою. Вона замовила та оплатила
ПП «Зем-Сервіс» виготовлення технічної
документації із землеустрою. Суміжний
землекористувач ОСОБА_3 відмовився від
підписання акта погодження меж
земельної ділянки в натурі та акта
прийому-передачі межових знаків на
зберігання. Також відмовилася
підписувати вказані акти й Кушницька
сільська рада, з посиланням на те, що
підпише їх після того, як їх підпише
ОСОБА_3. Між її земельною ділянкою та
земельною ділянкою відповідача ОСОБА_3,
останній спорудив бетонну огорожу на
межі їх ділянок. На підставі цих меж
відповідачу ОСОБА_3 було видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку і відповідно порушень
будь-яких земельних прав відповідача
при виготовленні їй технічної
документації немає, а відмова
відповідача від погодження меж є
безпідставною та такою, що порушує її
права. Реалізувати своє право на
приватизацію та внести відомості до
Державного земельного кадастру
неможливо через відсутність в актах
визначення та погодження зовнішніх меж
земельної ділянки в натурі та
прийому-передачі межових знаків на
зберігання підпису суміжного
землекористувача.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
вимоги позову та підтримала та
пояснила, що вказаною земельною
ділянкою площею 0,14 га користувалася ще
її бабуся ОСОБА_6, яка в подальшому 31
березня 2011 року подарувала цю ділянку з
розташованим на ній житловим будинком
матері позивача ОСОБА_7, а остання в
подальшому 04 квітня 2011 року подарувала
цей будинок із земельною ділянкою
позивачу. При відчуженні ОСОБА_6
будинку та земельної ділянки, на
земельну ділянку у 2010 році було
заведено кадастрову справу та
присвоєно кадастровий номер і на
момент виготовлення даної кадастрової
справи відповідач, який є сином ОСОБА_6,
погодив межі як суміжний
землекористувач та підписав акт
передачі межових знаків на зберігання,
а зараз після смерті ОСОБА_6 відповідач
бажає незаконно заволодіти частиною
земельної ділянки, яка йому ніколи не
належала і яку він ніколи не
використовував.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не
визнали та просять в позові відмовити.
Відповідач ОСОБА_3 пояснив суду, що вже
більше десяти років між його ділянкою
та ділянкою позивача стоїть бетонна
огорожа, яку він збудував особисто на
межі цих ділянок. На його ділянку він
виготовив державний акт, однак, вважає
що у його користуванні є земельна
ділянка менших розмірів, аніж ті, що
зазначені у державному акті. Земельною
ділянкою, яка знаходиться за бетонною
огорожею він ніколи не користувався, із
заявою про виділення йому такої до
сільської ради він звертався, однак,
вважає, що частина такої має належати
йому, оскільки покійна мати наділила
йому меншу земельну ділянку, аніж його
сестрі ОСОБА_7.

Представник відповідача Кушницької
сільської ради в судове засіданні не
з»явився, однак подав суду заяву, в якій
просить справу розглянути у
відсутності представника Кушницької
сільської ради.

Заслухавши думку учасників судового
розгляду та дослідивши матеріали
цивільної справи, суд вважає, що позов
ОСОБА_1 підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом. Кожен
має право будь-якими не забороненими
законом засобами захищати свої права і
свободи від порушень і протиправних
посягань. За положеннями ст. 124
Конституції України юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив
способи здійснення захисту цивільних
справ та інтересів судом.

До особи, яка набула право власності на
житловий будинок, будівлю або споруду,
переходить право власності, право
користування на земельну ділянку, на
якій вони розміщені, без зміни її
цільового призначення в обсязі та на
умовах, встановлених для попереднього
землевласника (землекористувача),
відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України і ч. 1
ст. 120 ЗК України.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачу на підставу договору
дарування від 04 квітня 2011 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Іршавського районного нотаріального
округу ОСОБА_8 та зареєстрованого у
реєстрі за № 912 (а.с. 5), належить на праві
приватної власності житловий будинок з
належними до нього надвірними
спорудами за АДРЕСА_1, який
розташований на земельній ділянці
площею 0,14 га з кадастровим номером
земельної ділянки :03:001:0158.

Згідно витягу про державну
реєстрацію прав КП «Іршавське бюро
технічної інвентаризації», вказаний
житловий будинок в цілому
зареєстрований за позивачем (а.с. 6).

Рішенням двадцятої сесії шостого
скликання Кушницької сільської ради
Іршавського району Закарпатської
області від 19 серпня 2014 року позивачу
надано дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення у
власність земельної ділянки
орієнтовною площею 0,14 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель і споруд в АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Приватним товариством «Зем-Сервіс»
ОСОБА_1 виготовлено проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку з
господарськими спорудами площею 0,14 га
в АДРЕСА_1, та акт погодження меж
земельної ділянки із суміжними
землевласниками, який відмовився
підписати суміжний землекористувач
ОСОБА_3 та відповідно представник
Кушницької сільської ради (а.с. 8-9).

В зв»язку з відмовою суміжного
землекористувача ОСОБА_3 погодити межі,
позивач звернулася до Кушницького
сільського голови із заявою погодити
акт погодження меж без підпису
ОСОБА_3.(а.с. 10) та актом засідання
постійної комісії з питань
агропромислового комплексу, земельної
реформи, екології та використання
природних ресурсів від 02 жовтня 2014 року
позивачу запропоновано вирішувати
питання погодження меж у судовому
порядку, оскільки існує спір між
родичами з приводу частини земельної
ділянки, на яку претендує ОСОБА_3 (а.с. 11).

Рішенням двадцять першої сесії
шостого скликання Кущницької
сільської ради від 07 жовтня 2014 року
позивачу відмовлено у погодженні акту
прийому-передачі межових знаків на
зберігання без підписів суміжного
землекористувача ОСОБА_3 та
рекомендовано звернутися до суду (а.с.
12).

За положеннями ч. 1 ст. 81 ЗК України
громадяни України набувають право
власності на земельні ділянки на
підставі приватизації земельних
ділянок, що були раніше надані їм у
користування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 118 цього
Кодексу громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.

Згідно із ч. 1 ст. 126 ЗК України право
власності, користування земельною
ділянкою оформлюється відповідно до
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень".

Стаття 106 ЗК України регламентує
обов'язки щодо визначення спільних меж,
зокрема, власник земельної ділянки має
право вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними.

Статтею 55 ЗУ "Про землеустрій"
визначено, що встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) проводиться відповідно до
топографо-геодезичних і
картографічних матеріалів.
Встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) здійснюється на
основі технічної документації із
землеустрою, якою визначається
місцеположення поворотних точок меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості). Межі земельної ділянки в
натурі (на місцевості) закріплюються
межовими знаками встановленого зразка.

У разі, якщо межі земельних ділянок
в натурі (на місцевості) збігаються з
природними та штучними лінійними
спорудами і рубежами (річками,
струмками, каналами, лісосмугами,
шляхами, шляховими спорудами,
парканами, огорожами, фасадами
будівель та іншими лінійними
спорудами і рубежами тощо), межові
знаки можуть не встановлюватися.
Власники землі та землекористувачі, у
тому числі орендарі, зобов'язані
дотримуватися меж земельної ділянки,
закріпленої в натурі (на місцевості)
межовими знаками встановленого зразка.
Межові знаки здаються за актом під
нагляд на збереження власникам землі
та землекористувачам, у тому числі
орендарям.

Тобто, вбачається, що погодження меж
є виключно допоміжною стадією у
процедурі приватизації земельної
ділянки, спрямованою на те, щоб
уникнути технічних помилок. Погодження
меж земельної ділянки є складовою
частиною технічної документації,
необхідної для передачі громадянам
безоплатно земельних ділянок на праві
приватної власності.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_3 надав суду копію державного
акту на право приватної власності на
землю від 02 серпня 2004 року, відповідно
до якого він є власником земельної
ділянки на території Кушницької
сільської ради, в якому визначені межі
земельних ділянок, однак, даний акт не
містить інформації про площу земельних
ділянок. Також ОСОБА_3 в судовому
засіданні підтвердив, що вказаний
державний акт є дійсний та ніким не
оспорений, після отримання даного
державного акту вже близько десяти
років тому він особисто встановив
бетонну огорожу між його ділянкою та
ділянкою, якою на той час користувалася
його мати ОСОБА_6. До сільської ради із
заявою про передачу йому частини
земельної ділянки, яка знаходиться
поза бетонною огорожею, він не
звертався.

В судовому засіданні також
встановлено та визнано сторонами, що
дана земельна ділянка площею 0,14 га була
у постійному користуванні матері
відповідача ОСОБА_6, яка є також бабусею
позивача, що стверджується також
довідкою Кушницької сільської ради
(а.с. 42), яка в подальшому 31 березня 2011
року подарувала житловий будинок, що
розташований на цій земельній ділянці,
своїй дочці ОСОБА_7, яка в подальшому 04
квітня 2011 року подарувала вказаний
будинок, що розташований на земельній
ділянці площею 0,14 га з відповідним
кадастровим номером, позивачу ОСОБА_1.
На вказану ділянку на замовлення
ОСОБА_6 у 2010 році ПП «Зем-Сервіс»
виготовлено кадастрову справу (а.с. 43-51)
та як вбачається з актів встановлення
та погодження зовнішніх меж земельної
ділянки та передачі межових знаків на
зберігання, що містяться в матеріалах
даної кадастрової справи,
представники землекористувача ОСОБА_6
та сільської ради погодили та
підписали вказані акти та їм передано
межові знаки на зберігання. Твердження
відповідача ОСОБА_3 в судовому
засіданні, що ані він, ані його
представник не підписували ці акти, що
підпис на цих актах підроблено, нічим
не підтверджені, клопотання про
призначення почеркознавчої експертизи
на предмет підроблення підпису
останній не заявив.

Позивачем в судовому засіданні
належними доказами доведено, що вона на
підставі ч. ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України з
метою приватизації земельної ділянки,
яка перебуває у її користуванні та
право на користування якої вона набула
на підставі ч. 1 ст. 377 ЦК України
відповідно до договору дарування,
звернулася із заявою до Кушницької
сільської ради та рішенням двадцятої
сесії шостого скликання Кушницької
сільської ради Іршавського району
Закарпатської області від 19 серпня 2014
року позивачу надано дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення у власність земельної
ділянки орієнтовною площею 0,14 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель і споруд в АДРЕСА_1, відмова
відповідача ОСОБА_3 від погодження меж
земельної ділянки є безпідставною,
необґрунтованою та такою, що
перешкоджає позивачу реалізувати своє
право на приватизацію земельної
ділянки.

Керуючись ст.ст. 3, 213-215 ЦПК України,
ст. ст. 81, 106, 118, 126 ЗК України, ст. ст. 16, 377
ЦК України,

Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешканкою АДРЕСА_1, право на
приватизацію земельної ділянки площею
0,1400 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1, без погодження та
підписання акту погодження меж
земельної ділянки із суміжним
землекористувачем ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Іршавський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Головуюча суддя:
Сойма М.М.