Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2878/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Безуматов М. В.
Доповідач Дьомич Л. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

24.12.2014 Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області в складі :

головуючого судді: Дьомич Л.М..

суддів: Дуковського
О.Л.; Фомічова С.Є.

з участю секретаря: Лазаренко
В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Олександрівського
районного суду Кіровоградської
області від 30 вересня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до Олександрівської
селищної ради Кіровоградської області
про визнання права власності на
спадкове майно,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовом до Олександрівської селищної
ради про визнання за ОСОБА_3 в порядку
спадкування за законом право власності
на житловий будинок АДРЕСА_1 після
смерті матері ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обгрунтування позовних вимог
зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати
позивача - ОСОБА_4. Після її смерті
відкрилася спадщина, що складається із
житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 являється спадкоємцем
спадкового майна першої черги за
законом та таким, що фактично прийняв
спадщину, оскільки на день смерті
матері був з нею зареєстрований у
вказаному будинку.

04 липня 2014 року позивач звернувся до
нотаріуса Олександрівської державної
нотаріальної контори для отримання
свідоцтва про право на спадщину за
законом, проте державним нотаріусом
видано постанову про відмову у
вчиненні нотаріальних дій.

На запит державного нотаріуса КОО БТІ
надано довідку згідно якої право
власності на вказаний житловий будинок
не зареєстровано спадкодавцем.

Кіровоградським обласним об'єднаним
бюро технічної інвентаризації
роз'яснено позивачу, що зареєструвати
право власності на померлу особу не
можливо та порадило звернутися до суду
за встановленням права власності на
будинок в порядку спадкування.

Факт того, що будинок, який знаходиться
за адресою АДРЕСА_1 не вважається
самовільно зведеною будівлею
підтверджується архівною довідкою про
виділення земельної ділянки під
забудову матері позивача ОСОБА_4, як
члену КСП «Іскра».

Даний житловий будинок відповідає
вимогам безпечної експлуатації, що
підтверджується звітом про проведення
технічного обстеження будівельних
конструкцій.

Висновком про обстеження садиби КП
«Олександрівське управління
капітального будівництва в районі»
встановлено, що житловий будинок
АДРЕСА_1 не має негативного впливу на
сусідні садиби, архітектурне
оформлення та благоустрій.

Позивач звернувся за захистом свого не
визнаного права відповідно до ст. 15 ЦК
України в суд, оскільки по іншому поза
судовим спором, не має можливості
реалізувати своє право отримати у
власність спадщину після смерті своєї
матері.

Рішенням Олександрівського районного
суду Кіровоградської області від 30
вересня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено в повному обсязі.

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить про скасування
рішення суду та ухвалення нового яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Зазначає, що суд першої
інстанції приймаючи рішення не повно
з'ясував обставини, що мають істотне
значення для справи, неправильно
застосовано норми матеріального і
процесуального права.

Відповідач про час і місце слухання
справи повідомлений належним чином, в
засідання не з'явився. ( а.с.105).

Частиною 2 статті 305 ЦПК України
передбачено, що неявка сторін або інших
осіб, які беруть участь у справі
належним чином повідомлених про час та
місце розгляду справи, не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача
ОСОБА_5, дослідивши письмові докази по
справі, перевіривши рішення суду у
межах доводів апеляційної скарги
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню за таких
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
питання про те, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
вказав, що відсутні правові підстави
визнати за позивачем право власності
на житловий будинок, оскільки
спадкодавець ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, за життя не зареєструвала
право власності на спірний будинок.

З такими судовим висновком, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду
Кіровоградської області погодитись не
може.

Судом встановлено, що згідно копії
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

ОСОБА_2 є сином померлої, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_2 (а.с.6).

Позивач прийняв спадщину після смерті
матері, в порядку встановленому ст.1269
ЦК України, шляхом подання заяви про
прийняття спадщини до
Олександрівської державної
нотаріальної контори 14 листопада 2006
року, повідомивши, що до складу
спадщини входить житловий будинок,
АДРЕСА_1, що підтверджується копією
спадкової справи № 442/2006 до майна
померлої ОСОБА_4 (а.с.57).

Проте, у видачі свідоцтва про право
на спадщину йому відмовлено у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документа щодо належності цього майна
спадкодавцю (а.с.9).

Відповідно архівної довідки № 82 ОКП
«Кіровоградське ООБТІ» право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
не зареєстровано (а.с. 8).

Згідно архівної виписки з протоколу № 4
засідання правління колгоспу «Іскра»
Олександрівської селищної ради
Олександрівського району
Кіровоградської області» від 23 березня
1969 року ОСОБА_4 надано земельну ділянку
0,09 га для будівництва будинку та 0,10 га
під город (а.с.68).

За об'єктивними даними, технічної
документації, що міститься в
матеріалах справи, спірний будинок
зведений в період з 1974 по 1975 роки.

ОСОБА_4 була зареєстрована в АДРЕСА_1 з 18
грудня 1975 року по день смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з нею з 1970 року за
вказаною адресою зареєстрований
ОСОБА_2, що підтверджується довідкою
селищної ради № 1030 від 07 березня 2013
року (а.с. 10).

10 квітня 2013 року на спірний житловий
будинок виготовлений технічний
паспорт (а.с.11-13).

Згідно висновку КП «Олександрівське
управління капітального будівництва в
районі» архітектурне оформлення та
благоустрій житлового будинку та
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1 не має негативного впливу на
сусідні садиби житлової забудови, які
знаходяться на території сельбищної
зони села (а.с.14-15).

Технічний стан будинку по АДРЕСА_1
відповідає вимогам надійності та
безпечної експлуатації, що
підтверджується звітом КП
«Архітектурно-планувальне бюро» (а.с.
16-32).

Відповідно до п. 4 Інструкції про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затвердженої наказом Мінкомгоспу УРСР
від 31.01.1966 року (надалі інструкція),
реєстрації підлягали лише всі будинки
та домоволодіння в межах міста і селища
міського типу Української РСР, а
відповідно до п. 6 Інструкції не
підлягали реєстрації будинки і
домоволодіння, що розташовані в
сільських населених пунктах. Отже, у
сільській місцевості оформлення
індивідуальних (приватних) будинків
здійснювалося шляхом проведення у
погосподарській книзі сільської ради
відповідного запису та відкриття
особистого рахунку. Інших
правовстановлюючих документів чинне
на той час законодавство не
передбачало.

Тобто, записи у погосподарських книгах
визнавались в якості актів органів
влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності.

Підстави набуття права власності на
житловий будинок, споруди та
належність цього майна особі
визначаються законодавством, чинним на
час набуття права власності.
Законодавством, яке діє на час
відкриття спадщини, врегульовано
питання спадкування цього майна, а не
його належність спадкодавцю.

Відповідно до п. 62 Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій
державними нотаріальними конторами
Української РСР, затвердженої наказом
Міністра юстиції Української РСР № 45/5
від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
виконавчими комітетами міських,
селищних, сільських Рад депутатів
трудящих, затвердженої наказом
Міністра юстиції Української РСР № 1/5
від 19 січня 1976 року, підтвердженням
належності будинку може служити
відповідна довідка виконавчого
комітету сільської Ради депутатів
трудящих, в якій, крім підтвердження
належності жилого будинку (частини
будинку) відчужувачу на підставі
запису в погосподарській книзі,
повинно бути також зазначено: дані про
склад будинку; розмір загальної жилої
площі і розмір земельної ділянки.

Житлові будинки, побудовані до 05 серпня
1992 року на земельній ділянці, яка була
відведена для такого будівництва та у
сукупності з висновком про технічний
стан і погодження з відповідними
службами судами може визнаватися право
власності в порядку спадкування на
спірні будинки, на які спадкодавцем не
було отримано правовстановлюючий
документ.

Згідно ч.4 ст. 3 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004
року права на нерухоме майно, що
виникли до набрання чинності цим
Законом визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
за таких умов: якщо реєстрація прав
була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення або якщо на момент
виникнення прав діяло законодавство,
що не передбачає обов'язкової
реєстрації таких прав.

ОСОБА_4 проживала з 1975 року у вказаному
будинку, який побудовала на земельній
ділянці виділеній їй в 1969 році
правлінням колгоспу «Іскра» під
забудову.

В суді апеляційної інстанції оглянуто
оригінал технічного паспорту будинку
№ 78 та оригінал домової книги № 78
згідно якої ОСОБА_4 значиться
власником будинку за АДРЕСА_1.

Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР
затвердженої заступником Міністерства
комунального господарства
Української РСР 1966 року, що втратила
чинність на підставі наказу
Держитлокомунгоспу від 13.12.1995 року та
Тимчасове положення про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, що затверджене Наказом
Міністерства юстиції України від 07.02.2002
року № 75 передбачали реєстрацію
будівель та будинків, а не права
власності. Процедура реєстрації права
власності не була обов'язковою, у
зв'язку з чим ОСОБА_4, яка проживала у
спірному будинку з 1975 року за життя
свідоцтво про право власності на
вказаний будинок не отримувала,
оскільки на момент виникнення прав
померлої на спірний будинок діяло
законодавство, що не передбачає
обов'язкової реєстрації таких прав.

Суд першої інстанції в порушення вимог
ст. 213 ЦПК зазначених обставин справи та
положень законодавства не врахував, як
і того, що законодавством яке діє на час
відкриття спадщини, врегульовано
питання спадкування майна, а не його
належність спадкодавцю, а тому дійшов
помилкового висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позову.

За таких підстав вимога про визнання
права власності в порядку спадкування
майна померлої, а саме будинку
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за
ОСОБА_2, підлягає задоволенню, оскільки
захистити невизнане право позивача
іншим способом ніж в судовому порядку
неможливо.

У звязку з чим рішення суду підлягає
скасуванню, з підстав передбачених п.4
ч.1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням
нового рішення про задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст. 303, ст. 307, ст. 309, ст. 313, ст.
314, ст. 316, ст. 319 ЦПК України, колегія
суддів -

В И Р І Ш И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Олександрівського районного
суду Кіровоградської області від 30
вересня 2014 року - скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Олександрівської
селищної ради Кіровоградської області
про визнання права власності на
спадкове майно - задовольнити.

Визнати право власності в порядку
спадкування на житловий будинок який
розташований за адресою: АДРЕСА_1 за
ОСОБА_2.

Рішення апеляційного суд набирає
чинності з моменту його проголошення і
може бути оскаржено безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий суддя: підпис

Судді: підписи

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградськоїобласті Л.М.Дьомич