Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2681/13-ц
Провадження №: 4-с/332/43/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 р.
м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста
Запоріжжя у складі головуючого судді
Федоренко О.І., при секретарі Педак С.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за скаргою
Відкритого акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» на дії
державного виконавця Заводського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

ВАТ «Запоріжжяобленерго» звернувся до
суду зі скаргою на дії державного
виконавця Козлова А.О., в якій зазначив,
що 05.08.2013 року Заводським районним
судом м. Запоріжжя видано виконавчий
лист по справі № 332/2681/13-ц (провадження
№ 2/332/1050/13) про стягнення з ОСОБА_2 суми
не облікованої електроенергії у
розмірі 341,81 грн. та судових витрат у
розмірі 243,60 грн. Заявником було
направлено зазначений виконавчий лист
для примусового виконання до
Заводського відділу державної
виконавчої служби ЗМУЮ, однак
постановою від 20.10.2014 року державним
виконавцем Козловим А.О. відмовлено у
відкритті виконавчого провадження
відповідно п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України
“Про виконавче провадження”, через
відсутність ідентифікаційного номера
боржника. Заявник вважає вказану
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження незаконною та
просить суд скасувати її, зобов’язавши
прийняти виконавчий лист до виконання
та відкрити виконавче провадження про
стягнення з ОСОБА_2 суми не облікованої
електроенергії у розмірі 341,81 грн. та
судових витрат у розмірі 243,60 грн.

Від заявника надійшла заява про
розгляд справи за його відсутності,
скаргу підтримує в повному обсязі.

Від Заводського ВДВС Запорізького
міського управління юстиції надійшли
клопотання про розгляд справи у
відсутність представника та їх
заперечення, згідно яких просять
відмовити у задоволенні скарги,
оскільки ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» визначені
вимоги для виконавчого документу,
відповідно до яких у виконавчому листі
повинні зазначатись такі відомості, як
ідентифікаційний номер або номер та
серія паспорта стягувача та боржника.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали
справи, суд приходить до висновку про
повне задоволення скарги з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
05.08.2013 року Заводським районним судом м.
Запоріжжя видано виконавчий лист по
справі № 332/2681/13-ц (провадження №
2/332/1050/13) про стягнення з ОСОБА_2 суми не
облікованої електроенергії у розмірі
341,81 грн. та судових витрат у розмірі 243,60
грн.

Судове рішення, яке набрало законної
сили, є обов'язковим до виконання на
всій території України (ст. 124 ч. 5
Конституції України, ст. 14 ч.ч. 1, 2 ЦПК
України). Примусове виконання судового
рішення покладено на державну
виконавчу службу і здійснюється
відповідно до Закону України "Про
виконавче провадження".

Заявником було направлено зазначений
виконавчий лист для примусового
виконання до Заводського відділу
державної виконавчої служби ЗМУЮ

20.10.2014 року державним виконавцем
Заводського відділу державної
виконавчої служби ЗМУЮ ОСОБА_1
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження відповідно п. п. 3 ч. 1 ст. 18
Закону України “Про виконавче
провадження”, про що було винесено
відповідну постанову.

У вищевказаній постанові, було
зазначено, що виконавчий документ не
відповідає вимогам ст. 18 Закону України
“Про виконавче провадження”, а саме
відсутній ідентифікаційний номер
боржника.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає
умови і порядок виконання рішень судів,
що відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, є Закон України "Про виконавче
провадження".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження", виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначений цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження", державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Відповідно до ст. 18 Закону України “Про
виконавче провадження”, державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення, зазначеного в ст. 3 цього
Закону.

Згідно до ст. 3 Закону України “Про
виконавче провадження”, примусове
виконання рішень державною виконавчою
службою здійснюється на підставі
документів, визначених цим Законом.
Відповідно до цього Закону державною
виконавчою службою підлягають
виконанню такі виконавчі документи, як
виконавчі листи, що видаються судом.

Відповідно до ст. 18 Закону України “Про
виконавче провадження”, у виконавчому
документі повинні бути зазначені також
повне найменування (для юридичних осіб)
або ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 25 Закону
України “Про виконавче провадження”,
державний виконавець зобов’язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред’явлення виконавчого документа до
виконання і цей документ відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, та
пред’явлений до виконання до відділу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

Відповідно вимогам частини 3 статті 11
Закону України "Про виконавче
провадження", державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право з метою захисту
інтересів стягувача одержувати
безоплатно від органів, установ,
організацій, посадових осіб, сторін та
учасників виконавчого провадження
необхідні для проведення виконавчих
дій пояснення, довідки та іншу
інформацію, у тому числі конфіденційну.
Всупереч вказаній нормі, державним
виконавцем виконавчий документ
направлено стягувачу.

Стаття 215 ЦПК України, якою
врегульовано зміст судового рішення,
на підставі якого складається
виконавчий лист, не передбачає
обов'язку суду в своєму рішенні
зазначати дані про ідентифікаційний
номер боржника.

При постановленні рішень та виданні
судових наказів, суди керуються саме
процесуальним законодавством, а не
Законом України «Про виконавче
провадження». Відтак, якщо в справі
відсутня інформація про
ідентифікаційні коди сторін, суд не міг
зазначити ці відомості у виконавчому
листі.

Системний аналіз наведених норм закону
вказує на те, що індивідуальний
ідентифікаційний номер боржника
зазначається судом у виконавчому
документі лише за наявності таких
відомостей у суду. Дані про
ідентифікаційний номер боржника є
інформацією з обмеженим доступом.
Процесуальним законом не зобов'язано
суд зазначати такий номер в своєму
рішенні.

Проте діючи у порушення зазначених
вимог закону, державний виконавець
Заводського відділу державної
виконавчої служби ЗМУЮ ОСОБА_1,
постановою від 20.10.2014 року відмовив у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа по справі № 332/2681/13-ц (провадження
№ 2/332/1050/13) про стягнення з ОСОБА_2 суми
не облікованої електроенергії у
розмірі 341,81 грн. та судових витрат у
розмірі 243,60 грн.

За таких обставин, суд вважає, що доводи
заявника є обґрунтованими, а тому
скарга підлягає задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст.383-388 ЦПК України, суд
-

УХВАЛИВ:

Скаргу Відкритого акціонерного
товариства «Запоріжжяобленерго» на
дії державного виконавця Заводського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного
виконавця Заводського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції ОСОБА_1 з приводу винесення
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) від 20.10.2014 року за виконавчим
провадженням № 45140130 на підставі п. 3 ч. 1
ст. 18 Закону України „Про виконавче
провадження".

Визнати незаконною та скасувати
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) від 20.10.2014 року за виконавчим
провадженням № 45140130 про примусове
виконання виконавчого листа, виданого
05.08.2013 року Заводським районним судом м.
Запоріжжя по справі № 332/2681/13-ц
(провадження № 2/332/1050/13) про стягнення з
ОСОБА_2 суми не облікованої
електроенергії у розмірі 341,81 грн. та
судових витрат у розмірі 243,60 грн.

Зобов'язати Заводський відділ
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції вирішити питання про відкриття
виконавчого провадження про примусове
виконання виконавчого листа, виданого
13.05.2014 року Заводським районним судом м.
Запоріжжя по справі № 332/1155/14-ц
(провадження № 2/332/479/14) про стягнення з
ОСОБА_2 суми не облікованої
електроенергії у розмірі 341,81 грн. та
судових витрат у розмірі 243,60 грн., в
порядку вимог ст. 19 Закону України „Про
виконавче провадження".

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Запорізької області
через Заводський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі апеляційної
скарги в 5-денний строк з дня її
проголошення.

Суддя
О.І. Федоренко