НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/5960/14
№ 2/183/3734/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року
м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний
суд Дніпропетровської області у
складі: головуючого судді Парфьонова
Д.О., за участю: секретаря судового
засідання Пошивайло І.О., представника
відповідача ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
судових засідань Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області цивільний позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
повнолітню дитину на період навчання,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення на її
користь аліментів з відповідача, з дати
звернення до суду та до закінчення
навчання, а саме до 30 червня 2015 року. В
обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідач є її батьком,
вона навчається на денному відділенні
у вищому навчальному закладі на
бюджетній основі, не працевлаштована, у
зв'язку з чим потребує матеріальної
допомоги. Тому, позивач просить
стягнути з відповідача на свою користь
аліменти у розмірі 1/6 частини від всіх
видів заробітку (доходу) щомісяця,
починаючи з 16 вересня 2014 року до
закінчення навчання в Державному
вищому навчальному закладі
«Національна металургійна академія
України» - до 30 червня 2015 року. зазначає,
що проживає окремо від відповідача,
винаймаючи житло останній
матеріальної допомоги не надає, грошей,
які вона отримує в якості стипендії не
вистачає на життя та навчання.

Згідно поданої заяви, позивач просила
розглянути справу за її відсутності,
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог,
зазначаючи, що відповідач має на своєму
утриманні неповнолітню дитину та
непрацездатну матір. Позивач є
повнолітньою працездатною особою,
проживає разом із відповідачем, має
можливість працювати та працює,
внаслідок чого не потребує допомоги.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення сторін, суд вважає за можливе
задовольнити позовні вимоги частково з
огляду на наступні обставини.

Судом встановлено, що відповідач є
рідним батьком позивача, що
підтверджується свідоцтвом про
народження /а.с. 5/.

Позивач є студенткою п`ятого курсу
денної форми навчання Державного
вищого навчального закладу
«Національна металургійна академія
України», навчається на бюджетному
відділенні /а.с.3/. Термін навчання з 01
вересня 2014 року по 30 червня 2015 року.

Згідно довідки про доходи позивача № 729
від 19 листопада 2014 року, остання
отримує стипендію в розмірі 730,00 грн.
щомісячно.

Згідно довідки від 19 листопада 2014 року
№ 5811, відповідач отримує пенсію у
розмірі 1638,04 грн. щомісячно та аліменти
на утримання дитини в розмірі 327,61 грн.

Згідно довідки про склад сім`ї від 11
вересня 2014 року № 1355, позивач та
відповідач проживають за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. ст. 199, 200 СК України,
якщо повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Суд визначає
розмір аліментів на повнолітніх дочку,
сина у твердій грошовій сумі і (або) у
частці від заробітку (доходу) платника
аліментів з урахуванням обставин,
зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006
року N 3 "Про застосування окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" Верховний Суд
України роз'яснив, що обов'язок батьків
утримувати повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

За змістом ст. 199 СК України обов'язок
утримувати повнолітню дочку, яка
продовжує навчання, покладено на обох
батьків.

Законодавець зобов'язує батьків
утримувати своїх повнолітніх дітей,
які продовжують навчання і у зв'язку з
цим потребують матеріальної допомоги,
до досягнення ними двадцяти трьох
років за умови, коли батьки можуть
надавати таку матеріальну допомогу.

Отже, відповідач, як батько позивача
повинен довести, у відповідності до ст.
10 ЦПК України за допомогою належних та
допустимих доказів, з урахуванням
положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу,
обставини щодо відсутності можливості
надавати допомогу, відсутності потреби
позивача в отриманні допомоги. Однак з
урахуванням доходів відповідача,
наявності у нього на утриманні
неповнолітньої дитини та за умови
отримання відповідачем аліментів на
утримання неповнолітнього сина, що
проживає разом із ним, віку відповідача
та відсутності доказів на
підтвердження його хворобливого стану,
суд не вбачає відсутності можливості
виплачувати аліменти позивачу. При
цьому посилання на те, що відповідач
утримує непрацездатну матір
спростовується довідкою № 1355 від 11
вересня 2014 року про склад осіб, які
проживають з відповідачем.

Посилання на те, що позивач не потребує
допомоги, оскільки отримує стипендію
та працює суд не приймає до уваги,
виходячи з розміру стипендії,
установленого законодавством
прожиткового мінімуму, форми навчання
та відсутності доказів на
підтвердження працевлаштування
позивача.

Крім того, наявність прописки позивача
за місцем проживання відповідача не
спростовує факту необхідності в
матеріальній допомозі, оскільки,
згідно позовної заяви позивач вказує,
що хоча і прописана разом із батьком,
однак за адресою прописки не проживає і
відповідачем означений факт не
спростовано.

Водночас, при визначенні розміру
аліментів суд враховує розмір доходів
відповідача, наявність у нього на
утриманні неповнолітньої дитини та
виходить з того, що позивач отримує
стипендію та допомогу від матері, про
що позивачем зазначено в позовній
заяві, внаслідок чого вважає, що
достатнім та необхідним є визначення
аліментів в розмірі 1/8 частини від всіх
видів заробітку (доходу) відповідача
щомісяця, до закінчення навчання у
вищому навчальному закладі.

Вирішуючи при ухваленні рішення
питання про розподіл судових витрат
між сторонами, суд бере до уваги, що
згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про
судовий збір» позивача було звільнено
від сплати судового збору при
зверненні до суду, тому відповідно до
ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір
підлягає стягненню з відповідача в
дохід держави у розмірі 243,60 гривень.

Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд
допускає негайне виконання рішень у
справах про стягнення аліментів - у
межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 207, 209,
212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на повнолітню
дитину на період навчання задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 від ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1) на користь
ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2)
аліменти у розмірі 1/8 частини від всіх
видів заробітку (доходу) щомісяця,
починаючи з 16 вересня 2014 року до
закінчення навчання в Державному
вищому навчальному закладі
«Національна металургійна академія
України» - до 30 червня 2015 року.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП
НОМЕР_1) на користь Державного бюджету
243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок
судового збору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана апеляційному суду
Дніпропетровської області через
Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення суду складено 15
січня 2014 року.

Суддя
Д.О. Парфьонов