У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д., суддів:
Лесько А.О., Ситнік О.М., Маляренка А.В.,
Черненко В.А.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк», третя особа −?
ОСОБА_7, про припинення поруки, за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_8 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 28
квітня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду м. Києва від 09 липня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року представник ОСОБА_6 -
ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом, у
якому зазначав, що 29 лютого 2008 року між
Публічним акціонерним товариством
«Універсал Банк» (далі -
ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_7
укладено кредитний договір №
057-2008-482, відповідно до умов якого
остання отримала у кредит у розмірі 87 700
доларів США зі сплатою 13,45 % річних
строком до 10 лютого 2028 року. За
користування коштами понад
встановлений строк (або терміни
погашення) згідно з договором
нараховувалася процентна ставка у
розмірі 40,35 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 29
лютого 2008 між ПАТ «Універсал Банк» та
ОСОБА_6 укладено договір поруки №
057-2008-482-P/1.

10 липня 2008 року банком відповідно до п.
2.12 кредитного договору підвищено
процентну ставку за кредитом з 40,35 % до
44,85 % річних.

Оскільки банк збільшив процентну
ставку без згоди поручителя, просив
визнати припиненою з 10 липня 2008 року
його поруку за договором поруки від 29
лютого 2008 року № 057-2008-482-Р/1.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 28 квітня

2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва

від 09 липня 2014 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6
- ОСОБА_8, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
вивчивши матеріали цивільної справи та
дослідивши доводи касаційної скарги,
вважає, що касаційна скарга
має бути задоволена частково.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, керувався тим, що
процентна ставка за кредитним
договором змінена відповідно до п. 2.12
кредитного договору, а отже, обсяг
відповідальності позивача як
поручителя не збільшився, оскільки,
підписуючи договір поруки, він
погодився на ризик збільшення
процентної ставки.

Із такими висновками судів погодитися
не можна.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Встановлено, що 29 лютого 2008 року між ПАТ
«Універсал Банк» та ОСОБА_7 укладено
кредитний договір № 057-2008-482, відповідно
до умов якого остання отримала кредит у
розмірі 87 700 доларів США зі сплатою 13,45 %
річних строком до 10 лютого 2028 року (п. 1.1)
(а.с. 3−?8).

За п. 1.1.1 вказаного договору за
користування коштами понад
встановлений строк (або терміни
погашення) процентна ставка
нараховується у розмірі 40,35 % річних.

Відповідно до п. 2.12 договору кредитор
може збільшити процентну ставку,
зазначену у п. 1.1 договору, у разі зміни
Національним банком України розміру
чинної облікової ставки та/або у разі
запровадження адміністративних та/або
інших заходів, які збільшують вартість
коштів на українському ринку, та/або у
випадку зміни ставок LIBOR, EURIBOR, та/або в
інших випадках, якщо кредитор
обґрунтовано вважає, що така зміна
відповідає ринковим умовам або має
безпосередній вплив на вартість
кредитних ресурсів кредитора.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 29
лютого 2008 року між ПАТ «Універсал Банк»
та ОСОБА_6 укладено договір поруки №
057-2008-482-P/1, згідно з умовами якого ОСОБА_6
зобов'язався відповідати перед
кредитором за невиконання ОСОБА_7
зобов'язань за кредитним договором від
29 лютого 2008 року №
057-2008-482 (а.с. 9−?11).

Згідно з п. 2.1 договору поруки кредитор
не вправі без згоди поручителя
змінювати умови основного договору з
боржником, унаслідок чого збільшується
обсяг відповідальності поручителя. Під
«згодою поручителя» сторони розуміють
візування поручителем змін до
основного договору (шляхом
проставлення підпису уповноваженої
особи та печатки поручителя, якщо
останній є юридичною особою) та/або
отримання його письмової згоди з
такими змінами та/або шляхом обміну
листами, факсимільними повідомленнями
та/або укладення поручителем
додаткової угоди до цього договору
щодо внесення відповідних змін.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_7 зобов'язань за кредитним
договором від 29 лютого 2008 року № 057-2008-482
станом на 26 травня 2010 року
утворилася заборгованість у розмірі 104
173 грн 22 коп.

Із розрахунку заборгованості за
користування кредитними коштами
вбачається, що вона нарахована банком
до 10 липня 2008 року за процентною
ставкою у розмірі 40,35 %, а після вказаної
дати - 44,85 % (а.с. 12).

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального
права поручитель хоча й пов'язаний із
боржником певними зобов'язальними
відносинами, є самостійним суб'єктом у
відносинах із кредитором. Поручитель,
зокрема, має право висувати
заперечення проти кредитора і у тому
разі, коли боржник від них відмовився
або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього
Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України до
припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання,
здійснені без згоди поручителя, які
призвели до збільшення обсягу
відповідальності останнього, зокрема:
підвищення розміру процентів;
відстрочення виконання, що призводить
до збільшення періоду, за який
нараховуються проценти за
користування чужими грошовими коштами;
установлення (збільшення розміру)
неустойки; встановлення нових умов
щодо порядку зміни процентної ставки в
бік збільшення тощо.

У зобов'язаннях, у яких беруть участь
поручителі, збільшення кредитної
процентної ставки, здійснене за згодою
банку та боржника, але без згоди
поручителя або відповідної умови у
договорі поруки, не дає підстав для
покладення на поручителя
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

Зазначена правова позиція викладена і
у постанові Верховного Суду України
від 18 червня 2012 року у справі № 6-73цс12,
яка є обов'язковою при розгляді
аналогічних справ усіма судами.

Належних доказів, що банк у вставленому
законом порядку та відповідно до п. 2.1
договору поруки погодив з поручителем
збільшення відсоткової ставки до 44,85 %
у справі немає.

На вказані обставини справи суди уваги
не звернули.

Ні суд першої інстанції, ні апеляційний
суд не визначилися з характером
спірних правовідносин та нормою
матеріального права, яка підлягає
застосуванню, не встановили повно,
всебічно та обґрунтовано обставини
справи, не надали належну оцінку
наявним у справі доказам, у зв'язку з
чим судові рішення мають бути
скасовані з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 333, 335, 336, 342, 343, 344, 345,
349 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 28 квітня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09
липня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д.
Луспеник Судді: А.О.
Лесько А.В. Маляренко О.М. Ситнік В.А.
Черненко