АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2021/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року
м.
Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої - судді Грох
Л.М.,

суддів: Костенка А.М., Гринчука Р.С.

при секретарі Гриньовій А.М.,

за участю представника апелянта та
відповідача,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Територіального
управління Держгірпромнагляду у
Хмельницькій області на рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 18 серпня 2014
року у справі за позовом
Територіального управління
Держгірпромнагляду у Хмельницькій
області до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесц, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційних скарг, колегія
суддів

в с т а н о в и л а :

В липні 2014 року Територіальне
управління Держгірпромнагляду у
Хмельницькій області, звертаючись до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
коштів, посилалося на те, що постановою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого 2014
року стягнуто з управління
Держгірпромнагляду у Хмельницькій
області на користь відповідача
заробітну плату за час вимушеного
прогулу в сумі 156081,43 грн. В порядку
примусового виконання рішення суду
стягнуто на користь відповідача 156081,43
грн., як зазначено у вказаній постанові
суду. Таким чином відповідач отримав
всю суму стягнення за рішенням суду без
утримання податків, а суми відповідних
утримань були розраховані та
перераховані управлінням з штучно
завищеного розміру зарплати,
обчисленого так, аби виплата
відповідачеві на руки склала вказану в
рішенні суду суму. Однак за заявою
позивача Вінницький апеляційний
адміністративний суд своєю ухвалою від
14.05.2014 року роз'яснив, що із присудженої
ним суми необхідно було відрахувати
податок на доходи фізичних осіб та
єдиний внесок. Посилаючись на ст. 1191 ЦК
України, оскільки позивач сплатив суму
31505,04 грн., (з яких єдиний соціальний
внесок - 9520,97 грн., податок з доходів
фізичних осіб - 21984.07 грн.), яка підлягала
сплаті відповідачем, просив стягнути
в порядку зворотної вимоги (регресу) до
нього 31505 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 18 серпня
2014 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі
Територіальне управління
Держгірпромнагляду у Хмельницькій
області вважає рішення суду
незаконним, необґрунтованим та
прийнятим з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити позов.
На думку апелянта суд не врахував, що
платіжними документами підтверджено
факт отримання відповідачем всієї
присудженої суми за рішенням суду без
утримання єдиного соціального внеску
та податку на доходи, а суми
відповідних утримань були розраховані
та перераховані позивачем з «брудного»
доходу, а не з суми стягнення за
рішенням суду. Після отримання суми
нарахованого заробітку відповідач
знав, що з цієї суми не сплачені
обов'язкові відрахування, але в
добровільному порядку не повернув
кошти, чим і наніс шкоду управлінню.
Судом першої інстанції не враховано, що
саме своєю бездіяльністю відповідач
сприяв виникненню обставин, що потягли
за собою витрати майнового характеру, а
саме позивач був вимушений штучно
збільшити нарахований заробіток для
сплати обов'язкових відрахувань до
відповідних фондів з метою виконання
рішення суду в частині сплати 156081,43
грн. за вимушений прогул.

В засіданні апеляційного суду
представник апелянта підтримав
апеляційну скаргу з викладених у ній
мотивів.

Відповідач просив відхилити
апеляційну скаргу як безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ч. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що постановою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого 2014
року у справі № 822/4200/13-а за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Державного комітету
України з промислової безпеки, охорони
праці та гірничого нагляду по
Хмельницькій області, територіального
управління Державної служби гірничого
нагляду та промислової безпеки у
Хмельницькій області, Державного
комітету України з промислової
безпеки, охорони праці та гірничого
нагляду, Державної служби гірничого
нагляду та промислової безпеки України
стягнуто з територіального управління
Державної служби гірничого нагляду та
промислової безпеки у Хмельницькій
області на користь ОСОБА_1 заробітну
плату за час вимушеного прогулу за
період з 26 грудня 2011 року по 19 лютого 2014
року в сумі 156081,43 грн. В порядку
примусового виконання зазначеної
постанови з позивача було стягнуто на
користь відповідача 156081,43 грн., вказані
кошти відповідач отримав в повному
обсязі.

При цьому позивачем за рахунок власних
коштів було сплачено 31505,4 грн.
відрахувань до бюджету (єдиного
соціального внеску - 9520,97 грн., податку з
доходів фізичних осіб - 21984,07 грн.), що
підлягали утриманню з присудженої
відповідачу зарплати.

За заявою позивача ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 14 травня 2014 року роз'яснено
постанову цього ж суду від 19 лютого 2014
року у справі № 822/4200/13-а, що заробітна
плата за час вимушеного прогулу за
період з 26 грудня 2011 року по 19 лютого 2014
року в сумі 156081,43 грн. підлягає
стягненню з Територіального
управління Держгірпромнагляду у
Хмельницькій області на користь ОСОБА_1
з відрахуванням податку на доходи
фізичних осіб та єдиного соціального
внеску.

Наведені обставини підтверджуються
матеріалами справи і фактично не
оспорюються сторонами.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що проведені позивачем виплати не є
відшкодуванням шкоди в розумінні ст. 1191
ЦК України, на що вказував останній, а
факт сплати позивачем сум утримань із
зарплати не перебуває в прямому
причинно-наслідковому зв'язку із
будь-якими діями або бездіяльністю
відповідача.

Стягнення з позивача заробітної плати
за час вимушеного прогулу на користь
відповідача в сумі 156081,43 грн. без
проведення відповідних утримань
відбулося внаслідок зазначення саме
такої суми стягнення у постанові
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого 2014
року у справі № 822/4200/13-а, за
роз'ясненням змісту якої позивач не
звернувся завчасно.

Посилання апелянта на протиправну
бездіяльність відповідача, що полягала
у неповерненні у добровільному порядку
надміру виплачених коштів, внаслідок
чого управління було змушене понести
витрати на сплату відрахувань до
бюджету з виплаченої відповідачу суми,
є безпідставним.

Так, в силу п.1 ст. 1215 ЦК України не
підлягає поверненню безпідставно
набуті заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, та інші грошові
суми, надані фізичній особі як засіб до
існування, якщо їх виплата проведена
фізичною особою або юридичною особою
добровільно, за відсутності рахункової
помилки з її боку і недобросовісності
набувача.

Виплата відповідачу 156081,43 грн.
проведена Територіальним управлінням
Держгірпромнагляду у Хмельницькій
області добровільно, за відсутності
рахункової помилки з боку управління
і недобросовісності відповідача як
набувача коштів.

Наведене вище спростовує доводи
апеляційної скарги про те, що саме
своєю бездіяльністю відповідач сприяв
виникненню обставин, що потягли за
собою витрати позивача.

Інші доводи апеляційної скарги також
не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно,
всебічно досліджених матеріалах
справи, постановлено з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Територіального
управління Держгірпром нагляду у
Хмельницькій області відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від
18 серпня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Л.М.Грох

________________________________________________________________________
________

Головуюч у першій інстанції: Демінська
А.А. Провадження №
22-ц/792/2021/14

Доповідач: Грох Л.М.

Категорія: 59