АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Головуючий у1-й інстанції - Трегубенко
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 листопада 2014 року. Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого
Пікуль А.А.

суддів
Невідомої Т.О.

СаліховаВ.В.

при секретарі
Кучер Є.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_5 на рішення Подільського
районного суду м. Києва від 27 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
договором позики,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 27 березня 2014 року частково
задоволені позовні вимоги ОСОБА_6 до
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
договором позики.

Суд стягнув з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6
борг за договором позики у сумі 564 626
грн. 64 коп., три проценти річних у сумі 21
625 грн. 97 коп., нараховану пеню в сумі 564
626 грн. 64 коп., витрати по сплаті
судового збору у розмірі 3 402 грн., а
всього суму 1 154 281 грн. 25 коп.

Не погодившись з рішенням суду в
частині стягнення пені, нарахованої за
договором позики, ОСОБА_5 через свого
представника ОСОБА_4 подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення норм процесуального та
матеріального права, що призвело до
постановлення незаконного та
необґрунтованого рішення, просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_6 борг за договором
позики у сумі 564 626 грн. 64 коп., та три
проценти річних у сумі 21 625 грн. 97 коп., в
решті позову - стягнення пені,
відмовити. (а.с. 134-137).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А.,
пояснення учасників судового розгляду:
представника відповідача, який
підтримав подану апеляційну скаргу та
просив суд її задовольнити, сторону
позивача, яка заперечувала проти
задоволення апеляційної скарги,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія приходить до висновку про те,
що апеляційну скаргу слід відхилити з
таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої
інстанції вважав встановленими
наступні обставини.

10 вересня 2010 року сторони уклали
договір позики, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу, реєстр за №2091,
відповідно до п.1 якого позивач надав у
борг відповідачу грошові кошти у сумі
702 564 грн. на строк до 10 вересня 2011 року з
поверненням згідно обумовленого
графіка, а саме: суму 17 317 грн. до 10
жовтня 2010 року, суму 17 317 грн. до 10
листопада 2010 року, суму 17 317 грн. до 10
грудня 2010 року, суму 17 317 грн. до 10 січня
2011 року, суму 17 317 грн. до 10 лютого 2011
року, суму 17 317 грн. до 10 березня 2011 року,
суму 17 317 грн. до 10 квітня 2011 року, суму 17
317 грн. до 10 травня 2011 року, суму 17 317 грн.
до 10 червня 2011 року, суму 17 317 грн. до 10
липня 2011 року, суму 17 317 грн. до 10 серпня
2011 року, суму 512 077 грн. до 10 вересня 2011
року.

Факт передачі позивачем грошових
коштів відповідачу підтверджуються її
розпискою від 10 вересня 2010 року,
написаною власноручно.

Відповідач взяті на себе зобов'язання
за договором позики належним чином не
виконує, повернула позику лише
частково, у сумі 137 937 грн. 36 коп., а саме: 7
жовтня 2010 року - 17 164 грн. 48 коп., 8
листопада 2010 року - 17 174 грн. 90 коп., 10
січня 2011 року - 17 271 грн. 03 коп., 10 лютого
2011 року - 17 236 грн. 31 коп., 10 березня 2011
року - 17 219 грн. 17 коп., 10 квітня 2011 року - 17
283 грн. 40 коп., 10 травня 2011 року - 17 291 грн.
43 коп., 10 серпня 2011 року - 17 296 грн. 64 коп.,
залишок боргу складає 564 626 грн. 64 коп.

За встановлених обставин районний суд
прийшов до висновку про
обґрунтованість позовних вимог про
стягнення боргу у розмірі 564 626 грн. 64
коп., трьох процентів річних за 466 днів
прострочення у розмірі 21 625 грн. 97 коп.

При цьому до позовних вимог про
стягнення пені суд застосував позовну
давність, а до розміру пені, який
заявлений у межах строку позовної
давності - 1 496 260 коп., суд застосував
положення ч.3 ст. 551 ЦК України та
зменшив розмір пені до суми основного
боргу - 564 626 грн. 64 коп.

Рішення в частині стягнення боргу у
розмірі 564 626 грн. 64 коп., трьох процентів
річних за 466 днів прострочення у
розмірі 21 625 грн. 97 коп. відповідачем не
оскаржується тому доводи апеляційної
скарги про те, що районним судом при
визначенні розміру заборгованості за
кредитним договором не була врахована
розписка на суму 21 170 доларів США та
безпідставно не призначена
почеркознавча експертиза, не можуть
бути прийняті апеляційним судом.
Клопотання про призначення
почеркознавчої експертизи, заявлене
під час апеляційного розгляду (а.с.138-139),
відхилене апеляційним судом, оскільки,
по-перше, позивач визнає обставину
написання ним рукописного тексту
розписки від 7 листопада 2010 року;
по-друге, запропоноване відповідачем
на вирішення експертів питання щодо
суми грошових коштів не відноситься до
компетенції експерта почеркознавця, ця
обставина правильно встановлена
районним судом у результаті належної
оцінки наданих сторонами доказів.

оводи апеляційної скарги про те, що
розмір пені, незважаючи на вжиті
районним судом заходи - застосування
позовної давності та зменшення розміру
пені до суми основного боргу, є
завеликим, ураховуючи положення
договору про неустойку у розмірі 1% від
усієї суми позики за кожен день
прострочення, також не можуть бути
прийняті апеляційним судом у якості
підстав для скасування оскаржуваного
рішення у цій частині виходячи з
наступного.

За правилом п.3 ч.1 ст.3 ЦК України
свобода договору є однією із засад
цивільного законодавства.

У даному випадку розмір та порядок
обчислення пені передбачений
сторонами у нотаріально посвідченому
договорі позики (п.1 Договору; а.с.8). На
час розгляду справи указані положення
договору у встановленому законом
порядку недійсними не визнані.

Районний суд застосував до спірних
правовідносин положення статті 551 ЦК
України, частиною третьою якої
передбачено, що розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
зменшив розмір неустойки до розміру
збитків.

Передбачених законом підстав для
звільнення боржника від сплати
неустойки не встановлено, такі
підстави у апеляційній скарзі не
наведені.

Інших доводів щодо неправильності
оскаржуваного рішення апеляційна
скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції дана належна оцінка
доводам сторін у сукупності з наданими
сторонами доказами, висновки суду
відповідають обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
не спростовують їх, тому підставдля
скасування оскаржуваного рішення
немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 27 березня 2014року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А.
Пікуль

Судді: Т.О.
Невідома

В.В.
Саліхов