Провадження №2/761/7759/2014
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Кравець
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Шевченківського районного суду м.
Києва цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Фідобанк» до ОСОБА_1, яка діє в своїх
інтересах та інтересах малолітнього
сина ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті
особи: Служба у справах дітей
Шевченківської районної в м. Києві
державної адміністрації, Товариство з
обмеженою відповідальністю «Ярес
Лідер Груп», про виселення з житлового
приміщення, що знаходиться в іпотеці,
та зняття з реєстрації, -
Публічне акціонерне товариство
«Фідобанк» звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_1, яка діє в своїх
інтересах та інтересах малолітнього
сина ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті
особи: Служба у справах дітей
Шевченківської районної в м. Києві
державної адміністрації, Товариство з
обмеженою відповідальністю «Ярес
Лідер Груп», про виселення з житлового
приміщення, що знаходиться в іпотеці,
та зняття з реєстрації.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
28 лютого 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством «Ерсте Банк»,
правонаступником якого є позивач, та
ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки.
Згідно умов Договору іпотеки, ОСОБА_1, в
забезпечення виконання в повному
обсязі своїх зобов'язань Товариством з
обмеженою відповідальністю (надалі -
ТОВ) «Ярес Лідер Груп» за Генеральною
кредитною угодою № 010-05/914 від 28 лютого
2008 року (надалі - Генеральна угода) та
Кредитними договорами № 012-05/920 від 20
березня 2008 року та № 012-05/936 від 02 квітня
2008 року, укладеними в рамках вказаної
Генеральної кредитної угоди, із усіма
змінами і доповненнями, передала в
іпотеку позивачу квартиру АДРЕСА_1
(надалі - квартира), яка належить ОСОБА_1
на праві власності. При цьому, у зв'язку
з невиконанням іпотекодавцем в
добровільному порядку зобов'язань щодо
погашення заборгованості за
Кредитними договорами № 012-05/920 від 20
березня 2008 року та № 012-05/936 від 02 квітня
2008 року, позивачем було подано на
виконання до Державної виконавчої
служби виконавчий напис, який вчинено
на Договорі іпотеки приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 29
листопада 2012 року.
Разом з тим, в процесі примусового
виконання виконавчого напису, органами
Державної виконавчої служби було
отримано інформацію, що у квартирі, яка
є предметом іпотеки, зареєстровані:
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та малолітній
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому,
малолітнього ОСОБА_2 було
зареєстровано у квартирі вже після її
передачі в іпотеку та без отримання від
позивача згоди на це. Фактично, про
вчинені ОСОБА_1 дії щодо обтяження
об'єкту іпотеки правом користування
дитини позивач дізнався лише в процесі
примусового виконання виконавчого
Таким чином, листом за № ИСХ 9-1-5/3229 від 03
червня 2014 року позивач звернувся до
власника квартири - ОСОБА_1 з вимогою
негайно добровільно звільнити предмет
іпотеки та знятися з реєстрації у ньому
всім зареєстрованим особам. Проте,
вимоги позивача не були виконанні, у
зв'язку з чим позивач був вимушений
звернутися до суду за захистом своїх
На підставі зазначеного позивач,
звертаючись до суду з даним позовом,
просив виселити відповідачів та інших
осіб, які на момент виконання рішення
суду будуть проживати у спірній
квартирі, зі зняттям їх з
реєстраційного обліку.
В судовому засіданні представник
позивача Шостак Л.Г. позов підтримала
та просила позовні вимоги задовольнити
Відповідачі у судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи в розумінні положень ч. 5 ст. 74
та/або ч. 8 ст. 76 Цивільного
процесуального кодексу України (надалі
- ЦПК України) повідомлені належним
чином, про причини неявки суд не
Представник третьої особи - Служби у
справах дітей Шевченківської районної
в м. Києві державної адміністрації
Скопич Д.І. в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечувала,
пояснивши, що кожна дитина має право на
рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. При цьому,
відповідно до чинного законодавства
України не припустимо зменшення або
обмеження прав та охоронюваних законом
інтересів дітей при вчиненні будь-яких
правочинів стосовно жилих приміщень.
Таким чином, виселення малолітньої
дитини без надання їй іншого жилого
приміщення є порушенням прав дитини на
Третя особа - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ярес Лідер Груп» в
судове засідання свого представника не
направило, про час та місце розгляду
справи повідомлене належним чином, про
причини неявки представника суд не
Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК
України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі
достатніх матеріалів про права та
обов'язки сторін та те, що представник
позивача проти заочного розгляду
справи не заперечує, суд на підставі ч. 1
ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК
України постановив ухвалу про заочний
розгляд справи.

Вислухавши пояснення представника
позивача та представника третьої
особи, дослідивши матеріали справи,
оцінивши зібрані по справі докази,
судом встановлено наступні обставини
та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що для забезпечення вимог Відкритого
акціонерного товариства (надалі - ВАТ)
«Ерсте Банк», що витікають з
Генеральної кредитної угоди № 010-05/914
від 28 лютого 2008 року, укладеноїї між ВАТ
«Ерсте Банк» та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Ярес
Лідер Груп», всіх кредитних договорів,
укладених чи таких, що можуть бути
укладені в подальшому в її рамках, а
також додаткових угод до Генеральної
угоди чи кредитних договорів,
укладених в її рамках, що можуть бути
укладені в подальшому, 28 лютого 2008 року
між Відкритим акціонерним товариством
«Ерсте Банк» та ОСОБА_1 було укладено
Договір іпотеки (а.с. 48-55).

Згідно п.п. 1.2 Договору іпотеки
предметом іпотеки є 2-х кімнатна
квартира, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_1 на праві
власності. При цьому, відповідно до п.п.
1.1 Договору іпотеки у випадку
невиконання ТОВ «Ярес Лідер Груп»
своїх зобов'язань за Генеральною
угодою або Кредитними договорами,
укладених в її рамках, ВАТ «Ерсте Банк»
має право отримати задоволення за
рахунок предмета іпотеки.

Також, п.п. 5.1, 5.2 Договору іпотеки
передбачено, що у разі порушення
основного зобов'язання, умов
Генеральної угоди або умов цього
договору, іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та позичальнику письмову
вимогу про усунення порушення і якщо
протягом встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишиться без
задоволення, іпотекоденржатель вправі
розпочати звернення стягнення на
предмет іпотеки. Іпотекодержатель
набуває права звернути стягнення на
предмет іпотеки незалежно від настання
строку виконання основного
зобов'язання, зокрема, якщо у момент
настання строку виконання зобов'язань
за Генеральною угодою вони не будуть
виконані, а саме: при повному або
частковому неповерненні у
встановлений Генеральною угодою строк
суми кредиту; або при несплаті або
частковій несплаті у встановлений
Генеральною угодою строки сум
процентів, комісійної винагороди, сум
неустойки (пені, штрафних санкцій).

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про
нотаріат» для стягнення грошових сум
або витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість. Перелік документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

На підставі зазначеного Закону та у
зв'язку з порушенням боржником ТОВ
«Ярес Лідер Груп» своїх зобов'язань
щодо погашення заборгованості за
Генеральною угодою та Кредитними
договорами, укладеними в її рамках,
Публічне акціонерне товариство (надалі
- ПАТ) «Ерсте Банк» звернулось до
Приватного нотаріусу Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
якою 29 листопада 2012 року вчинено
виконавчий напис нотаріуса,
зареєстрований в реєстрі за № 595, яким
запропоновано звернути стягнення на
квартиру АДРЕСА_1, котра належить
ОСОБА_1, задля задоволення вимоги ПАТ
«Ерсте Банк» за Генеральною угодою та
укладеними в її рамках Кредитним
договором (невідновлювальна кредитна
лінія) № 012-05/920 від 20 березня 2008 року (зі
змінами і доповненнями від 20 червня 2008
року, 02 березня 2009 року, 15 жовтня 2009
року, 25 грудня 2009 року, 15 квітня 2011 року)
у розмірі 200 286 євро 51 євроцент і
Кредитним договором (невідновлювальна
кредитна лінія) № 012-05/936 від 02 квітня 2008
року (зі змінами і доповненнями від 20
червня 2008 року, 02 березня 2009 року, 15
жовтня 2009 року, 25 грудня 2009 року, 15
квітня 2011 року) у розмірі 433 260 грн. 26 коп.
(а.с. 118-121).

На даний час позивач є повним
правонаступником ПАТ «Ерсте Банк»,
який в свою чергу є правонаступником
всіх прав та обов'язків ВАТ «Ерсте
Банк», що підтверджується копією
витягу зі Статуту (а.с. 65-68) та копією
ухвали Шевченківського районного суду
м. Києва від 26 травня 2014 року (а.с. 122-124).

Звертаючись з позовом до суду позивач
просить виселити відповідачів та інших
осіб, які на момент виконання рішення
суду будуть проживати у спірній
квартирі, зі зняттям їх з
реєстраційного обліку, оскільки
відповідачі добровільно звільнити
квартиру та виселитись з неї не
бажають, а малолітнього ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, взагалі було прописано за
адресою квартири без отримання на це
згоди позивача.

Так, згідно положень ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення, яке є предметом
іпотеки, проводиться в порядку,
встановленому законом. Звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом. Після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 109 Житлового
кодексу України регламентовано, що
громадянам, яких виселяють з жилих
приміщень, одночасно надається інше
постійне жиле приміщення, за винятком
виселення громадян при зверненні
стягнення на жилі приміщення, що були
придбані ними за рахунок кредиту
(позики) банку чи іншої особи,
повернення якого забезпечене іпотекою
відповідного жилого приміщення.
Звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги, якщо сторонами не погоджено
більший строк. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Як зазначено у Довідці (форма № 3) КП
«Софіївська» № 51 від 29 січня 2014 року у
квартирі на вказану дату зареєстроване
постійне місце проживання ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 (усі з 2006 року) та ОСОБА_9,
котрий зареєстрований в квартирі 07
квітня 2013 року (а.с. 58).

Проте, у судовому засіданні з
відомостей, отриманих з
адресно-довідкового підрозділу ГУДМС
України в м. Києві (а.с. 85), встановлено,
що постійне місце проживання
відповідача ОСОБА_4 з 06 квітня 2013 року
зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4, що,
за відсутності будь-яких інших доказів,
які б свідчи про фактичне проживання
вказаного відповідача у квартирі,
виключає можливість порушення прав та
інтересів позивача вказаним
відповідачем.

У зв'язку з зазначеним суд дійшов
висновку, що у задоволенні
пред'явленого позову в частині вимог до
відповідача ОСОБА_4 слід відмовити.

Разом з тим, не зважаючи на вимогу
позивача від 03 червня 2014 року щодо
негайного звільнення квартири та
зняття з реєстрації у ній всіх
зареєстрованих осіб (а.с. 59), на день
розгляду справи в суді відповідачі
ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 квартиру не
звільнили та з реєстрації за вказаною
адресою не знялись.

На підставі вказаного суд прийшов до
висновку, що вимоги позивача про
виселення вказаних відповідачів з
квартири є обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню.

При цьому, щодо виселення малолітньої
дитини - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, слід
окремо зазначити.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
в п. 44 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року №
5, згідно зі ст. 32 Цивільного кодексу
України, ст. 177 Сімейного кодексу
України та ст. 17 Закону України «Про
охорону дитинства» батьки не мають
права без дозволу органу опіки і
піклування укладати договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

У зв'язку із наведеним суди повинні
виходити із того, чи мала дитина право
власності на предмет іпотеки чи право
користування предметом іпотеки на
момент укладення договору іпотеки.

Відповідно до Довідки КП ЖЕК
«Ярославська» (форма № 3) від 28 лютого
2008 року вбачається, що на час укладання
Генеральної угоди та Договору іпотеки
малолітній ОСОБА_2 не був
зареєстрований у спірній квартирі (а.с.
56).

При цьому, згоди позивача на реєстрацію
малолітнього ОСОБА_2 відповідачі не
отримували, а згідно з п.п. 2.1.5 Договору
іпотеки на час його укладання на
предмет іпотеки не мали права
власності (часткової власності) або
права користування діти (особи віком до
18 років).

Таким чином, оскільки спірна квартира
була передана в іпотеку до реєстрації в
ній малолітнього ОСОБА_2 і на час
укладення Договору іпотеки він не мав
права власності чи права користування
нею, суд приходить до висновку, що при
виселенні малолітнього з квартири, не
порушуються його права на житло.

Щодо позовних вимог в частині зняття
відповідачів з реєстраційного обліку у
квартирі слід зазначити наступне.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Положеннями ч. 2 ст. 16 ЦК України
визначений орієнтовний перелік
способів захисту цивільних прав та
інтересів. Крім того, даною нормою
передбачено, що суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до положень ст. 11 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» та п.п. 1.3 Порядку реєстрації
місця проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів,
затвердженого наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 22
листопада 2012 року № 1077,
реєстрація/зняття з реєстрації місця
проживання/перебування здійснюється
управліннями, відділами (секторами)
Державної міграційної служби України в
районах, районах у містах, містах
обласного, республіканського
(Автономної Республіки Крим) значення.

Окрім того, у відповідності до положень
ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі, серед іншого,
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи вказані положення закону,
суд вважає за необхідне відмовити
позивачу у задоволенні позову в
частині вимог щодо зняття з
реєстраційного обліку відповідачів у
квартирі, оскільки, у даному випадку,
порушенні права позивача підлягають
захисту саме шляхом виселення
відповідачів з житлового приміщення,
що є підставою для зняття їх з
реєстрації місця проживання
територіальним підрозділом ДМС
України в порядку, регламентованому ст.
7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» та вищевказаним
Порядком реєстрації місця проживання
та місця перебування фізичних осіб в
Україні та зразків необхідних для
цього документів.

Разом з тим, позовні вимоги щодо
виселення інших осіб, які на момент
виконання рішення суду будуть
проживати у спірній квартирі, зі
зняттям їх з реєстраційного обліку,
також не підлягають задоволенню,
оскільки такі особи не були залучені до
участі у розгляді справи в якості
співвідповідачів, що виключає
можливість задоволення пред'явлених до
них вимог.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов Публічного акціонерного
товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1, яка
діє в своїх інтересах та інтересах
малолітнього сина ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, треті особи: Служба у справах
дітей Шевченківської районної в м.
Києві державної адміністрації,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ярес Лідер Груп»,
про виселення з житлового приміщення,
що знаходиться в іпотеці, та зняття з
реєстрації підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд
присуджує до стягнення з відповідачів
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь позивача
судові витрати у сумі по 121 грн. 80 коп. з
кожного, які сплачено позивачем за
подання позову до суду, виходячи із
суми позовних вимог, які задоволено
судом.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 19
Конституції України, ст. 177 Сімейного
кодексу України, ст. 17 Закону України
«Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 11
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», ст. 33, 40 Закону
України «Про іпотеку», ст. 109 Житлового
кодексу України, ст.ст. 16, 32, 525, 526, 629 ЦК
України та керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 57-60, 64,
74, 76, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228, 232, 294,
296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, з
квартири АДРЕСА_3 без надання іншого
жилого приміщення.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Фідобанк» судові витрати по сплаті
судового збору у сумі 121 (сто двадцять
одна) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Фідобанк» судові витрати по сплаті
судового збору у сумі 121 (сто двадцять
одна) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідачів, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
та третьою особою до Апеляційного суду
м. Києва через Шевченківський районний
суд м. Києва шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили в
разі закінчення вищезазначених
строків або після розгляду справи
апеляційним судом, якщо його не
скасовано.

С у д д я: