Баранівський районний суд
Житомирської області
Справа № 273/2106/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

16 грудня 2014 року Баранівський районний
суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Юрчука М. І.
секретаря судових засідань Цалка О.О.,
з участю представника позивача ОСОБА_2,
третьої особи ОСОБА_3 і його
представника ОСОБА_4 , , розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Баранівка справу за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа
-приватний нотаріус Баранівського
районного нотаріального округу ОСОБА_3
про визнання заповіту нікчемним,
визнання відмови від прийняття
спадщини недійсною, застосування
наслідків недійсності правочину
шляхом визнання недійсними свідоцтв
про право на спадщину за заповітом та
визнання права власності на спадкове
майно -

В С Т А Н О В И В:

22.10.2013 року ОСОБА_5 пред'явила позов до
ОСОБА_6, за яким просить суд:

-визнати заповіт ОСОБА_7 від першого
квітня 2011 року, складений на користь
ОСОБА_8, посвідчений приватним
нотаріусом Баранівського районного
нотаріального округу ОСОБА_3 та
зареєстрований в реєстрі за № 956 про те,
що ОСОБА_6 заповідається житловий
будинок та земельна ділянка площею 0,0780
га АДРЕСА_1, нікчемним;

-визнати відмову позивачки ОСОБА_5 від
прийняття спадщини від 10 січня 2012 року,
засвідчену приватним нотаріусом
Баранівського районного нотаріального
округу ОСОБА_3 та 'зареєстровану
реєстрі за № 39, недійсною.

Застосувати правові наслідки
нікчемності заповіту шляхом визнання
недійсними:

- свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 16.02.2012 року, виданого
приватним нотаріусом Баранівського
районного нотаріального округу ОСОБА_3
та зареєстрованого в реєстрі № 385, на
ім'я ОСОБА_6 на житловий будинок, що
знаходиться в АДРЕСА_1 та належав
померлому ОСОБА_7;

- свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 16.02.2012 року, виданого
приватним нотаріусом Баранівського
районного нотаріального округу ОСОБА_3
та зареєстрованого в реєстрі № 386, на
ім"я ОСОБА_6 на земельну ділянку площею
0,0780 га, що розташована за адресою:
АДРЕСА_2 та належала померлому ОСОБА_7.

Визнати за позивачкою - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою села Вірля
Баранівського району Житомирської
області, як за спадкоємцем першої черги
за законом, право власності на житловий
будинок за АДРЕСА_2, загальною площею
63,11 КВ.М., житловою площею 23,17 кв.м.,
надвірні будівлі: сараї Б,В,Г та на
земельну ділянку площею 0,0780 га , що
розташована на АДРЕСА_2, які є
спадковим майном померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Баранівка її чоловіка
ОСОБА_7.

В обгрунтування зазначених вимог
позивачка зазначила, що вона
зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 12 липня 1975
року. Спільних дітей у них немає.
Спільно

проживали у житловому будинку чоловіка
по АДРЕСА_2, розташованим на земельній
ділянці площею 0,0780 га. яка виділялась
для будівництва та обслуговування
житлового будинку.

Рішення 16-ї сесії 5-го скликання
Баранівської міської ради від 02.09.2008
року за №437 АДРЕСА_2 було перейменовано
на АДРЕСА_2.

Її чоловік ОСОБА_7 був учасником
Великої Вітчизняної війни, при захисті
Вітчизни отримав поранення. 01.11.1996 року
був визнаний інвалідом першої групи.
Він втратив зір, бачив лише силуети
людей та предметів, потребував
стороннього догляду. Позивач також
хворіла, у зв'язку з хворобами опорного
рухливого апарату їй було важко
пересуватись, обслуговувати чоловіка
та себе, з 6 червня 2013 року їй було
встановлено першу групу інвалідності .

Позивачка зазначає, що завдяки цьому у
них з чоловіком склалися дуже тяжкі
особисті та сімейні обставини.
Старість, та хвороби призвели до того,
що вони не могли самі себе
обслуговувати. В цей час у 2011 році до
позивачки з Росії приїхала рідна
сестра ОСОБА_8, яка запропонувала
залишити для неї будинок з умовою, що
вона буде доглядати позивачку і її
чоловіка до смерті і наполегливо
переконувала це зробити.

Завдяки тяжким обставинам та
психічному тиску зі сторони сестри ,
чоловік позивачки ОСОБА_7 погодився
скласти заповіт на користь ОСОБА_6 з
умовою, що вона догляне його та її,
позивачку до смерті і склав такий
заповіт 0 І .04.20 І І року. ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Після смерті ОСОБА_7 відповідачка
ОСОБА_6 примусила позивачку
відмовитись від прийняття спадщини на
обов"язкову частку, з тих же підстав, що
заповіт складений на її користь і вона
догляне позивачку до смерті.

Позивачка зазначає в позовній заяві, що
під впливом тяжких обставин 10.01.2012 року
вона подала заяву до нотаріальної
контори про те, що вона відмовляється
від належної їй обов'язкової частки у
спадщині, яка залишилася після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка
ОСОБА_7.

Відповідачка ОСОБА_6 за кошти позивачки
оформляла на себе спадкове майно і у
серпні місяці 2013 року заявила, що не
може дочекатися її смерті та поїхала в
Росію.

Після від'їзду відповідачки в Росію,
позивчка ОСОБА_5 стала виясняти із
своєю дочкоюОСОБА_14., чому ОСОБА_10
зробила таку заяву, то виявилося, що у
заповіті не було викладено, що на
ОСОБА_6 покладається обов'язок
доглядати до смерті її- ОСОБА_5..

Як виявилося, що заповіт підписав не
спадкодавець ОСОБА_7 , а іншою особою-
ОСОБА_15, але вона підписала як свідок,
Другим свідком була ОСОБА_11, також
свідком вказаний ОСОБА_12, але цього
свідка під час підписання заповіту не
було. Також заповіт був прочитаний
вголос лише приватним нотаріусом
ОСОБА_3, а не свідками і свідки почули що
на ОСОБА_6 покладається обов'язок
доглядати до смерті обох- спадкодавця і
її- позивачку.

Залишившись без догляду, позивачка
змушена була поїхати в м.
Дніпропетровськ на тимчасове
проживання до своєї сестри.

Позивачка зазначає, що оскільки
заповіт її чоловіка виготовлений з
порушенням норм Цивільного
законодавства, а вона, як дружина
померлого ОСОБА_7 прийняла спадщину,
тому вона звернулася до суду з даним
позовом.

Уточненою позовною заявою від 13.10.2014
року (а.с.100-101), позивачка ОСОБА_5
просить суд визнати заповіт заповідача
ОСОБА_7 нікчемним на підставі ст. 1257 ч.1
ЦК України, оскільки він складений з
порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення.

Позивачка просить суд визнати її
відмову від прийняття спадщини від
10.01.2012 року недійсною на підставі ст. 233
ЦК України, оскільки вона вчинила таку
відмову під впливом тяжких обставин і
вкрай невигідних для неї умов.

Також позивачка просить суд
застосувати правові наслідки
недійсності вказаних правочинів
(заповіту та відмови від спадщини),
передбачені ст. 216 ЦК України, шляхом
визнання недійсними свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на
житловий будинок і земельну ділянку,
виданих на ім"я ОСОБА_6 та визнати за
нею- позивачкою право власності по
спадкуванню за законом на житловий
будинок і земельну ділянку після
померлого чоловіка- ОСОБА_7..

В судовому засіданні у позивч ОСОБА_5 і
її представник ОСОБА_2 підтримали
позовні вимоги, викладені в уточненій
позовній заяві, та ОСОБА_5, приймаючи
участь в судовому

засіданні 25.07.2014 рокупояснила, що її
чоловік ОСОБА_7 погодився заповісти
житловий будинок і земельну ділянку на
ОСОБА_6, яка зобов'язувалась їх
доглядати до смерті. В цей період дочка
ОСОБА_14 перенесла операцію, хворіла.
Сестра ОСОБА_6 доглядала її чоловіка і
її- позивачку: прала одяг, купляла
продукти, готувала їсти до того часу, як
оформила спадщину і в 2013 році поїхала
до себе в Росію. Її- позивачку забрала
до себе її дочка. ОСОБА_5 вважає, що
заповіт невірно складений, і вона
бажає успадкувати це майно. Заповіт
оформлявся у їхньому будинку. Прийшли
ОСОБА_15, ОСОБА_11, а пізніше прийшов
сусід ОСОБА_12. ОСОБА_5 розуміла, що вона,
як спадкоємець нічого не буде мати із
спадкового майна, коли писала заяву про
відмову від спдщини.

Відповідачка ОСОБА_6 в судове засідання
не з'явилася. В надісланому до суду
клопотанні від 09.01.2014 року зазначила, що
в позовній заяві вказано багато
невірних фактів, що ніякого вона
психічного тиску на сестру ОСОБА_5 не
вчиняла, ніяких грошей не брала, угоди
про довічне утримання ОСОБА_7 і ОСОБА_5
не укладалися.(а.с.55-56).

08.07.2014 року відповідачка надіслала до
суду заяву про укладення мирової угоди
з позивачкою ОСОБА_5, в якій зазначила,
що вона визнає за ОСОБА_5 і за собою по 1/2
частині спадкового житлового будинку і
земельної ділянки. Тобто, відповідач
ОСОБА_6 позовні вимоги не визнала, а
згідна виділити для позивачки 1/2
частину спадкового майна.

Третя особа- приватний нотаріус
Баранівського районного нотаріального
округу ОСОБА_3 і його представник
ОСОБА_4 заперечують проти задоволення
судом позову ОСОБА_5 з тих підстав, що
нотріусом не було допущено порушень
порядку і форми посвідчення заповіту
спадкодавця ОСОБА_7. Оформлення заяви
позивачки про відмову від прийняття
обов'язкової частки в спадщині було
проведено добровільно заявницею.

ОСОБА_3 пояснив, що по проханню ОСОБА_6
01.04.2011 року він прийшов в будинок ОСОБА_7
та його дружини, вислухав їх, вияснив,
що він хоче заповісти своє майно-
житловий будинок і земельну ділнку для
сестри дружини ОСОБА_6 але при умові, що
вона надасть користуватися і проживати
в даному будинку його дружині ОСОБА_5 до
її смерті..

Оскільки заповідач мав фізичні вади, не
міг сам вчинити підпис, тому ОСОБА_3
запропонував запросити до будинку
трьох осіб, в присутності яких, а саме,
ОСОБА_15, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ОСОБА_7
висловив це побажання, про що не
заперечувала його дружина і погодився
ОСОБА_7 , щоб за нього в заповіті вчинила
підпис ОСОБА_15. ОСОБА_3 взяв із собою
паспорти трьох осіб, пішов до
нотаріальної контори, де надрукував
зміст заповіту зі слів ОСОБА_7 і
відповідні тексти та через деякий час
прийшов до будинку ОСОБА_7, де у
присутності усіх попередньо присутніх
осіб прочитав вголос заповіт, якого
передав для вчинення підпису за
заповідача ОСОБА_15, яка вчинила підпис
і мала можливість самостійно
перечитати його, після чого вчинили
підписи свідки ОСОБА_12 і ОСОБА_11.

Один примірник заповіту ОСОБА_3 передав
для ОСОБА_7, а другий залишився в
нотаріальній конторі. ОСОБА_5
добровільно писала заяву після смерті
чоловіка про відмову від прийняття
обов"язкової частки в спадщині. Ніякого
тиску ніхкто на неї не чинив.

Заслухавши пояснення учасників
розгляду справи, свідків, дослідивши
матеріали справи, та давши оцінку
доказам, суд дійшов до висновку про
безпідставність заявлених вимог.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу,
витягу з реєстру прав власності на
нерухоме майно від 06.02.2012 року ,
державного акту на право приватної
власності на землю, позивачка ОСОБА_5
перебувала в зарестрованому шлюбі з
ОСОБА_7 з 12.07.1975 року, за яким на праві
власності був зареєстрований житловий
будинок з надвірними будівлями в
АДРЕСА_1; та земельна ділянка площею 0.0780
га за адресою: АДРЕСА_2. (а.с.34, 43,44).

Згідно заповіту, виготовленого 01.04.2011
року та посвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_3, ОСОБА_7 на випадок
своєї смерті заповів житловий будинок
та земельну ділянку площею 0.0780 га за
АДРЕСА_1 ОСОБА_6, та покладає на неї
обов'язок надати проживання в даному
будинку і користування ним до смерті
ОСОБА_5. В зв'язку з похилим віком
заповідача, заповіт посвідчено на дому
в АДРЕСА_2, та в зв'язку з похилим віком
заповідача та тремтінням його рук,
сліпотою і на прохання заповідача
заповіт підписаний ОСОБА_15 в
присутності свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11.
В заповіті відмічено, що зміст статтей
1233-1242, 1307 заповідачу

роз'яснено, заповіт прочитаний
нотаріусом вгнолос з слів ОСОБА_7,
записано вірно. В заповіті вчинили
підписи ОСОБА_15 і два свідки: ОСОБА_12 та
ОСОБА_11.(а.с.28).

Свідок ОСОБА_15 показала, що вона біля 15
років має дружні стосунки із сім'єю
ОСОБА_5, інколи допомагала їм . Коли до
них приїхала з Росії сестра позивачки
ОСОБА_6, то вона допомагала сестрі і її
чоловікові ОСОБА_7, який уже не добачав,
не дочував, мало пересувався. У квітні
2011 року вона та ОСОБА_11 були запрошені
до будинку ОСОБА_5, де знаходився
приватний нотаріус ОСОБА_3, який
виясняв, при яких умовах ОСОБА_7 напише
заповіт на випадок смерті про перехід
спадкоємцю житлового будинку і
земельної ділянки. ОСОБА_5 говорила при
всіх, що її чоловік ОСОБА_7 заповідає на
її сестру ОСОБА_8 будинок і земельну
ділянку, а вона буде їх доглядати до
смерті. ОСОБА_6 говорила, що буде їх
доглядати. Ніхто не заперечував.
Оскільки ОСОБА_7 не міг вчиняти підпис,
то погодився, щоб вчинила підпис
ОСОБА_15. Нотаріус взяв із собою
паспорти її і свідка та через деякий
час повернувся до будинку ОСОБА_7, де в
присутності усіх прочитав заповіт
вголос, за яким ОСОБА_7 заповідав для
ОСОБА_6 будинок і земельну ділянку при
умові, наскільки вона пам'ятає, що вона
буде їх доглядати до смерті. Нотаріус
передав їй заповіт, в якому вона вчиила
підпис за ОСОБА_7 і могла перечитати
зміст заповіту, але не перечитала.
ОСОБА_15 не пам'ятає, чи було записано в
заповіті про догляд ОСОБА_6 до смерті
своєї сестри ОСОБА_5. ОСОБА_11 вчинила
підпис як свідок. При цьому не був
присутній сусід ОСОБА_12, а можливо не
пам'ятає. Їй відомо, що ОСОБА_17
доглядала до смерті заповідача і до
літа 2013 року доглядала позивачку. Для
неї, ОСОБА_15 відомо, що між ОСОБА_17 ,
сестрою і її чоловіком були нормальні
відносини. ОСОБА_6 на них не кричала, не
погрожувала.

Свідок ОСОБА_11 показала, що вона з
сім'єю ОСОБА_5 сусіди з 1987 року. У 2011 році
ОСОБА_7 погано бачив, недочував. Їй
відомо, що вони в сім'ї домовилися, що
сестра позивачки ОСОБА_6 догляне їх до
смерті, а ОСОБА_7 заповість для неї
будинок і земельну ділянку.

Коли оформлявся в будинку ОСОБА_7
заповіт, то ОСОБА_6 запросила її і
ОСОБА_15 у будинок з паспортами. Там
знаходився приватний нотаріус ОСОБА_3,
який виясняв, як хоче ОСОБА_7 оформити
заповіт. Його дружина говорила, що
сестра догляне їх до смерті, про що не
заперечувала ОСОБА_6. Через деякий час
нотаріус повернувся до будинку із
текстом заповіту, прочитав вголос його
зміст, дав їй та ОСОБА_15 вчинити
підписи, де вона розписалася, як свідок.
Сама ОСОБА_11 уже не перечитувала змісту
заповіту і на даний час чітко не
пам'ятає, на яких умовах був складений
заповіт. Також вона пам'ятає, що при
оформленні заповіту був у будинку
присутній, як свідок сусід ОСОБА_12, але
був присутній при першій явці
нотаріуса в будинку, чи при другій явці.
Їй відомо, що ОСОБА_6 доглядала до
смерті ОСОБА_7 і до 2013 року свою сестру
ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_12 показав, що він проживає
по сусідству із сім'єю ОСОБА_5. Коли
оформлявся у будинку ОСОБА_5 заповіт,
його запросила в будинок ОСОБА_6,
сказавши взяти свій паспорт. У будинку
знаходилися подружжя ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_15, ОСОБА_11 і приватний нотаріус
ОСОБА_3, який виясняв у ОСОБА_7 що він
хоче, як оформляти заповіт, роз'яснював
закони. ОСОБА_18 також був у будинку
ОСОБА_7, коли нотаріус приніс із собою
заповіт, прочитав його вголос і він
вчинив підпис, як свідок. Якого змісту
був заповіт, ОСОБА_12 уже не пам'ятає, але
він сам для себе прочитав його зміст..

Згідно свідоцтва про смерть та заяви
ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер в м.
Баранівка у віці 91 року . 10.01.2012 року
ОСОБА_6 звернулася із заявою до
приватного нотаріуса про прийняття
спадщини після померлого ОСОБА_7 ,
спадкова справа № 02/2012 (а.с..27).

Згідно заяви ОСОБА_5, вона 10.01.2012 року
звернулася до приватного нотаріуса
ОСОБА_3 із заявою, якою зазначила, що
повністю розуміючи значення своїх дій
та без будь-якого тиску зі сторони, за
власним волевиявленням відмовляється
від належної їй обов'язкової частки у
спадщині, яка залишилася після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_7.
Їй нотаріусом роз'яснено, що ця заява
може бути нею відкликана протягом
строку встановленого для прийняття
спадщини. На заяві є підпис ОСОБА_5, яка
в судовому засіданні підтвердила, що
вона особисто вчиняла даний підпис
(а.с.30)..

16.02.2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_3
для ОСОБА_6 видані свідоцтва про право
на спадщину за заповітом на майно
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7-

на житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.8) і
на земельну ділянку, розташовану по
АДРЕСА_2 (а.с. 50,52).

Згідно довідки Баранівської міської
ради №4265 вд 07.10.2013 року, у зв'язку із
забудовою вулиці, номерний знак
житлового будинку по АДРЕСА_2, в якому
проживав ОСОБА_7, було змінено з №7 на №9
(а.с.10).

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_14- дочка позивачки ОСОБА_5
показала, що вона проживає із сім'єю в м.
Дніпропетровську. В 2011 році вона
перенесла операцію, довго хворіла, тому
не мала можливості доглядати свою
матір і її чоловіка ОСОБА_7, які не могли
через хвороби і старість самі себе
обслужити. Ій відомо, що материна
сестра -ОСОБА_6 в 2011 році приїхала з
Росії і доглядала пристарілих і що
ОСОБА_7 заповів на неї житловий будинок
і земельну ділнку з умовою, що вона буде
їх доглядати до смерті. ОСОБА_6
доглядала ОСОБА_7 до смерті, а матір в
2013 році відмовилася доглядати і літом
2013 року поїхала в Росію. Для ОСОБА_14
стало відомо, що у заповіті ОСОБА_7 не
зазначена умова складання заповіту, що
ОСОБА_6 буде доглядати її батьків до
смерті. При спілкуванні з ОСОБА_15,
остання їй повідомила, що заповіт
складався з умовою, що ОСОБА_6 буде
доглядати матір і її чоловіка до
смерті. ОСОБА_14 вважає, що нотаріус
ОСОБА_3 склав заповіт з порушенням
Закону.

Таким чином, на підставі показань самої
позивачки ОСОБА_5, свідка ОСОБА_11
свідка ОСОБА_12, вчинених підписів
свідків в заповіті ОСОБА_7 від 01.04.2011
року, в тому числі ОСОБА_12,
спростовуються показання свідка
ОСОБА_15 в тій частині, що при складанні
і при оформленні приватним нотаріусом
ОСОБА_3 заповіту в будинку ОСОБА_7, був
відсутній свідок ОСОБА_12.

Згідно положень ст.ст. 1217,1223, 1233ЦК
України, спадкування здійснюється за
заповітом або за законом; право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті; заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті.

Відповідно до ст.. 1242 ЦК України,
заповідач може обумовити виникнення
права на спадкування у особи, яка
призначена у заповіті, наявністю
певної умови, як пов'язаної, так і не
пов'язаної з її поведінкою (наявність
інших спадкоємців, проживання у
певному місці, народження дитини,
здобуття освіти тощо).

Згідно ст.ст. 1247, 1248 ЦК України, заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складення; заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем; якщо особа не
може особисто підписати заповіт, він
підписується відповідно до частини
четвертої статті 207 цього Кодексу(
тобто, за її дорученням у її
присутності підписує інша особа); якщо
заповідач через фізичні вади не може
сам прочитати заповіт, посвідчення
заповіту має відбуватися при свідках
(стаття 1253 цього Кодексу).

таття 1253 ЦК України зазначає, що на
бажання заповідача його заповіт може
бути посвідчений при свідках,
присутність не менш як двох свідків при
посвідченні заповіту є обов'язковою;
свідки, при яких посвідчено заповіт,
зачитують його вголос та ставлять свої
підписи на ньому. В ч.4 статті
перераховано осіб, які не можуть бути
свідками при посвідченні заповіту. Із
досліджених вище доказів встановлено,
що свідки, які посвідчували заповіт- це
ОСОБА_11 і ОСОБА_12 не входять в перелік
таких осіб і мали можливість прочитати
заповіт вголос, але ОСОБА_12 перечитав
зміст заповіту не уголос.

ОСОБА_15, яка вчиняла у заповіті такий
підпис після проголошення його змісту
нотаріусом мала можливість сама
прочитати його вголос. Положення ст..
1247 ЦК України не зобов'язують особу, яка
вчинює підпис заповіту за особу, яка не
може особисто підписати заповіт,
прочитати заповіт вголос.

Стаття 1254 ЦК України передбачає
право заповідача у будь-який час
скасувати заповіт та убудь-який час
внести до заповіту зміни. Сторони і
учасники розгляду справи не
заперечують тому, що після посвідчення
01.04.2011 року заповіту нотаріус ОСОБА_3
один примірник заповіту передав для
заповідача.

Заповідач ОСОБА_7 і його дружина-
позивач ОСОБА_5 з 01.04.2011 року мали
можливість перечитати заповіт до дня
відкриття спадщини- до ІНФОРМАЦІЯ_2
(коли сталася смерть заповідача) і
вирішити питання про скасування
заповіту, чи змінити змісту заповіту,
якщо у ньому зміст заповіту не
відповідав волевиявленню заповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 1257 ЦК України,
заповіт, складений особою, яка не мала
на це права,

а також заповіт, складений з порушенням
вимог щодо його форми та посвідчення, є
нікчемним.

Позивач ОСОБА_5 просить суд визнати її
відмову від прийняття обов'язкової
частки в спадковому майні чоловіка
ОСОБА_7 недійсною на підставі ст.. 233 ЦК
України, згідно якої правочин, який
вчинено особою під впливом тяжкої для
неї обставини і на вкрай невигідних
умовах, може бути визнаний судом
недійсним незалежно від того, хто був
ініціатором такого правочину; при
визнанні такого правочину недійсним
застосовуються наслідки, встановлені
ст.. 216, в якій зазначено, що у разі
недійсності правочину, кожна із сторін
зобов'язана повернути стороні у
натцурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину.

Відповідно до ст.. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1-3, 5 ст. 203
цього Кодексу; недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним; якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Згідно частинами 1-3, 5 ст. 203 ЦК України,
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Вище зазначеними дослідженими в
судовому засіданні доказами
підтверджено, що оформлений приватним
нотаріусом ОСОБА_3 заповіт заповідача
ОСОБА_7 відповідає формі і змісту,
встновленому ЦК України, відповідає
вимогам ч.1-3,5 ст. 203 ЦК України, тому
немає підстав визнавати його
нікчемним.

Відповідно до п.23 постанови
Пенуму Верховного Суду України від
06.11.2009 № 9 , «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання» , на підставі статті 233 ЦК
України правочин може бути визнаний
судом недійсним, якщо його вчинено
особою під впливом тяжкої для неї
обставини і на вкрай невигідних умовах,
чим друга сторона правочину
скористалася. Тяжкими обставинами
можуть бути тяжка хвороба особи,
членів її сім'ї чи родичів, смерть
годувальника, загроза втратити житло
чи загроза банкрутства та інші
обставини, для усунення або зменшення
яких необхідно укласти такий правочин.
Особа фізична чи юридична) має
вчиняти такий правочин добровільно,
без наявності насильства, обману чи
помилки.

Особа, яка оскаржує правочин, має
довести, що за відсутності тяжкої
обставини правочин не було б вчинено
взагалі або вчинено не на таких умовах.

Відповідно до ст.. 60 ЦК україни, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Під час розгляду судом справи
позивачем ОСОБА_5 не було надано
доказів здійснення на неї тиску
відповідачем ОСОБА_6 при подачі заяви
про відмову від прийняття обов'язкової
частки в спадковому майні чоловіка
ОСОБА_7.

Як встановлено судом, що дана заява
позивачки була складена у присутності
нотаріуса, якій роз'яснено наслідки
подання такої заяви, про що зазначено у
заяві і ОСОБА_5 особисто вчинила підпис
у заяві, що є підтвердженням того, що
ОСОБА_5 усвідомлювала значення своїх
дій і щодо неї не було застосовано
насильства.

Також позивачкою не надано доказів і не
встановлено судом, що написання
позивчкою такої заяви було вчинено під
впливом тяжкої обствини і на вкрай
невигідних умовах. Як доведено судом,
позивач ОСОБА_5 мала право не вчиняти
таку дію- відмову від обов'язкової
частки у спадщині, тяжких обставин не
було і згідно заповіту, умова його
виконана- спадкоємець за заповітом
ОСОБА_6 виконала умови заповіту,
надаючи для дружини заповідача
проживати в успадкованому будинку і
користуватися ним, та вона даже згідна
передати для позивачки 1/2

частину даного будинку, тому відсутня
така обставина, як написання
позивачкою такої заяви на вкрай
невигідних для неї умовах.

Оскільки суд не визнає заповіт ОСОБА_7
нікчемним і не визнає відмову ОСОБА_5
від прийняття обов'язкової частки від
спадщини, тому відмовляє також в
задоволенні решти позовних вимог: про
визнання недійсними свідоцтв про право
на спадщину за за ОСОБА_6 на спірні
житловий будинок і земельну ділянку та
про визнання за позивачкою ОСОБА_5
право власності по спадкуванню за
законом на даний жиловий будинок і
земельну ділянку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 213, 215, 209, 218
ЦПК України, на підставі ст.ст.202,203,207 ч.4,
209, 215, 1217, 1223, 1225, 1233,1234,1235, 1242,,1247, 1248, 1253,
1254,1257, 1268, 1273, 1296, постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними" від
06.11.2009 року №9, суд,

Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_5 до ОСОБА_6::

- про визнання заповіту ОСОБА_7 від 01.04.
2011 року, складений на користь ОСОБА_8,
посвідчений приватним нотаріусом
Баранівського районного
нотаріального округу ОСОБА_3 та
зареєстрований в реєстрі за № 956 про те,
що ОСОБА_6 заповідається житловий
будинок та земельна ділянка площею 0,0780
га АДРЕСА_1, нікчемним- за
безпідставністю;

- про визнання відмови позивачки
ОСОБА_5 від прийняття спадщини від 10
січня 2012 року, засвідчену приватним
нотаріусом Баранівського районного
нотаріального округу ОСОБА_3 та
'зареєстровану реєстрі за № 39,
недійсною на підставі ст. 233 ЦК України,
за безпідставністю;

- про визнання недійсним свідоцтво про
право на спадщину за заповітом від
16.02.2012 року, виданого приватним
нотаріусом Баранівського районного
нотаріального округу ОСОБА_3 та
зареєстрованого в реєстрі № 385, на ім'я
ОСОБА_6 на житловий будинок, що
знаходиться в АДРЕСА_1 та належав
померлому ОСОБА_7, за безпідставністю;

- про визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від
16.02.2012 року, виданого приватним
нотаріусом Баранівського районного
нотаріального округу ОСОБА_3 та
зареєстрованого в реєстрі № 386, на ім"я
ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,0780
га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2
та належала померлому ОСОБА_7, за
безпідставністю;

- про визнання за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженкою села Вірля Баранівського
району Житомирської області, як за
спадкоємцем першої черги за законом,
право власності на житловий будинок за
АДРЕСА_2, загальною площею 63,11 КВ.М.,
житловою площею 23,17 кв.м. та надвірні
будівлі: сараї Б,В,Г та на земельну
ділянку площею 0,0780 га , що розташована
АДРЕСА_2, які є спадковим майном
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Баранівка її
чоловіка ОСОБА_7, - за безпідставністю
заявлених вимог.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Житомирської
області через Баранівський районний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі і були відсутні в
судовому засіданні, в той же строк з дня
отримання копії рішення.

Суддя: М. І. Юрчук