АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22
Головуючий в І інстанції Дамчук О.О.
Доповідач: Фурман Т.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року листопада місяця 04 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ Апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Фурман
Т.Г.Суддів:Пузанової Л.В. Чиркової
К.Г.при секретарі:Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
Відділу державної виконавчої служби
Високопільського районного управління
юстиції Херсонської області на ухвалу
Високопільського районного суду
Херсонської області від 01 жовтня 2014
року у справі за поданням Відділу
державної виконавчої служби
Високопільського районного управління
юстиції Херсонської області про
тимчасове обмеження ОСОБА_5 у праві
виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року Відділ державної
виконавчої служби Високопільського
районного управління юстиції
Херсонської області звернувся до суду
з поданням про вирішення питання про
тимчасове обмеження ОСОБА_5 у праві
виїзду за межі України, посилаючись на
те, що з 05.12.2011 року ВДВС
Високопільського РУЮ Херсонської
області виконує судовий наказ №2-н-237,
виданий 17.10.2011 року Чаплинським
районним судом Херсонської області про
стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6
аліментів на утримання дитини - сина
ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 30%
прожиткового мінімуму відповідного
віку щомісячно і до його повноліття.

Державним виконавцем вжито відповідні
заходи примусового виконання судового
рішення, однак станом на 01.09.2014 року
заборгованість за несплату аліментів
складає 5 224,30 грн.

Посилаючись на те, що боржник
ухиляється від виконання рішення суду,
державний виконавець відповідно до п.
18. ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України
та в'їзду в Україну громадян України»
просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_5 у
праві виїзду за межі України без
вилучення паспорту шляхом заборони
перетинати державний кордон України до
виконання своїх зобов'язань,
покладених на нього згідно судового
наказу №2-н-237, виданого 17.10.2011 року
Чаплинським районним судом
Херсонської області про стягнення з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліментів на
утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
розмірі 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно і
до його повноліття.

Ухвалою Високопільського районного
суду Херсонської області від 01 жовтня
2014 року в задоволенні подання ВДВС
Високопільського РУЮ Херсонської
області відмовлено.

В апеляційній скарзі ВДВС
Високопільського РУЮ Херсонської
області просив ухвалу суду скасувати і
постановити нову, якою обмежити ОСОБА_5
у праві виїзду за межі України без
вилучення паспорту, шляхом заборони
перетинати державний кордон України до
виконання зобов'язань, покладених
судовим рішенням.

Письмових заперечень на апеляційну
скаргу до апеляційного суду не
надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду в межах визначених ст.303 ЦПК
України колегія суддів, вважає що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 17
жовтня 2011 року Чаплинський районний
суд Херсонської області видав судовий
наказ № 2-н-237 про стягнення з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_6 аліментів на утримання
сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно, починаючи
з 14.10.2011 року і до його повноліття/а.с.4/.

05.12.2011 року державним виконавцем ВДВС
Високопільського РУЮ Херсонської
області відкрито виконавче
провадження ВП № 30192024. /а.с.5/.

Державним виконавцем вживалися заходи
примусового виконання рішення, а саме:
здійснено перевірку майнового стану
боржника, здійснено його виклики до
відділу 20.01.2012 року, 21.11.2013 року, 23.06.2014
року. /а.с.12, 7-11/.

Згідно довідки-розрахунку
заборгованість по аліментах станом на
01.09.2014 року складає 5 224,30 грн. /а.с.6/.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (далі -
Конвенція), який гарантує деякі права і
свободи, не передбачені в Конвенції та
у Першому протоколі до неї, кожен є
вільним залишати будь-яку країну,
включно зі своєю власною. На здійснення
цих прав не може бути встановлено
жодних обмежень, крім тих, що
передбачені законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно ст. 12 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права
передбачено, що кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну. Згадані вище права не
можуть бути об'єктом ніяких обмежень,
крім тих, які передбачено законом, які є
необхідними для охорони державної
безпеки, громадського порядку, здоров'я
чи моральності населення або прав і
свобод інших і є сумісними з іншими
правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені
правовідносини регулюються ст. 313 ЦК
України, відповідно до якої фізична
особа, яка досягла шістнадцяти років,
має право на вільний самостійний виїзд
за межі України і може бути обмежена у
здійсненні такого права лише у
випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України, порядок вирішення
спорів у цій сфері регулюються Законом
України "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України", ст. 6
цього Закону встановлено, що
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадку, якщо він ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, - до
виконання зобов'язань.

Поняття «ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням» варто розуміти як будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатись до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч.2 ст. 10 ЦПК України
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови «доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язання».

Враховуючи, що заявником належними та
допустимим доказами не доведено
наявність цілеспрямованого ухилення
боржника від виконання покладеного на
нього судовим рішенням зобов'язання
при наявності у нього такої можливості
та про намір останнього вибути за межі
України саме з цією метою, колегія
суддів вважає, що суд правильно
відмовив у задоволенні заявлених
вимог.

При зазначених обставинах колегія
суддів вважає висновки суду
правильними і обґрунтованими, які
відповідають обставинам справи в межах
наданих сторонами доказів та норм
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують і не містять
посилання на нові факти чи засоби
доказування, які б вказували на
незаконність ухваленого в справі
судового рішення, а тому підлягають
відхиленню.

Ухвала суду постановлена з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права і підстав для її скасування та
ухвалення нового судового рішення
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України ,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу державної
виконавчої служби Високопільського
районного управління юстиції
Херсонської області відхилити.

Ухвалу Високопільського районного
суду Херсонської області від 01 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає чинності з моменту її
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: