________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/6584/14-ц
Провадження № 2/520/4692/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2014 року

Київський районний суд міста Одеси у
складі:

головуючого - судді Літвінової І.А.

секретар судового засідання - Хіхлуха
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України м. Одеса, третя
особа - ОСОБА_2 про визнання права на
отримання одноразової допомоги, як
члену сім'ї загиблого у зв'язку з
проживанням однією сім'єю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 пред'явила позов до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України м. Одеса та,
уточнивши до відкриття провадження у
справі заявлені позовні вимоги,
просить визнати за нею право на
отримання одноразової допомоги, як
члену сім'ї загиблого на виробництві
сина ОСОБА_3, у зв'язку з проживанням
однією сім'єю, в розмірі не меншому за
п'ятирічну заробітну плату загиблого.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує
тим, що її син ОСОБА_3 працював в
Біляївському РЕМ ВАТ «Одесаобленерго»
і під час усунення пошкоджень на опорі
№ 45 ПЛ-0,4 кВ приєднання «Крайня» від ЗТП
- 78 отримав ушкодження електричним
струмом, внаслідок чого помер.
Керуючись Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» позивачка звернулась
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України м.
Одеса з заявою про виплату одноразової
грошової допомоги, як члену сім'ї
загиблого.

У відповіді на вказану заяву
відповідач зазначив, що для вирішення
питання щодо призначення одноразової
допомоги на сім'ю їй необхідно надати
копію судового рішення на
підтвердження проживання однією
сім'єю.

Ухвалою Теплодарського міського суду
Одеської області від 12.03.2014 року по
справі № 516/43/14ц заява ОСОБА_1,
заінтересована особа - Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України м. Одеса про
встановлення факту сумісного
проживання залишена без розгляду,
оскільки встановлена наявність спору
про право. Вказана обставина і стала
підставою для звернення до суду в
порядку позовного провадження.

У судове засідання 17 жовтня 2014 року
позивач та її представник не з'явились,
через канцелярію суду від представника
позивача надійшла заява про розгляд
справи без участі позивача, якою також
зазначено про підтримання позову в
повному об'ємі.

Представник відповідача у судове
засідання в цей день також не з'явився,
до канцелярію суду надав клопотання
про розгляд справи без його участі,
зазначивши про відсутність заперечень
щодо встановлення факту проживання
однією сім'єю ОСОБА_1 з ОСОБА_3.

Третя особа ОСОБА_2 до судового
засідання не з'явився, сповіщений
належним чином, причини неявки суду не
повідомив.

Дослідивши матеріали дійсної справи, а
також матеріали цивільної справи №
1506/6455/2012, допитавши свідків, враховуючи
пояснення сторін, судом встановлені
наступні обставини.

ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про
народження від 26.12.1988 року (а.с. 10).

З копії трудової книжки ОСОБА_3
вбачається, що 01 лютого 2012 року він був
прийнятий на роботу до Біляївського
РЕМ на посаду електромонтера з
експлуатації розподільних мереж 2-ої
групи кваліфікації дільниці
розподільник мереж
ремонтно-експлуатаційних дільниць.

Рішенням Біляївського районного суду
Одеської області від 02.08.2013 року по
цивільній справі № 1506/6455/2012
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року о 16.05
год. електромонтер Біляївського РЕМ
ВАТ «Одесаобленерго» ОСОБА_3 під час
усунення пошкоджень на опорі № 45 ПЛ-0,4
кВ приєднання «Крайня» від ЗТП - 78
отримав ураження електричним струмом,
внаслідок чого помер в Біляївській ЦРЛ.

Вказаним рішення, яке в цій частині
рішенням апеляційного суду Одеської
області від 07.10.2013 року не скасовано,
зобов'язано територіальне управління
Держгірпромнагляду в Одеській області
утворити комісію для проведення
повторного спеціального розслідування
нещасного випадку зі смертельним
наслідком, що стався в Біляївському РЕМ
ВАТ «Одесаобленерго» та складання акту
по формі Н-1.

На виконання рішення суду, 27 грудня 2013
року комісією з повторного
спеціального розслідування нещасного
випадку зі смертельним наслідком, що
стався в Біляївському РЕМ ВАТ
«Одесаобленерго» з електромонтером
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року було складено
Акт № 1 про нещасний випадок, пов'язаний
з виробництвом (форма Н-1), затверджений
першим заступником начальника
територіального управління
Держгірпромнагляду в Одеській області.

20 березня 2014 року керуючись
положеннями Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» ОСОБА_1. звернулась до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України м. Одеса (далі -
Фонд) з заявою про виплату одноразової
грошової допомоги, як члену сім'ї
загиблого.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1.
Фонд у своїй відповіді від 24.03.2014 року №
03/2096 повідомив, що для вирішення
питання щодо призначення одноразової
допомоги на сім'ю позивачу необхідно
надати копію судового рішення на
підтвердження проживання однією
сім'єю.

Ухвалою Теплодарського міського суду
Одеської області від 12.03.2014 року по
справі № 516/43/14ц заява ОСОБА_1,
заінтересована особа - Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України м. Одеса про
встановлення факту сумісного
проживання залишена без розгляду,
оскільки встановлена наявність спору
про право.

Як встановлено під час судового
розгляду по дійсній цивільній справі, в
тому числі з показань свідків, позивач
та її син ОСОБА_3 проживали разом за
адресою: АДРЕСА_1, мали спільний бюджет,
побут та постійно, до загибелі ОСОБА_3,
спільно вели домашнє господарство.
ОСОБА_3 в шлюбі ні з ким не перебував,
дітей не мав.

За положеннями ст. 179 ЦПК України,
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення. Для встановлення у судовому
засіданні фактів, зазначених у частині
першій цієї статті, досліджуються
показання свідків, письмові та речові
докази, висновки експертів.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного
кодексу України сім'ю складають особи,
які спільно проживають, пов'язані
спільним побутом, мають взаємні права
та обов'язки. Сім'я створюється на
підставі шлюбу, кровного споріднення,
усиновлення, а також на інших
підставах, не заборонених законом і
таких, що не суперечать моральним
засадам суспільства.

При розгляді справи судом встановлений
факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією
сім'єю з 14 грудня 1988 року по день його
смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Стосовно права позивача на отримання
одноразової допомоги, як члену сім'ї
загиблого у зв'язку з проживанням
однією сім'єю суд зазначає наступне.

Підпунктом б п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон)
передбачено, що у разі настання
страхового випадку ФССНВВ України
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні в тому числі й одноразову
допомогу в разі стійкої втрати
професійної працездатності або смерті
потерпілого.

За змістом ст. 28 Закону, страхові
виплати, які Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України виплачує
застрахованому чи особам, які мають на
це право, у разі настання страхового
випадку складаються із: 1) страхової
виплати втраченого заробітку (або
відповідної його частини) залежно від
ступеня втрати потерпілим професійної
працездатності (щомісячна страхова
виплата); 2) страхової виплати в
установлених випадках одноразової
допомоги потерпілому (членам його сім'ї
та особам, які перебували на утриманні
померлого); 3) страхової виплати пенсії
по інвалідності потерпілому; 4)
страхової виплати пенсії у зв'язку з
втратою годувальника; 5) страхової
виплати дитині, яка народилася
інвалідом внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання її матері під час
вагітності; 6) страхових витрат на
медичну та соціальну допомогу.

Статтею 33 цього Закону визначено
вичерпний перелік осіб, котрі мають
право на отримання страхового
відшкодування

Так, згідно з положеннями вказаної
статті, у разі смерті потерпілого право
на одержання щомісячних страхових
виплат (пенсій згідно з підпунктом "д"
пункту 1 частини першої статті 21 цього
Закону) мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання, а також
дитина померлого, яка народилася
протягом не більш як десятимісячного
строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16
до 18 років, які не працюють, або старші
за цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років; 2) жінки, які
досягли 55 років, і чоловіки, які досягли
60 років, якщо вони не працюють; 3)
інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності; 4) неповнолітні діти,
на утримання яких померлий виплачував
або був зобов'язаний виплачувати
аліменти; 5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Відповідно до ч. 7 ст. 34 Закону у разі
смерті потерпілого внаслідок
нещасного випадку або професійного
захворювання розмір одноразової
допомоги його сім'ї повинен бути не
меншим за п'ятирічну заробітну плату
потерпілого і, крім того, не меншим за
однорічний заробіток потерпілого на
кожну особу, яка перебувала на його
утриманні, а також на його дитину, яка
народилася протягом не більше як
десятимісячного строку після смерті
потерпілого.

Не зважаючи на те, що позивач є матір'ю
ОСОБА_3 та проживала з ним однією сім'єю,
але на час смерті сина пенсійного віку
не досягла, є працездатною особою, на
утриманні у свого сина не перебувала,
тому передбачені Законом підстави для
одержання одноразової допомоги після
смерті ОСОБА_3 в розмірі, визначеному ч.
7 ст. 34 указаного Закону у позивача
відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61
ЦПК України).

Відповідно до ст. 1 ЦК України завданням
цивільного судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Керуючись ст.ст. 4-6, 8, 10-11, 14-15, 18, 61, 88, 179,
208-209, 212-215 ЦПК України, Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України м. Одеса, третя
особа - ОСОБА_2 про визнання права на
отримання одноразової допомоги, як
члену сім'ї загиблого у зв'язку з
проживанням однією сім'єю - відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через Київський
районний суд м. Одеси шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Літвінова І. А.