РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 грудня 2014 року Хмельницький
міськрайонний суд в складі:

головуючої - судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання
Підвальної Є.З.,

позивача - позивача - ОСОБА_1,

представника позивачів - ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 у власних інтересах
та в якості представника
співвідповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_3
ОСОБА_5,

представника третьої особи - Кирилюк
Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Хмельницький цивільну
справу за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 (третя особа без
самостійних вимог - Хмельницька міська
рада) про визнання осіб такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням, -

в с т а н о в и в :

В серпні 2014 року позивачі звернулися до
суду з вище вказаним позовом до
відповідачів, в якому просили визнати
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили
право на користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_2. В
обґрунтування позовних вимог вказавли,
що ОСОБА_7 є наймачем вказаної
трьохкімнатної квартири, де, окрім неї,
зареєстровані її дочка - ОСОБА_3, син -
ОСОБА_9 та внуки ОСОБА_1, ОСОБА_10, ОСОБА_4
11 травня 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
залишили дане житлове приміщення і
виїхали, забравши з собою всі особисті
речі та частину меблів, не проживають в
даній квартирі, не сплачують
комунальні платежі, не отримують
коресподенцію за даною адресою, їхніх
особистих речей в квартирі немає,
обов'язків, що випливають з договору
найму жилого приміщення, не виконують.
Крім того, в 2008 році вже мав місце спір
щодо даної квартири і Хмельницьким
міськрайонним судом було винесе
рішення, яким було скасовано
приватизацію квартири і постановлено
вселити ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в дане жиле
приміщення, однак відповідачі до
квартири не вселялись, будь-яких
перешкод в користуванні жилим
приміщенням позивачі їм не чинили.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав і просить їх
задовольнити, вказавши, що його матір
ОСОБА_3 орієнтовно до 2012 року
систематично зверталася в
правоохоронні органи з заявами щодо
нібито погроз на її адресу, тоді як
насправді сама створювала конфлікти,
які служили в подальшому підставами її
звернень, внаслідок чого ніяких
неправомірних дій на її адресу в
результаті численних перевірок в його
діях встановлено не було. З 2012 року такі
звернення припинилися. Відповідачі
забрали всі свої речі і виїхали, ніяких
речей, які б їм належали, у спірній
квартирі немає. При цьому перешкоди в
користуванні житлом їм не чиняться,
замки дійсно змінювались, однак ключі
від них відповідач двічі отримувала, що
зафіксовано актами. Крім того, наймач
квартири ОСОБА_7 є особою похилого віку
(78 років) і чинити будь-які перешкоди не
взмозі фізично. Впродовж останніх
трьох років позивачу не було відомо, де
проживають відповідачі, будь-яких
контактів вони з позивачами не
ініціювали та не підтримували і спроб
вселитися не здійснювали.

В судовому засіданні представник
позивачів позовні вимоги підтримав і
просить їх задовольнити, посилаючись
на ст. ст. 71, 72 ЖК України, а також те, що
відповідачі виїхали зі спірної
квартири і не вселялися до неї після
виїзду, внаслідок чого були відсутні в
найманому позивачами житлі понад шість
місяців (обрахованих до дати звернення
до суду) без поважної причини, тоді як в
цей проміжок часу будь-які перешкоди їм
в цьому позивачами не чинились.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
у власних інтересах та в якості
представника співвідповідача ОСОБА_4
проти позову заперечила, вказавши, що
останні шість місяців тимчасово не
проживає у спірному житлі, так як її
молодшим сином (позивачем) їй постійно
з 22.07.2008 року чиняться перешкоди в
цьому, зокрема, постійно змінюються
замки (11.05.2008 року, в липні 2008 року,
навесні 2012 року), а в разі появи
позивача в квартирі зчиняються сварки
і чиниться насильство щодо неї.
Впродовж останнього року вона щотижня
або раз на два тижні з'являється в
спірному житлі, але їй не відчиняють
дверей, тим самим вона не може
потрапити до житла. Звернення в
правоохоронні органи позитивного
результату не дали, на перепланування
квартирі позивачі не погодились. При
цьому іншого житла відповідач не має,
має лише адресу тимчасового
перебування, винаймає помешкання за
договором найму. Крім того, в спірній
квартирі відсутня санітарна норма
житла для неї, а також вона в зв'язку з
глибоким стресовим станом з приводу
тривалої бездомності хворіє, що
перешкоджає їй чинити активні дії по
захисту своїх порушених прав. Її син
(відповідач у справі), інтереси котрого
вона представляє, в 2013 році в зв'язку з
виробничою травмою мав сильний опік, що
вважає поважною причиною неможливості
чинення ним активних дій по захисту
свого права на проживання у спірному
житлі.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3 проти позову
заперечив, вказавши, що в 2008 році дійсно
були вручені відповідачеві ключі від
спірної квартири після заміни замків,
однак в 2011 році вони були змінені знову;
покази свідків, допитаних під час
судового розгляду справи, пояснюються
наявність в них неприязних відносин з
відповідачем ОСОБА_3; надані позивачами
до позовної заяви довідки про
тривалість непроживання відповідачів
були підписані свідками всі в один день
і кожним свідком окремо, а також ці
довідки складені з порушенням
законодавства. Іншого житла відповідач
не має, таким чином, в разі задоволення
позовних вимог може бути позбавлена
права на житло.

В судовому засіданні представник
третьої особи проти позову заперечила
з тих підстав, що будь-яких порушень
прав позивачів Хмельницька міська рада
не допускала, спір наявний виключно між
сторонами і третя особа, хоч і виконує
повноваження власника найманої
позивачем квартири, до зазначеного
спору жодного стосунку не має.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11
пояснила, що вона є сусідкою позивачів
і впродовж 2014 року вона не бачила
відповідачів ані в дворі, ані в
палісаднику біля будинку, ані в самому
будинку, де мешкають позивачі, тоді як в
квартирі позивачів зазначена свідок
буває майже щодня.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12
суду пояснив, що з 1970 року підтримує
дружні відносини з сім'єю позивачів, є
їхнім сусідом і впродовж 2014 року він не
бачив відповідачів ані в дворі, ані на
клумбі біля будинку, ані в квартирі, де
мешкають позивачі, тоді як в квартирі
позивачів зазначений свідок буває раз
на місяць - півтора. Також не бачив, аби
відповідачі в зазначений період часу
намагалися потрапити в квартиру.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13
суду пояснив, що він є сусідом
позивачів і в 2014 році він не бачив
відповідача ОСОБА_3 в будинку, де
проживають позивачі, жодного разу, а
також не чув, щоб позивачі не пускали її
до квартири. Не бачив він також і
відповідача ОСОБА_4 При цьому в
квартирі, де мешкають позивачі,
впродовж останнього року був три -
чотири рази.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14
суду пояснив, що він є начальником ЖЕК
№ 3, на балансі котрого перебуває
будинок АДРЕСА_2, який з 1.01.2012 року
знаходиться в комунальній власності.
Він засвідчував підписи на довідках,
поданих позивачами в обґрунтування
заявлених у даній справі вимог,
зокрема, за засвідченням довідок
приходила особа, котра потребувала їх
засвідчення, самі свідки не приходили.
Ним було перевірено лише, чи наявні
такі люди за вказаними адресами, та
засвідчено їх підписи. Будь-яких скарг
і заяв від відповідачів до ЖЕК № 3 не
надходило.

Заслухавши сторони та їх
представників, представника третьої
особи, показання свідків, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
слід задовольнити з наступних мотивів.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_2 з
1.01.2012 року перебуває в комунальній
власності, його балансоутримувачем є
ЖЕК № 3.

Позивач ОСОБА_15 є наймачем квартири № 4
у вказаному будинку і окрім неї в
зазначеній квартирі зареєстровано
місце проживання її внука та
співпозивача ОСОБА_1, її сина ОСОБА_9, її
правнука ОСОБА_10, а також її доньки та
відповідача ОСОБА_3 і її внука та
співвідповідача ОСОБА_4

Встановлено, і це ніким із сторін не
оспорюється, що впродовж періоду часу з
5.02.2014 року по 5.08.2014 року (останніх шість
місяців до дати звернення позивачів до
суду з даним позовом) відповідачі
фактично проживають не в квартирі
АДРЕСА_2, а в іншому житлі. Відповідач
при цьому посилається на те, що вона в
такому іншому житлі, яким у вказаний
період є квартира АДРЕСА_1, проживає
тимчасово на умах оренди.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 ЖК
України, при тимчасовій відсутності
наймача або членів його сім'ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців. Якщо наймач або члени
його сім'ї були відсутні з поважних
причин понад шість місяців, цей строк
за заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

Як вбачається з повідомлення ЖЕК № 3
від 21.10.2014 року за вих. № 177, наявного в
матеріалах справи, та пояснень свідка
ОСОБА_14, впродовж 2014 року звернень від
відповідачів до ЖЕК № 3 не надходило.
Таким чином, відповідачі не
повідомляли ЖЕК № 3 про їх відсутність
понад встановлений шестимісячний
строк, поважні причини такої
відсутності та не просили продовження
наймодавцем строку, впродовж якого за
ними зберігається жиле приміщення при
їх тимчасовій відсутності.

Таких поважних причин не встановлено і
в судовому засіданні в ході судового
розгляду даної справи, оскільки за
вказаний шестимісячний період
відповідачі спірним житлом не
цікавилися, не зверталися до
правоохоронних органів з приводу
вчинення їм перешкод в користуванні
житлом, позовних вимог про усунення
перешкод в користуванні квартирою та
вселення не заявляли.

При цьому рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 17.03.2008 року у
справі № 2-831/08 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було
присуджено вселити в квартиру АДРЕСА_2.
Ухвалою Апеляційного суду
Хмельницької області від 9.06.2008 року
вказане судове рішення залишено без
змін. Як вбачається із листа Другого МВ
ДВС ХМРУЮ від 5.11.2014 року за вих. № 35426 та
приєднаних до нього постанов
державного виконавця, на примусовому
виконанні ДВС перебував виконавчий
лист № 2-831, виданий 17.03.2008 року, про
вселення ОСОБА_3, виконавче провадження
по ньому завершено 22.07.2008 року. ОСОБА_3
9.06.2011 року зверталась до суду за
дублікатом виконавчого листа про
вселення її та ОСОБА_4, дублікат
виконавчого листа виданий їй 26.10.2011
року, 1.11.2012 року поданий нею виконавчій
службі, проте того ж дня, 1.11.2011 року
державним виконавцем винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження в зв'язку із
пропущенням строку пред'явлення
виконавчого документа.

Як роз'яснено в п. 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № N 2 від 12.04.85
року «Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України», наявність
рішення суду про право громадянина
користуватися жилим приміщенням не є
перешкодою до розгляду і задоволення
позову про визнання його таким, що
втратив це право з мотивів, що після
набрання рішенням законної сили або
після його виконання він був відсутнім
понад шість місяців, у тому числі і в
тих випадках, коли строк для виконання
рішення не скінчився.

Крім того, посилання відповідача на
такий незадовільний стан здоров'я її та
співвідповідача, який перешкодив їм
здійснювати впродовж 2014 року активний
захист своїх житлових прав, в судовому
засіданні свого підтвердження не
знайшли. Зокрема, травми
співвідповідача (опік руки) мали місце
ще в 2013 році (листки непрацездатності
за період з 7.02.2013 року по 7.03.2013 року,
довідка Поліклініки № 4 м.
Хмельницького від 10.10.2013 року, копії
містяться у справі), а стресовий стан
відповідача, підтверджений випискою
Поліклініки № 4 м. Хмельницького від
19.06.2014 року, за відсутності інших
доказів у справі, на думку суду сам по
собі такою непереборною перешкодою не
був.

Спростовуються також посилання
відповідача про чинення щодо неї
психологічного, фізичного,
економічного та геронтологічного
насильства позивачами, оскільки
будь-яких належних доказів щодо цього
нею не надано. Всі звернення від її
імені щодо зазначених фактів в
правоохоронні органи мали місце значно
раніше до 2014 року і в результаті
розгляду її заяв ніяких неправомірних
дій щодо неї встановлено не було, про що
свідчать постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи від
15.02.2008 року, 12.05.2007 року, 16.05.2007 року,
30.07.2008 року, 14.11.2007 року, 15.12.2008 року, 8.10.2010
року, заява прокурору Хмельницької
області від 16.11.2010 року, висновок ХМВ
УМВС України від 29.12.2010 року, лист ХМВ
УМВС України від 29.12.2010 року, копії
котрих наявні в матеріалах справи і
були надані самою ОСОБА_3

Посилання відповідача на неналежність
оформлення довідок про її непроживання
в спірній квартирі, подані позивачами,
не можуть бути підставою для відмови в
позові, оскільки факти, зазначені ними,
досліджувались в судовому засіданні
шляхом допиту свідків і були
встановлені з їх показань.

Посилання відповідача на зміну замків
та ненадання їй ключів спростовується
наявними в матеріалах справи
розписками від її імені про отримання
ключів, датованими 4.07.2008 року та 18.11.2008
року. факт зміни замка в 2012 році
співпозивачем не оспорюється, однак
станом на вказану дату відповідач,
згідно зібраних у справі доказів, уже
не проявляла інтересу до спірного
житла, а співвідповідач такого
інтересу не проявляв взагалі за весь
час його відсутності в даній квартирі,
таким чином, і ця обставина не може бути
підставою для відмови в задоволенні
позовних вимог.

Тому суд вважає, що відповідачі
втратили право на користування жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_2

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 212 - 215 ЦПК України, ст.
ст. 71, 72 ЖК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що
втратили право на користування
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1 судовий збір в сумі по 121,80 грн. з
кожного.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення Апеляційному суду
Хмельницької області через
Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: