Справа №345/3089/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2014 р.

м.Калуш

Калуський міськрайонний суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючого- судді Якиміва
Р.В.

секретаря Рибчук Ю.М.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1,
ОСОБА_2

представників третьої особи:

Управління Держемагенства у
Калуському районі Русенкевич Б.І.

Представника Калуської міської ради
Глущак М.

Начальника відділ у справах
архітектури

та містобудівного кадастру Кузик Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Калуші
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 треті особи, які
не завляють самостійних вимог на
предмет спору: управління
Дерземагенства у Калуському районі,
Калуської міської ради та відділ
архітектури і містобудування
Калуської РДА про визнання частково
недійсним рішення Калуської міської
ради та визнання недійсним державного
акту про право власності на землю, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом
про визнання частково недійсним
рішення Калуської міської ради та
визнання недійсним державного акту про
право власності на землю. Свої вимоги
мотивує тим, що згідно Договору
дарування від 12.03.2010 року вона стала
власником домоволодіння в цілому -
житлового будинку АДРЕСА_1. Житловий
будинок знаходився на
неприватизованій земельній ділянці.

Рішенням Калуської міської ради
Івано-Франківської області №33 від 02
грудня 2010 року їй було видано Державний
акт на право власності на земельну
ділянку площею 0,1000 га за адресою:
АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

Її земельна ділянка межує із земельною
ділянкою ОСОБА_7, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2. До їхніх двох
будинків є спільний проїзд, яким вони
користувалися з 1933 року.

Перед ОСОБА_7 в даному будинку проживав
ОСОБА_8, який придбав будинок у ОСОБА_9,
яка і здійснила приватизацію земельної
ділянки.

У березні 2014 року ОСОБА_7, вздовж
спільного проїзду почала копати рів,
для того, щоб поставити огорожу.

Її мама почала виясняти, як
користуватися спільним заїздом, якщо
рів викопали 1.13 м від її огорожі і у них
не буде можливості заїхати на подвір"я
автомобілем. Спільний проїзд становить
5.48 м. Тобто, вони захопили 4.35 м
спільного проїзду, а її залишили 1.13 м.
При виясненні даних обставин було
встановлено, що ОСОБА_9 яка здійснювала
приватизацію земельної ділянки для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка)
приватизувала більшу частину
спільного проїзду.

В 2004 році відповідачка, її сусідка,
ОСОБА_9, оформила на свою земельну
ділянку Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ІФ
№ 057005. Однак даний Акт був складений з
помилкою, зокрема нею була
приватизована частина спільного
проїзду до наших домоволодінь.

В травні 2014 року вона звернулася в
земельний відділ Калуської міської
ради з заявою щодо рівного розподілу
між ними спільного заїзду між
приватизованими земельними ділянками.
Узгоджувальна земельна комісія
порекомендувала звернутися в
землевпорядну ліцензійну організацію
для встановлення меж заїзду. Її така
відповідь не влаштовує, так як згідно
Державних актів на право власності на
земельну ділянку, ОСОБА_7 встановлять
межі в таких розмірах, як вказано в
приватизаційному документі, тобто
ОСОБА_7 4.35 м спільного проїзду, а її 1.13 м.

Вважає, що Калуська міська рада
порушила норми земельного
законодавства при видачі відповідачу
ОСОБА_9 Державного акту на земельну
ділянку, адже одночасно передала
частину спільного проїзду до
господарств, яким ми користувалися з 1933
року.

В Акті встановлення і погодження
зовнішніх меж землекористування в
натурі від 25.02.2004 р. не вказано довжину
меж і встановлення меж в натурі не
проводилося. На даний час заїзд до її
будинку відсутній.

При витребуванні документів, було
встановлено, що акт встановлення і
погодження зовнішніх меж
землекористування в натурі від 25.02.2004
року підписаний її батьком, ОСОБА_11,
який хворий, перебуває на обліку у
лікаря і міг не розуміти, що він
підписує і метраж приватизованої
ділянки, довідка від 17.06.2014 року видана
КЗ "Районна лікарня".

Вважає, що проїзд до їхніх будинків
повинен бути спільним для неї і
відповідачки і його ширина повинна
становити 5 метрів 48 сантиметрів, або по
половині спільного проїзду, 1/2 частини
воріт, так як це вказано у технічному
паспорті та в договорі дарування
будинковолодіння.

Земельна ділянка ОСОБА_7 межує з землею
спільного проїзду, яка є землею
спільного користування.
Приватизувавши землю спільного
користування біля свого будинку,
змістивши огорожу в сторону проїзду на
4.35 м ОСОБА_7 самовільно зайняла частину
спільного проїзду, тим самим вчиняє
перешкоди для неї в користуванні
спільним проїздом і на даний час вона
не може заїхати автомобілем на своє
подвір"я.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали з
підстав наведених у позовній заяві,
просять позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, суду
пояснила, що вона придбала даний
будинок і відповідно до розмірів
земельної ділянки зазначеної в
державному акті на право власності на
земельну ділянку проводила огорожу,
просить у позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_8 у судовому засіданні
пояснив, що він здійснював
приватизацію земельної ділянки
відповідно до чинного законодавства,
ним не було порушено вимог
законодавства, спорів з приводу
суміжного землекористування не було,
просить у позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_9 в судовому засіданні
позов визнала та суду пояснила, що
заїзд був спільний до двох будинків,
який проходив до криниці, хвіртку до
заїзду робили спільно, будь яких спорів
з приводу користування заїздом не було.
ОСОБА_8 займався приватизацією
земельної ділянки і спорів не виникало.

Представник Калуської міської ради
суду пояснив, що оскаржуване рішення
про вилучення та передачу земельних
ділянок у власність винесено без
порушень законодавства, на момент
прийняття рішення не було спорів з
приводу суміжного землекористування.

Представник Управління Держемагенства
суду пояснив, що при виготовленні
документації на земельні ділянки, будь
яких спорів не було.

Представник відділу у справах
архітектури та містобудівного
кадастру суду пояснив, що генеральним
планом с.Хотінь Калуського району (1971р.)
заїзди до будинковолодінь передбачені
виключно з АДРЕСА_1 і окремого заїзду до
буд. АДРЕСА_1 не передбачалося.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що
він проживає по сусідству і в даному
будинковолодінні завжди був спільний
заїзд до криниці, яким вони
користувалися, а згодом поставили
хвіртку.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона
являється сусідкою і у даному
господарстві завжди був спільний заїзд
до двох будинків, а потім поставили
спільні ворота до заїзду.

Суд, заслухавши учасників процесу,
дослідивши письмові докази, та
оцінивши їх в сукупності, вважає що
позовні вимоги є обґрунтованими і
підлягають до задоволення.

Статтею 39 ЗК України передбачено, що
використання земель житлової та
громадської забудови здійснюється
відповідно до генерального плану
населеного пункту, іншої містобудівної
документації, плану земельно -
господарського устрою з дотриманням
будівельних норм, державних стандартів
і норм.

Пунктом "а" частини 3 ст.83 ЗК України
передбачено, що до земель комунальної
власності, які не можуть передаватися у
приватну власність належать землі
загального користування населених
пунктів (майдани, вулиці, проїзди,
шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери,
бульвари, кладовища, місця
знешкодження та утилізації відходів
тощо).

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном. Також згідно із ст. 393 ЦК України
правовий акт органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним і власник майна, право
якого порушено внаслідок видання
правового акта, має право вимагати
відновлення того становища яке
існувало до видання цього акта.

Згідно ч.1 ст.155 ЗК України «У разі
видання органом виконавчої влади або
органом місцевого самоврядування акта,
яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним».

Судом встановлено, що згідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку виданий 15.06.2004 року на
ім»я ОСОБА_9 зазначено, що вона є
власником земельної ділянки площею 0,1000
га по АДРЕСА_2. (а.с.6).

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку виданий
04.08.2005 року на ім»я ОСОБА_8 зазначено, що
він є власником земельної ділянки
площею 0,1000 га по АДРЕСА_2. (а.с.19).

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку виданий
на ім»я ОСОБА_6 і на підставі Рішення
від 02.12.2010 року № 33 є власником
земельної ділянки площею 0,1000 га. по
АДРЕСА_1. (а.с.25).

Згідно договору дарування від 12.03.2010 р.
ОСОБА_6 прийняла в дарунок
домоволодіння в цілому - житловий
будинок АДРЕСА_1 з господарськими
будівлями і спорудами, що знаходиться в
місті Калуші де зазначено ворота ?
частина (метал) зазначені в плані
цифрою 1 загальною площею 3,7 кв.м. (а.с.26).

Згідно плану земельної ділянки по
АДРЕСА_1 складеного ПП «Захід Земля»
зазначено частину спільного заїзду,
яка приватизована ОСОБА_8 (ОСОБА_9)
згідно ? частини воріт, про що вказано в
договорі дарування будинковолодіння
та технічному паспорті. (а.с.24).

Згідно технічного паспорту на садибний
(індивідуальний) житловий будинок
АДРЕСА_1 (а.с.30) та АДРЕСА_2 зі схеми
земельної ділянки вбачається, що
ворота виходять не на криницю, а дещо
вправо до житлового будинку АДРЕСА_2.

Згідно акту встановлення і погодження
зовнішніх меж землекористування в
натурі ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 проведено
встановлення в натурі меж земельної
ділянки в присутності представників
суміжних землекористувань, зокрема
ОСОБА_11. (а.с.12).

Згідно довідки КЗ «Районної лікарні
Калуської районної ради» м.Калуша від
17.06.2014 року ОСОБА_11 хворий знаходиться
на «Д» обліку у психіатра з 1993 року.
(а.с.33).

Таким чином суд приходить до висновку
про задоволення позову, оскільки
згідно технічного паспорту на садибний
(індивідуальний) житловий будинок
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 вбачаються різні
схеми земельної ділянки та ворота до
них, представником Калуської міської
ради не надано суду документів на
підставі, яких приймалося оскаржуване
рішення, а з матеріалів справи
вбачається порушення права власника,
внаслідок видання правового акта, і
позивач вимагає відновлення того
становища яке існувало до видання
цього акта.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст.39, 83, 155, 158 ЗК України, ст.ст.391, 393 ЦК
України, ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215, 218 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати частково недійсним рішення 18
сесії 4-го демократичного скликання
Калуської міської ради
Івано-Франківської області № 448 від
18.03.2004 року в частині передачі у
приватну власність ОСОБА_9 земельної
ділянки по адресі АДРЕСА_2 та визнати
недійсним Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ІФ
№ 057005, виданий ОСОБА_9 на підставі
рішення 18 сесії четвертого
демократичного скликання Калуської
міської ради від 18.03.2004 року № 448 та
скасувати державну реєстрацію на
зазначену земельну ділянку.

Рішення може бути оскаржене в
Апеляційний суд Івано-Франківської
області через Калуський міськрайонний
суд шляхом подачі в десятиденний строк
апеляційної скарги з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: