Дата документу 22.12.2014
Справа № 334/9801/14-ц
Провадження № 2/334/3503/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

22 грудня 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді судді Баруліної
Т.Є.,

при секретарі Вєтлугіній Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
вказавши в позовній заяві, що 27.03.2008 р.
між Відкритим акціонерним товариством
«Сведбанк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«Сведбанк», і ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір №0703/0308/71-052, згідно з
умовами якого останній отримав кредит
у сумі 60 000 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань
Позичальника за кредитним договором
27.03.2008р. було укладено договір поруки
№0703/0308/71-052-П між Відкритим акціонерним
товариством «Сведбанк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Сведбанк», та
ОСОБА_1.

28.11.2012 р. між Публічним акціонерним
товариством «Сведбанк», який в свою
чергу виступає правонаступником
Акціонерного комерційного банку
«ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою
компанією «Вектор Плюс» укладено
Договір факторингу. Відповідно до п.2.1,
2.2. Договору Банк відступає Фактору
свої права Вимоги заборгованості по
кредитних договорах, укладених з
Боржниками, право на вимогу якої
належить Банку на підставі
Документації. З моменту відступлення
Банком Фактору прав вимоги
заборгованості від боржників, всі
гарантії, надані боржниками щодо
заборгованостей, стають дійсними для
Фактора та вважаються наданими
Фактору. Разом з правами вимоги до
Фактора переходять всі пов'язані з ними
права, зокрема права грошової вимоги
щодо нарахованих та несплачених
Боржниками процентів, комісій,
штрафних санкцій та інших обов'язкових
платежів.

Разом із тим, 28.11.2012 р. між ТОВ «ФК
«Вектор Плюс» та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» укладено Договір
факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2.
Договору Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс»)
відступає Фактору (ТОВ «Кредитні
ініціативи») свої права Вимоги
заборгованості по кредитних договорах,
укладених з Боржниками, право на вимогу
якої належить Клієнту на підставі
Документації. З моменту відступлення
Клієнтом Фактору прав вимоги
заборгованості від боржників, всі
гарантії, надані боржниками щодо
заборгованостей, стають дійсними для
Фактора та вважаються наданими
Фактору. Разом з правами вимоги до
Фактора переходять всі пов'язані з ними
права, зокрема права грошової вимоги
щодо нарахованих та несплачених
Боржниками процентів, комісій,
штрафних санкцій та інших обов'язкових
платежів.

Отже, внаслідок укладення вказаних
договорів відбулася заміна кредитора,
а саме ТОВ «Кредитні ініціативи»
набуло статусу нового
кредитора/стягувача за договором від
27.03.2008р. №0703/0308/71-052 позичальником
згідно якого є ОСОБА_2.

Згідно з умовами кредитного договору
Позичальник зобов'язався повернути
кредит, сплатити проценти за
користування кредитом, та виконати
інші зобов'язання в повному обсязі у
строки і на умовах, передбачених цим
Договором.

Однак, ОСОБА_2 належним чином не
виконував свої зобов'язання за
кредитним договором, несвоєчасно та не
в повному обсязі погашав кредит та
відсотки за користування кредитом. В
зв'язку з чим, станом на 28.07.2014 р. виникла
заборгованість за кредитним договором:
за кредитом - 58 496 доларів США, що за
курсом НБУ на дату розрахунку складає
693 667,96 грн.; за відсотками - 39 559,77 доларів
США, що за офіційним курсом НБУ на
день розрахунку складає 469 114,87 грн.;
пеня - 14 313,06 доларів США, що по курсу НБУ
на дату розрахунку складає 169 729,75 грн.

Позивач просить стягнути на свою
користь з відповідачів у солідарному
порядку заборгованість за кредитним
договором в сумі 1 332 512,58 грн., а також
витрати по сплаті судового збору в сумі
3 654 грн.

Ухвалою судді Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2014
року відмовлено Товариству з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» у відкритті провадження у
справі в частині стягнення
заборгованості за кредитним договором
з ОСОБА_2, оскільки відповідач ОСОБА_2
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав суду
письмову заяву про розгляд справи без
його участі, позовні вимоги підтримує у
повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явилася з невідомих суду причин,
про час і місце слухання справи була
повідомлена належним чином, письмових
заперечень суду щодо позову не надала,
причини неявки суду не повідомила, з
заявою про розгляд справи у її
відсутність до суду не зверталася, про
час і місце розгляду справи
повідомлена належним чином, листи
надсилались за її місцем реєстрації.

Відповідно до ст. 74 ЦПК України судова
повістка надсилається фізичним особам
за адресою їх проживання чи місця
перебування, зареєстрованого у
встановленому порядку. У разі
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, за такою адресою, вважається, що
судовий виклик або судове повідомлення
вручене їм належним чином.

Суд вважає можливим, за згодою
представника позивача, провести
заочний розгляд справи на підставі
матеріалів справи відповідно до ст.224
ЦПК України, за відсутності
відповідачки.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
та дослідивши у сукупності докази у
справі, суд прийшов до наступних
висновків.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень. Суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі. Суд надав рівні можливості
сторонам у наданні доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 27.03.2008 р. між
Відкритим акціонерним товариством
«Сведбанк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«Сведбанк», і ОСОБА_2 (далі -
Позичальник) був укладений кредитний
договір №0703/0308/71-052, згідно з умовами
якого останній отримав кредит у сумі 60
000 доларів США, строком до 27.03.2038р., зі
сплатою 11,9% річних.

Відповідно до п. 1.4. кредитного
договору, кредитні кошти призначені
для здійснення Позичальником
розрахунків по договору
купівлі-продажу між Позичальником та
ОСОБА_4 з метою придбання: квартири №11,
що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя,
вул.. Нижньодніпровська, буд. 4.

В забезпечення виконання зобов'язань
Позичальника за кредитним договором
27.03.2008р. було укладено договір поруки
№0703/0308/71-052-П між Відкритим акціонерним
товариством «Сведбанк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Сведбанк», та
відповідачкою ОСОБА_1 (далі -
Поручитель).

Відповідно до п. 1 договору поруки,
Поручитель зобов'язалася перед Банком
відповідати за виконання зобов'язань
щодо повернення коштів, наданих Банком
Позичальнику у вигляді кредиту згідно
з кредитним договором №0703/0308/71-052 від
27.03.2008 р.

Згідно п. 2 договору поруки Поручитель
несе солідарну відповідальність з
Позичальником перед Банком за
виконання Позичальником умов
Основного зобов'язання усім належним
йому майном та грошовими коштами.

Відповідно до п. 3 договору поруки,
відповідальність Поручителя за цим
договором обмежується сумою кредиту,
визначеною згідно з Основним
зобов'язанням, нарахованими
процентами, пенями, комісіями та іншими
платежами, передбаченими Основним
зобов'язанням.

28.11.2012 р. між Публічним акціонерним
товариством «Сведбанк», яке виступає
правонаступником Відкритого
акціонерного товариства «Сведбанк»,
яке в свою чергу виступає
правонаступником Акціонерного
комерційного банку «ТАС-Комерцбанк»,
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» укладено
Договір факторингу №15. Відповідно до
п.2.1, 2.2. Договору Банк відступає Фактору
свої права Вимоги заборгованості по
кредитних договорах, укладених з
Боржниками, право на вимогу якої
належить Банку на підставі
Документації. З моменту відступлення
Банком Фактору прав вимоги
заборгованості від боржників, всі
гарантії, надані боржниками щодо
заборгованостей, стають дійсними для
Фактора та вважаються наданими
Фактору. Разом з правами вимоги до
Фактора переходять всі пов'язані з ними
права, зокрема права грошової вимоги
щодо нарахованих та несплачених
Боржниками процентів, комісій,
штрафних санкцій та інших обов'язкових
платежів.

Крім того, 28.11.2012 р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» укладено Договір
факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2.
Договору Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс»)
відступає Фактору (ТОВ «Кредитні
ініціативи») свої права Вимоги
заборгованості по кредитних договорах,
укладених з Боржниками, право на вимогу
якої належить Клієнту на підставі
Документації. З моменту відступлення
Клієнтом Фактору прав вимоги
заборгованості від боржників, всі
гарантії, надані боржниками щодо
заборгованостей, стають дійсними для
Фактора та вважаються наданими
Фактору. Разом з правами вимоги до
Фактора переходять всі пов'язані з ними
права, зокрема права грошової вимоги
щодо нарахованих та несплачених
Боржниками процентів, комісій,
штрафних санкцій та інших обов'язкових
платежів.

Отже, внаслідок укладення вказаних
договорів відбулася заміна кредитора,
а саме ТОВ «Кредитні ініціативи»
набуло статусу нового
кредитора/стягувача за договором від
27.03.2008р. №0703/0308/71-052 позичальником
згідно якого є ОСОБА_2.

Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок передання ним
своїх прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

На підставі ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

На підставі ст.ст. 1048, 1049 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики и позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику у строк
в порядку, що встановлені договором.

Як передбачено ч.2 ст. 1050 ЦК України,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа зобов'язується надати грошові
кошти (кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-якого з них окремо. Солідарні
боржники залишаються зобов'язаними
доти, доки їхній обов'язок не буде
виконаний в повному обсязі. Солідарний
боржник не має права висувати проти
вимоги кредитора заперечення, що
ґрунтуються на таких відносинах решти
солідарних божників з кредитором, у
яких цей боржник не бере участі.
Виконання солідарного обов'язку у
повному обсязі одним із боржників
припиняє обов'язок решти солідарних
боржників перед кредитором.

Банк у повному обсязі виконав прийняті
на себе зобов'язання за договором і
надав ОСОБА_2 суму кредиту, а він у свою
чергу не виконав свої зобов'язання за
кредитним договором, у зв'язку з чим
станом на 28.07.2014 р. виникла
заборгованість за кредитним договором:
за кредитом - 58 496 доларів США, що за
курсом НБУ на дату розрахунку складає
693 667,96 грн.; за відсотками - 39 559,77 доларів
США, що за офіційним курсом НБУ на
день розрахунку складає 469 114,87 грн.;
пеня - 14 313,06 доларів США, що по курсу
НБУ на дату розрахунку складає 169 729,75
грн., що підтверджується розрахунком
заборгованості.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
підтверджується копією актового
запису про смерть №5952 від 26.10.2013р.,
складеного Міським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Запорізького
міського управління юстиції.

Згідно із ч. 1 ст.608 ЦК України
зобов'язання припиняється смертю
боржника , якщо воно є нерозривно
пов'язаним з його особою і у зв'язку з
цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно з ч. 1 ст.598 ЦК України,
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

За положеннями ч. 1ст.559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. Порука припиняється
у разі переведення боргу на іншу особу,
якщо поручитель не поручився за нового
боржника.

Зі змісту зазначеної норми вбачається,
що поручительство є особистим
зобов'язанням, яке нерозривно пов'язане
з особою і поручителя, і боржника, за
забезпечення виконання особистих
зобов'язань якого укладається порука.

За змістом ст.ст. 559, 598 ЦК України
припинення зобов'язання поруки означає
такий стан сторін правовідношення, за
якого в силу передбачених законом
обставин суб'єктивне право і
кореспондуючий йому обов'язок
перестають існувати. Термін «порука»,
застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559
ЦК України, використовується в
розумінні зобов'язальних
правовідносин поруки, з припиненням
яких втрачає чинність договір поруки.

У разі смерті боржника за кредитним
договором за наявності спадкоємців
відбувається заміна боржника в
зобов'язанні, який несе
відповідальність у межах вартості
майна, одержаного у спадщину.

Зі змісту зазначеної норми вбачається,
що порука припиняється в разі
припинення основного зобов'язання, у
зв'язку з чим смерть фізичної особи
позичальника є підставою припинення
поруки, оскільки зобов'язання
позичальника за кредитним договором
припинилося. Отже, якщо поручитель не
погоджується забезпечувати виконання
зобов'язання новим боржником
(спадкоємцем позичальника), порука на
підставі ч. 3 ст559 ЦК України
припиняється.

У п.22 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз'яснено, що відповідно до статті 523
ЦК порука або застава, встановлена
іншою особою, припиняється після
заміни боржника, якщо поручитель або
заставодавець не погодився
забезпечувати виконання зобов'язання
новим боржником, а згідно зі статтею 607
ЦК України зобов'язання припиняється
неможливістю його виконання у зв'язку з
обставиною, за яку жодна зі сторін не
відповідає.

Таким чином на поручителів може бути
покладено відповідальність за
порушення боржником обов'язку щодо
виконання зобов'язання за кредитним
договором у випадку смерті
позичальника лише за наявності у
позичальника правонаступника, який
прийняв спадщину, та згоди поручителя
відповідати за будь-якого нового
боржника, зафіксоване в тому числі у
договорі поруки.

Виходячи з наведеного, суд приходить до
висновку, що зобов'язання поруки ОСОБА_1
за договором поруки №0703/0308/71-052-П від
27.03.2008 року припинилося, оскільки вона
не надала згоди щодо поручительства за
нових боржників, спадкоємців ОСОБА_2.

На основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які посилались сторони, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин,
та правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
прийшов до висновку, що позивачем не
доведено позовні вимоги про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
у зв'язку з чим в задоволенні позовних
вимог повинно бути відмовлено у
повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 60, 74, 88, 218, 224-228 ЦПК
України, і ст. ст. 509, 512, 514, 523, 526, 530, 543,
549-551, 559, 598, 608, 610-612, 616, 623, 625, 1048, 1049, 1050, 1054
ЦК України, постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Запорізької області
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Відповідач має право протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення
надати до Ленінського районного суду м.
Запоріжжя заяву про перегляд заочного
рішення.

Суддя
Т.Є. Баруліна