АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/3765/2014
Головуючий в І інстанції:
Доповідач: Капітан І.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року грудня місяця 24 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Капітан
І.А.Суддів:Колісниченка А.Г. Радченка
С.В.При секретарі:Грицак А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» на
рішення Великоолександрівського
районного суду Херсонської області від
05 листопада 2014 року в справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» до
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» (далі - Банк) звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на те, що 30 листопада 2007
року між сторонами було укладено
кредитний договір, відповідно до умов
якого відповідач отримала кредит у
розмірі 8 022грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитним коштами у
розмірі 12,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

У зв'язку з неналежним виконанням вимог
укладеного договору станом на 26 червня
2014 року виникла заборгованість у
розмірі 153 906,33грн. З урахуванням суми у
розмірі 10 898,32грн., яка вже була
задоволена судовим наказом
Великоолександрівського районного
суду від 17 жовтня 2008 року, Банк просив
стягнути з ОСОБА_5 заборгованість в
розмірі 143 008,01грн., а також штрафи: 500грн.
(фіксована частина), 7 150,40грн. (процентна
складова), а всього - 150 658,41грн. та судові
витрати.

Рішенням Великоолександрівського
районного суду від 05 листопада 2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_5 на користь Банку заборгованість
за кредитом в сумі 18 018,16грн. та судовий
збір в сумі 246,40грн.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись
на порушення норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Письмових заперечень на скаргу до
апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника Банку, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
розмір заборгованості підтверджується
наданим Банком розрахунком з
урахуванням стягнутої судовим наказом
заборгованості, сума пені розрахунком
не підтверджена, значно перевищує тіло
кредиту, що є недопустимим, а тому пеня
підлягає стягненню у розмірі тіла
кредиту.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції. Апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Статтями 213, 214, 316 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до цих правовідносин, а за
їх відсутності - на підставі закону, що
регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для цієї справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції не відповідає, у зв'язку з
чим, підлягає скасуванню з ухваленням
по справі нового рішення відповідно до
п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Як свідчать матеріали справи, 30
листопада 2007 року між Банком та ОСОБА_5
було укладено кредитний договір
№HEXRRX12590011, на підставі якого ОСОБА_5
отримала кредит у розмірі 8 022,00грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом
/а.с.6/.

У зв'язку з порушенням позичальником
зобов'язань за кредитним договором
утворилась заборгованість, яка станом
на 26 червня 2014 року становить 153 906грн.
33коп., з яких: заборгованість за
кредитом - 7 142,34грн.; заборгованість по
процентам за користування кредитом -
832,60грн.; заборгованість по комісії за
користування кредитом - 6 148,80грн.; пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 139 782,59грн. З
урахуванням суми заборгованості в
розмірі 10 898,32грн., яка була задоволена
судовим наказом від 17 жовтня 2008 року, а
також штрафів, передбачених п.5.3 Умов
надання споживчого кредиту, в розмірі
500грн. (фіксована частина) та 7 150,40грн.
(процентна складова), розмір
заборгованості становить 150 658,41грн.
/а.с. 4,5/.

Згідно з умовами укладеного договору
погашення заборгованості здійснюється
щомісяця в період сплати, за який
приймається період з «20» по «25» число
кожного місяця; позичальник повинен
надавати Банку грошові кошти
(щомісячний платіж) у сумі 671,05грн. для
погашення заборгованості за кредитом,
яка складається із заборгованості за
кредитом, відсотків, винагороди,
комісії, а також інших витрат згідно з
Умовами.

ОСОБА_5 погодилась, що заява про видачу
кредиту разом з Умовами надання
споживчого кредиту, Тарифами складає
між нею та Банком кредитно-заставний
договір.

Строк дії договору становить 24 місяці,
тобто до 30 листопада 2009 року /а.с.5/.

Відповідно до п.5.5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам, що
є частиною кредитного договору, які
діяли на час укладення кредитного
договору, терміни позовної давності по
вимогам про стягнення кредиту,
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки - пені, штрафів за
даним Договором встановлюється
сторонами тривалістю 5 років /а.с. 7-9/.

З позовними вимогами Банк звернувся до
суду 02 жовтня 2014 року /а.с. 2-3/. ОСОБА_5
брала участь у розгляді справи в суді
першої інстанції, заяв про
застосування позовної давності ОСОБА_5
суду не подавала /а.с. 33/.

Згідно матеріалів справи №2-н-222/08, 17
жовтня 2008 року суддею
Великоолександрівського районного
суду було видано судовий наказ про
стягнення з ОСОБА_5 на користь Банку
кредитної заборгованості в сумі 10
898,32грн. та судових витрат у розмірі
69,49грн. Згідно заяви Банку про видачу
судового наказу, а також розрахунку
заборгованості, який є додатком до
вищевказаної заяви, заборгованість у
розмірі 10 898,32грн., яка утворилась
станом на 15 вересня 2008 року, складалась
з: 7 142,34грн. - заборгованості за
кредитом, 433,37грн. - заборгованості по
процентам за користування кредитом, 1
756,80грн. - заборгованості по комісії за
користування кредитом, 1 565,81грн. - пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором /а.с. 54-56/.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 627 ЦК України визначено, що
відповідно до ст.6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності ті
справедливості.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (частина
перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України). Позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін (ч.1
ст.259 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені). Спеціальна позовна давність
застосовується судом незалежно від
заяви сторони.

Враховуючи, що строк дії договору
закінчився 30 листопада 2009 року, з
позовом до суду Банк звернувся 02 жовтня
2014 року, тобто в межах п'ятирічного
строку позовної давності,
передбаченого п.5.5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам,
колегія суддів вважає, що вимоги Банку
про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості
за кредитним договором підлягають
частковому задоволенню.

При розрахунку заборгованості, яка
підлягає стягненню з ОСОБА_5, колегія
суддів враховує, що судовим наказом від
17 жовтня 2008 року з ОСОБА_5 на користь
Банку було стягнуто у тому числі
заборгованість за кредитом у розмірі 7
142,34грн, заборгованість по процентах у
розмірі 433,37грн., заборгованість по
комісії у розмірі 1 756,80грн., які
утворились станом на 15 вересня 2008 року,
а тому вважає, що стягненню підлягає
заборгованість, яка виникла станом на 26
червня 2014 року, у загальному розмірі 4
791,23грн. і складається з заборгованості
по процентам у розмірі 399,23грн. (832,60 - 433,37
= 399,23) та заборгованості по комісії у
розмірі 4 392грн. (6 148,80 - 1 756,80 = 4 392).

З урахуванням того, що питання про
стягнення заборгованості за кредитом у
розмірі 7 142,34грн. вирішено судовим
наказом від 17 жовтня 2008 року, колегія
суддів вважає, що у задоволенні
вказаної позовної вимоги Банку слід
відмовити за необґрунтованістю.

Оскільки до позовних вимог щодо
стягнення пені та штрафів за
несвоєчасне повернення кредитних
коштів слід застосувати спеціальну
позовну давність строком в один рік, а
нарахування пені після закінчення
строку дії договору не передбачено,
колегія суддів приходить до висновку,
що з вимогами про стягнення з ОСОБА_5
пені та штрафів Банк звернувся з
пропуском передбаченого ч.2 ст.258 ЦК
України спеціального строку позовної
давності, а тому у задоволенні
зазначених вимог Банку слід відмовити
з цієї підстави.

Керуючись ст.ст.303,307,309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» задовольнити
частково.

Рішення Великоолександрівського
районного суду Херсонської області від
05 листопада 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк»
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
№HEXRRX12590011 від 30.11.2007 року станом на 26
червня 2014 року в загальному розмірі 4
791грн. 23 коп. та судовий збір у розмірі
243грн. 60коп.

У задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» про
стягнення з ОСОБА_5 пені та штрафів
відмовити за пропуском строку позовної
давності.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити за необґрунтованістю.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді