Справа № 0907/4-с-5/11
Провадження № 4-с/344/2/14
У Х В А Л А

05 грудня 2014 року

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого
Бородовського С.О.

за участі секретаря Гупан
Х.М.

скаржника ОСОБА_1

представника ВДВС ОСОБА_2

представника Головного управління
юстиції в Івано-Франківській області
ОСОБА_3

представника ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши скаргу ОСОБА_1 до Відділу
державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції, Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області, ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, -

В С Т А Н О В И В:

26/04/2010 р. до Івано-Франківського
міського суду звернулась ОСОБА_1 зі
скаргою на дії Відділу державної
виконавчої служби Івано-Франківського
міського управління юстиції, в якій
просила визнати протиправними дії
старшого державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції щодо виконання у
зведеному виконавчому провадженні
виконавчого листа № 2-452 від 09/02/2009 р. та
№ 2-1432 від 15/12/2009 р. з тих підстав, що
державний виконавець привласнила собі
повноваження судових органів, звернула
стягнення не на грошові кошти, а на
нерухоме майно. В наступному скаржник
доповнила скаргу проханнями про:
визнання незаконними дії начальника
Відділу державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції незаконними у
зв`язку із нездійсненням контролю за
виконавчим провадженням, зобов`язання
Відділу державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції здійснити поворот
виконання рішення суду, визнання звіту
про оцінку квартири АДРЕСА_1 незаконним
та його скасування, визнання
протиправним акту опису та арешту
майна від 11/12/2009 р. та його скасування,
визнання не проведення державним
виконавцем належної підготовки до
проведення прилюдних торгів, визнання
незаконним та скасування акту про
проведені публічні торги від 22/03/2010 р.,
визнати спірну квартиру спільною
власністю скаржниці та підприємства
“Представництво місіі Всеукраїнської
видавничої православної місіі”; також
скаржниця просила визнати незаконними
абсолютно усі дії ВДВС в зведеному
провадженні.

Вказані скарги неодноразово
уточнялись скаржницею в додаткових
заявах, зміст яких зведено до
повторення зазначених вимог за
допомогою зміни місця елементів мовних
конструкцій в її проханнях.

В судовому засіданні представник ВДВС
категорично заперечив проти скарги та
надав суду пояснення про те, що дії
скаржниці здійснюються з метою
затягування здійснення виконавчого
провадження, перешкоджання і
недопущення виконання рішення суду,
доводи скаржниці, висловлені в її
скарзі є абсурдними, дії скаржниці є
незаконними.

В судовому засіданні представник
Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області надав суду
пояснення про те, скарга є
безпідставною, легітимність органів
ДВС визначена законодавством України,
а тому не може бути оскаржена
скаржницею.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_4 категорично заперечив скаргу,
надав суду пояснення про те, що жодних
порушень під час здійснення
виконавчого провадження не було
здійснено, дії скаржниці спрямовані на
затягування виконавчого провадження
та на затягування судового розгляду в
цій справі, оскільки раніше виконавче
провадження було зупинено до вирішення
даного спору, а тому скаржниця умисно і
свідомо затягує судовий розгляд; її
пояснення є абсурдними, а дії
незаконними і спрямовані на порушення
прав інших учасників та недопущення
виконання рішення суду щодо стягнення
заборгованості скаржниці. Крім цього
представник надав суду пояснення про
те, що рішенням Верховного Суду України
було змінено рішення виключно в
частині відсотків, що не вплинуло на
процес виконавчого провадження; ДВС
виконувала рішення судів, які були в
силі і підлягали виконанню.

Важливою умовою здійснення правосуддя
є дотримання всіма присутніми порядку
в залі під час судового засідання. Для
забезпечення цієї умови всі учасники
цивільного процесу, а також інші особи,
присутні на судовому засіданні,
зобов'язані не порушувати встановлений
порядок.

Відповідно до п. 3 ст. 27 ЦПК України
особи, які беруть участь у справі,
зобов'язані добросовісно здійснювати
свої процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Відповідно до п. 3 ст. 162 ЦПК України
учасники цивільного процесу, а також
інші особи, присутні в залі судового
засідання, зобов'язані беззаперечно
виконувати розпорядження головуючого,
додержуватися в судовому засіданні
встановленого порядку та утримуватися
від будь-яких дій, що свідчать про явну
зневагу до суду або встановлених в суді
правил.

Однак скаржниця заперечувала
легітимність судової влади в Україні,
неодноразово переривала висловлювання
головуючого та інших учасників в
судовому засіданні, самовільно
висловлювалась без надання слова
головуючим, не реагувала на вимогу
припинити самовільні висловлювання,
свідомо затягувала судовий розгляд
неодноразовими повторенннями,
висловлюваннями, які не стосуються
судового розгляду, не надавала
можливості висловитись іншим
учасникам, кричала в судовому
засіданні.

Відповіно до п. 1 ст. 92 ЦПК України до
учасників цивільного процесу та інших
осіб, присутніх в судовому засіданні,
за порушення порядку під час судового
засідання або невиконання ними
розпоряджень головуючого
застосовується попередження, а у разі
повторного вчинення зазначених дій -
видалення із залу судового засідання.

У зв`язку з грубим неодноразовим
порушенням скаржницею порядку в залі
судового засідання, після оголошення
їй попередження скаржницю було
видалено із залу судового засідання.
Оскільки відповідно до ст. 10 ЦПК
України суд саме сприяє здійсненню
прав сторін, однак суд не толерує грубе
порушення ними свої обов`язків.

Судом встановлено, що відповідно до ст.
2 Закону України про “Виконавче
провадження” примусове виконання
рішень покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України.

19/04/2010 р. Міністерством юстиції України
було здійснено перевірку дій Відділу
державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції в спірному
виконавчому провадженні та
встановлено відсутність будь-яких
порушень зі сторони ВДВС.

Скарга позбавлена будь-якого змісту,
правові підстави для визнання дії
державного виконавця в ній відсутні,
метою скарги та численних додатків до
неї з уточненнями, в яких фактично лише
змінюються мовні конструкції щодо
викладення одного і того самого змісту
вчинено для затягування судового
розгляду, зміст скарги викладено
шляхом неодноразового повторення
одних і тих самих фраз, що не мають
відношення до предмету розгляду, отже
вказані дії скаржника є формою
зловживання правом на звернення до
суду, що переслідує лише одну мету -
затягування судового розгляду скарги.
Підтвердженням цього висновку є те, що
замість зазначення доводів на
підтвердження скарги скаржниця
заявляла про невизнання нею судів
України, їх легітимності та невизанння
легітимності ДВС. Протягом всього часу
виступу в судовому засіданні ОСОБА_1
висловлювалась про невизнання нею
легітимних судів України, не визнала
легітимність Івано-Франківського
міського суду.

Відповідно до ст. 34 Конституції України
здійснення права на свободу думки і
слова, на вільне вираження своїх
поглядів і переконань може бути
обмежене законом в інтересах
національної безпеки, територіальної
цілісності або громадського порядку з
метою запобігання заворушенням чи
злочинам, для охорони здоров'я
населення, для захисту репутації або
прав інших людей, для запобігання
розголошенню інформації, одержаної
конфіденційно, або для підтримання
авторитету і неупередженості
правосуддя.

Відповідно до п. 1 ст. 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи. Відповідно до ч. 1
ст. 386 ЦПК України скарга розглядається
у десятиденний строк. Однак внаслідок
зловживання скаржницею своїм правовом
на звернення до суду розгляд вказаної
скарги здійснюється вже протягом 4
років, що є порушенням принципу
юридичної визначеності, обов`язковості
виконання судових рішень та спрямовано
нею на недопущення здійснення
примусового виконання рішень судів
щодо стягнення зі скаржниці її
заборгованості.

Відповідно до п. 1 ст. 13 ЦК України
цивільні права особа здійснює у межах,
наданих їй договором або актами
цивільного законодавства.

В п. 2 ст. 13 ЦК України вказано, що при
здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб.

В п. 3 ст. 13 ЦК України вказано, що не
допускаються дії особи, що вчиняються з
наміром завдати шкоди іншій особі, а
також зловживання правом в інших
формах.

Відповідно до п. 4 ст. 13 ЦК України при
здійсненні цивільних прав особа
повинна додержуватися моральних засад
суспільства.

В п. 6 ст. 13 ЦК України вказано, що у разі
недодержання особою при здійсненні
своїх прав вимог, які встановлені
частинами другою - п'ятою цієї статті,
суд може зобов'язати її припинити
зловживання своїми правами, а також
застосувати інші наслідки, встановлені
законом.

В п. 3 ст. 16 ЦК України зазначено, що суд
може відмовити у захисті цивільного
права та інтересу особи в разі
порушення нею положень частин другої -
п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 380 ЦПК України
питання про поворот виконання вирішує
суд апеляційної чи касаційної
інстанції, якщо, скасувавши рішення,
він закриває провадження у справі,
залишає позов без розгляду, відмовляє в
позові повністю або задовольняє
позовні вимоги в меншому розмірі.

Обов'язковість рішень суду встановлена
в ст. 129 Конституції України. Тому
виконавчі листи, видані на виконання
рішень суду підлягали обов`язковому
виконанню ВДВС.

Таким чином будь-яких правових підстав
для вчинення вказаної дії скаржницею
не доведено.

Відповідно до п. 3 ст. 387 ЦПК України,
якщо оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Так само суду не наведено будь-яких
доказів порушення заінтересованою
особою правил здійснення виконавчого
провадження. Тому скарга позбавлена
правових підстав, є необґрунтованою,
незаконною, здійснена з метою
зловживання правом на звернення до
суду, а томоу не підлягає задоволенню

Керуючись ст.ст. -387 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

в задоволенні скарги відмовити;

Ухвалу може бути оскаржено до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області протягом 5 днів з моменту її
отримання або проголошення учасником,
який не був присутній під час її
проголошення.

Головуючий

С.О.
Бородовський