Провадження : 22ц/790/7813/14
Головуючий 1-ї інстанції - Алтухова
Справа № 2-645/8605/13
Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : договірне.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Бобровського
В.В., Кокоші В.В.

при секретарі - Лашаковій
Д.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
заочне рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 17 січня 2014
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до ОСОБА_1, яка діє особисто та в
інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3; ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та
піклування Харківської міської ради
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року Публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк»
(далі Банк) звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_1, яка діє особисто та в
інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3; ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та
піклування Харківської міської ради
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, посилаючись на те, що у лютому
2007 року між Банком в особі Харківської
обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_6 був укладений генеральний
договір про надання кредитних послуг,
відповідно до умов якого Банк надав
позичальнику кредитні кошти в сумі 82 000
доларів США.

В забезпечення кредитного
договору було укладено договір
іпотеки, згідно якого в забезпечення
зобов'язань позичальника в іпотеку
Банку було передано нежитлові
приміщення підвалу №І, П, першого
поверху ІУ, 8-14 в літ. А-3, загальною
площею 243 кв.м. по АДРЕСА_1, які належать
на праві власності іпотекодавцю.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.
Відповідно повідомлення нотаріуса,
спадщину після померлого прийняли
відповідачі по справі. Таким чином,
вони успадкували права та обов'язки
ОСОБА_6 за кредитним договором та
договором іпотеки.

Станом на 29 липня 2013 року
заборгованість позичальника за
кредитним договором складає 79 342, 17
доларів США і на даний час жодним із
відповідачів обов'язок виконати вимоги
Банку не виконаний в повному обсязі.

Заочним рішенням
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 17 січня 2014 року позов
задоволено в повному обсязі.

На задоволення вимог
Публічне акціонерне товариство
«Укрсоцбанк» за кредитним договором
від 13 лютого 2007 року у сумі 634 181,98 коп.
звернуто стягнення на предмет іпотеки
за іпотечним договором на нежитлові
приміщення підвалу №І, П, першого
поверху №ІУ, 8-14 в літ. А-3, загальною
площею 243 кв.м., що знаходиться по
АДРЕСА_1 шляхом реалізації предмета
іпотеки при проведенні прилюдних
торгів в межах процедури виконавчого
провадження, встановивши початкову
ціну предмета іпотеки на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності ,
дійсної на час продажу.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_5 на користь Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
судовий збір в сумі 1 147 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати заочне рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги апелянт
посилається на порушення судом норм
процесуального і матеріального права
та неповне з'ясування обставин справи.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, що були заявлені у суді
першої інстанції, дослідивши
матеріали справи, судова колегія
приходить до наступного.

Судом встановлено, що 13 лютого 2007
року між акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк»,
(надалі Банк) правонаступником якого є
ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 було
укладено договір кредиту № 860,13-27/18/3/7- 10
згідно із якою позивач зобов'язався
надати кредит в сумі 82 тис. доларів США
на умовах сплати 12,85 % річних з кінцевим
терміном погашення заборгованості по
кредиту до 10.02.2014 року (а.с.7-13).

Також 13 лютого 2007 року між Банком
та ОСОБА_6 з метою забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором було укладено
договір іпотеки, відповідно якого
ОСОБА_6 передав в іпотеку нежитлові
приміщення підвалу №І, П, першого
поверху ІУ, 8-14 в літ. А-3, загальною
площею 243 кв.м. по АДРЕСА_1, які належать
на праві власності іпотекодавцю
(а.с.14-18).

Тобто боржник та іпотекодавець є
однією й тією ж особою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер (а.с.20).

Після смерті ОСОБА_6 заведено
спадкову справу і відповідно
повідомлення нотаріуса, спадщину після
померлого прийняли відповідачі по
справі, у зв'язку з чим вони успадкували
права та обов'язки ОСОБА_6 за кредитним
договором та договором іпотеки (а.с.23).

30 липня 2010 року Банк в порядку
ст..1281 ЦК України направив нотаріусу
претензію до спадкоємців (а.с.21-22).

Станом на 30 липня 2010 року
заборгованість позичальника за
кредитним договором складає 79 342, 17
доларів США і на даний час жодним із
відповідачів обов'язок виконати вимоги
Банку не виконаний в повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це
передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

За положенням ст. 4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Під способами захисту
суб'єктивних цивільних прав розуміють
закріплені законом
матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів передбачений ст. 16 ЦК
України.

Разом з тим, особа право якої
порушено, може скористатися не
будь-яким, а конкретним способом
захисту свого права. Спосіб захисту
порушеного права частіше за все
визначається спеціальним законом, який
регламентує конкретні цивільні
правовідносини.

Відповідно до ст. 23 Закону України
«Про іпотеку» у разі переходу права
власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна.

Згідно з вимогами ст. ст. 1216, 1218 ЦК
України спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві та
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК
України незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст.
1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані
повідомити кредитора спадкодавця про
відкриття спадщини, якщо їм відомо про
його борги. Кредиторові спадкодавця
належить протягом шести місяців від
дня, коли він дізнався або міг
дізнатися про відкриття спадщини,
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину незалежно від
настання строку вимоги. Якщо кредитор
спадкодавця не знав і не міг знати про
відкриття спадщини, він має право
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину протягом одного
року від настання строку вимоги.
Кредитор спадкодавця, який не пред'явив
вимоги до спадкоємців, що прийняли
спадщину, у строки, встановлені
частинами другою і третьою цієї статті,
позбавляється права вимоги.

Відповідно до частини 1
статті 1282 ЦК України спадкоємці
зобов'язані задовольнити вимоги
кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен зі спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині.

Зважаючи на викладене, у
разі смерті боржника за кредитним
договором за наявності спадкоємців
відбувається заміна боржника в
зобов'язанні, який несе
відповідальність у межах вартості
майна, одержаного у спадщину.

Частиною 1 статті 575 ЦК
України, статтею 1 Закону України «Про
іпотеку» визначено, що іпотека є видом
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно до частини 5
статті 5 Закону України «Про іпотеку»
іпотека має похідний характер від
основного зобов'язання і є дійсною до
припинення основного зобов'язання або
до закінчення строку дії іпотечного
договору. Особа, до якої перейшло право
власності на предмет іпотеки, набуває
статусу іпотекодавця, має всі його
права і несе всі його обов'язки за
іпотечним договором у тому обсязі й на
тих самих умовах, що існували до
набуття ним права власності на предмет
іпотеки (стаття 23 Закону України «Про
іпотеку»).

Отже, якщо боржник та
іпотекодавець є однією й тією ж особою,
то після її смерті до спадкоємця
переходять не лише права та обов'язки
іпотекодавця, а й обов'язки за основним
зобов'язанням у межах вартості
спадкового майна.

При ухваленні рішення про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд обґрунтовано врахував
співмірність суми заборгованості за
кредитом із вартістю іпотечного майна.

З огляду на зазначене, суд
правильно застосував норми
матеріального та процесуального
права, встановив усі фактичні
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги немає.

Доводи апеляційної скарги
висновки суду не спростовують. Та
обставина, що спадкоємці не отримали
свідоцтво про право власності в
порядку спадкування на спірне майно,
правового значення не має.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 313,
315, 317, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Заочне рішення
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 17 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді