Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року Суворовський районний
суд міста Одеси в складі: головуючого
судді Гудіної Н.І.

при секретарі Мельніченко Г.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

Встановив :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до
ОСОБА_2 (далі - Відповідач) з позовом про
розірвання шлюбу за наступних
обставин.

Відповідно до довідки від 21.11.2014 року
№ про взяття особи, яка
переміщується з тимчасово окупованої
території України або району
проведення антитерористичної
операції, виданої управлінням
соціального захисту населення в
Суворовському районі сторони є
переселенцями, мешкають за адресою:
АДРЕСА_1 з липня 2014 року.

Сторони перебувають у шлюбі з 16 червня
1995 року, зареєстрованому міським
відділом реєстрації актів
громадянського стану м. Макіївка,
актовий запис №866. Шлюб перший.

Від шлюбу у сторін є неповнолітній син
- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя у сторін останнім
часом не склалося, між ними постійно
виникали сварки та суперечки з різних
причин, із-за цього створювалась
нестерпна емоційна обстановка.

Сторони мали намір зберегти сім'ю,
намагалися врегулювати наші сімейні
відносини, однак змінити ми нічого не
змогли, і це привело до відчуження між
ними й розпаду сім'ї, а також
несумісність характерів, різні погляди
на життя та життєві цінності.

З серпня 2014 року, сторони шлюбних
відносин не підтримуємо, не пов'язані
спільним побутом, тому що за час
спільного проживання переконалися, що
у них немає спільних інтересів, крім
сина.

Спору щодо розподілу спільно
нажитого майна немає.

Відповідач не проявляє турботи до
Позивача, не цікавиться його життям. За
час припинення шлюбних відносин спроб
для примирення Відповідач не вживала.

Сторони не мають бажання бути разом,
живуть кожен своїм життям, між ними
втрачено почуття кохання. Шлюб існує
формально.

Позивач твердо має намір шлюб
розірвати, так як сім'ю зберегти
неможливо. Подальше спільне проживання
й збереження шлюбу суперечить його
інтересам.

Спору, щодо виховання та утримання сина
немає.

Позивач вважає, що за вказаних обставин
шлюб існує формально, сім'я розпалася
остаточно, а тому просить шлюб
розірвати.

Відповідач не заперечує проти
розірвання шлюбу.

Сторони надали суду заяви про розгляд
справи за їх відсутністю.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог.

Встановлено, що сторони перебувають у
шлюбі з 16 червня 1995 року,
зареєстрованому міським відділом
реєстрації актів громадянського стану
м. Макіївка, актовий запис №866, та
видано свідоцтво про укладання шлюбу
серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Від шлюбу у сторін є неповнолітній син
- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно свідоцтва
про народження (повторне) серії НОМЕР_2
від 04 липня 2014 року (а.с.5).

Спільне життя у сторін останнім часом
не склалося, між ними постійно виникали
сварки та суперечки з різних причин,
із-за цього створювалась нестерпна
емоційна обстановка.

Сторони мали намір зберегти сім'ю,
намагалися врегулювати наші сімейні
відносини, однак змінити ми нічого не
змогли, і це привело до відчуження між
ними й розпаду сім'ї, а також
несумісність характерів, різні погляди
на життя та життєві цінності.

З серпня 2014 року, сторони шлюбних
відносин не підтримуємо, не пов'язані
спільним побутом, тому що за час
спільного проживання переконалися, що
у них немає спільних інтересів, крім
сина.

Відповідно до довідки від 21.11.2014 року
№ про взяття особи, яка
переміщується з тимчасово окупованої
території України або району
проведення антитерористичної
операції, виданої управлінням
соціального захисту населення в
Суворовському районі сторони є
переселенцями, мешкають за адресою:
АДРЕСА_1 з липня 2014 року (а.с.8).

Відповідно до положень ст. 2 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» громадянам України
гарантуються свобода пересування та
вільний вибір місця проживання на її
території, за винятком обмежень, які
встановлені законом. Реєстрація місця
перебування особи або її відсутність
не можуть бути умовою реалізації прав і
свобод, передбачених Конституцією,
законами чи міжнародними договорами
України, або підставою для їх
обмеження.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України,
позов може бути пред'явлений одним із
подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Положеннями ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу
України чинним законодавством України
запроваджено принцип добровільності
шлюбу.

За змістом положень ч. 4 ст. 56 Сімейного
кодексу будь-яке примушування до
збереження шлюбних відносин є
порушенням права дружини, чоловіка на
свободу та особисту недоторканність і
може мати наслідки, встановлені
законом.

Таким чином, суд вважає, що
відсутність взаємопорозуміння,
несумісність характерів, призвели до
розпаду сім'ї , а також факт
припинення шлюбних відносин сторін,
небажання сторін знаходитись у
шлюбних відносинах свідчать, що сімя
розпалась, примирення неможливе, шлюб
слід розірвати.

На підставі викладеного, керуючись
ст..ст. 24,54,110,113,141,180-182, 184,185,191 Сімейного
кодексу України, ст..10,11,58,64,110,209,212-215,218
ЦПК України, суд

Вирішив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити .

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 16 червня 1995 року, міським
відділом реєстрації актів
громадянського стану м. Макіївка,
актовий запис №866. , розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити
прізвище ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено в
Апеляційний суд Одеської області через
Суворовський районний суд міста Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний термін з дня оголошення
рішення.

Суддя-