Справа № 439/1779/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К РА Ї Н И

17 грудня 2014 р.
м. Броди

Бродівський районний суд Львівської
області

в складі:

головуючого судді
Петейчука Б.М.

з участю секретаря

судового засідання
Гнатюк Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
додаткових витрат на утримання
неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовними
вимогами, в яких просить суд стягувати
додаткові витрати на утримання
малолітньої дитини з ОСОБА_3 на
утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. у
твердій грошовій сумі 600 гривень
щомісячно до досягнення сином
повноліття.

В обгрунтування своїх позовних вимог
позивачка покликається на те, що в
червні 2009 року Бродівським районним
судом Львівської області між сторонами
було розірвано шлюб. За час перебування
у шлюбі у них народився син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

05.04.2011 року Бродівський районний суд
Львівської області виніс рішення,
згідно з яким з відповідача належить
стягувати аліменти в користь
позивачки на утримання сина ОСОБА_4 в
розмірі 1/4 заробітку батька до
досягнення сином повноліття.

Позивачка зазначає, що син періодично
хворіє і потребує коштів на лікування
та щорічного оздоровлення. Крім того,
як зазначає позивачка, вона як і всі
батьки вносить кошти на ремонт класу, а
також на інші потреби пов'язані з
навчанням. Також зазначає, що син
відвідує секцію з футболу. Тому вона
закупляє за свої кошти спортивний одяг,
надає кошти на проїзд для виїзних
зустрічей.

Позивачка зазначає, що працює в школі
вчителем і має неповну ставку. Тому
отримує мінімальну заробітну плату,
інших доходів не має. Всі вищевказані
фінансові затрати вона оплачувати не в
змозі. В той же час відповідач має
досить значний дохід. Інших утриманців
відповідач не має.

Позивачка зазначає, що тих коштів, що
вона отримує, а також аліментів, що на
даний час сплачує відповідач є
недостатньо для лікування,
оздоровлення дитини, а також для його
інтелектуального розвитку та розвитку
природних здібностей.

В судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала та додатково
пояснила, що в місяць вона витрачає
близько 250-300 гривень на відвідування
сином секції футболу при Бродівській
ДЮСШ, які йдуть на купівлю спортивного
одягу, а також на оплату виїзних матчів
із футболу. Також близько 100-150 гривень
вона витрачає на місяць як доброчинні
внески у школі. Також син у зв?язку із
перенесеною пневмонією потребує
санаторно-курортного лікування, на що
також повинні бути витрачені значні
кошти.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та пояснив, що
він сплачує аліменти у сумі близько 1300
гривень на місяць, що є більше ніж
прожитковий мінімум для дитини
відповідного віку. Окрім того він також
бере участь у витратах, які пов?язані із
відвідуванням сином секції футболу.
Він купував синові спортивне взуття, а
також давав гроші на виїзні матчі з
футболу. Відповідач зазначає, що
позивачкою не представлено жодного
доказу, який би підтверджував, що вона
несе додаткові витрати на дитину, а
тому просить суд у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Суд, з'ясувавши обставини по справі,
перевіривши їх поданими доказами,
приходить до висновку, що позов до
задоволення не підлягає, виходячи із
таких міркувань.

Як встановлено судом сторони розірвали
шлюб 06.06.2009р. (а.с. 8).

Як вбачається із свідоцтва про
народження (а.с. 9) ОСОБА_4 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 і його батьками є ОСОБА_2 та
ОСОБА_3.

Встановлено, що відповідно до ухвали
колегії суддів Судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області від 05.04.2011р. з
ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 з 06.07.2010р.
стягуються кошти на утримання дитини
ОСОБА_4 у розмірі 1/4 від заробітку
(доходу) відповідача.

Як встановлено судом середній розмір
аліментів, що отримує ОСОБА_2 за останні
шість місяців, починаючи з травня 2014
року становить 1269 грн., що
стверджується дослідженими в судовому
засіданні довідками про доходи №173 від
12.11.2014р. (а.с. 25) та від 12.11.2014р. (а.с. 26).

Як встановлено судом, і вказана
обставина визнається сторонами ОСОБА_4
відвідує відділення футболу у
Бродівській ДЮСШ з 01 вересня 2011 року
(а.с. 4).

Як вбачається із характеристики ОСОБА_4
учня 4 (8) класу Бродівської гімназії ім.
Івана Труша, мати ОСОБА_2 долучається до
доброчинних внесків у школі.

Як вбачається із довідки на одержання
путівки на санаторно-курортне
лікування №447 від 17.10.2014р. Бродівської
ЦРЛ, ОСОБА_4 внаслідок перенесеної
гострої пневмонії рекомендовано
лікування у місцевому санаторії у м.
Одеса.

Відповідно до ст. 185 СК України, Той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

Позивачка пред?явила позов до
відповідача про стягнення додаткових
витрат на дитину у виді постійних
(щомісячних) платежів у розмірі 600
гривень.

На обгрунтування суми такого постійних
платежу позивачка вказувала на
додаткові витрати пов?язані із
зайняттям сином спортом, а саме
футболом, а також необхідність
оздоровлення дитини, а також зазначала
про витрати пов?язані із навчанням у
школі.

Однак, позивачкою не надано суду
жодного розрахунку додаткових витрат
на дитину саме у розмірі 600 гривень на
місяць.

Як встановлено судом заняття у
Бродівській ДЮСШ для дітей є
безкоштовними і жодна плата за заняття
у такій школі з її відвідувачів не
стягується. Позивачкою не надано
жодних доказів, які б підтверджували,
що нею несуться супутні витрати, що
виникають під час заняття її сином
ОСОБА_4 спортом (футболом) у Бродівській
ДЮСШ, чи такі витрати можуть мати місце
у майбутньому.

Доброчинні внески, які позивачка
сплачувала у школі, не можуть вважатися
додатковими витратами на дитину,
оскільки носять добровільний характер
і їх внесення не носить обов?язковий
характер.

Також позивачкою не надано суду жодних
доказів на підтвердження розрахунку
вартості оздоровлення (лікування)
дитини ОСОБА_4, лише зазначено, що
дитина потребує такого. Позивачкою не
надано суду жодних доказів щодо того, з
якою систематичністю повинне
відбуватися таке оздоровлення, - чи
воно повинно носити разовий характер,
чи бути систематичним.

Таким чином, ОСОБА_2 перед судом не
довела, що вона несе додаткові витрати
на дитину, що викликані особливими
обставинами.

Також позивачка перед судом не довела
ту обставину, що дитина взагалі
потребує таких додаткових витрат у
виді щомісячних платежів у заявленому
розмірі.

Саме по собі заняття дитиною спортом,
як розвиток здібностей дитини у цьому
напрямку, якщо таке не потребує витрат
матеріального характеру, не може бути
підставою для задоволення позову про
стягнення додаткових витрат на дитину.

За таких обставин, суд приходить до
переконання, що позовні вимоги ОСОБА_2 є
безпідставними, а тому до задоволення
не підлягають.

Керуючись ст.ст. 58, 59, 60, 209, 213 ЦПК
України, ст. 185 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат
на утримання неповнолітньої дитини, -
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
через Бродівський районний суд
Львівської області шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення, а особами,
які не були присутні в судовому
засіданні в 10-денний строк з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя: Б. М. Петейчук