22-ц/772/3747/2014Головуючий в суді першої
інстанції Романюк Л. Ф.Категорія 46
Доповідач Вавшко В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області в складі:

ГоловуючогоВавшка В.С.,суддів:Іващука
В.А., Колоса С.С., при
секретарі:Пантелеймоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 17 листопада 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третіх осіб на
стороні відповідача, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору:
ОСОБА_8, органу опіки та піклування
Вінницької міської ради, про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням у
зв'язку з переїздом на інше постійне
місце проживання,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2011 року ОСОБА_6 звернулася до
суду із вказаним позовом, зазначала, що
вона є наймачем квартири АДРЕСА_1. Дана
квартира належить на праві приватної
спільної власності ОСОБА_9, ОСОБА_6,
ОСОБА_8, ОСОБА_10 по ? частки квартири, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло від 22 квітня 1993 року.

22 квітня 2010 року ОСОБА_7 придбала у свою
власність квартиру АДРЕСА_2 і з серпня
2013 року разом зі своєю дочкою переїхала
на постійне місце проживання до цієї
квартири, однак добровільно з
реєстрації не знялась і у своїй
квартирі разом з донькою не
зареєструвалась.

Посилаючись на зазначені обставини,
ОСОБА_6 просить визнати ОСОБА_7 та
ОСОБА_11 такими, що втратили право
користування житловим приміщенням
-квартирою АДРЕСА_1, у зв'язку з
переїздом на постійне місце проживання
у квартиру АДРЕСА_2.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 17 листопада 2014
року задоволенні вказаного позову -
відмовлено.

На таке рішення ОСОБА_6 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити її
позовні вимоги, посилаючись на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи; невідповідність висновків
суду обставинам справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення у межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 22 квітня 1993 року,
виданого виконкомом Вінницької
міської ради народних депутатів,
квартира АДРЕСА_1 на праві спільної
сумісної власності належить ОСОБА_12,
ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_10 по ? частки
квартири.

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом від 29 липня 2013 року № 750
спадкоємцем майна ОСОБА_12 є його
дружина ОСОБА_6

Відповідно до довідки № 2323 від 06
вересня 2014 року ТОВ «ЖЕО» у квартирі
АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_11

З матеріалів справи вбачається (а.с.
13-15), що договір № 200318 від 13 березня 2013
року про надання житлово-комунальних
послуг та договір № 01200318 від 31 жовтня
2013 року про надання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води підписані
ОСОБА_6

ОСОБА_7 придбала у власність квартиру
АДРЕСА_2, що підтверджується договором
купівлі-продажу від 22 квітня 2010 року.

Відповідно до довідки № 664 від 28 серпня
2014 року, виданої МКП «ЖЕК № 12» ОСОБА_7
проживає по АДРЕСА_2.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з
того, що у разі зняття з реєстрації
ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1, буде
порушено її права та інтереси,
оскільки вона є співвласником спірної
квартири, що не позбавляє її право на
придбання у власність іншого житла та
бути прописаним за своїм бажанням у
будь-якому своєму житловому
приміщенні, а також порушує інтереси її
малолітньої дитини ОСОБА_11

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено,
що доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2 ст. 107 Житлового кодексу
Української РСР (далі-ЖК УРСР) наймач
жилого приміщення вправі за згодою
членів сім'ї в будь-який час розірвати
договір найму. У разі вибуття наймача
та членів його сім'ї на постійне
проживання до іншого населеного пункту
або в інше жиле приміщення в тому ж
населеному пункті договір найму жилого
приміщення вважається розірваним з дня
вибуття. Якщо з жилого приміщення
вибуває не вся сім'я, то договір найму
жилого приміщення не розривається, а
член сім'ї, який вибув, втрачає право
користування цим жилим приміщенням з
дня вибуття.

Пункт 11 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 12 квітня 1985 року № 2
«Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування Житлового
кодексу України» роз'яснив, що
відповідно до ст. 107 ЖК УРСР наймач або
член його сім'ї, який вибув на інше
постійне місце проживання, втрачає
право користування жилим приміщенням з
дня вибуття, незалежно від пред'явлення
позову про це.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Колегією суддів встановлено, що
відповідачі у період з травня 2011 року
по даний час не проживають у спірній
квартирі, у зв'язку з вибуттям їх на
постійне місце проживання в іншу
квартиру. ОСОБА_7 разом з малолітньою
дитиною у добровільному порядку
звільнила спірну квартиру та виїхала з
неї, однак з реєстрації не знялась.

Колегія суддів приходить до висновку,
що судом першої інстанції не з'ясовано,
які правовідносини сторін випливають з
встановлених обставин та яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; не надано належної
правової оцінки зібраним у справі
доказам, що має суттєве значення для
правильного вирішення спору, оскільки
ОСОБА_7 виїхала на інше постійне місце
проживання разом з малолітньою дитиною
у придбану нею квартиру, а тому згідно
ст. 107 ЖК УРСР вони втратили право
користування жилим приміщенням з
моменту виїзду на інше постійне місце
проживання.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про порушення прав малолітньої дитини,
при цьому жодним чином такий висновок
не мотивував та не врахував, що житлові
права дитини не порушуються, позаяк
відповідно до ст..160 СК України місце
проживання малолітньої дитини
вирішується її батьками. Відповідачка
у судовому засіданні повідомляла суд
про наявність у неї у власності житла, а
також про ту обставину, що її дочка
постійно проживає разом з нею та
зазначала, що єдиною перешкодою у
перереєстрації місця проживання
дитини є неможливість отримати згоду
батька, який через неприязне ні
стосунки не проживає разом з
відповідачкою.

Таким чином колегія суддів не вбачає
порушень прав позивачки, яка не
позбавляється права власності на
житло, та не вбачає порушення прав
малолітньої дитини в користуванні
житлом, оскільки її батьки зобов'язані
та мають для цього усі можливості
зареєструвати свою дитину за основним
(постійним) місцем їх проживання.

Також судом жодним чином не
вмотивовано підстави відхилення
позову при тому, що відповідачка
визнала позовні вимоги, чим порушені
вимоги ч.4 ст.174 ЦПК України.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення суду першої
інстанції є порушення або неправильне
застосування норм матеріального права,
а також невідповідність висновків суду
обставинам справи.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального та процесуального
права, а тому рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову ОСОБА_6

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
слід стягнути судові витрати, які вона
понесла під час розгляду справи у суді
першої інстанції (243 грн.60 коп.) та у суді
апеляційної інстанції (122 грн.50 коп.), а
всього на суму 366 грн. 10 коп. (а.с. 1, 69).

На підставі викладеного,
керуючись ст. 107 ЖК УРСР України, ст.ст. 3,
57, 60, 303, 307-309, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 17 листопада 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_7 та ОСОБА_11, такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
судовий збір у розмірі 366 грн. 10 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі
двадцяти днів з дня набрання ним
законної сили.

Головуючий суддя : (підпис)
В.С. Вавшко

Судді: (підпис)
С.С. Колос

(підпис)
В.А. Іващук

З оригіналом вірно :