Провадження № 2-о/741/58/14
Єдиний унікальний номер 741/1163/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року
м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської
області в складі:

головуючого-судді Головка
В.М.,

за участю секретаря Ями С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Носівка Чернігівської
області цивільну справу за заявою
ОСОБА_1, заінтересована особа -
Носівський районний сектор Управління
Державної міграційної служби України
в Чернігівській області про
встановлення факту постійного
проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувася до суду з заявою про
встановлення факту постійного
проживання на території України
станом на 24.08.1991 року і по теперішній
час.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що
народився заявник ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті
Носівка Чернігівської області. З того
часу постійно проживає в Україні. З
квітня 1959 року по грудень 1984 року
працював у місті Києві , там же і
проживав. Рішенням Ленінградського
районного народного суду м. Києва від
18.04.1985 року був позбавлений права
проживання в квартирі АДРЕСА_1. З 1986
року проживає в м. Носівка в
батьківській хаті. З жовтня 1992 року по
липень 2000 року працював на різних
підприємствах та установах м. Носівка.
У 1986 році при пожежі згорів його
паспорт, з того часу паспорта не має.

Встановлення факту постійного
проживання на території України станом
на 1991 р. необхідно для встановлення
належності до громадянства України
відповідно до п. 1 п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону
України «Про громадянство України» та
отримання паспорту громадянина
України. Наявність судового рішення
про встановлення юридичного факту
постійного проживання особи на
території України за станом на 24 серпня
1991 р. або на 13 листопада 1991 р. є вимогою,
передбаченою підпунктами «в» п. 8 та 9
Указу Президента України «Питання
організації виконання Закону України
«Про громадянство України» від 27.03.2001 р.
№ 215/2001 р.

У судовому засідання заявник вимоги
підтримав у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи:
Управління державної міграційної
служби України в Чернігівській
області, у судовому засіданні не
заперечувала у задоволенні вимог заяви
ОСОБА_1

Допитані в якості свідків: ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 підтвердили факт
проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2
приблизно із кінця 1980 р. і по
теперішній час.

Суд, перевіривши матеріали справи,
вважає, що заява підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.
Носівка Носівського району
Чернігівської області , що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1 (а.с.3).

Згідно копії повідомлення ВГІРФО
Святошинського РУ ГУМВС України в м.
Києві , ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець
м. Носівка Чернігівської області
дійсно документувався паспортом серії
НОМЕР_2, 02.10.1980 року Святошинським РУГУ
МВС України в м. Києві ( раніше
Ленінградським РВВС м. Києва). Дані
підтверджені журналом форми №2.
Належність до громадянства України
підтвердити не мають можливості. ( а.с.4).

Згідно копії довідки форми 1 ОСОБА_1,
який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Носівка
Чернігівської області, у 1980 році
отримував паспорт. ( а.с. 5)

Згідно копії рішення Ленінградського
районного народного суду міста Києва
від 18.04.1985 року ОСОБА_1 визнаний таким,
що втратив право на житло квартири
АДРЕСА_1. ( а.с. 6-7).

Копія домової книги підтверджує факт
того, що заявник значився прописаним у
м. Носівка із часу свого народження,
проживав разом з батьками, сестрою та
двома братами. ( а.с. 8-9).

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 в
період з 1959 по 2000 роки працював на
різних підприємствах м. Києва та м.
Носівки. ( а.с. 10-17).

Належність та набуття громадянства
України встановлюється на підставі
Закону України «Про громадянство
України» і може пов'язуватися із фактом
постійного проживання на теріторії
України в певний час.

У пункті 44 Порядку провадження за
заявами і поданнями з питань
громадянства України та виконання
прийнятих рішень, затвердженого Указом
Президента України від 27 березня 2001
року №215, встановлено, що у разі
відсутності документів, що
підтверджують факт постійного
проживання особи до 24 серпня 1991 року на
території, яка стала територією
України, для оформлення набуття
громадянства України подається
відповідне рішення суду.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України
«Про громадянство України»,
безперервне проживання на законних
підставах на території України
протягом останніх п'яти років є однією
з умов прийняття до громадянства
України. Стаття 1 цього ж Закону дає
чітке визначення поняття «безперервне
проживання на території України» та
«проживання на території України на
законних підставах». Безперервне
проживання на території України -
проживання в Україні особи, якщо її
разовий виїзд за кордон у приватних
справах не перевищував 90 днів, а в сумі
за рік - 180 днів; Проживання на території
України на законних підставах -
проживання в Україні іноземця чи особи
без громадянства, які мають у паспорті
громадянина колишнього СРСР зразка 1974
року відмітку про постійну чи
тимчасову прописку на території
України, або зареєстрували на
території України свій національний
паспорт, або мають посвідку на постійне
чи тимчасове проживання на території
України, або їм надано статус біженця
чи притулок в Україні. Розширене
тлумачення цих понять та переліку умов,
за яких можливе встановлення факту
безперервного проживання та прийняття
до громадянства України, Законом не
передбачено.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд
розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту належності правовстановлюючого
документу та інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення» № 5 від
31.03.1995р. передбачено, що в порядку
окремого провадження розглядаються
справи про встановлення фактів, якщо:
згідно з законом такі факти породжують
юридичні наслідки, тобто від них
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
громадян; чинним законодавством не
передбачено іншого порядку їх
встановлення; заявник не має іншої
можливості одержати або відновити
загублений чи знищений документ, який
посвідчує факт, що має юридичне
значення; встановлення факту не
пов'язується з наступним вирішенням
спору про право.

Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів,
які встановлюються судом, не є
вичерпним. За наявності зазначених
умов суд може встановлювати й інші
факти, що мають юридичне значення.

Встановлення факту постійного
проживання на території України
необхідно ОСОБА_1 для отримання
паспорту громадянина України.

Факт постійного безперервного
проживання заявника на території
України підтверджується поясненнями
заявника, свідків та наявними у
матеріалах справи доказами.

Таким чином, наданими до суду
документами достовірно
підтверджується факт постійного
безперервного проживання ОСОБА_1 на
території України, а тому суд вважає, що
заява обґрунтована та є всі підстави
для її задоволення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 60, 209, 212-215, 218, 256, 259, 273 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа-
Носівський районний відділ Управління
державної міграційної служби України в
Чернігівській області про
встановлення факту постійного
проживання на території України,
задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у м.
Носівка Чернігівської області,
постійно проживав на території
України, станом на 24 серпня 1991 р. і по
теперішній час.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області через суд першої інстанції
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з
дня отримання копії цього рішення.

Суддя
В.М. Головко