Справа № 128/3505/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем
України

10.12.2014 року
місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді: Васильєвої
Т.Ю.

при секретарі: Гавріловій Т.В.

з участю

представників позивача: ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

відповідачки: ОСОБА_3,

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої ушкодженням
здоров'я внаслідок злочину,

Встановив:

ОСОБА_5 звернулась до суду з
вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що відповідачкою по справі 13.02.2013
року було скоєно злочин, а саме ОСОБА_3
нанесла ОСОБА_5 умисне легке тілесне
ушкодження. Вироком Апеляційного суду
Вінницької області ОСОБА_3 визнано
винною у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та
призначено покарання у виді 120 годин
громадських робіт. Цивільний позов
ОСОБА_5 було залишено без розгляду, тому
вона вимушена звернутись до суду з
вищевказаним позовом в порядку
цивільного судочинства, який вона
обґрунтовує тим, що їй було завдано
матеріальну шкоду, а саме 477, 70 грн. на
придбання медикаментів та 400 грн. на
придбання продуктів харчування під час
лікування, що в цілому становить 877, 70
грн., та моральну шкоду на суму 5 000 грн.,
крім цього позивачкою було витрачено
кошти на правову допомогу, сума якої
становить 4 000 грн., дані кошти просила
стягнути з відповідачки та вирішити
питання щодо судового збору.

В судовому засіданні представники
позивача позов підтримали з підстав,
вказаних в ньому, пояснивши, що в
зв'язку з отриманням тілесних
ушкоджень позивачкою було витрачено на
придбання ліків 477, 70 грн., про що надали
фіскальний чек з аптеки про їх
придбання, крім цього на час лікування
позивачка потребувала покращеного
харчування, на яке витратила 400 грн.,
проте зазначена сума є орієнтовною,
оскільки позивачка не збирала
фіскальних чеків на придбання
продуктів харчування. Завдану моральну
шкоду позивачка оцінює в сумі 5 000 грн.,
оскільки в зв'язку з протиправними
діями відповідачки вона отримала
тілесні ушкодження, що завдавало їй
додаткових незручностей, оскільки
тривалий час на обличчі був помітний
синець, порушилися її нормальні
життєві зв'язки та відносини з
оточуючими, яким було невідомо
обставини отримання тілесних
ушкоджень. Та під час розгляду
кримінальної справи за обвинуваченням
ОСОБА_3 на правову допомогу позивачкою
було сплачено адвокату 4 000 грн., які
просять стягнути з відповідачки під
час розгляду даної справи. Також
просили стягнути з відповідачки
витрати на посвідчення довіреностей на
представництво її інтересів в суді
даними представниками в сумі 203 грн.,
які вважають судовими витратами по
справі (а.с. 30 - 32).

Відповідачка та її представник в
судовому засіданні позов не визнали,
просили відмовити в його задоволенні,
згідно поданих заперечень на позовну
заяву (а.с. 33), пояснивши також, що
винесений щодо неї вирок відповідачка
вважає незаконним, а тому відповідачка
не бажає відшкодовувати ОСОБА_5
будь-яку шкоду, вважають, що розмір
матеріальних витрат позивачкою не
доведений належними та допустимими
доказами, а витрати на правову допомогу
адвоката взагалі не підлягають
відшкодуванню в даній справі, розмір
завданої моральної шкоди вважають
необґрунтованим, та на даний час
оскаржують вирок суду в касаційному
порядку.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Так, вироком Апеляційного суду
Вінницької області від 22.04.2014 року
ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК
України, та призначено покарання у виді
120 годин громадських робіт,
встановлено, що ОСОБА_3 13.02.2013 року о 8.45
год., перебуваючи по вул. Леніна в с.
Іванівка Вінницького району, під час
конфлікту з ОСОБА_5, спричинила умисні
тілесні ушкодження останній у вигляді
трьох саден на тлі синця на нижній
повіці правого ока, двох саден на
тильній поверхні правої кисті, які
відносяться до категорії легких
тілесних ушкоджень (а.с. 5 - 9).

Згідно копії листка непрацездатності,
ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному
лікуванні по причині загального
захворювання з 18.02.2013 року по 25.02.2013 року
(а.с. 11 - 12).

Представниками позивачки суду надано
фіскальний чек, згідно якого в аптеці
20.02.2013 року було придбано ліків на суму
477, 70 грн. (а.с. 73).

Згідно копії договору про надання
правової допомоги та доручення № 3327
від 27.03.2013 року, позивачка уклала дану
угоду з адвокатом ОСОБА_6 П.п. 3.1., 3.2.
даного договору встановлено розмір
гонорару за даним договором в сумі 1 500
грн. та зазначено, що гонорар
визначається у фіксованій сумі по
кожному виду прийнятого адвокатом
доручення в розмірі та порядку оплати,
за Додатковим договором. Та згідно
копії Додаткової угоди від 27.03.2013 року,
адвокат прийняв доручення на надання
правової допомоги в справі про
обвинувачення ОСОБА_3 у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, сума
гонорару за прийнятим дорученням 1 000
грн. (а.с. 12 - 13).

Також 29.11.2013 року позивачкою було
укладено адвокатську угоду № 18/13 з
адвокатом ОСОБА_7 на захист прав та
представництво інтересів як
потерпілої в кримінальному
провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 за
ст. 125 КК України. Гонорар складає 1 500
грн. (а.с. 14).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України,
матеріальна шкода, завдана майну
фізичної особи неправомірними діями,
відшкодовується особою, яка її завдала,
та згідно ч. 2 цієї ж статті ЦК України,
особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків
відповідальності незалежно від вини
особи.

Оскільки відповідачку визнано винною у
вчиненні злочину щодо позивачки,
відповідно позивачка має право на
отримання відшкодування завданої їй
шкоди.

Та відповідно до ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень;
згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

При цьому, згідно ст. 61 ЦПК
України, вирок у кримінальній справі,
що набрав законної сили, обов'язкові
для суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок, лише з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Тобто розмір завданої шкоди
підлягає доведенню в судовому
засіданні в загальному порядку.

Та позивачкою не доведено
належними та допустимими доказами,
передбаченими ст.ст. 57 - 59 ЦПК України,
розмір завданої їй матеріальної шкоди
діями відповідачки.

Так, наданий суду фіскальний чек на
придбання ліків на суму 477, 70 грн. не
підтверджує придбання їх саме
позивачкою та призначення даних ліків
саме на лікування отриманих травм від
дій відповідачки, оскільки медичної
виписки про їх призначення лікарем
саме позивачці суду не надано, тобто
позивачкою не доведено
причинно-наслідковий зв'язок придбання
даних ліків саме внаслідок дій
відповідачки.

Витрати позивачки на продукти
харчування взагалі не доведені жодним
належним та допустимим доказом, в тому
числі щодо їх суми та призначення
лікарем.

Тому вимоги позивачки про
відшкодування їй матеріальної шкоди в
сумі 477, 70 грн. на придбання ліків та 400
грн. на придбання продуктів харчування
задоволенню не підлягають в зв'язку з
їх недоведеністю.

Щодо вимог позивачки про
відшкодування їй витрат на правову
допомогу в сумі 4 000 грн. згідно наданих
угод з адвокатами суд враховує
наступне.

Згідно ст. 79 ЦПК України дані
витрати не можна віднести до судових
витрат, які підлягають розподілу
згідно ст. 88 ЦПК України, оскільки вони
не пов'язані з розглядом даної справи.

Та такі витрати також не можна
віднести до матеріальної шкоди,
завданої позивачці, оскільки вони є
процесуальними витратами, згідно ст. 118
КПК Ураїни, по кримінальному
провадженню за обвинуваченням ОСОБА_3 у
вчиненні злочину, передбаченого ст. 125
КК України, та чинним
кримінально-процесуальним
законодавством встановлено інший
порядок їх відшкодування.

А саме, згідно ст. 120 КПК України,
витрати, пов'язані з оплатою допомоги
представника потерпілого, цивільного
позивача та цивільного відповідача,
які надають правову допомогу за
договором, несе відповідно потерпілий,
цивільний позивач, цивільний
відповідач. Граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
встановлюється законодавством.

Згідно ст. 124 КПК України, у разі
ухвалення обвинувального вироку суд
стягує з обвинуваченого на користь
потерпілого всі здійснені ним
документально підтверджені
процесуальні витрати. Якщо суду
апеляційної чи касаційної інстанції,
Верховний Суд України, не приймаючи
рішення про новий судовий розгляд,
змінить судове рішення або ухвалить
нове, він відповідно змінює розподіл
процесуальних витрат.

Згідно ст. 126 КПК України, суд
вирішує питання щодо процесуальних
витрат у вироку суду або ухвалою.
Сторони кримінального провадження,
свідки, експерти, перекладачі мають
право оскаржити судове рішення щодо
процесуальних витрат, якщо це
стосується їхніх інтересів.

Враховуючи вищевикладене, вимоги
про вирішення судом розподілу
процесуальних витрат, понесених
стороною у кримінальному судочинстві,
під час вирішення судом цивільної
справи задоволенню не підлягають та
заявлені безпідставно, оскільки
підлягають вирішенню в порядку
кримінального судочинства.

Крім цього, позивачкою не надано
доказів на підтвердження сплати нею
адвокатам вказаних в договорі коштів,
відповідність їх граничним розмірам
компенсації витрат на правову допомогу
не обґрунтовано та акту виконаних
робіт суду також не надано.

Тому в задоволенні позовних вимог
про стягнення 4 000 грн. на відшкодування
витрат позивачки на правову допомогу,
понесених під час розгляду
кримінальної справи, також слід
відмовити.

Відносно розміру завданої позивачці
моральної шкоди неправомірними діями
відповідачки ОСОБА_3, в результаті яких
вона отримала легкі тілесні
ушкодження, суд при визначенні розміру
такої шкоди керується ст.ст. 23, 1167 ЦК
України та при цьому враховує, що в
результаті дій відповідачки позивачка
пережила певні фізичні болі та
страждання, характер таких ушкоджень, а
саме, що було ушкоджено в тому числі
обличчя позивачки, що безумовно
створювало їй певні труднощі у
повноцінному спілкуванні з оточуючими
та впливало на глибину душевних
страждань, інші обставини, які мають
значення, а саме ступінь вини
відповідачки, якою було завдано шкоди
умисно, що встановлено вирком суду,
тому керуючись принципами розумності
та справедливості суд вважає, що
позивачкою об'єктивно визначено
завданий їй розмір моральної шкоди, а
саме на суму 5 000 грн., та дану вимогу
слід задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, в
зв'язку із задоволенням позовної
вимоги про стягнення з відповідачки
моральної шкоди, з відповідачки слід
стягнути на користь позивачки понесені
нею судові витрати зі сплати судового
збору по даній вимозі, які підтверджені
документально, а саме в сумі 243, 60 грн.

Та з огляду на ст. 79 ЦПК України витрати
позивачки на нотаріальне посвідчення
довіреності на представлення її
інтересів (а.с. 14) не є витратами,
пов'язаними з розглядом даної справи,
оскільки вони стосуються договірних
відносин між позивачкою та її
представниками згідно ст. 244 ЦК України,
та надана представникам довіреність
охоплює всі державні, громадські,
господарські та інші органи і
організації незалежно від їх
підпорядкування, форм власності та
галузевої належності для вчинення ними
будь-яких дій, які не заборонені
законом. Тому підстав для
відшкодування позивачці таких витрат в
порядку розподілу судових витрат у
даній справі суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 3, 6, 8, 10, 11,
57-60, 84, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 5 000
грн. на відшкодування завданої
моральної шкоди.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
судові витрати в сумі 243, 60 грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: підпис

Копія вірна

Суддя:

Секретар: