Справа № 146/626/14-ц Провадження №
22-ц/772/3873/2014Головуючий в суді першої
інстанції Любинецька-Онілова А.
Г.Категорія 48Доповідач Стеблюк Л. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Вінницької області в
складі:

головуючої :
Стеблюк Л.П.

суддів: Копаничук
С.Г., Нікушина В.П.

при секретарі:
Кирилюк Л.М.

за участю позивача ОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3,
представників відповідача ОСОБА_4,
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_5 на рішення Ямпільського
районного суду Вінницької області від
20.11.2014 року по справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_6 про визнання майна об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя та визнання права власності
на одну другу частину квартири, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним
позовом, мотивуючи його тим, що 17 травня
1998 року між нею та відповідачем був
укладений шлюб, який зареєстрований
виконкомом Комаргородської сільської
ради Томашпільського району
Вінницької області. Від спільного
проживання у них народився син ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначила, що за
період шлюбу із відповідачем вони
придбали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.
При укладенні договору купівлі-продажу
право власності було зареєстроване на
відповідача ОСОБА_6 Позивач зазначає,
що після розірвання шлюбу вона
звернулася до суду із позовом про
розподіл майна подружжя шляхом
припинення права власності
відповідача на одну другу частину
квартири та визнання за нею права
власності на всю квартиру, остаточним
судовим рішенням у цій справі у
задоволенні позовних вимог їй
відмовлено. Позивач зазначає, що згоди
про добровільний розподіл майна не
досягнуто, тому вона з метою захисту
свого права на спільне майно подружжя
вимушена звернутися до суду із
позовними вимогами на предмет спору,
однак, з інших підстав. В ході судового
розгляду позивач зменшила свої позовні
вимоги, про що подала заяву вх..№6597 від
29.10.2014 року. Вважаючи свої права щодо
спільного майна подружжя порушеними,
позивач просить суд визнати квартиру
АДРЕСА_1, об'єктом спільної сумісної
власності, право власності на одну
другу вказаної квартири та стягнути із
відповідача на її користь судові
витрати, пов'язані із з оплатою
судового збору та правової допомоги.

Рішенням Ямпільського районного суду
Вінницької області від 20.11.2014 року
позовні вимоги задоволено частково.
Визнано об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя - ОСОБА_2 та
ОСОБА_6 квартиру під АДРЕСА_1 Визнано за
ОСОБА_8 право власності на одну другу
части квартири під АДРЕСА_1. Стягнуто з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 722 гривні 10
копійок судових витрат, повязаних зі
сплатою судового збору. Стягнуто з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 з 4384 гривні 80
копійок судових витрат, пов'язаних з
оплатою правової допомоги адвоката. В
задоволенні іншої частини позову
відмовлено. Скасовано захід
забезпечення позову, застосований на
підставі ухвали Томашпільського
районного суду Вінницької області від
24 квітня 2014 року.

В апеляційній скарзі представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_5 ставиться питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового, яким відмовити у задоволенні
позову, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що остання не
підлягає до задоволення наступних
підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим;
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом;
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення
відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач та відповідач зареєстрували
шлюб 17.05.1998 року, за час шлюбу 22 червня 204
року на підставі договору
купівлі-продажу придбали квартиру
АДРЕСА_1. Із копій паспорту позивача,
свідоцтва про народження дитини, та
будинкової книги встановлено, що
позивач разом із малолітньою дитиною
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, з 27.07.2010 року
зареєстровані вказаній квартирі.

Із матеріалів цивільної справи за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про розподіл
майна подружжя, встановлено, що 12.05.2008
року позивач пред'являла позов до
відповідача про розподіл майна та
заявляла вимогу про визнання за нею
права власності на вказану спірну
квартиру, а відповідачу виділити
грошову. Остаточне судове рішення, яке
набрало законної сили у цій справі, є
рішення апеляційного суду Вінницької
області від 11 червня 2013 року, яким
скасовано рішення Томашпільського
районного суду Вінницької області від
28.01.2013 року та ухвалено нове, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_6 про поділ спільного майна
подружжя відмовлено. Як встановлено зі
змісту досліджених судових рішень у
цій справі, позивачем не доведено
неможливості поділу квартири в натурі,
спірна квартира має два жилих
приміщення, що дає можливість
встановити порядок сторонам
користуватися ними. Частка ОСОБА_6 є
значною та становить одну другу,
позбавлення її шляхом припинення права
власності завдасть істотної шкоди
інтересам відповідача та його сім'ї.

Із копії витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності від 28.03.2014
року встановлено, що за заявою
представника ОСОБА_6 ОСОБА_5 на підставі
рішення апеляційного суду Вінницької
області від 11.06.ю2013 року скасовано
реєстрацію права власності на спірну
квартиру на ім'я ОСОБА_2 Із висновку
будівельно-технічного дослідження « 204
від 27.03.2014 року встановлено, що ринкова
вартість двокімнатної квартири
АДРЕСА_1, становить 144419 гривень.

Отже, між сторонами виникли спірні
сімейні правовідносини щодо права
власності на майно - квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно ст.70 Сімейного Кодексу
України у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Відповідачем не доведено, що спірна
квартира придбана за кошти виключно
матері відповідача і що позивач не
надавала коштів на її придбання.

Крім цього, судовим рішенням, яке
набрало законної сили - рішенням
апеляційного суду Вінницької області
від 11 червня 2013 року, встановлено, що
частка ОСОБА_6 є значною та становить
одну другу спірної квартири.
Відповідно до ст.61 ч. З ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлені ці
обставини.

Із досліджених доказів судом
встановлено, що позивач після
розірвання шлюбу продовжує бути
зареєстрованою та проживає у спірній
квартирі відкрито та безперешкодно.
Відповідач не перешкоджає позивачу у
здійсненні цього права - володінні та
користуванні майном, хоча й не визнає
права позивача на частку у цьому майні.
Тобто, між сторонами після закінчення
судового розгляду цивільної справи з
іншими підставами позову щодо
вказаного предмета спору, продовжують
існувати правовідносини з приводу
спірного нерухомого майна.
Відповідачем та його представником
достовірно не доведено коли саме
позивач дізналася чи могла дізнатися
про порушення свого права. Із пояснень
позивача та її представника,
встановлено, що спір щодо однієї другої
частки квартири між сторонами виник
після закінчення судового розгляду у
попередній справі по спору з інших
підстав, - у серпні 2013 року після
отримання позивачем ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ. Вказана обставина не
спростована відповідачем та його
представником. Наявність судового
рішення у іншій цивільній справі по
спору між цими ж сторонами про цей же
предмет, але з інших підстав та відмова
позивачу у задоволенні її позовних
вимог не припиняє право позивача на
частку у спільному майні подружжя.

Отже, позивачем не порушено строку
позовної давності, оскільки його
перебіг за правилами ст.72 СК України, з
урахуванням положень ст.261 ч. 1 ЦК
України, обчислюється із серпня 2013
року, тобто із дати, коли позивач
дізналася про порушення свого права, а
саме - не визнання відповідачем її
права на одну другу частку квартири.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов підставного висновку
про задоволення позовних вимог у
частині визнання об'єктом права
спільної сумісної власності майно -
квартиру АДРЕСА_1 та визнання за
позивачем права власності на одну
другу її частину.

Рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження, та доведення перед судом
їх переконливості, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6
- ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ямпільського районного суду
Вінницької області від 20.11.2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: /підписи/

з оригіналом вірно: