печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2014 р. суддя Печерського
районного суду м. Києва Фаркош Ю.А.,
розглянувши позовну заяву ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ Євграфової Є.П. та
Попович О.В., судді Вищого
адміністративного суду України
Черненко Ю.К., судді Печерського
районного суд м. Києва Кирилюк І.В.,
Кабінету Міністрів України, треті
особи Президент України Порошенко П.О.,
Генеральний прокурор України Ярема
В.А., про відшкодування моральної шкоди,
-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з вказаним
позовом, просять відшкодував завдану
їм моральну шкоду за рахунок
Державного бюджету України.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до п.1,3 ч.1 ст. 15 ЦПК України
суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 13 червня 2007
року № 8 «Про незалежність судової
влади» виключне право перевірки
законності та обґрунтованості судових
рішень має відповідний суд згідно з
процесуальним законодавством.
Оскарження у будь-який спосіб судових
рішень, діяльності судів і суддів щодо
розгляду та вирішення справи поза
передбаченим процесуальним законом
порядком у справі не допускається, і
суди повинні відмовляти у прийнятті
позовів та заяв із таким предметом.

Згідно з роз'ясненнями постанови
Пленуму Верховного Суду України від 12
червня 2009 року № 6 «Про деякі питання,
що виникають у судовій практиці при
прийнятті до провадження
адміністративних судів та розгляді
ними адміністративних позовів до судів
і суддів» у розумінні положень частини
першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3,
статті 17, частини третьої статті 50
Кодексу адміністративного судочинства
України суди та судді при розгляді ними
цивільних, господарських,
кримінальних, адміністративних справ
та справ про адміністративні
правопорушення не є суб'єктами владних
повноважень, які здійснюють владні
управлінські функції, і не можуть бути
відповідачами у справах про оскарження
їх рішень, дій чи бездіяльності,
вчинених у зв'язку з розглядом судових
справ.

Зазначені роз'яснення є відтворенням
положень статей 62, 126 і 129 Конституції
України, відповідно до яких
матеріальна та моральна шкода,
заподіяна при здійсненні правосуддя,
відшкодовується державою лише
безпідставно засудженій особі в разі
скасування вироку як неправосудного;
судді при здійсненні правосуддя
незалежні і підкоряються лише закону,
вплив на них у будь-який спосіб
забороняється, а однією з основних
засад судочинства є забезпечення
апеляційного та касаційного
оскарження рішення суду, крім випадків,
встановлених законом.

Таким чином, зазначеними положеннями
Конституції України визначено, що
судове рішення і відповідно до цього
дії або бездіяльність судів у питаннях
здійснення правосуддя, пов'язаних з
підготовкою, розглядом справ у судових
інстанціях тощо, можуть оскаржуватись
у порядку, передбаченому
процесуальними законами, а не шляхом
оскарження їх дій, чи пред'явленням
позову про відшкодування шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями,
бездіяльністю судів (суддів) при
здійсненні ними своїх повноважень,
гарантованих Конституцією України,
оскільки це порушуватиме принцип
незалежності судів і заборону
втручання у вирішення справи належним
судом.

Таким чином, питання відшкодування
шкоди, завданої позивачу
процесуальними діями (бездіяльністю),
судовим рішенням суддів при здійсненні
ними правосуддя, шляхом подання
позовної заяви до даних суддів (суду) є
неприпустимим, оскільки дана обставина
суперечить принципу незалежності
суддів та недопущення впливу на них,
закріпленого ст. 126 Конституції
України.

Тому, суд або суддя не можуть бути
відповідачами у цивільній справі, за
винятком випадків, коли вони
виступають в якості будь-якої особи по
справах, що не пов'язані із здійсненням
ними правосуддя.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя
відмовляє у відкритті провадження у
справі, якщо заява не підлягає розгляду
в судах в порядку цивільного
судочинства.

Таким чином у відкриття провадження по
справі слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись п. 1
ч. 2 ст. 122 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження по
справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до суддів
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ Євграфової Є.П. та Попович О.В.,
судді Вищого адміністративного суду
України Черненко Ю.К., судді
Печерського районного суд м. Києва
Кирилюк І.В., Кабінету Міністрів
України, треті особи Президент України
Порошенко П.О., Генеральний прокурор
України Ярема В.А., про відшкодування
моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена через
Печерський районний суд м. Києва до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя
Ю.А. Фаркош