АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22ц/791/3158/14
Головуючий в суді І інстанції: Гаврилов
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року грудня місяця 23 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Чиркової К.Г.

Суддів: Пузанової Л.В.

Фурман Т.Г.

при секретарі: Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
товариства ОСОБА_3 на рішення
Суворовського районного суду м.
Херсона від 01 жовтня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до дочірнього
підприємства «Каzамета - Україна»
приватного підприємства «Лаона» про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку по виплаті
заробітної плати,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася
до суду із позовом до дочірнього
підприємства «Каzамета - Україна»
приватного підприємства «Лаона» про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку по виплаті
заробітної плати, посилаючись на те, що
рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 14.01.2013 року
стягнуто з відповідача на її користь
заборгованість у сумі 86 005, 37 грн., проте
повний розрахунок по заборгованості
було проведено лише 11.07.2014 року.

Оскільки відповідач протягом
тривалого часу, а саме за період з 14.01.2013
року по 11.07.2014 року не провів з нею
остаточного розрахунку, позивач
уточнивши у ході судового розгляду
справи позовні вимоги та керуючись
положеннями ст. 117 КЗпП України, просила
суд стягнути з відповідача на її
користь середній заробіток за час
затримки розрахунку по виплаті
заробітної плати у сумі 353 563,68 грн.

Рішенням Суворовського районного
суду м. Херсона від 01 жовтня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_3 до
дочірнього підприємства «Каzамета -
Україна» приватного підприємства
«Лаона» про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
по виплаті заробітної плати,
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Зокрема, суд першої інстанції
вирішуючи спір не звернув уваги на те,
що невиплата звільненому працівникові
всіх сум, що належить йому від власника
або уповноваженого ним органу, є
триваючим правопорушенням, а отже,
працівник може визначити остаточний
обсяг своїх вимог лише на момент
припинення такого правопорушення, яким
є день фактичного розрахунку.

У письмових запереченнях на подану
апеляційну скаргу Дочірнє
підприємство «Каzамета - Україна»
приватного підприємства «Лаона» її
доводів не визнало, рішення суду
просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів дійшла висновку, що подана
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив із
того, що відповідно до норм чинного
законодавства підстави для
відповідальності роботодавця
(стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку), як несвоєчасне
виконання рішення суду про стягнення
на користь працівника заборгованості
із заробітної плати, відсутні.

Проте, до такого висновку суд першої
інстанції дійшов з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору.

Судом установлено та
підтверджується матеріалами справи, що
рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 14 січня 2014 року
рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 17 вересня 2012 року в
частині стягнення з дочірнього
підприємства «Каzамета - Україна»
приватного підприємства «Лаона» на
користь ОСОБА_3 заборгованість по
заробітній платі з урахуванням
утриманих обов'язкових платежів та
податків в сумі 37 041, 65 грн. змінено,
збільшено вказану суму до 86 005 грн. 37
коп.

19.02.2013 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Херсонській області винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №2 - 3903/11 виданого
13.02.2013 року Суворовським районним судом
м. Херсона про стягнення з дочірнього
підприємства Каzамета - Україна»
приватного підприємства «Лаона» на
користь ОСОБА_3 заборгованість по
заробітній платі в сумі 86 005 грн. 37 коп.,
яке 16 липня 2014 року закінчено
відповідно до вимог п.8 ч.1 ст. 49, ст. 50
Закону України «Про виконавче
провадження» (фактичне виконання
рішення згідно з виконавчим листом)
(а.с. 7, 51).

Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України,
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені у ст. 116
цього кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, проводиться у
день звільнення.

За змістом ст. 117 КЗпП України, у разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені у ст. 116 цього кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника.

Згідно роз'яснень п. 20 постанови від
24.12.1999 року №13 Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства про оплату
праці», не проведення розрахунку з
працівником у день звільнення або, якщо
в цей день він не був на роботі,
наступного дня після його звернення з
вимогою про розрахунок є підставою для
застосування відповідальності,
передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Конституційний Суд України в рішенні
від 22 лютого 2012 року №4 - рп/2012 щодо
офіційного тлумачення положень ст. 233
КЗпП у взаємозв'язку з положеннями
статтей 117, 237 - 1 цього кодексу роз'яснив,
що за ст. 47 кодексу, роботодавець
зобов'язаний виплатити працівникові
при звільненні всі суми, що належать
йому від підприємства, установи,
організації, у строки, зазначені в ст. 116
кодексу, а саме в день звільнення або не
пізніше наступного дня після
пред'явлення звільненим працівником
вимоги про проведення розрахунку.
Непроведення з вини власника або
уповноваженого ним органу розрахунку з
працівником у зазначені строки є
підставою для відповідальності,
передбаченої ст. 117 кодексу, тобто
виплати працівникові його середнього
заробітку за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального
права з урахуванням висновків, що
викладені в рішенні Конституційного
Суду України від 22 лютого 2012 року, дає
підстави вважати, що невиплата
звільненому працівникові всіх сум, що
належать йому від власника або
уповноваженого ним органу, є триваючим
правопорушенням, а отже, працівник може
визначити остаточний обсяг своїх вимог
на момент припинення такого
правопорушення, який є днем фактичного
розрахунку.

Заперечуючи проти позову дочірнє
підприємство Каzамета - Україна»
приватного підприємства «Лаона»
посилалося на те, що у діях роботодавця
відсутня вина в затримці розрахунку по
виплаті заробітної плати позивачу,
оскільки державним виконавцем
накладено арешт на рахунки і майно
підприємства, що унеможливлює
добровільне виконання рішення суду, а
також несвоєчасне перерахування
державним виконавцем наявних у
підприємства грошових коштів на
погашення боргу, проте належних та
допустимих доказів на підтвердження
заперечень відповідачем не надано.

Зазначені відповідачем обставини
також спростовані дослідженими у ході
розгляду справи в апеляційному порядку
матеріалами зведеного виконавчого
провадження (№36652643).

Окрім того, відсутність фінансово -
господарської діяльності або коштів у
роботодавця не виключає його вини в
невиплаті належних звільненому
працівникові коштів та не звільняє
роботодавця від відповідальності,
передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Така правова позиція висловлена і
Верховним Судом України в постанові №6
- 64 цс13 від 03 липня 2013 року, яка за
приписами ч.1 ст. 360 - 7 ЦПК України, є
обов'язковою для всіх судів України.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що позовні вимоги про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку по виплаті
заробітної плати за період з 14.01.2013 року
по 11.07.2014 року підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№100 «Про затвердження Порядку
обчислення середньої заробітної
плати», середньомісячна заробітна
плата визначається за загальними
правилами обчислення середнього
заробітку, виходячи із виплат за
останні два календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата.

Пунктом 8 зазначеного Порядку,
нарахування виплат, що обчислюється із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, проводяться шляхом
множення середнього (годинного)
заробітку на число робочих днів/годин,
а у випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин).

Згідно розрахунково - платіжних
відомостей № НЗП - 000009 за травень 2009
року та № НЗП - 000011 за червень 2009 року,
ОСОБА_3 за травень 2009 року нараховано
заробітну плату за 18 відпрацьованих
днів у сумі 18008 грн. 32 коп., та за червень
2009 року нарахована заробітна плата за 20
відпрацьованих днів у сумі 18008 грн. 32
коп., при цьому з вирахуванням
прибуткового податку та інших
обов'язкових платежів, заробітна плата
належить до виплати за травень 2009 року
у сумі 15000 грн., за червень - 15000 грн.

Отже, середньоденна заробітна плата
ОСОБА_3 складає 789 грн. 47 коп. ((15000 грн.
(заробітна плата за травень) + 15000 грн.
(заробітна плата за червень)) :38 робочих
дні), яка визначена з вирахуванням
прибуткового податку та інших
обов'язкових платежів.

Відповідно до листа Мінпраці та
соціальної політики від 21.08.2012 року
№9050/0/14 - 12/13 «Про розрахунок норми
тривалості робочого часу на 2013 рік»,
встановлені наступні показники
робочих днів: січень - 14 (з 14.01.2013 року по
31.01.2014 року); лютий - 20; березень - 20;
квітень - 22; травень - 19; червень - 18;
липень - 23; серпень - 21; вересень - 21;
жовтень - 23; листопад - 21; грудень - 22.

Відповідно до листа Мінпраці та
соціальної політики 04.09.2013 року №9884/0/14 -
13/13 «Про розрахунок норми тривалості
робочого часу на 2014 рік», встановлені
наступні показники робочих днів:
січень - 21; лютий - 20; березень - 20;
квітень - 21, травень - 19, червень - 19,
липень - 9 (з 01.07.2014 по 11.07.2014 року).

Кількість робочих днів прострочення
виплати заробітної плати за період з
14.01.2013 року по 11.07.2014 року складає 373
день, отже середній заробіток за час
затримки розрахунку становить 294 472 грн.
31 коп. (789 грн. 47 коп. х 373 дні).

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду, як таке, що ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права слід скасувати і
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
по виплаті заробітної плати за період з
14.01.2013 року по 11.07.2014 року задовольнити
та стягнути з дочірнього підприємства
«Каzамета - Україна» приватного
підприємства «Лаона» на користь ОСОБА_3
середній заробіток за затримку
розрахунку у сумі 294 472 грн. 31 коп. з
викладених вище підстав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Враховуючи, що позивач звільнена від
сплати судового збору відповідно до
положення п.1 ч.1 ст. 5 Закону України
«Про судовий збір», а тому відповідно
до вимог ст. 88 ЦПК України, судовий збір
у сумі 4417 грн. 08 коп. (2944 грн. 72 коп. + 1472
грн. 36 коп.) підлягає стягненню з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної частини
вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 116, 117
КЗпП України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309,
316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 01 жовтня 2014 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до дочірнього
підприємства «Каzамета - Україна»
приватного підприємства «Лаона»про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку по виплаті
заробітної плати за період з 14.01.2013 року
по 11.07.2014 року задовольнити частково.

Стягнути з дочірнього підприємства
«Каzамета - Україна» приватного
підприємства «Лаона» на користь ОСОБА_3
середній заробіток за затримку
розрахунку у сумі 294 472 грн. 31 коп. за
період з 14.01.2013 року по 11.07.2014 року.

Стягнути з дочірнього підприємства
«Каzамета - Україна» приватного
підприємства «Лаона» в дохід держави
судовий збір у сумі 4417 грн. 08 коп.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно з дня
його проголошення і може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів, шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: