УХВала

іМенем України

10 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Горелкіної Н.А.,

суддів:
Євграфової Є.П.,
Журавель В.І.,

Завгородньої
І.М.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення кредитної заборгованості, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне
рішення Сарненського районного суду
Рівненської області від 07 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 29 вересня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк» (далі -
ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
кредитної заборгованості, посилаючись
на те, що 06 березня 2006 року відповідач
відповідно до умов укладеного з
позивачем договору отримав кредит у
сумі 2 тис. грн у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
коштами у розмірі 36 % річних на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява з Умовами надання
банківських послуг, Правилами
користування карткою складає між ним
та банком договір.

Позивач свої зобов'язання за договором
та угодою виконав у повному обсязі,
надавши відповідачу кредит у
відповідній сумі.

Разом із тим відповідач своєчасно не
сплатив грошові кошти для погашення
заборгованості, відсотків та інших
витрат, у зв'язку із чим станом на 31
серпня 2013 року виникла заборгованість
у розмірі 21 896 грн 50 коп., з яких: 4 876 грн 13
коп. - заборгованість за кредитом; 15 501
грн 49 коп. - заборгованість за
процентами за користування кредитом;
штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та
правил банківських послуг: 500 грн -
фіксована частина, 1 018 грн 88 коп. -
процентна складова.

Заочним рішенням Сарненського
районного суду Рівненської області від
07 листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Рівненської
області від 29 вересня 2014 року, позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» 21 896 грн 50 коп. боргу за
кредитним договором.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3
просить зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права, справу передати
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Наведеній нормі ухвалені у справі
судові рішення не відповідають.

Суд першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, задовольняючи позов у
повному обсязі, виходив із того, що
згідно з договором-заявою від 06 березня
2006 року позивач надав відповідачу
фінансовий фіксований кредит в сумі 2
тис. грн на строк дії картки. Умовами
даного договору передбачено сплату
відсотків за користування кредитом та
штраф у разі порушення строків
платежів. Кредитний договір підписаний
сторонами, що свідчить про погодження
ними домовленостей з усіх істотних
умов. Розрахунок боргу підтверджує
наявність заборгованості у розмірі 21 896
грн 50 коп. станом на 31 серпня 2013 року,
яка підлягає стягненню з відповідача
на користь банку.

З висновками судів погодитись не можна
з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України
висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення, є обов'язковими для суду
першої чи апеляційної інстанції при
новому розгляді справи.

Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, скасовуючи 13 серпня 2014 року
рішення апеляційного суду від 20 лютого
2014 року та передаючи справу на новий
апеляційний розгляд, зазначав, що поза
увагою суду апеляційної інстанції
залишилося те, що за умовами п. п. 3.1.1, 3.1.3
Розділу II Умов строк дії картки
зазначений на лицьовій стороні картки
(місяць і рік). Карта дійсна до
останнього календарного дня указаного
місяця. За закінченням строку дії
відповідна картка продовжується
банком на новий строк, якщо раніше (до
початку місяця закінчення строку дії)
не надійшло письмової заяви держателя
про закриття картрахунка, а також за
умови наявності грошових коштів на
картрахунку для оплати послуг із
виконання розрахункових операцій за
картрахунком (у передостанній день
місяця закінчення строку дії) і при
дотриманні інших умов продовження,
передбачених договором.

Зі змісту п. 5.4 Правил вбачається, що
строк погашення кредиту у повному
обсязі здійснюється не пізніше
останнього дня місяця, вказаного на
платіжній картці у полі «Моnth».

Відповідно до п. 9.4 Умов вбачається, що у
разі наявності перевитрати платіжного
ліміту по картці та непогашення його
клієнтом протягом шести місяців,
картка закривається.

За висновками Верховного Суду України
про застосування ст. 257 ЦК України до
правовідносин, у яких використовуються
платіжні картки як спосіб
надання/отримання кредитних коштів,
викладеними у постанові від 19 березня
2014 року у справі № 6-14цс14, яка
відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковою для всіх судів
України, за таким договором, що
визначає щомісячні платежі погашення
кредиту та кінцевий строк повного
погашення кредиту, перебіг позовної
давності щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту у
повному обсязі - зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Між тим на порушення вимог ч. 4 ст. 338 ЦПК
України апеляційний суд вказівок
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ до уваги не взяв, а саме: не
встановив строк дії картки, що має
значення для правильного вирішення
справи.

Зазначаючи, що заява про застосування
позовної давності подана лише під час
повторного апеляційного розгляду, не
звернув уваги на те, що про
застосування позовної давності
відповідач заявляв у заяві про
перегляд заочного рішення (а. с. 37).

Не можна погодитись і з рішенням суду
першої інстанції, оскільки з
матеріалів справи вбачається, що
провадження у справі відкрито 18 жовтня
2013 року, до судового розгляду справу
призначено на 07 листопада 2013 року
(ухвала Сарненського районного суду
Рівненської області від 18 жовтня 2013
року). 07 листопада 2013 року - в першому
судовому засіданні ухвалено заочне
рішення, в якому зазначено, що
відповідач у судове засідання не
з'явився, був повідомлений про час
слухання справи.

Разом із тим у матеріалах справи поряд
із зворотнім поштовим відправленням на
адресу с. Немовичи Сарненського району
наявна довідка міграційної служби про
те, що ОСОБА_3 значиться зареєстрованим
у АДРЕСА_1. Саме на проживання за
зазначеною адресою посилався позивач,
подаючи заяву про перегляд заочного
рішення та апеляційну скаргу,
заперечуючи отримання від суду першої
інстанції повідомлення про судовий
розгляд, призначений на 07 листопада.

Отже, справа судом першої інстанції
розглянута за відсутності належного
повідомлення відповідача про час і
місце судового засідання.

Оскільки допущені судами порушення
норм матеріального та процесуального
права призвели до неправильного
вирішення справи, рішення судів першої
та апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Сарненського районного
суду Рівненської області від 07
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Рівненської області
від 29 вересня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Н.А. Горелкіна

Судді:
Є.П. Євграфова

В.І.
Журавель

І.М.
Завгородня

Ю.Г.
Іваненко