Справа №484/3557/13-ц 11.12.2014 11.12.2014 11.12.2014
Провадження № 22ц/784/2985/14
Суддя першої інстанції
Суддя-доповідач апеляційного суду
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 грудня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Царюк Л.М.,
Мурлигіної О.Я.,

при секретарі Богуславській О.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами товариства з
обмеженою відповідальністю
«Телевізійні кабельні мережі
«Всесвіт», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
представника позивача ОСОБА_3 на
рішення Первомайського міськрайонного
суду Миколаївської області від 18
вересня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до
приватного акціонерного товариства
«Телевізійні кабельні мережі
«Всесвіт» (надалі - ПрАТ «ТКМ
«Всесвіт»), правонаступником якого є
товариство з обмеженою
відповідальністю «Телевізійні
кабельні мережі «Всесвіт», ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про
захист честі, гідності і спростування
недостовірної інформації та
відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

30 липня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, який уточнив в
подальшому, до ПрАТ «Телевізійні
кабельні мережі «Всесвіт» про захист
честі, гідності та ділової репутації,
спростування недостовірної інформації
та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 у черговому недільному
випуску НОМЕР_1 інформаційно-рекламної
газети «Всесвіт» у рубриці «Економіка,
право, кримінал» було опубліковано
статтю - відкритий лист, під назвою
«ІНФОРМАЦІЯ_2»

У цій статті йшлося про систематичне
зникнення собак жителів будинків № 2,3
по АДРЕСА_1 протягом 10 років і винним у
цьому зазначено саме позивача. Також
вказано декілька ситуацій, в яких
висвітлюється, якими саме методами він
це робить: «розкидає отруту, після чого
тварини на очах у дітей помирали у
страшних муках», «забиває тварин
камінням», «загнав собаку в будку,
закрив, облив бензином та підпалив»,
«забив тварину ногами і вона померла,
стікаючи кров'ю». Його названо
«догхантером». Крім того, у тексті
статті робляться припущення, що
«сьогодні він вбиває собак, а завтра
вдарить літню людину чи дитину».

Посилаючись на те, що жоден факт, який
викладено у статті не підтверджений
доказами, поширення такої інформації
ганьбить його честь, гідність, ділову
репутацію та завдає йому моральних
страждань, позивач просив визнати
інформацію, поширену в газеті
«Всесвіт», недостовірною та такою, що
не відповідає дійсності та порушує
його права та свободи, ганьбить його
честь, принижує гідність та ділову
репутацію, зобов'язати відповідачів
спростувати за власний рахунок
недостовірну інформацію, поширену від
ІНФОРМАЦІЯ_1 у випуску НОМЕР_1
інформаційно-рекламної газети
«Всесвіт» у спосіб найбільш близький
до способу її поширення, шляхом
публікації їхнього офіційного
вибачення перед ним про те, що ними
поширена недостовірна, та така, що не
відповідає дійсності, порушує його
права та свободи, ганьбить його честь,
гідність та ділову репутацію,
інформація, яка була опублікована у
вищезазначеній статті та у
підзаголовку до неї у строк не пізніше
п'ятнадцяти днів з дня набрання рішення
законної сили на першій шпальті цієї ж
самої газети; стягнути з відповідачів у
солідарному порядку моральну шкоду у
розмірі 10 000 грн. та в рівних частках
судові витрати та витрати на
проведення судово-психологічної
експертизи.

Під час розгляду справи ухвалою суду
від 14 серпня 2014 року до участі у справі
були залучені співвідповідачами
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 18 вересня 2014 року позов
задоволено частково. Визнано
інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 у
випуску НОМЕР_1 інформаційно-рекламної
газети «Всесвіт» у рубриці «Економіка,
право, кримінал» на 4 сторінці у статті
під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» відносно
ОСОБА_2 недостовірною та такою, що
порочить гідність, честь та ділову
репутацію ОСОБА_2

Зобов'язано ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_6,
ОСОБА_9, ОСОБА_5 та ПрАТ «ТКМ «Всесвіт»
опублікувати спростування вказаної
недостовірної інформації на тій самій
шпальті й тим самим шрифтом, що й
спростовуване повідомлення, не пізніше
місяця з дня набрання рішенням суду
законної сили.

Стягнуто з ПрАТ «ТКМ «Всесвіт», ОСОБА_8,
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_5, на
користь ОСОБА_2 5000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Також розподілено судові витрати.

Ухвалою апеляційного суду від 11 грудня
2014 року залучено до участі у справі як
правонаступника відповідача ПрАТ
«Телевізійні кабельні мережі
«Всесвіт» - ТОВ «ТКМ «Всесвіт».

В апеляційних скаргах ТОВ «ТКМ
«Всесвіт», ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
просили скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Представник позивача в своїй
апеляційній скарзі просив змінити
рішення суду в частині відшкодування
моральної шкоди, та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким стягнути з
відповідачів в солідарному порядку на
користь позивача моральну шкоду в
розмірі 10 000 грн., в іншій частині
рішення суду залишити без змін,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у місцевому суді, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційні скарги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 01 липня 2013
року мешканці АДРЕСА_1 - ОСОБА_10, ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_9 звернулись до
редактора газети «ТВ Всесвіт» з
відкритим листом (а.с. 31).

Після чого у черговому недільному
випуску НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1
інформаційно-рекламної газети
«Всесвіт» у рубриці «Економіка, право,
кримінал» було публіковано статтю -
ІНФОРМАЦІЯ_2, в якій було викладено
інформацію щодо ОСОБА_2, а саме: «… один
из жильцов - ОСОБА_2 - открыто заявил, что
именно таким образом он своими силами
борется с бродячими собаками в городе
(разбрасывает яд). Несколько лет назад
он же загнал собаку в будку, закрыл,
облил бензином и поджег. В последний
раз исчезла общая любимица Жулька…
Оказалось она тоже стала жертвой
догхантера - он забил ее ногами, собака
умерла, стекла кровью. Мы требуем
огласки, потому что этот человек -
ОСОБА_2 - угрожает всем, кто пытается
сделать ему замечание. Старики его
откровенно бояться… Сегодня он
убивает собак, а завтра ударит старика
или ребенка…» (а. с. 7-12).

21 червня 2013 року Первомайським МВ УМВС
України в Миколаївській області було
зареєстровано заяву ОСОБА_4 щодо
вчинення ОСОБА_2 20 червня 2013 року
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України -
знущання над тваринами. Постановою від
28 червня 2013 року кримінальне
провадження закрито у зв'язку з
відсутністю у діянні складу
кримінального правопорушення (а. с. 33,
34).

Відповідно до ч.1 та 3 ст. 277 ЦК України
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї та (або) членів її
сім'ї недостовірної інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації.
Негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила не доведе
протилежного.

З роз'яснень п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами законодавства, що
регулює захист честі, гідності і
ділової репутації громадян та
організацій від 28 вересня 1990 року № 7 з
наступними змінами вбачається, що до
відомостей, що порочать особу, слід
відносити ті з них, які принижують
честь, гідність і ділову репутацію
громадянина або організації в
громадській думці окремих громадян з
точки зору додержання законів,
загальновизнаних правил співжиття та
принципів людської моралі.

Під поширенням відомостей, що не
відповідають дійсності й порочать
честь, гідність і ділову репутацію,
слід розуміти опублікування їх у пресі,
передачу по радіо, телебаченню, з
використанням інших ЗМІ, викладення в
характеристиках, заявах,листах,
адресованих іншим особам, повідомлення
в публічних виступах, а також в іншій
формі невизначеному числу осіб або
хоча б одній людині.

Відповідно до ч.2 п. 4 Постанови пленуму
Верховного суду України № 1 від 27
лютого 2009 року «Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної
особи» під гідністю слід розуміти
визнання цінності кожної фізичної
особи як унікальної біопсихологічної
цінності, з честю пов'язується
позитивна соціальна оцінка особи в
очах оточуючих, яка ґрунтується на
відповідності її діянь (поведінки)
загальноприйнятим уявленням про добро
і зло, а під діловою репутацією
фізичної особи розуміється набута
особою суспільна оцінка її ділових і
професійних якостей при виконанні нею
трудових, службових, громадських чи
інших обов'язків.

Згідно п. 5 Постанови, спростовує
недостовірну інформацію особа, яка її
поширила.

За п. 6 Постанови, позови про захист
гідності, честі чи ділової репутації
вправі пред'явити фізична особа у разі
поширення про неї недостовірної
інформації, яка порушує її особисті
права.

Аналізуючи дані висловлювання, суд
першої інстанції вірно вважав, що вони
містять у собі твердження й оцінку щодо
винуватості ОСОБА_2 у знущання над
тваринами, тобто протиправних діянь.

Дана інформація висловлена без
посилання на судові рішення щодо
визнання особи винуватою у вчиненні
кримінального або адміністративного
правопорушення, а це призвело до
порушення немайнових прав позивача,
зокрема, право на повагу до гідності та
честі особи, гарантоване Конституцією
України.

Щодо доводів відповідачів про те, що їх
висловлювання відносно позивача, є
правдивими, то як вірно зазначив суд
першої інстанції, вони не ґрунтуються
на вимогах закону, оскільки поширена
недостовірна інформація носить
характер стверджень, є образливою і
обвинувачує позивача в знущанні над
тваринами, проте не має фактичного
підґрунтя. Неприпустимість
зловживання правом на інформацію
закріплено і в ст. 3 Закону
України «Про друковані засоби масової
інформації(преса) в Україні» та ст. 46
Закону України «Про інформацію»,
згідно яких інформація не може бути
використана для посягання на права і
свободи людини.

Відповідно до ст. 32 Конституції України
кожному гарантується судовий захист
права спростувати недостовірну
інформацію про себе і членів своєї
сім'ї та права вимагати вилучення
будь-якої інформації, а також право на
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, завданої збиранням,
зберіганням, використанням та
поширенням такої недостовірної
інформації.

Зважаючи на вищевикладене, суд
дійшов до правильного висновку, що
відповідачі спільними діями поширили
відомості, які не відповідають
дійсності, ганьблять честь і гідність
позивача, що є підставою до настання
цивільно-правової відповідальності,
передбаченої ст. ст. 37 і 41 Закону
України «Про друковані засоби масової
інформації (пресу) в Україні, ст. 33
Закону України «Про інформацію
агентства» та ст. 47 Закону України «Про
інформацію» - спростування інформації
і відшкодування заподіяної моральної
шкоди.

Між тим, колегія суддів вважає
помилковим висновок суду про те, що
зазначена недостовірна інформація
порочить ділову репутацію позивача,
оскільки не доведено в судовому
засідання, що така інформація будь
яким чином впливає на ділові і
професійні якості позивача при
виконанні ним трудових обов'язків,
пов'язаних з його посадою інспектора
відділу збуту комунального
підприємства «Первомайський міський
водоканал».

Також суд першої інстанції
безпідставно поклав обов'язок
спростування недостовірної інформації
шляхом її опублікування в
інформаційно-рекламній газеті
«Всесвіт» на відповідачів ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9,
оскільки це протирічить приписам ст. 37
Закону України «Про друковані засоби
масової інформації (пресу) в Україні, за
якими саме на редакцію друкованого
засобу масової інформації покладено
обов'язок спростування відомостей, що
не відповідають дійсності та
принижують честі і гідність особи. За
такого в цій частині позовних вимог до
зазначених відповідачів слід
відмовити.

З зазначених підстав, враховуючи
конкретні обставини справи, спосіб та
характер поширених відомостей,
наслідки, які мала публікація
висловлювань відповідачів для
позивача, суд вірно вважав
обґрунтованими і доведеними в судовому
засіданні також і вимоги про
відшкодування моральної шкоди.

Моральну шкоду з врахуванням
перенесених позивачем страждань у
зв'язку з поширенням щодо нього
недостовірної інформації, приниженням
честі й гідності, їх характеру, а також
кількості розповсюджених примірників
газети, суд вірно оцінив у розмірі 5000
грн.

Доводи апеляційної скарги про
збільшення розміру моральної шкоди з
посилання на висновки
судово-психологічної експертизи не
можуть бути взяті до уваги. Оскільки
визначення розміру компенсації за
моральну шкоду не входить до
компетенції експерта, є оціночною
категорією та визначається в кожному
конкретному випадку з урахуванням
обставин справи.

Отже, задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачі поширили про позивача
недостовірну інформацію і відомості в
газеті, обґрунтовуючи на фактах, яких
не було і ця недостовірна інформація
через друкований засіб масової
інформації була направлена на свідоме
протиправне порушення прав і свобод
позивача і посягнула на його честь та
гідність.

Обставини поширення вказаної
інформації підтверджується
матеріалами справи, зокрема у
інформаційно-рекламної газеті
«Всесвіт» НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1
статтею з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2»

Суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про доведеність
факту поширення недостовірної
інформації відповідачами, оскільки
відповідачі не надали та не повідомили
про існування жодних доказів, які б
могли підтвердити правдивість
повідомленої інформації або
спростувати авторство відповідачів у
її поширенні.

Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК України, негативна
інформація, поширена про особу,
вважається недостовірною, якщо особа,
яка її поширила, не доведе
протилежного.

Місцевий суд встановив, що в
інформації відповідачів, поширеній у
інформаційно-рекламної газеті
«Всесвіт», викладено фактичні дані,
яких насправді не було.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов до правильного висновку щодо
необхідності задоволення позовних
вимог ОСОБА_2 до відповідачів про
захист честі й гідності.

Між тим, вирішуючи питання про
стягнення моральної шкоди місцевий
суд, виходив із солідарної
відповідальності друкованого засобу
масової інформації та фізичних осіб
-відповідачів по справі.

Однак такий висновок є неправильним та
суперечить цивільному законодавству.

За загальним правилом шкода, заподіяна
кількома особами, відшкодовується
кожною з них у частині заподіяній нею (
в порядку часткової відповідальності).
Солідарну відповідальність перед
потерпілим на підставі ст. 1190 ЦК
України несуть особи, які спільно
заподіяли шкоду, тобто заподіяли
неподільну шкоду взаємопов'язаними,
сукупними діями або діями з єдністю
наміру.

Як встановлено судом у друкованого
засобу масової інформації газети
«Всесвіт» та відповідачів ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не було
взаємопов'язаних, сукупних дій та
єдності наміру на спільне заподіяння
шкоди позивачу. В даному випадку
друкований засіб масової інформації
виконував певні дії щодо публікації
недостовірної інформації, а
відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спільно написали
звернення, що містило недостовірну
інформацію та передали його до газети.

Встановивши такі обставини, суду слід
було виходити із зазначених вище норм
закону, а не лише з самого факту вини
всіх відповідачів у заподіянні шкоди
позивачу, що призвело до неправильного
вирішення позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди.

З урахуванням обставин справи та
оцінюючи дії відповідачів, внаслідок
яких позивачу було завдано моральну
шкоду, колегія суддів вважає, що слід
стягнути на користь ОСОБА_2 в рахунок
компенсації моральної шкоди з
друкованого засобу масової інформації
1000 грн., а з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в солідарному
порядку 4000 грн.

Крім того, судом при розгляді справи
було встановлено та зазначено в
мотивувальній частині рішення, що
приватне акціонерне товариство
«Телевізійні кабельні мережі
«Всесвіт», до якого були адресовані
вимоги позивача, припинило свою
діяльність 9 вересня 2013 року. Повним
правонаступником, відповідно до
статуту є ТОВ «Телевізійні кабельні
мережі «Всесвіт». За положеннями
редакційного Статуту
газета-друкований інформаційно -
рекламний засіб масової інформації «ТВ
Всесвіт» не є юридичною особою.
Засновники виступають позивачами та
відповідачами в судах всіх інстанцій
за позовами щодо газети «ТВ Всесвіт».
Між тим, при вирішення позовних вимог
суд ухвалив рішення про задоволення
позовних вимог, зобов'язавши вчинити
певні дії та поклавши цивільну
відповідальність на юридичну особу,
яка на день ухвалення рішення є такою,
що припинилася.

Зазначене порушення норм
процесуального права призвело до
неправильно вирішення справи і
відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
є підставою для скасування рішення і
ухвалення нового.

Апеляційний суд при розгляді справи
на підставі ст. 37 ЦПК України залучив до
участі у справі правонаступника
відповідача - товариство з обмеженою
відповідальністю «Телевізійні
кабельні мережі «Всесвіт».

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідачів підлягають стягненню на
користь позивача судові витрати у
вигляді витрат, пов'язаних з
проведенням експертизи 5560 грн. (5300 грн. +
260 грн. ) та витрат по сплаті судового
збору 120 грн.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги товариства з
обмеженою відповідальністю
«Телевізійні кабельні мережі
«Всесвіт», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
представника

ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного
суду Миколаївської області від 18
вересня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення про часткове задоволення
позовних вимог.

Визнати недостовірною і такою, що
порочить честь й гідність, інформацію,
поширену щодо ОСОБА_2 » у статті під
назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» в інформаційно-
рекламній газеті «Всесвіт» від
ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1 в контексті: «один
из жильцов - ОСОБА_2 - открыто заявил, что
именно таким образом он своими силами
борется с бродячими собаками в городе
(разбрасывает яд). Несколько лет назад
он же загнал собаку в будку, закрыл,
облил бензином и поджег. В последний
раз исчезла общая любимица Жулька…
Оказалось она тоже стала жертвой
догхантера - он забил ее ногами, собака
умерла, стекла кровью. Мы требуем
огласки, потому что этот человек -
ОСОБА_2 - угрожает всем, кто пытается
сделать ему замечание. Старики его
откровенно бояться… Сегодня он
убивает собак, а завтра ударит старика
или ребенка…»

Зобов'язати товариство з обмеженою
відповідальністю «Телевізійні
кабельні мережі «Всесвіт»
опублікувати спростування, поширеної
у статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2.» в
інформаційно- рекламній газеті
«Всесвіт» від ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1, на
тій самій шпальті й тим самим шрифтом,
що й спростоване повідомлення, не
пізніше місяця з дня набрання рішенням
законної сили.

Стягнути на користь ОСОБА_2 в рахунок
компенсації моральної шкоди з
товариства з обмеженою
відповідальністю «Телевізійні
кабельні мережі «Всесвіт» 1000 грн., а з
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в
солідарному порядку 4000 грн.

В задоволенні позовних вимог до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9
про спростування недостовірної
інформації шляхом її опублікування в
інформаційно-рекламній газеті
«Всесвіт» відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Телевізійні
кабельні мережі «Всесвіт», ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з
кожного на користь ОСОБА_2 по 946 грн. 67
коп. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
Судді