УХВАЛА

СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ

16.12.2014 року

Сихівський районний суд м. Львова в
складі :

головуючого
Мички Б.Р.

при секретарі
Дулюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові заяву
представника відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 про скасування заходів
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до Львівської
міської ради, ОСОБА_1 про визнання права
користування земельною ділянкою,
визнання протиправною та скасування
ухвали Львівської міської ради,
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
Львівської міської ради про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із
позовом до Львівської міської ради,
ОСОБА_1, в якому з врахуванням усних
уточнень позовних вимог, просить:
визнати за нею право користування
земельною ділянкою, площею 0,3436 га, по
АДРЕСА_2; визнати протиправною та
скасувати ухвалу сесії Львівської
міської ради від 12 липня 2012 року №1642
«Про внесення змін до ухвали міської
ради від 21 травня 2009 року №2683 та
затвердження переліку земельних
ділянок, призначених для продажу у
власність або права оренди на
земельних аукціонах»; визнати
недійсним договір купівлі-продажу
земельної ділянки, що розташована по
АДРЕСА_2, загальною площею 0,0868га,
укладений 07 жовтня 2014 року між
Львівською міською радою та ОСОБА_1.

Співвідповідач ОСОБА_1 звернулася до
суду із зустрічним позовом, який
прийнятий до спільного розгляду з
первісним, в якому просить зобов'язати
ОСОБА_3 та інших осіб не чинити перешкод
у володінні, користуванні та
розпорядженні земельною ділянкою по
АДРЕСА_2, площею 0,0868га, яка належить їй
на праві приватної власності на
підставі договору купівлі-продажу від
07 жовтня 2014 року.

Ухвалою Сихівського районного суду
м.Львова від 07 листопада 2014 року
частково задоволено заяву позивача
ОСОБА_3 про забезпечення позову, а саме
заборонено Львівській міській раді чи
будь-яким іншим особам приймати
рішення чи здійснювати будь-які дії
щодо володіння, користування та
розпорядження земельною ділянкою, яка
розташована по АДРЕСА_2, та перебуває у
фактичному користуванні ОСОБА_3.

Представником відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 заявлено клопотання про
скасування заходів забезпечення
позову застосованих ухвалою
Сихівського районного суду м.Львова
від 07 листопада 2014 року. В
обґрунтування покликається на те, що
земельна ділянка, площею 0,0868га, яка
розташована по АДРЕСА_2, належить
ОСОБА_1 на праві приватної власності на
підставі договору купівлі-продажу від
07 жовтня 2014 року, укладеного між
Львівською міською радою та ОСОБА_1, що
стверджується також витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності серії ЕАЕ №369794 від 07.10.2014р.
Позовні вимоги ОСОБА_3 вважає
безпідставними та необґрунтованими
жодними доказами, а тому вжиті заходи
забезпечення позову вважає
незаконними. Стверджує, що у ОСОБА_1
відсутні наміри відчужувати спірну
земельну ділянку. Водночас зазначає, що
застосовані ухвалою Сихівського
районного суду м.Львова від 07 листопада
2014 року заходи забезпечення позову
порушують право ОСОБА_1 на володіння,
користування та розпорядження
належною їй на праві власності
земельною ділянкою.

Розглянувши заявлене клопотання,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до переконання, що
клопотання представника відповідача
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до задоволення не
підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.3, 4 ст.154 ЦПК
України заходи забезпечення позову
можуть бути скасовані судом, який
розглядає справу. Особа, щодо якої
вжито заходи забезпечення позову без
її повідомлення, протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали може подати
до суду заяву про їх скасування.

Судом встановлено, що згідно договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
07 жовтня 2014 року, Львівська міська рада
продала, а ОСОБА_1 купила земельну
ділянку, що розташована по АДРЕСА_2,
загальною площею 0,0868га.

Так, ч.1 ст.321 ЦК України встановлено, що
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Згідно ж ст.151 ЦПК України, суд за заявою
осіб, які беруть участь в справі, може
вжити заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Як зазначено в п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
№ 9 від 2 грудня 2006 р., розглядаючи заяву
про забезпечення позову, суд (суддя) має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Як прописано у положеннях ст.ст.151, 154
ЦПК України та роз'яснено в п.10
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» № 9 від 2 грудня 2006
року, - заходи забезпечення позову
мають тимчасовий характер і діють до
виконання рішення суду, яким
закінчується розгляд справи по суті.

Судом достовірно встановлено та
сторонами не заперечується, що між
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 дійсно виник спір,
предметом якого є одна й та сама
земельна ділянка, що розташована по
АДРЕСА_2.

Так, ухвалою Сихівського районного
суду м.Львова від 07 листопада 2014 року
вжито заходи забезпечення позову за
первісним позовом ОСОБА_3 про визнання
за нею права користування земельною
ділянкою, визнання протиправною та
скасування ухвали Львівської міської
ради, якою затверджено перелік
земельних ділянок, призначених для
продажу у власність. Як вбачається з
матеріалів справи, на момент звернення
до суду з даним позовом, ОСОБА_3 не було
відомо про відчуження Львівською
міською радою земельної ділянки, на яку
вона просить визнати за нею право
користування, та яка протягом
тривалого часу разом з
будинковолодінням перебуває у її
фактичному користуванні, ОСОБА_1.

Як вбачається з пояснень наданих
учасниками процесу в судовому
засіданні, а також стверджується
матеріалами справи, на даний час між
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 постійно виникають
конфлікти з приводу користування
спірною земельною ділянкою, зокрема і
щодо видалення на ній зелених
насаджень.

А відтак, враховуючи обставини справи,
предмет спору, характер заявлених
ОСОБА_3 позовних вимог, те, що на даний
час не змінилися обставини, якими
керувався суд при вжитті заходів
забезпечення позову (позивач ОСОБА_3
від позовних вимог не відмовилася та
має намір їх уточнити), а також те, що
провадження по справі не закінчено, а
забезпечення позову за своєю природою
має тимчасовий характер, та з
урахуванням того, що суд, при винесенні
рішення, з-поміж іншого, повинен
враховувати і можливість виконання
такого рішення, то скасування вжитих
судом заходів забезпечення позову до
розгляду справи по суті не буде
обґрунтованим, оскільки може призвести
до незаконного перерозподілу
земельної ділянки, її відчуження,
внаслідок чого виконання можливого
рішення суду буде суттєво утруднене чи
неможливе.

Керуючись ст.ст.154, 208-210 ЦПК України, суд,
-

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання представника
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про
скасування заходів забезпечення
позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Оригінал виготовлено в одному
екземплярі і зберігається у справі
№464/10988/14-ц