Провадження № 2/161/3932/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року
м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд
Волинської області в складі:

головуючого судді
Ковтуненка В.В.,

при секретарі
Соколовій К.Ю.,

з участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3,

відповідача
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луцьку
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ТзОВ «Юван», ОСОБА_4
про визнання недійсним правочину про
розірвання договору дольової участі у
будівництві житла,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулася до суду з вказаним
позовом. В обґрунтування заявленого
позову посилається на те, що 5 листопада
і 999 року між мною ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було
укладено шлюб, зареєстрований відділом
РАЦС Маневицького РУЮ Волинської обл.,
актовий запис № 83. Рішенням Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 24 січня 2013 року, шлюб між
нею та відповідачем було розірвано.

14 жовтня 2005 року, між відповідачем та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Юван» було укладено
договір про дольову участь в
будівництві житла № 14/10-05, згідно умов
якого. Відповідач, він же замовник за
договором інвестував кошти у
будівництво житлового приміщення -
трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, а
ТзОВ «Юван», він же виконавець
зобов'язувався збудувати житлове
приміщення та передати замовнику у
власність.

21 березня 2006 року між відповідачем та
ТзОВ «Юван» була укладена додаткова
угода до договору про дольову участь в
будівництві житла № 14/10-05 від 14.10.2005 р. -
додаток № 1. Відповідач інвестує кошти
в сумі 20 000,00 грн. на будівництво гаража
на одну транспортну одиницю за адресою
АДРЕСА_1 а ТзОВ «Юван» зобов'язується
збудувати гараж та передати у
власність відповідача.

Кошти, згідно договору та додаткової
угоди були перераховані відповідачем
на рахунок ТзОВ «Юван» у повному
обсязі. У 2007 році житлове приміщення та
гараж було збудовано та фактично
передано в користування їхнього з
відповідачем подружжя.

07.08.2012 року відповідач набув право
власності на трьохкімнатну квартиру
АДРЕСА_1, що підтверджується копією
витягу про державну реєстрацію № 35082813.

Після розірвання шлюбу, вона з дочкою
залишилася проживати у квартирі
АДРЕСА_1 та користуватися Гаражем за
його цільовим призначенням. З
відповідачем проживають окремо та не
ведуть спільного господарства з липня
2012 року.

З відповіді ТзОВ «Юван» від 10.07.2014 року
(вих. №12) на його звернення вбачається,
що додаткову угоду, як правочин
укладений між відповідачем та ТзОВ
«Юван» в інтересах сім'ї за кошти
спільного сімейного бюджету, було
розірвано з ініціативи відповідача, а
гараж передано у власність ОСОБА_4,
батька відповідача (рішення
Маяковської сільської ради № 37 від
28.03.2014 року).

Крім того, додаткова угода була
фактично виконана сторонами правочину,
а отже у замовника за договором ще під
час перебування останнього у шлюбі
виникли майнові права щодо предмету
замовлення. Вважає, що правочин
укладений між відповідачем та ТзОВ
«Юван» про розірвання додаткової угоди
є недійсним.

Просить суд визнати правочин про
розірвання додаткової угоди - додатку
№ 1 від 21.03.2006 року до договору про
дольову участь в будівництві житла №
14/10-05 від 14.10.2005 року недійсним. Стягнути
з відповідачів судові витрати.

Представник позивача в судовому
засіданні заявлений позов підтримав з
підстав в ньому викладених. Просив
позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 в
судовому засіданні заявлений позов не
визнав. Просив відмовити в задоволенні
позову.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
заявлений позов не визнав. Просив
відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача ТзОВ «Юван» в
судовому засіданні заявлений позов не
визнав з підстав, викладених в
письмових запереченнях. Просив
відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у розгляді справи, дослідивши
письмові матеріали справи, суд
приходить до висновку, що заявлений
позов не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Судом при розгляді справи встановлено,
що 21 березня 2006 року між ТзОВ «Юван» та
ОСОБА_6 було укладено додаток № 1 до
договору № 14/10-05 про дольову участь у
будівництві житла (а.с. 12). Відповідно до
умов додатку № 1 до договору № 14/10-05 про
дольову участь у будівництві житла
ТзОВ «Юван» додатково до трикімнатної
квартири, загальною площею 77 м. кв., яка
розміщена на IV-му поверсі, будівельний
АДРЕСА_1 приймає дольову участь у
будівництві автомобільного гаража на
одну транспортну одиницю біля
житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.

Також судом встановлено, що ОСОБА_6
16.12.2013 року звернуся до директора ТзОВ
«Юван» Курочко В.Б. із заявою, в якій
просив розірвати додаток № 1 до
договору № 14/10-05 про дольову участь у
будівництві житла (а.с. 48).

Також судом встановлено, що 18 грудня 2013
року між ТзОВ «Юван» та ОСОБА_6 було
укладено договір про розірвання
додатку № 1 до договору № 14/10-05 про
дольову участь у будівництві житла від
14.10.2005 року (а.с. 46).

Також судом встановлено, що рішенням
суду від 24 січня 2013 року позов ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про розірвання шлюбу задоволено
повністю та розірвано шлюб (а.с. 14).

При цьому особами, які беруть участь у
справі про визнання правочину
недійсним, є насамперед сторони
правочину. Однак позивач не є стороною
оскаржуваного нею правочину.

Таким чином у відповідності до вимог
законодавства згода на укладення
договору необхідна другому з подружжя
тільки у випадку, якщо вони перебувають
у шлюбі. Оскільки станом на дату
укладення договору про розірвання
додатку № 1 до договору № 14/10-05 про
дольову участь у будівництві житла від
14.10.2005 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6
було розірвано, то будь-яких підстав
для отримання згоди від ОСОБА_5 ОСОБА_6
не було необхідності.

Приймаючи до уваги викладене та
враховуючи, що будь-які правові
підстави для визнання недійсним
договору про розірвання додатку № 1 до
договору № 14/10-05 про дольову участь у
будівництві житла від 14.10.2005 року
відсутні. Оскільки згода на укладення
договору від другого з подружжя
необхідна тільки у випадку, якщо шлюб
не розірваний. А тому за таких обставин,
суд приходить до висновку про відмову в
задоволення позову.

Керуючись ст. 215 ЦК України, ст. ст. 10, 57,
60, 212 - 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_5 в задоволенні її
позову до ОСОБА_6, ТзОВ «Юван», ОСОБА_4
про визнання недійсним правочину про
розірвання договору дольової участі у
будівництві житла.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Волинської області через Луцький
міськрайонний суд Волинської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
В.В. Ковтуненко

Рішення складено в повному об'ємі

15 грудня 2014 року