УХВАЛА

іменем україни

17 грудня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Леванчука А.О.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,
Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом обласного
комунального виробничого підприємства
«Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення; за позовом ОСОБА_3 до
Кіровоградського обласного
комунального виробничого підприємства
«Дніпро-Кіровоград» про визнання дій
незаконними, зобов'язання здійснити
перерахунок платежів та заборону
вчинення дій, за касаційною скаргою
обласного комунального виробничого
підприємства «Дніпро-Кіровоград» на
рішення апеляційного суду
Кіровоградської області від 9 жовтня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року обласне комунальне
виробниче підприємство
«Дніпро-Кіровоград» (далі - ОКПВ
«Дніпро-Кіровоград») звернулось до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що ОСОБА_3 є абонентом підприємства,
має особовий рахунок та на загальних
підставах рівноправно з іншими
абонентами користується послугами з
водопостачання та водовідведення. 18
вересня 2003 року відповідач
зареєстрував у товаристві лічильник
холодної води. Оскільки у термін до 1
травня 2005 року повірку засобу обліку
води абонентом не здійснено, наказом
підприємства від 13 квітня 2012 року № 131
ОСОБА_3 з 1 серпня 2012 року переведено на
норму споживання 5,5 м х 3 особи х тариф
7,416 грн, унаслідок чого утворилась
заборгованість у розмірі 1 706 грн 67 коп.
Оскільки відповідач відмовляється
сплатити заборгованість у
добровільному порядку, позивач просив
стягнути з відповідача на його користь
суму заборгованості.

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним вище позовом,
посилаючись на те, що він є власником
квартири АДРЕСА_1 та є абонентом ОКВП
«Дніпро-Кіровоград». Зазначав, що він
зареєстрований у вказаній квартирі,
проте проживає разом з сім'єю за іншою
адресою, а у вказаній квартирі ніхто не
проживає. Відтак, вода ніким не
споживається. За власні кошти ним
придбано та встановлено облік води, а
прийняття та поставка на абонентській
облік з відкриттям особистого рахунку
здійснено виробником послуг. Також
вказував, що договір про надання
житлово-комунальних послуг у сфері
водопостачання з ним не укладався та не
переукладався, тому зобов'язання перед
відповідачем та підстави для
нарахування боргу відсутні.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_3 просив
визнати дії відповідача незаконними та
зобов'язати його припинити дії, що
порушують його права, як споживача та
провести перерахунки платежів з
вересня 2012 року.

Ухвалою Знам'янського міськрайонного
суду Кіровоградської області від

13 травня 2014 року позов ОСОБА_3 до
Кіровоградського ОКВП
«Дніпро-Кіровоград» про визнання дій
незаконними, зобов'язання здійснити
перерахунок платежів та заборону
вчинення дій та позов ОКВП
«Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення об'єднані для розгляду
в провадженні однієї цивільної справи.

Рішенням Знам'янського міськрайонного
суду Кіровоградської області від

16 червня 2014 року у задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовлено. Позов

ОКВП «Дніпро-Кіровоград» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОКВП
«Дніпро-Кіровоград» заборгованість за
послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення в
сумі 1 706 грн. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 9 жовтня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову ОКВП
«Дніпро-Кіровоград» відмовлено. В
іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОКВП
«Дніпро-Кіровоград», посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права й порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Отже, судові рішення в частині позовних
вимог ОСОБА_3 не оскаржуються, тому у
касаційному порядку не переглядаються
(ч. 2 ст. 335 ЦПК
України).

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позов ОКВП
«Дніпро-Кіровоград», суд першої
інстанції виходив з того, що ОКВП
«Дніпро-Кіровоград» належним чином
виконувались договірні зобов'язання по
наданню послуг з водопостачання,
натомість споживач ОСОБА_3 зобов'язання
з оплати споживання води належним
чином не виконував, а непроживання осіб
в квартирі не позбавляє обов'язку у
здійсненні оплати за водопостачання та
водовідведення. Також ОСОБА_3 не довів,
що встановлений у його квартирі засіб
обліку води належить ОКВП
«Дніпро-Кіровоград» та перебуває на
його балансі.

Скасовуючи рішення районного суду в
частині задоволення позову
ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, апеляційний суд виходив з того,
що ОКВП «Дніпро-Кіровоград» не
доведено наявність підстав для
нарахування ОСОБА_3 плати за нормами
споживання, оскільки не доведено факту
несправності засобу обліку води.

Проте повністю погодитися з такими
висновками апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення
апеляційного суду в частині позовних
вимог ОКВП «Дніпро-Кіровоград» не
відповідає.

Судами встановлено, що ОСОБА_3
зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 та є споживачем послуг із
водопостачання та водовідведення.

18 вересня 2013 року у вказаній квартирі
встановлено лічильник холодної води.
На ім'я ОСОБА_3 відкрито особовий
рахунок, згідно якого щомісячно
ведеться облік спожитої води. Згідно
розрахунку заборгованості ОСОБА_3 по
сплаті за водопостачання та
водовідведення за період з січня 2012
року по грудень 2013 року становить 1 706
грн 67 коп.

ОКВП «Дніпро-Кіровоград» повідомило
ОСОБА_3 про необхідність повірки його
лічильника в строк до 1 травня 2005 року.
Однак повірка у вказаний строк не
відбулась, у зв'язку з чим 1 серпня 2012
року згідно наказу від 13 квітня 2012 року
№ 131 ОСОБА_3 переведено на норму
споживання 5,5 м, виходячи з кількості
зареєстрованих осіб, тариф 7,416 грн та
нараховано за надані послуги з
централізованого водопостачання 1 706
грн 67 коп.

Апеляційний суд, відмовляючи ОКВП
«Дніпро-Кіровоград» у позові, виходив
із того, що ОКВП «Дніпро-Кіровоград» не
довів, що встановлений в квартирі
ОСОБА_3 прилад обліку споживання
холодної води має недоліки. Сплив
терміну для повірки лічильника не
свідчить про те, що прилад обліку не
придатний для подальшого використання
та його дані споживання води не можуть
бути використані для нарахування
оплати за спожиту воду. ОКВП
«Дніпро-Кіровоград», як постачальник
послуг, будь-яких дій, спрямованих на
перевірку приладу обліку, не вчиняв, а
тому відсутні підстави для стягнення
неправомірно нарахованого боргу.

Проте апеляційний суд не врахував таке.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20 травня 2009 року № 529
«Про затвердження типового договору
про надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій» затверджений Типовий
перелік послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій.
Відповідно до вказаного Типового
переліку включена послуга періодична
повірка, обслуговування і ремонт
квартирних засобів обліку води та
теплової енергії, у тому числі їх
демонтаж, транспортування та монтаж
після повірки.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 1 червня 2011 року № 869 «Про
забезпечення єдиного підходу до
формування тарифів на
житлово-комунальні послуги»
затверджено Порядок формування
тарифів на послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій та Порядок формування
тарифів на централізоване
водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п. 24 Порядку формування
тарифів на послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій витрати з проведення
періодичної повірки, обслуговування і
ремонту квартирних засобів обліку води
та теплової енергії, у тому числі їх
демонтажу, транспортування та монтажу
після повірки, визначаються відповідно
до укладених договорів між виконавцем
та субпідрядником, який виконує
зазначені послуги, з розрахунку на один
квартирний засіб обліку води і
теплової енергії і нараховуються
щомісяця споживачеві у складі послуги
залежно від кількості таких засобів
обліку шляхом додавання плати за
проведення періодичної повірки,
обслуговування і ремонту квартирних
засобів обліку і ремонту квартирних
засобів обліку води та теплової
енергії, у тому числі їх демонтажу,
транспортування та монтажу після
повірки, до загальної вартості послуг.

Розмір плати за проведення періодичної
повірки, обслуговування і ремонт
одного засобу обліку води та теплової
енергії, у тому числі його демонтаж,
транспортування та монтаж після
повірки, визначається згідно з
кошторисом, затверджується
(погоджується) органами місцевого
самоврядування і розподіляється за
місяцями повір очного інтервалу, що
встановлюється Держспоживстандартом
для відповідного засобу обліку води та
теплової енергії.

Таким чином, підприємства, які надають
послуги населенню з утримання будинків
і споруд та прибудинкових територій,
повинні додавати оплату такої послуги
як періодична повірка, обслуговування
та ремонт (у тому числі демонтаж,
транспортування та монтаж після
повірки) квартирних засобів обліку
води та теплової енергії до тарифу на
оплату послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкової території.

Оплата споживачем цієї послуги повинна
здійснюватись згідно з укладеним
договором між виконавцем і споживачем.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Таким чином, ОВКП «Дніпро-Кіровоград»,
як виконавець послуг з водопостачання
та водовідведення, контролює
міжповіркові інтервали та інформує
споживача про необхідність виконання
періодичної повірки лічильника.
Споживач, якщо ним не укладений договір
з виконавцем послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій, самостійно виконує
періодичну повірку та оплачує за
виконані роботи спеціалізованим
атестованими організаціям та
підприємствам.

Згідно з актом від 18 вересня 2013 року
ОКВП «Дніпро-Кіровоград»
повідомив ОСОБА_3 про строк повірки
лічильника, про що свідчить його підпис
на акті, проте повірку він не провів.

Згідно з роз'ясненням Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунальних послуг України від
30 жовтня 2013 року № 7/10-17047 якщо
періодична повірка, обслуговуванні і
ремонт квартирних засобів обліку води
та теплової енергії, у тому числі їх
демонтаж, транспортування та монтаж
після повірки не входять до переліку
послуг з утримання будинку та
прибудинкової території, ці роботи
оплачуються безпосередньо споживачем
на підставі договору з уповноваженим
центральним органом виконавчої влади у
сфері метрології на проведення повірки
метрологічним центром, територіальним
органом або повір очною лабораторією
підприємства чи організації.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України
«Про метрологію та метрологічну
діяльність» дозволяється
застосовувати лічильник, якщо він
пройшов повірку.

Тобто, застосування лічильника у разі
непроходження чергової повірки
заборонено законом.

Підтвердженням виконання періодичної
повірки є виключно свідоцтво про
повірку, яка має бути у власника
лічильника. Оскільки таке свідоцтво у
ОСОБА_3 відсутнє, тому плату за
надані послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення слід
нараховувати згідно п. 21 Правил, а саме
з розрахунку на одну особу та на
ведення особистого підсобного
господарства.

Апеляційний суд зазначене не врахував
та прийшов до передчасного висновку
про те, що ОКВП «Дніпро-Кіровоград» не
доведено наявність підстав для
нарахування ОСОБА_3 плати за нормами
споживання.

Крім того, апеляційний суд не звернув
уваги на те, що і в разі доведеності
заперечень ОСОБА_3 з нього за отримані
ним послуги підлягає стягненню
заборгованість у розмірі, який
відповідає показникам лічильника.
Відмовивши в позові, апеляційний суд
тим самим взагалі звільнив споживача
від оплати отриманих послуг.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судом апеляційної
інстанції не встановлені, рішення
апеляційного суду в частині позовних
вимог ОКВП «Дніпро-Кіровоград» не
відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
її скасування з передачею справи на
новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу обласного
комунального виробничого підприємства
«Дніпро-Кіровоград» задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Кіровоградської області від 9 жовтня 2014
року в частині позовних вимог ОКВП
«Дніпро-Кіровоград» скасувати, справу
в цій частині передати на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Леванчук

А.О.
Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко