Справа № 274/7998/13-ц
Провадження № 2-і/0274/12/14
РІШЕННЯ

Іменем України

25.12.2014
м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого - судді Хуторної
І.Ю.,

за участю секретаря Соломянюк
Л.О.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в місті Бердичеві цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із
зазначеним позовом. Свої вимоги
мотивує тим, що 7 червня 2008 року ОСОБА_1
позичив у неї 2400 грн., які зобов'язався
повернути до 7 серпня 2008 року та 28
червня 2009 року позичив 3100 грн., які
зобов'язався повернути до 30 вересня 2009
року. На підтвердження позики видав їй
розписки. У встановленні договорами
строки ОСОБА_1 борги їй не повернув. На
її прохання повернути борг не реагує.
Просить стягнути заборгованість за
договорами позики на загальну суму 5500
гривень та судові витрати.

В судове засідання позивачка не
з'явилася, направила до суду заяву та
телефонограму з проханням справу
слухати у її відсутність, позов
підтримала.

Відповідач позов визнав частково
Пояснив, що він позичав лише 2000 гривень,
які позивачці повернув, однак не забрав
у неї розписки. Грошових коштів у сумі
3100 гривень він не позичав. Підтримав
подану ним заву про застосування
строків давності за розпискою від 07
червня 2008 року.

Дослідивши докази, суд вважає, що позов
слід задовольнити частково, виходячи з
такого

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 було укладено договори позики:
від 07.06.2008 року на суму 2400 гривень з
терміном повернення до 07 серпня 2008 року
та від 28 червня 2009 року на суму 3100
гривень з терміном повернення до 30
вересня 2009 року, що підтверджується
розписками (а.с. 30, 102).

Вказана заборгованість по договорами
не повернута, оскільки оригінали
розписок не повернуті боржнику. Інших
доказів на підтвердження повернення
грошових коштів відповідач суду не
надав.

З висновку експерта від 20.11.2014
вбачається, що рукописний текст у
розписці, датованій 28 червня 2009 року
виконано самим ОСОБА_1 ( а.с. 91-101).

Встановлені в суді факти регулюються
правовідносинами, передбаченими
статтями 1046, 1047, 1049 ЦК України.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів.

Договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми ( стаття 1047 ЦК
України).

За статтею 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідач у судовому засіданні заявив
про застосування строків позовної
давності за договором позики від 7
червня 2008 року.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України )

Відповідно до статті 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

За зобов'язаннямиз визначеним
строкомвиконання перебіг позовної
давностіпочинається зі спливом строку
виконання (частина п'ята статті 261 ЦК
України).

Оскільки згідно розписки від 07.06.2008 (
а.с. 30) строк виконання за цим договором
позики встановлено до 7 серпня 2008 року,
з 08 серпня 2008 року розпочався перебіг
строку позовної давності, який
відповідно закінчився 07 серпня 2011 року.

Позивачка пред'явила у суді позов 11.09.2012
(а.с. 2), тобто з пропуском трирічного
строку позовної давності. Доказів
поважності пропуску строку давності
суду не надала.

А тому, суд відмовляє у стягненні боргу
за договором позики від 07 червня 2008 у
сумі 2400 гривень за пропуском строку
позовної давності.

З відповідача підлягає стягненню
заборгованість за договорами позики
від 28 червня 2009 року на суму 3100 гривень.

Відповідно до статті 88 ЦПК України
судові витрати позивачки по сплаті
судового збору в сумі 120 гривень 95
копійок підлягають стягненню з
відповідача, пропорційно задоволеним
позовним вимогам (3100*214,6:5500).

Керуючись статтями 10, 11,60, 88,213- 215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2
заборгованість за договором позики від
28 червня 2009 року на суму 3100 (три тисячі)
гривень

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
120 гривень 95 копійок.

В задоволенні решти позову відмовити
за пропуском строку позовної давності.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
апеляційного суду Житомирської
області через Бердичівський
міськрайонний суд Житомирської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення суду, а
позивачкою у той же строк з дня
отримання копії рішення суду.

Суддя: