Провадження №2/761/7917/2014
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді:
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Шевченківського районного суду міста
Києва цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальних збитків, заподіяних
залиттям квартири, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних
збитків, заподіяних залиттям квартири.
Позов мотивовано тим, що 19 серпня 2014
року в будинку АДРЕСА_3 відбулось
залиття квартири НОМЕР_1 (надалі -
квартира), яка належить на праві
власності позивачу, з квартири НОМЕР_2,
яка на праві власності належить
відповідачу. Даний факт залиття
квартири позивача підтверджується
Висновком експерта № 17 від 02 вересня 2014
року ОСОБА_3, зробленого за
результатами проведення експертного
будівельно-технічного дослідження.
У зв'язку з залиттям квартира позивача
потребує термінового поточного
ремонту, оскільки мешкати в ній стало
фактично неможливо. При цьому, згідно
зі Звітом № 108/14 від 11 вересня 2014 року,
складеним експертом ОСОБА_4, вартість
проведення ремонту квартири позивача
становить 33 755 грн. 21 коп. Крім того, за
проведення даної експертизи та за
послуги експерта ОСОБА_3 позивачем
також було сплачено 2 000 грн. 00 коп. та 1 300
На підставі зазначеного та зважаючи на
те, що відповідач, попри неодноразові
звернення до нього, добровільно
відшкодувати шкоду завдану позивачу не
бажає, останній просить стягнути з
відповідача на свою користь суму
матеріальної шкоди, завданої залиттям
квартири, у розмірі 33 755 грн. 21 коп. та 3 300
грн. 00 коп. в якості відшкодування
витрат на експертні послуги.
У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_5 позов підтримав та
просив позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі. Також пояснив, що,
наскільки відомо позивачу, власником
квартири АДРЕСА_1 є відповідач.
Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи в розумінні положень ч. 5 ст. 74
та/або ч. 8 ст. 76 Цивільного
процесуального кодексу України (надалі
- ЦПК України) повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не
Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК
України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі
достатніх матеріалів про права та
обов'язки сторін та те, що представник
позивача проти заочного розгляду
справи не заперечує, суд на підставі ч. 1
ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК
України постановив ухвалу про заочний
розгляд справи.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
судом встановлено наступні обставини
та відповідні їм правовідносини.

Так, як вбачається з обставин
викладених у позовній заяві, змісту
позовних вимог та пояснень наданих
представником позивача у судовому
засіданні, позивач звертаючись з даним
позовом до суду, як власник квартири
НОМЕР_3, яка знаходиться в будинку
АДРЕСА_3, просить стягнути з
відповідача заподіяну ним матеріальну
шкоду у зв'язку з залиття квартири
позивача.

Згідно Висновку експерта ОСОБА_3 № 17
від 02 вересня 2014 року, зробленого за
результатами проведення експертного
будівельно-технічного дослідження,
причиною пошкодження елементів
оздоблення в кімнаті, на кухні та в
коридорі в жилій квартирі АДРЕСА_2
являється витік води з
вищерозташованого простору, що
знаходиться над даною квартирою (а.с.
24-28).

Відповідно до Звіту № 108/14 від 11 вересня
2014 року про визначення розміру
матеріальних збитків, складеного
оцінювачем ОСОБА_4, розмір збитків, які
завдано ОСОБА_1 в результаті залиття
квартири АДРЕСА_2, складає 33 755 грн. 21
коп. (а.с. 5-13).

Крім того, за послуги експерта ОСОБА_3
позивачем також було сплачено 2 000 грн.,
що підтверджується квитанцією № 827443
від 02 вересня 2014 року (а.с. 30).

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу
України (надалі - ЦК України)
встановлено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода). Збитки
відшкодовуються у повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
розмірі. Якщо особа, яка порушила право,
одержала у зв'язку з цим доходи, то
розмір упущеної вигоди, що має
відшкодовуватися особі, право якої
порушено, не може бути меншим від
доходів, одержаних особою, яка порушила
право. На вимогу особи, якій завдано
шкоди, та відповідно до обставин справи
майнова шкода може бути відшкодована і
в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана
майну, може відшкодовуватися в натурі
(передання речі того ж роду та тієї ж
якості, полагодження пошкодженої речі
тощо)..

Положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України
передбачено, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому, згідно роз'яснень, які
містяться в п. 2 постанови Пленуму
Верховного суду України «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди» від
27 березня 1992 року № 6, розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що шкода,
заподіяна особі і майну громадянина
або заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, незалежно від наявності
вини.

Проте, звертаючись до суду з даним
позовом, позивачем не надано до
позовної заяви жодних належних та
допустимих доказів, які б
підтверджували, що залиття квартири
НОМЕР_3 відбулось саме з квартири
НОМЕР_2, а також, що відповідач по справі
- ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1,
на що позивач посилається в позовній
заяві, тобто позивачем не надано до
суду доказів, які б підтверджували, що
залиття квартири позивача відбулось у
звязку з винними неправомірними діями
вказаного відповідача, а між такими
діями і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок.

Крім того, не встановлено наявності
таких доказів і в судовому засіданні,
оскільки, не зважаючи на роз'яснення
відповідних прав та попередження про
наслідки не вчинення процесуальних дій
в порядку, регламентованому ч. 4 ст. 10
ЦПК України, представник позивача в
судовому засіданні клопотань про
витребування таких доказів в судовому
засіданні не заявляв.

Разом з тим, однією з засад судочинства,
регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, є змагальність
сторін та свобода в наданні ними до
суду своїх доказів і у доведенні перед
судом їх переконливості.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, враховуючи те, що
обставини, на які посилається позивач
як на підставу задоволення позову,
зокрема, щодо протиправності дій
відповідача та наявності причинного
зв'язку між шкодою заподіяною позивачу
і протиправними діями відповідача та
його вини в заподіянні шкоди, не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні, оскільки не ґрунтуються на
належних та допустимих доказах, суд
прийшов до висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 129
Конституції України, ст.ст. 15, 16, 22, 1166 ЦК
України та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 64,
74, 76, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228, 233, 294,
296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування матеріальних
збитків, заподіяних залиттям квартири -
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
до Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили в
разі закінчення вищезазначених
строків або після розгляду справи
апеляційним судом, якщо його не
скасовано.

С у д д я: