У х в а л а

22 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів:
Гончара В.П.,
Кадєтової О.В.

Наумчука М.І.,
Олійник А.С.,

розглянувши заяву публічного
акціонерного товариства
«Кредитпромбанк» про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 05 вересня 2014 року в справі
за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства
«Кредитпромбанк», ОСОБА_4, треті особи:
ОСОБА_5, державна реєстраційна служба
Свалявського районного управління
юстиції Закарпатської області, про
визнання договору іпотеки недійсним,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним
позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 17
жовтня 2007 року між ОСОБА_4 та публічним
акціонерним товариством
«Кредитпромбанк» (далі - ПАТ
«Кредитпромбанк») було укладено
договір іпотеки № 06/117/07-С, за умовами
якого ОСОБА_4 передав в іпотеку банку
нерухоме майно −? виробничо-побутовий
корпус - літ. «В», загальною площею 577,4
кв. м, гаражі-бокси - літ. «Г», загальною
площею 433,7 кв. м, розташовані по
АДРЕСА_1 та належні йому на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу від 08 липня 2004 року.
Позивач вважав, що вказаний договір
іпотеки укладений з порушенням
законодавства, оскільки йому на праві
власності належать нежитлові
приміщення котельні та
бокс-автогаража, загальною площею 87,3
кв. м, які в натурі не виділялись. На
підставі викладеного позивач просив
визнати договір іпотеки недійсним.

Рішенням Свалявського районного суду
Закарпатської області від 29
травня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 12 серпня 2014
року, позов задоволено. Визнано
недійсним договір іпотеки № 13/55/101/08-С,
укладений 22 квітня 2008 року між ПАТ
«Кредитпромбанк» та ОСОБА_4 Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції та ухвалою апеляційного
суду, ПАТ «Кредитпромбанк» подало
касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 05 вересня 2014
року відмовлено у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою ПАТ «Кредитпромбанк» на
рішення Свалявського районного суду
Закарпатської області від 29 травня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 12 серпня 2014
року.

05 грудня 2014 року ПАТ «Кредитпромбанк»
звернулось до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ із заявою про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 05 вересня 2014
року з підстав неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права.

На підтвердження підстав неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції норм матеріального права, а
саме: ст. ст. 181, 182, 203, 205, 217, 256, 257, 316, 319, 356,
368, 578 ЦК України, ст. ст. 3, 6, 16, 18 Закону
України, заявник послався та додав
копію постанови Верховного Суду
України від 23 травня 2012 року, копії
ухвал Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 серпня 2012
року, від 13 лютого 2013 року, від 06
листопада 2013 року, від 16 квітня 2014 року
та від 30 вересня 2014 року, копії постанов
Вищого господарського суду України від
08 квітня 2010 року, від 10 грудня 2013 року та
від 18 грудня 2013 року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 9 постанови від 30 вересня 2011
року № 11 «Про практику застосування
статей 353 - 360 Цивільного процесуального
кодексу України», судовими рішеннями,
на які заявник посилається на
підтвердження підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355,
можуть бути рішення: - Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ; - Вищого адміністративного суду
України; - Вищого господарського суду
України; - Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,
ухвалені як судом касаційної
інстанції; - апеляційних судів
загальної юрисдикції, як судів
касаційної інстанції в цивільних
справах, яким право на перегляд у
касаційному порядку цивільних справ
було надано Законом «Про внесення змін
до Закону України «Про судоустрій
України» щодо забезпечення
касаційного розгляду цивільних справ»
від 22 лютого 2007 року N 697-V. Зазначений
перелік таких судових рішень є
вичерпним. Обов'язковою є умова, щоб
цими рішеннями, які набрали законної
сили, вирішено спір по суті, та в них
судом (судами) касаційної інстанції
неоднаково застосовано одні й ті самі
норми матеріального права.

Постанова Верховного Суду України від
23 травня 2012 року, на яку заявник
посилається як на приклад неоднакового
застосування норм матеріального права
судами касаційної інстанції, не
відноситься до вищевказаного
вичерпного переліку судових рішень та
не є рішенням судів касаційної
інстанції, а тому на неї не може
здійснюватись посилання як на приклад
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах.

Крім того, ухвалами Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 серпня 2012 року та від 16
квітня 2014 року, на які здійснюється
посилання як на приклад неоднакового
застосування норм матеріального права,
судом касаційної інстанції скасовано
судові рішення та справи передано на
новий судовий розгляд.

Верховним Судом України в постанові
від 23 квітня 2014 року в справі № 6-30цс14,
роз'яснено, що справа має переглядатись
за всіма доводами заяв, посиланнями на
всі судові рішення щодо неоднакового
застосування норм матеріального права,
які додано до заяви про перегляд,
незалежно від того, висловлена правова
позиція щодо неправильності
застосування норми матеріального
права в судовому рішенні, ухваленому по
суті, чи в ухвалі про передачу справи
касаційним судом на новий розгляд.

Із змісту ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 серпня 2012 року та від 16
квітня 2014 року вбачається, що при
постановленні вказаних ухвал суд
касаційної інстанції не висловлював
правову позицію щодо застосування норм
матеріального права, судові рішення
скасовано з підстав порушення норм
процесуального права.

Також пленум Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у п. 6 постанови від
30 вересня 2011 року № 11 «Про практику
застосування статей 353 - 360 Цивільного
процесуального кодексу України»
роз'яснив, що заява про перегляд
судових рішень у цивільних справах із
підстав, передбаченої пунктом 1 частини
першої статті 355 ЦПК, може бути подана
за сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.
Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах. Під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту заяви та долучених до заяви
судових рішень, зокрема, копій ухвал
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 лютого 2013 року, від 06
листопада 2013 року, від 30 вересня 2014 року
та копії постанов Вищого
господарського суду України від 08
квітня 2010 року, від 10 грудня 2013 року та
від 18 грудня 2013 року, не вбачається
неоднакове застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, оскільки
вищевказані рішення судів касаційної
інстанції ухвалені у справах, де
предмет спору, зміст позовних вимог не
є тотожними та ухвалені у справах за
різних встановлених судами фактичних
обставин, тому у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до публічного акціонерного товариства
«Кредитпромбанк», ОСОБА_4, треті особи:
ОСОБА_5, державна реєстраційна служба
Свалявського районного управління
юстиції Закарпатської області, про
визнання договору іпотеки недійсним,
за заявою публічного акціонерного
товариства «Кредитпромбанк» про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 05 вересня 2014
року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

В.О. Кузнєцов

Судді:

В.П. Гончар

О.В. Кадєтова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник