АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/9786/2014
Головуючий у 1 інстанції: Тітов М.Ю.
Доповідач: Поліщук Н.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М.,
Болотова Є.В.

при секретарі Прохоровій В.С.

за участю представника
позивача Хитрової Л.В.

відповідача
ОСОБА_2

представника
відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві в залі суду справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Оболонського районного суду
м.Києва від 17 червня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПриватБанк» про визнання
договору неукладеним,-

УСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулося до суду з
позовом про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості за Кредитним договором
№б/н від 03 серпня 2006 року у розмірі 3036,33
доларів США, що за курсом 7,99 відповідно
до службового розпорядження НБУ від 31
серпня 2013 року складає 24260,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим,
що 03 серпня 2006 року заповнив Заяву, яка
разом з Умовами надання банківських
послуг, Правилами користування
платіжною карткою і Тарифами складає
договір про надання банківських
послуг.

Згідно із цим договором
відповідачу були надані кредитні кошти
у розмірі 2000 доларів США у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 21,96%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Проте відповідач своїх
зобов»язання по поверненню кредитних
коштів не дотримався, у зв»язку із чим
станом на 31 серпня 2013 року його
заборгованість складає 3036,33 долари США,
що включає в себе заборгованість за
кредитом - 1521,74 долар США,
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 1310,40 доларів
США, штраф (фіксована частина) - 62,58
долари США, штраф (процентна складова) -
141,61 долар США.

Не погодившись із первісним
позовом, ОСОБА_2 пред»явлено зустрічний
позов, у якому просить визнати договір
№б/н від 03 серпня 2006 року неукладеним.

Зустрічні вимоги обґрунтовує
тим, що спосіб вчинення договору, з
приводу якого виник спір, не відповідає
вимогам до кредитних договорів, у
зв»язку із чим вважає, що само по собі
заповнення Заяви-анкети не достатньо
для виникнення між сторонами
правовідносин із кредитування.

Рішенням Оболонського районного
суду м.Києва від 17 червня 2014 року
позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_2
3036,33 доларів США, що за курсом НБУ
складає 24260,24 грн. Вирішено питання щодо
судових витрат.

У задоволенні зустрічного
позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим
рішенням, ОСОБА_2 подано апеляційну
скаргу, у якій просить рішення
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні первісного позову та
задоволення зустрічного позову.

В апеляційній скарзі
посилається на те, що суд першої
інстанції не врахував про пропуск
позивачем строків позовної давності,
зокрема і щодо споживчого
кредитування, який закінчився у серпні
2012 року, оскільки строк дії картки
визначено до серпня 2009 року.

Заперечує наявність перед
позивачем заборгованості. Так, з
посиланням на виписку по рахунку,
зазначає, що ним було повернуто 4058
доларів США по тілу кредиту та 916
доларів США по відсотках.

З посиланням на доводи позовної
заяви вважає, що рішення суду в частині
вирішення зустрічного позову є
необґрунтованим.

Окрім того, зазначає, що суд
першої інстанції безпідставно взяв до
уваги як доказ наявності між сторонами
кредитного правовідношення Умови
надання банківських послуг, які не
містили підпису відповідача та дати їх
складання.

В судовому засіданні відповідач
та його представник апеляційну скаргу
підтримали.

Представник позивача проти
задоволення апеляційної скарги,
посилаючись на законність рішення суду
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення з»явившихся осіб,
розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого по справі додаткового
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України
передбачено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції
установлено, що 03 серпня 2006 року
позивач заповнив Заяву, яка разом з
Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою і Тарифами складає договір про
надання банківських послуг, з чим він
ознайомився та погодився.

Згідно із цим договором
відповідачу були надані кредитні кошти
у розмірі 2000 доларів США у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку, дата відкриття
рахунку по якій є 09 серпня 2006 року та
строк дії до серпня 2009 року. Базова
процентна ставка за кредитом на момент
підписання договору становить 1,83% із
розрахунку 360 днів у році.

Задовольняючи позовні вимоги за
первісним позовом та відмовляючи у
задоволенні зустрічного позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
сторони наділені правом свободи
договору, наявне між сторонами
правовідношення є договором
приєднання, що відповідає засадам
цивільного законодавства та не дає
підстав для висновку про неукладення
договору.

Відмовляючи у застосуванні
строку позовної давності, суд першої
інстанції виходив з того, що останній
позивачем не пропущено, оскільки 11
листопада 2011 року відповідачем вчинені
дії, що свідчать про визнання свого
боргу.

Проте, повністю погодитися з
такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може,
виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України
передбачено, що сторони мають право
врегулювати у договорі, який
передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Тобто, метою договору є забезпечення
фіксування тих умов на які сторони
погоджуються для врегулювання своїх
взаємних прав і обов»язків щодо
обраного ними кола відносин.

Умови договору та спосіб його вчинення
можуть бути визначені сторонами з
урахуванням вимог законодавства та із
дозволеним відступом від нього, або на
таких саме принципах запропоновані
однією із сторін.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного
договору, відповідно до змісту ч.1 ст.638
та ст.1054 ЦК України, є умови про мету,
суму і строк кредиту, умови і порядок
його видачі, розмір, порядок
нарахування та виплата процентів,
відповідальність сторін.

Так, між сторонами правовідносини
виникли внаслідок приєднання однієї
сторони до умов іншої. Про ознайомлення
із запропонованими умовами відповідач
ознайомився та погодився, про що
розписався у Заяві-анкеті. Таке
приєднання відповідачем вчинено у
письмовій формі, що ґрунтується на
положеннях ст.634 ЦК України.

Обставини, якими позивач обґрунтовує
свої позовні вимоги за зустрічним
позовом не містять зазначення, яких
істотних умов сторонами не досягнуто,
що свідчило б про не укладення
договору. Окрім того, як убачається з
матеріалів справи та не заперечується
відповідачем, сторони виконували
взаємні права і обов»язки щодо
кредитного правовідношення, а відтак
не можна стверджувати про неукладення
договору, який відповідачем тривалий
час виконувався.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо обставин
укладення договору та колегія суддів з
такими висновками погоджується.

Разом з тим, з висновками суду в частині
строків позовної давності колегія
суддів погодитися не може, з огляду на
наступне.

Платіжна картка - електронний
платіжний засіб у вигляді емітованої в
установленому законодавством порядку
пластикової чи іншого виду картки, що
використовується для ініціювання
переказу коштів з рахунка платника або
з відповідного рахунка банку з метою
оплати вартості товарів і послуг,
перерахування коштів зі своїх рахунків
на рахунки інших осіб, отримання коштів
у готівковій формі в касах банків через
банківські автомати, а також
здійснення інших операцій,
передбачених відповідним договором

Кредитна банківська платіжна
картка надає змогу здійснювати
операції за дебетом картрахунку в
межах установленого банком-емітентом
ліміту кредиту.

Кредитна схема передбачає здійснення
розрахунків за виконані клієнтом
операції з використанням платіжної
картки за рахунок коштів, наданих йому
банком у кредит (у межах кредитної
лінії).

Згідно із правовою позицією Верховного
суду України від 19 березня 2014 року у
справі №6-14цс14, відповідно до правил
користування платіжною карткою, які є
складовою кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Як убачається з Умов та правил надання
банківських послуг, що додані до
позовної заяви, для надання послуг банк
відкриває клієнту картрахунки, видає
клієнту картки, їх вид та строк дії
визначений в заяві та в пам»ятці
клієнта, підписавши яку клієнт та банк
укладають договір про надання
банківських послуг (п.3.1).

Згідно із заявою, що заповнена
відповідачем до установи банку та
розділом 3 «Користування карткою» Умов
та правил надання банківських послуг,
термін дії картки - по останній
календарний день серпня 2009 року.

Згідно із розділом 3 «Користування
карткою» Умов та правил надання
банківських послуг, що додані до
позовної заяви, після закінчення
строку дії відповідна картка
подовжується банком на новий строк
(шляхом надання клієнту картки з новим
строком дії).

Відтак, установивши строк дії
кредитної картки, як вид платіжної
картки, банк, як її емітент, визначив
строк протягом якого клієнт має право
користуватися розміщеними на
картковому рахунку коштами та з
моментом припинення дії картки для
банку почав відраховуватися строк
позовної давності.

Проте з позовом банк звернувся у жовтні
2013 року. Доводи про те, що картка
продовжувала дію як пролонгована є
безпідставними, оскільки такі
твердження не ґрунтуються на
визначених банком умовах кредитування
та користування кредитною карткою.

Позовна давність- це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 267 ЦК
України позовна давність
застосовується лише за заявою сторони
у спорі, зробленою до винесення
рішення. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в
позові.

Відмовляючи в задоволенні заяви
відповідача, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідачем вчинено
дії, які свідчать про визнання боргу.

З даних виписки по особовому рахунку
щодо відповідача, наданої позивачем
(а.с. 141-148) убачається, що заборгованість
виникла за відсотками за користування
кредитним лімітом, проте ОСОБА_2
сплачувались грошові кошти за
погашення кредитної частини (а не
відсотків за користування кредитом). З
даного розрахунку також убачається, що
кредитна частина відповідачем
погашена в межах кредитного ліміту.

Проте, визнання боржником основного
боргу, в тому числі і його сплата, саме
по собі не є доказом визнання ним також
і додаткових вимог кредитора, зокрема,
процентів за користування коштами,
штрафу та, відтак, не може вважатися
перериванням перебігу позовної
давності за зазначеними вимогами.

Відтак, судом першої інстанції
зроблено помилковий висновок про
визнання відповідачем боргу.

Ураховуючи, що строк дії платіжної
картки закінчився в серпні 2009 року,
позивач звернуся з позовом до суду в
жовтні 2013 року, тобто після спливу
строку позовної давності, підстав для
задоволення позовних вимог в частині
стягнення заборгованості не має.

З огляду на наведене, колегія судів
дійшла висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги,
скасування рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог про стягнення
заборгованості і ухвалення нового
рішення, про відмову в задоволенні цих
вимог.

В іншій частині рішення суду ухвалено з
дотримання вимог матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, не убачається.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду
м.Києва від 17 червня 2014 року скасувати в
частині задоволення позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та
ухвалити в цій частині нове рішенням,
яким в задоволенні цих вимог відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржено у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя
Н.В. Поліщук

Судді
І.М. Білич

Є.В. Болотов