У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Нагорняка В.А., Леванчука
А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, Комунального підприємства
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Солом'янської районної державної
адміністрації», третя особа - Центр
обслуговування споживачів № 1
Комунального підприємства «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Солом'янської районної
державної адміністрації», про
встановлення порядку користування
квартирою, виселення, вселення,
укладення договору найму та усунення
перешкод у користуванні квартирою, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 та її
представника ОСОБА_6 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 08 квітня 2014 року та рішення
апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до відповідачів, в якому
з урахуванням уточнень позовних вимог
просила: визначити порядок
користування квартирою АДРЕСА_3 у м.
Києві, виділити їй у користування
кімнату площею 14,4 кв. м з балконом
площею 0,9 кв. м, у користування
відповідача - кімнату площею 10,8 кв. м з
коморою площею 0,8 кв. м, нежитлові
приміщення квартири: кухню площею 7,4 кв.
м, ванну кімнату площею 2,8 кв. м,
вбиральню площею 1,0 кв. м, коридор
площею 7,5 кв. м, вбудовану шафу площею 0,8
кв. м - залишити у спільному
користуванні сторін. Виселити
відповідача з кімнати площею 14,4 кв. м та
вселити її до кімнати площею 10,8 кв. м, а
її вселити у кімнату площею 14,4 кв. м у
спірній квартирі. Зобов'язати Центр
обслуговування споживачів № 1
Комунального підприємства «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» змінити договір про
участь у витратах на утримання будинку
і прибудинкової території щодо
квартири АДРЕСА_1 і укласти з нею
окремий договір та зобов'язати
відповідача не чинити перешкод у
користуванні, володінні та
розпорядженні належною їй 1/2 частини
квартири.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 08 квітня 2014 року позов
задоволено частково.

Виділено у користування ОСОБА_4 кімнату
площею 14,4 кв. м у квартирі АДРЕСА_1.

Виділено у користування ОСОБА_5 кімнату
площею 10,8 кв. м у квартирі АДРЕСА_2.

Місця загального користування: кухню
площею 7,4 кв. м, ванну кімнату площею 2,8
кв. м, вбиральню площею 1,0 кв. м, коридор
площею 4,8 кв. м та 2,7 кв. м, веранду
площею 6,0 кв. м, комору площею 0,8 кв. м та
балкон площею 0,9 кв. м у квартирі
АДРЕСА_1 залишено у спільному
користуванні.

У решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
20 жовтня 2014 року рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 08 квітня 2014
року змінено в частині визначення
порядку користування квартирою
АДРЕСА_3 у м. Києві.

Виділено у користування ОСОБА_4 кімнату
площею 14,4 кв. м, та балкон площею 0,9 кв. м,
що розташований біля цієї кімнати.

Виділено у користування ОСОБА_5 кімнату
площею 10,8 кв. м та комору площею 6,0 кв. м.

Місця загального користування: кухню
площею 7,4 кв. м, ванну кімнату площею 2,8
кв. м, вбиральню площею 1,0 кв. м, коридор
площею 4,8 кв. м та 2,7 кв. м, комору
площею 0,8 кв. м, залишено у спільному
користуванні.

В іншій частині рішення суду залишено
без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 та її
представник ОСОБА_6, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просять
скасувати рішення суду першої
інстанції та рішення апеляційного
суду, ухвалити нове рішення про відмову
у позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції, обґрунтовано
виходив з вимог п. 14 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 20 від 22
грудня 1995 року «Про судову практику по
справах про захист права приватної
власності» та ч. 3 ст. 319 ЦК України щодо
рівності умов щодо здійснення
власниками своїх прав.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
правильно виходив з того, що балкон та
веранда (комору) можуть
використовуватись співвласниками лише
з прилеглих до них, виділених у
користування кімнат.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявників з
висновками судів попередніх інстанцій
та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги,
змісту оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при розгляді
даної справи судами попередніх
інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 та її
представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 08 квітня 2014 року в
незміненій частині та рішення
апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Нагорняк В.А. Леванчук
А.О. Маляренко А.В.