АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-ій інстанції - Ластовка
Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року колегія суддів
cудової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючого - Музичко
С.Г.

суддів - Саліхова
В.В., Рейнарт І.М.,

при секретарі -
Шалапуда Н.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 08 жовтня 2014 року у цивільній справі
за позовом ОСОБА_2 до Моторного
(транспортного) страхового бюро
України про визнання незаконним та
скасування наказу, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та моральної
шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 08 жовтня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 до МТСБУ про
визнання незаконним та скасування
наказу, поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 вважає рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 08 жовтня 2014 року незаконним просить
суд його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.
Посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права. Зазначає, що
відповідачем не було надано доказів
щодо визначення повноважень позивача,
а тому вважати, як підставу звільнення
із займаної посади, невідповідність
позивача цій роботи, не є доцільним.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а оскаржуване рішення - залишенню без
змін.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з
того, що посилання позивача на
незаконність його звільнення є
безпідставними, оскільки звільнення
відбулося з дотриманням ч.2 ст.28 КЗпП
України та, що з боку відповідача
відсутні порушення трудових прав
позивача.

Колегія суддів погоджується висновком
суду першої інстанції з наступних
підстав.

Згідно з ст.26 КЗпП України при
укладенні трудового договору може бути
обумовлено угодою сторін випробування
з метою перевірки відповідності
працівника на роботі, яка йому
доручається. Умова про випробування
повинна бути застережена в наказі
(розпорядженні) про прийняття на
роботу.

За правилом ч.2 ст. 28 КЗпП України якщо
протягом строку випробування
встановлено невідповідність
працівника роботі, на яку його
прийнято, власник або уповноважений
ним орган протягом цього строку вправі
розірвати трудовий договір. Розірвання
трудового договору з цих підстав може
бути оскаржене працівником в порядку,
встановленому для розгляду трудових
спорів у питаннях звільнення.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі наказу № 73-о від 19.06.2014 року
ОСОБА_2 було прийнято на посаду
заступника генерального директора
МТСБУ з питань інформаційних
технологій з оплатою праці відповідно
до штатного розпису та випробувальним
строком три місяці. (а.с.42)

19.08.2014 року генеральним директором
МТСБУ був підготовлений звіт щодо
діяльності та відповідності позивача
ОСОБА_2 займаній посаді(а.с.41)

Наказом № 96-о від 22.08.2014 року ОСОБА_2
звільнено з займаної посади на
підставі ст. 28 КЗпП України, як такого,
що не пройшов випробування.(а.с. 8, 38)

Актом від 22.08.2014 року встановлено, що
ОСОБА_2 відмовився ознайомлюватись з
вище зазначеним наказом та отримання
трудової книжки.(а.с.36)

Відхиляючи доводи апелянта на те, що
відповідачем не надано жодного доказу
на підтвердження обставин його
невідповідності займаній посаді,
колегія суддів виходить з того, що при
звільненні за ст. 28 КЗпП України не
передбачено обов'язку роботодавця
документально підтверджувати
відповідність працівника роботі, на
яку його прийнято.

Також колегія суддів вважає
необґрунтованими посилання апелянта
на те, що невідповідність позивача
займаній посаді не можливо встановити
тому, що не має чіткого переліку його
функціональних обов'язків, оскільки
розірвання трудового договору з
працівником під час терміну
випробування не є таким, що
здійснюється з ініціативи роботодавця,
так як при прийомі на роботу працівник
давши згоду на випробування, фактично
дає згоду на розірвання трудового
договору по ст. 28 КЗпП України.

Крім того, МТСБУ виплатило ОСОБА_2 за
період роботи з 19.06.2014 року по 22.08.2014
року 65 742,79 грн. заробітної плати.(а.с.14)

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що позивачем не
доведено вини відповідача у
спричиненні моральної шкоди, не надано
жодних доказів на підтвердження
незаконних та неправомірних дій або
бездіяльності відповідача, внаслідок
яких виникла моральна шкода і
наявності причинного зв'язку між
шкодою та протиправними діями
відповідача.

З огляду на наведене, належних та
допустимих доказів на підтвердження
заподіяння моральної шкоди у порядку
передбаченому ст.ст.10, 60 ЦПК України
порядку позивач суду не надав.

Таким чином, рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 08 жовтня 2014
року року є законним і обґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, на законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції не впливають.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 08 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді