У х в а л а

іменем україни

19 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Мартинюка В.І.,
Наумчука М.І.,

Мостової Г.І.,
Олійник А.С.,-

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Фінансова ініціатива» про
стягнення коштів, за зустрічним
позовом публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Фінансова ініціатива» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання договору
недійсним, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Вінницької області від 30 квітня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Фінансова ініціатива» (далі - ПАТ
«КБ «Фінансова ініціатива») про
стягнення коштів.

В обґрунтування позову ОСОБА_3
зазначав, що 14 січня 2013 року він уклав
із відповідачем договір банківського
вкладу № 163661 на суму 1 000 грн, того ж дня
ним було збільшено суму вкладу на 321 000
грн, про що було укладено додатковий
договір без номера.

Скориставшись наданим йому правом
часткового зняття суми вкладу з
наступного дня після дати внесення
грошових коштів на депозитний рахунок
до дати повернення без застосування
штрафних санкцій, за умови збереження
мінімального не знижувального залишку
в сумі 1 000 грн (п. 1.5 договору), він
звернувся до банку із заявою про
повернення частини вкладу в розмірі 321
000 грн, проте до теперішнього часу кошти
не отримав, що й стало підставою для
звернення до суду з даним позовом.

Заперечуючи проти позову, ПАТ «КБ
«Фінансова ініціатива» звернулося до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання додаткового
договору до договору банківського
вкладу недійсним.

Позовні вимоги ПАТ «КБ «Фінансова
ініціатива» мотивувало тим, що
додатковий договір без номера до
договору банківського вкладу № 163661
банком не укладався, про що свідчать
відсутність копій такої угоди та
відповідних супровідних даних.

Також ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива»
посилалося на те, що ОСОБА_4, яка діяла
від імені банку, перевищила надані їй
повноваження щодо проведення операцій
стосовно відкриття поточних, вкладних
(депозитних) рахунків в іноземній та
національній валютах у межах суми, яка
еквівалентна 10 000 грн, при цьому, будучи
довірителем позивача, не повідомила
банк про свої дії, що позбавило
відповідача заперечити чи схвалити
такий правочин.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 7 лютого 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «КБ «Фінансова
ініціатива» на користь ОСОБА_3 суму
депозитного вкладу в розмірі 321 000 грн.

У задоволенні зустрічного позову ПАТ
«КБ «Фінансова ініціатива» відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 30 квітня

2014 року рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від

7 лютого 2014 року в частині задоволення
первісного позову скасовано й у цій
частині ухвалено нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 У решті рішення суду залишено
без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення апеляційного суду Вінницької
області від 30 квітня 2014 року скасувати,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права й
неправильним застосуванням норм
матеріального права, та залишити в силі
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 7 лютого 2014 року,
що було помилково скасовано.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України
договір банківського вкладу
укладається в письмовій формі.
Письмова форма договору банківського
вкладу вважається додержаною, якщо
внесення грошової суми підтверджено
договором банківського вкладу з
видачею ощадної книжки або сертифіката
чи іншого документа, що відповідає
вимогам, встановленим законом, іншими
нормативно-правовими актами у сфері
банківської діяльності (банківськими
правилами) та звичаями ділового
обороту.

Пунктом 1.4 Положення про порядок
здійснення банками України вкладних
(депозитних) операцій з юридичними і
фізичними особами (далі - Положення),
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 3
грудня 2003 року № 516 передбачено, що
залучення банком вкладів (депозитів)
юридичних і фізичних осіб
підтверджується: договором
банківського рахунку; договором
банківського вкладу (депозиту) з
видачею ощадної книжки; договором
банківського вкладу (депозиту) з
видачею ощадного (депозитного)
сертифіката; договором банківського
вкладу (депозиту) з видачею іншого
документа, що підтверджує внесення
грошової суми або банківських металів
і відповідає вимогам, установленим
законом, іншими нормативно-правовими
актами у сфері банківської діяльності
(банківськими правилами) та звичаями
ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції
про ведення касових операцій банками в
Україні (далі - Інструкція),
затвердженої постановою Правління
Національного банку України від 1
червня 2011 року № 174 передбачено, що банк
(філія, відділення) зобов'язаний видати
клієнту після завершення приймання
готівки квитанцію (другий примірник
прибуткового касового ордера) або
інший документ, що є підтвердженням про
внесення готівки у відповідній
платіжній системі. Квитанція або інший
документ, що є підтвердженням про
внесення готівки у відповідній
платіжній системі, має містити
найменування банку (філії, відділення),
який здійснив касову операцію, дату
здійснення касової операції (у разі
здійснення касової операції в
післяопераційний час - час виконання
операції або напис чи штамп «вечірні»
чи «післяопераційний час»), а також
підпис працівника банку (філії,
відділення), який прийняв готівку,
відбиток печатки (штампа) або
електронний підпис працівника банку
(філії, відділення), засвідчений
електронним підписом САБ.

Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п.
1.4. Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV
Інструкції письмова форма договору
банківського вкладу вважається
додержаною, якщо внесення грошової
суми підтверджено договором
банківського вкладу з видачею ощадної
книжки або сертифіката чи іншого
документа, що відповідає вимогам,
встановленим законом, іншими
нормативно-правовими актами у сфері
банківської діяльності (банківськими
правилами) та звичаями ділового
обороту. При цьому квитанція (другий
примірник прибуткового касового
документа) або інший документ є
підтвердженням про внесення готівки у
відповідній платіжній системі.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої
інстанції, застосувавши до даних
правовідносин норми ст. ст. 1058, 1060 ЦК
України, виходив із того, що між
сторонами виникли договірні
правовідносини за договорами
банківського вкладу й зазначені
договори та банківські квитанції
відповідають вимогам чинного
законодавства, що свідчить про
наявність обов'язку банку щодо
повернення відповідної суми вкладу на
вимогу позивача.

Такий висновок суду про доведеність
позовних вимог не відповідає вимогам
закону та не підтверджений матеріалами
справи.

Скасовуючи частково рішення суду
першої інстанції та ухвалюючи нове
рішення про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_3, апеляційний суд виходив
із недоведеності позивачем обставин,
які б свідчили про прийняття банком від
нього депозитного вкладу на суму 321 000
грн., так як надана позивачем квитанція
№ 5696 від 14 січня 2013 року не оформлена
належним чином, оскільки підпис на ній
виконаний не уповноваженим
працівником банку - касиром ОСОБА_5,
відтиск печатки на квитанції, виконано
не печаткою банку, крім того, відсутня
відповідна заява на переказ готівки, за
якою здійснюються банківські операції
щодо поповнення депозитних рахунків,
без наявності якої такі вклади взагалі
не можуть бути здійснені.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком апеляційного суду, які
узгоджуються із вимогами закону та
фактичними обставинами справи.

Так, судами встановлено й визнається
сторонами, що 14 січня

2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «КБ
«Фінансова ініціатива» в особі
начальника Вінницького відділення № 3
ОСОБА_4 було укладено договір
банківського вкладу № 163661 (вклад
«Ощадний»), згідно з яким банк прийняв
від вкладника грошову суму в розмірі 1
000 грн строком на

370 календарних днів зі сплатою 16%
річних, про що свідчить квитанція

№ 5651 від 14 січня 2013 року.

Згідно з п. 1.4 вказаного договору,
додаткові внески (поповнення) до вкладу
допускаються включно до дня, який
передує даті повернення депозиту.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3
зазначав, що у відповідності до вимог п.
1.4 договору, 14 січня 2013 року на підставі
додаткового договору без номера він
поповнив вклад на суму 321 000 грн., на
підтвердження чого надав суду копії
додаткового договору та квитанції
№ 5695 від 14 січня 2013 року.

Від імені банку за договорами
виступила ОСОБА_4 на підставі
довіреності № 41 від 30 грудня 2012 року,
проте зміст наявної у матеріалах
справи довіреності № 41 від 30 грудня 2012
року (а.с. 122, т. 2) обмежує повноваження
начальника Вінницького відділення № 3
ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» ОСОБА_4
щодо залучення депозитів юридичних та
фізичних осіб понад суму, яка
еквівалентна 10 000 грн.

Із метою перевірки автентичності
відтиску печатки банку та підписів на
квитанції у справі було призначено
судово-почеркознавчу та технічну
експертизу.

За висновками проведеної експертизи №
1188/1189/13-21 від 13 вересня 2013 року (а. с. 174-177
т. 1) підписи у графі «підписи банку» на
квитанції

№ 5695 та № 5651 від 14 січня 2013 року
виконані не ОСОБА_5, а іншою особою;
відтиски печатки на цих квитанціях
виконано не печаткою ПАТ КБ «Фінансова
Ініціатива» «Прибутково-видаткова
каса № 1», зразки відтисків якої надано
для порівняльного дослідження, а іншою
печаткою.

Згідно з випискою за особовим рахунком
НОМЕР_1, відкритим на ім'я ОСОБА_3, у
період з 14 січня 2013 року до 12 лютого 2013
року, на вказаний рахунок надходила
лише грошова сума в розмірі 1 000 грн, на
яку станом на 12 лютого 2013 року були
нараховані відсотки в сумі 7 грн

45 коп., додаткові кошти на вказаний
рахунок не вносилися.

Встановивши характер спірних
правовідносин, апеляційний суд вирішив
справу згідно із законом на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилалися як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені у судовому засіданні, та
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що відносини банківського вкладу на
підставі додаткового договору між
сторонами не виникли внаслідок
невідповідності документів, поданих на
підтвердження викладених у первісному
позові вимог, положенням Інструкції
про ведення касових операцій банками в
Україні.

Також апеляційним судом належно
вмотивовано й обґрунтовано незгоду з
висновком експерта № 488-П від 15 січня 2014
року, яким зокрема визначено
ідентичність відтиску печатки банку на
обох квитанціях № 5695 та № 5651 від 14
січня 2013 року.

Норми матеріального права у частині
розгляду вимог ОСОБА_3 апеляційним
судом застосовано правильно, порушень
процесуального закону не вбачається,
доводи касаційної скарги на увагу не
заслуговують і висновків суду
апеляційної інстанції не спростовують,
що відповідно до положень

ст. 337 ЦПК України є підставою для
відхилення касаційної скарги та
залишення рішення суду в цій частині
без змін.

Доводів щодо незаконності
оскаржуваного судового рішення в іншій
частині заявником не наведено,
підстави для виходу за межі касаційної
скарги відсутні. За таких обставин,
рішення апеляційного суду й у цій
частині підлягає залишенню без змін.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення
апеляційного суду відповідає вимогам
чинного законодавства щодо законності
й обґрунтованості та підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 30 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.О.
Кузнєцов

Судді:
В.І.
Мартинюк

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник