Єдиний унікальний номер 205/9112/14-ц
Справа № 2/205/4604/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Залімської Н.В.,

при секретарі Кравцову С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Дніпропетровська цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Дніпропетровської міської ради, треті
особи Друга Дніпропетровська державна
нотаріальна контора,
Житлово-будівельний кооператив № 224,
про встановлення факту належності
квартири, визнання права власності на
квартиру в порядку спадкування за
заповітом, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30.10.2014р. звернувся до
Ленінського районного суду з позовом
до Дніпропетровської міської ради,
треті особи Друга Дніпропетровська
державна нотаріальна контора,
Житлово-будівельний кооператив № 224,
про встановлення факту належності
квартири, визнання права власності на
квартиру в порядку спадкування за
заповітом. В обґрунтування позовних
вимог посилався на те, що його бабуся
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Після її
смерті відкрилась спадщина у вигляді
квартири яка розташована в АДРЕСА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла склала заповіт,
згідно якого все своє майно, де б воно
не було та з чого б воно не складалось,
усі майнові права і обов'язки, що
належатимуть спадкодавцю на момент
смерті, заповіла ОСОБА_1 Позивач у
встановлений законом строк звернувся
до нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, однак йому було
відмовлено у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
вищевказане спадкове майно. Позивач
просив суд встановити факт належності
ОСОБА_3 квартири яка розташована в
АДРЕСА_1; визнати за ним право власності
в порядку спадкування за заповітом
після смерті ОСОБА_3, що померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 на вищевказану квартиру.

Представник позивача надав суду заяву
в якій позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, повідомлявся
належним чином, письмових заяв не
надходило

Представник Другої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори у
судове засідання не з'явився,
повідомлявся належним чином, письмових
заяв не надходило.

Голова ЖБК № 224 надав суду заяву в якій
просив справу розглядати за його
відсутності, позовні вимоги підтримує
та просить задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності з ч.2 ст.59 ЦПК України
обставини справи, які за законом можуть
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані та здобуті докази,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

На підставі ч.1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 будучи
членом ЖБК № 224 Ленінського району
отримала квартиру АДРЕСА_1. Дану
квартиру вона отримала на підставі
ордеру, виданого виконавчим комітетом
Ленінської районної ради народних
депутатів м. Дніпропетровська у 1977 році
на підставі списків, затверджених
рішенням Дніпропетровської міської
ради народних депутатів «Про утворення
ЖБК № 224». Вищевказана квартира
складається з трьох житлових кімнат
площею 42,7 кв.м., загальною площею 61,3
кв.м. (а.с.15-18). Відповідно до довідки
виданої ЖБК № 224 пайовий внесок за
квартиру виплачений повністю ще у 1985
році (а.с.6).

Відповідно до ст.384 ЦК України, член
житлово-будівельного (житлового)
кооперативу має право володіння і
користування, а за згодою кооперативу -
і розпоряджання квартирою, яку він
займає в будинку кооперативу, якщо він
не викупив її. У разі викупу квартири
член житлово-будівельного (житлового)
кооперативу стає її власником.

Виходячи з вищенаведеної правової
норми, а також враховуючи факт повної
виплати пайових внесків за квартиру
члена ЖБК № 224 ОСОБА_3, суд вважає за
можливе встановити факт належності
останній квартири АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Після її
смерті відкрилась спадщина у вигляді
вищевказаної квартири. ІНФОРМАЦІЯ_2 За
життя склала заповіт, згідно якого все
своє майно, де б воно не було та з чого б
воно не складалось, усі майнові права і
обов'язки, що належатимуть спадкодавцю
на момент смерті, заповіла
позивачу(а.с.11). Позивач у встановлений
законом строк звернувся до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, однак йому було
відмовлено у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
вищевказане спадкове майно (а.с.9).

Згідно п. 3.1. листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування»
№24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, якщо
нотаріусом обґрунтовано відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
виникає цивільно-правовий спір, що
підлягає розглядові у позовному
провадженні. Визнання права власності
на спадкове майно в судовому порядку є
винятковим способом захисту, що має
застосовуватися, якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку, в тому
числі й у випадку визначення судом за
позовом спадкоємця додаткового строку
для прийняття спадщини.

Згідно з ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Відповідно до ст.1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб спадкоємців.

Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

На підставі ст.1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право
на спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

На підставі ч.1 ст.1235 ЦК України
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин.

Згідно ч.2 ст.1236 ЦК України заповідач
має право скласти заповіт щодо усієї
спадщини або її частини.

Згідно п.8 постанови Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у
разі смерті члена
житлово-будівельного,
дачно-будівельного,
гаражно-будівельного кооперативу,
члена садівницького товариства, яким
до дня смерті не були внесені повністю
пайові внески, до складу спадщини
входять частина внесеного паю та інші
суми, які підлягають поверненню, а не
квартира, дача, гараж, садовий будинок.
Частка пайового внеску, що належала
померлому, входить до складу спадщини
на загальних підставах. Якщо
спадкодавець повністю вніс пайовий
внесок, то до складу спадщини
включається відповідно квартира, дача,
гараж, садовий будинок, інші будівлі та
споруди.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від
01.07.2004р. «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» права на нерухоме майно, які
підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації.

Згідно з ч.4 ст.3 зазначеного Закону
права на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, за таких умов: якщо
реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема, такими як Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31.01.1966р., і яка втратила чинність на
підставі наказу Держжитлокомунгоспу
від 13.12.1995р. № 56, Тимчасове положення
про порядок реєстрації прав власності
на нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від
07.02.2002р. № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті
18.02.2002р. за № 157/6445 (з подальшими
змінами).

За ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який
прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину. Якщо
спадщину прийняло кілька спадкоємців,
свідоцтво про право на спадщину
видається кожному з них із визначенням
імені та часток у спадщині інших
спадкоємців. Відсутність свідоцтва про
право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Виходячи з вищевказаних правових норм,
враховуючи вже встановлений судом факт
належності ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1,
суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині визнання за ним права
власності за законом після смерті його
бабусі ОСОБА_3 на вищевказану квартиру
обґрунтованими, в повному обсязі
доведеними, та такими що підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
постановою Верховного Суду України
«Про судову практику у справах про
спадкування» №7 від 30.05.2008 року, ст. ст.
15-16, 328, 384, 1216-1218, 1223, 1235, 1236 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 10-11, 59-60, 88, ч. 2 ст.
197, ст. ст. 212, 213-215, 218
Цивільно-процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Встановити факт належності ОСОБА_3
квартири у житлово-будівельному
кооперативі № 224 за адресою: АДРЕСА_1, що
складається з трьох житлових кімнат
площею 42,7 кв.м., загальною площею 61,3
кв.м.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, право
власності в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_3, що
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на квартиру за
адресою: АДРЕСА_1, що складається з
трьох житлових кімнат площею 42,7 кв.м.,
загальною площею 61,3 кв.м.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Ленінський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів.

Суддя
Н.В. Залімська