Ухвала

іменем україни

13 листопада 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про виконання зобов'язань та
стягнення боргу,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про виконання зобов'язань та
стягнення боргу, посилаючись на те, що 04
листопада 2013 року відповідач письмово
зобов'язалася у строк до 04 січня 2014 року
передати йому грошові кошти в сумі 5 500
дол. США в якості відшкодування шкоди,
заподіяної її сином, який самовільно
заволодів його (позивача) автомобілем і
скоїв ДТП .

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 14 серпня 2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 10 вересня 2014 року зазначене
судове рішення скасовано. Ухвалено
нове рішення, яким позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 71 060
грн, що еквівалентно 5 500 дол. США
відповідно до курсу НБУ станом на 10
вересня 2014 року.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
позові, зазначав, що ОСОБА_2
безпосередньо не завдавала шкоди
позивачу, не отримувала від нього
коштів, тому не повинна їх повертати.
Син відповідача є дієздатною особою,
вчинення ним винних дій щодо
пошкодження автомобіля позивача не
доведено.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та задовольняючи
позов частково, посилався на те, що
ОСОБА_2 добровільно без примусу
написала розписку, за якою взяла на
себе зобов'язання відшкодувати
позивачу завдану майнову шкоду, з
розміром якої вона погодилася.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права; наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 10 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П.
Євграфова

судді:
Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель