Ухвала

іменем україни

13 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової
О.В. Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
департаменту охорони здоров'я
Херсонської обласної державної
адміністрації, комунального
підприємства «Голопристанська
центральна районна лікарня» про
зобов'язання вчинити певні дії,
стягнення середнього заробітку за час
затримки трудової книжки та
відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою комунального
підприємства «Голопристанська
центральна районна лікарня» на рішення
апеляційного суду Херсонської області
від 02 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що за трудовою угодою,
укладеною між ним та комунальним
підприємством «Голопристанська
центральна районна лікарня» (далі - КП
«Голопристанська ЦРЛ»), позивач з 01
серпня 2011 року по 30 липня 2013 року
проходив інтернатуру в Таврійській
лікарській амбулаторії, яка є
структурним підрозділом КП
«Голопристанська ЦРЛ». Після
закінчення інтернатури повинен був
відпрацювати три роки
лікарем-стоматологом у КП
«Голопристанська ЦРЛ», однак був
направлений на роботу до Таврійської
лікарської амбулаторії. Оскільки він є
інвалідом 2 групи, то
звернувся із заявою до відповідачів з
проханням залишитися на роботі в м.
Херсоні або в м. Голій Пристані, або
видати довідку на самостійне
працевлаштування, проте йому було
відмовлено. Крім того, позивачу не
видано трудову книжку, що позбавило
його можливості працевлаштуватися.
Враховуючи викладене, просив суд
зобов'язати відповідачів видати йому
довідку для самостійного
працевлаштування і трудову книжку, а
також стягнути з них середній
заробіток за час затримки трудової
книжки та 20 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди, що
полягає в позбавленні права на працю,
яка є джерелом існування людини.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 17 лютого 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 02 квітня
2014 року рішення суду першої інстанції в
частині відмови у стягненні середнього
заробітку за час затримки видачі
трудової книжки та відшкодування
моральної шкоди скасовано та ухвалено
в цій частині нове рішення про
задоволення вказаних вимог. Стягнуто з
КП «Голопристанська ЦРЛ» на користь
ОСОБА_4 середній заробіток за час
затримки видачі трудової книжки у
розмірі 9944 грн. та моральну шкоду в
розмірі 1000 грн. У решті рішення
місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі Голопристанська
ЦРЛ просить скасувати рішення
апеляційного суду, мотивуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, та просить ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Скасовуючи рішення місцевого суду в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог про стягнення середнього
заробітку за час затримки видачі
трудової книжки і відшкодування
моральної шкоди та задовольняючи позов
частково в цій частині, апеляційний
суд, дослідивши докази у справі й давши
їм належну правову оцінку, дійшов
обґрунтованого висновку, що
роботодавець не виконав покладений на
нього КЗпП України обов'язок звільнити
працівника в день закінчення дії
трудової угоди та видати йому трудову
книжку, що позбавило останнього
можливості влаштуватися на іншу роботу
і це є підставою відповідно до вимог
статей 235, 237-1 КЗпП України для
стягнення на користь працівника
середнього заробітку за час затримки
видачі трудової книжки та
відшкодування на його користь
моральної шкоди. Позивачу не було
відомо про його звільнення, а ті
відповіді, які направлялись на його
адресу відповідачами навпаки свідчили
про те, що від нього вимагається
відпрацювати три роки за направленням
і мови про звільнення не йшло.

Апеляційний суд, перевіряючи
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вірного
погодився з висновком місцевого суду в
не скасованій частині про
необгрутованість вимог позивача щодо
зобов'язання відповідачів видати йому
довідку для самостійного
працевлаштування, оскільки такі дії не
входять до компетенції відповідачів.
Також безпідставними є позовні вимоги
в частині стягнення середнього
заробітку з департаменту охорони
здоров'я Херсонської обласної
державної адміністрації за час
затримки трудової книжки, оскільки
позивач не перебував з останнім у
трудових відносинах.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків апеляційного
суду не впливають та їх не
спростовують.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу комунального
підприємства «Голопристанська
центральна районна лікарня» відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської
області від 02 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Висоцька В.С.

Кафідова О.В.

Фаловська І.М.