Ухвала

іменем україни

13 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової
О.В. Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом приватного
акціонерного товариства
«Київрічсервіс» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання договорів недійсними; за
зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
приватного акціонерного товариства
«Київрічсервіс» про визнання договору
укладеним та визнання права власності,
за касаційною скаргою приватного
акціонерного товариства
«Київрічсервіс» на рішення
апеляційного суду м. Києва від 19 червня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року приватне акціонерне
товариство «Київрічсервіс» (далі - ПрАТ
«Київрічсервіс») звернулося до суду з
указаним позовом обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що 09 серпня 2011 року між ним
та ОСОБА_4 укладено договір на
організацію проведення ремонтних
робіт будівель і споруд та благоустрій
території бази відпочинку
«ІНФОРМАЦІЯ_1», об'єктом якого були 3
нежилі будівлі загальною площею 488 кв.
м. Того ж дня було укладено договір з
ОСОБА_5 на організацію проведення
ремонтних робіт будівель і споруд та
благоустрій території бази відпочинку
«ІНФОРМАЦІЯ_1», об'єктом якого були 2
нежилі будівлі загальною площею 607 кв.
м. Оскільки відповідачі за первісним
позовом відмовились від нотаріального
посвідчення договорів, позивач, з
урахуванням уточнень, просив визнати
їх неукладеними та просив визнати за
товариством право власності на
майновий комплекс бази відпочинку
«ІНФОРМАЦІЯ_1» загальною площею
3 507,1 кв. м та стояночне судно
«Вишневецький», посилаючись на те, що
ПрАТ «Київрічсервіс» набуло право
власності на вказане майно відповідно
до ст. 344 ЦК України за набувальною
давністю.

Заперечуючи проти указаного позову,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до
суду із зустрічним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
дирекцією ПрАТ «Київрічсервіс» були
залучені їх особисті кошти для
проведення ремонтних робіт на вказаній
базі відпочинку. Всі ремонтні роботи
були виконані, а також проведено
благоустрій всієї території, однак
відповідач за зустрічним позовом
відмовляється повертати їм витрачені
кошти, а тому просили визнати договори
дійсними, як укладені відповідно до
вимог закону, та визнати за ними право
власності на об'єкти, які були
відремонтовані за їхні кошти.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 03 січня 2013 року
позов ПрАТ «Київрічсервіс» задоволено
частково. Визнано за ПрАТ
«Київрічсервіс» право власності на
майновий комплекс бази відпочинку
«ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1, загальною
площею 2411, 8 кв. м, а саме: нежилу будівлю
площею 1 649 кв. м (літ. «А»), нежилу
будівлю площею 151 кв. м (літ. «Б»), нежилу
будівлю площею 89,9 кв. м (літ. «В»),
нежилу будівлю площею 40,6 кв. м (літ. «Г»),
нежилу будівлю площею 84,3 кв. м (літ. «Д»),
нежилу будівлю площею 7 кв. м (літ.
«Є»), нежилу будівлю площею 69,2 кв. м (літ.
«Ж»), нежилу будівлю площею 52,7 кв. м (літ.
«И»), нежилу будівлю площею 15,4 кв. м (літ.
«І»), нежилу будівлю площею 32,3 кв. м (літ.
«К»), нежилу будівлю площею 150,6 кв. м
(літ. «Л»), нежилу будівлю площею 19,5 кв. м
(літ. «Н»), нежилу будівлю площею 44 кв. м
(літ. «У»), нежилу будівлю площею 6,3 кв. м
(літ. «X»), споруди (літ. «О», «Р», «3» (КТП -
6238 з кабельною лінією 10кВ: від КТП 6238 до
ТП 1796 (довжиною 754 м)), № 1, № 11. Визнано
право власності ПрАТ «Київрічсервіс»
на стоянкове судно Г-342 «ІНФОРМАЦІЯ_1»
(Вишневецький). У задоволенні решти
первісного позову відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_4, ОСОБА_5
задоволено. Визнано договір № 15/11
від 09 серпня 2011 року, укладений між
ПрАТ «Київрічсервіс» та ОСОБА_4
дійсним. Визнано договір № 16/11
від 09 серпня 2011 року, укладений між ПрАТ
«Київрічсервіс» та ОСОБА_5, дійсним.
Визнано право власності ОСОБА_4 на
частину об'єктів майнового комплексу
бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
розташованих по АДРЕСА_1, загальною
площею 488,1 кв. м, а саме: нежилу будівлю
«Будинок Роксолани» загальною площею
172,5 кв. м (літ. «Т»), нежилу будівлю
«Панський маєток» загальною площею 167,2
кв. м (літ. «С»), нежилу будівлю «Будинок
сотника» площею 148,4 кв. м (літ.
«М»). Визнано право власності ОСОБА_5 на
частину об'єктів майнового комплексу
бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
розташованих по АДРЕСА_1, загальною
площею 607,2 кв. м, а саме: нежилу будівлю
площею 380 кв. м (літ. «Ш»); нежилу будівлю
площею 227,2 кв. м (літ. «Е»). Вирішено
питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду міста Києва
від 19 червня 2014 року рішення суду
першої інстанції в частині вирішення
позову ПрАТ
«Київрічсервіс» про визнання права
власності та зустрічного позову
ОСОБА_4, ОСОБА_5 скасовано і ухвалено
нове рішення про відмову в задоволенні
вказаних вимог. У решті рішення
місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ПрАТ
«Київрічсервіс» просить скасувати
рішення апеляційного суду, мотивуючи
свою вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, та просить залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Скасовуючи рішення місцевого суду в
частині вирішення позову ПрАТ
«Київрічсервіс» про визнання права
власності та зустрічного позову
ОСОБА_4, ОСОБА_5 і відмовляючи в
задоволенні вказаних вимог,
апеляційний суд, дослідивши докази у
справі й давши їм належну правову
оцінку, дійшов обґрунтованого
висновку, що ПрАТ «Київрічсервіс» не
доведено належними та допустимими
доказами підстав для визнання за
товариством права власності на
майновий комплекс бази відпочинку
«ІНФОРМАЦІЯ_1». При розгляді справи не
було встановлено факту порушення прав
ОСОБА_4, ОСОБА_5 з боку ПрАТ
«Київрічсервіс». Представник
товариства підтвердила в судовому
засіданні, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є
засновниками ПрАТ «Київрічсервіс».
Відповідно до відомостей, які
містяться в ДП «Інформаційно-ресурсний
центр» ОСОБА_5 є керівником та
підписантом ПрАТ «Київрічсервіс» з 25
липня 2011 року. Доводи позивачів за
зустрічним позовом, що вони зверталися
до товариства з проханням повернути
витрачені на ремонт кошти, на що їм було
відмовлено дирекцією ПрАТ
«Київрічсервіс» 06 листопада 2012 року, а
тому вони набули право власності на
об'єкти нерухомого майна, є
безпідставними.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків апеляційного
суду не впливають та їх не
спростовують.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства
«Київрічсервіс» відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
19 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Висоцька В.С.

Кафідова О.В.

Фаловська І.М.