АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

06 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва

в складі: головуючого - судді Кирилюк
Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Національної акціонерної
страхової компанії «Оранта»,
Страхового товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія», треті
особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення страхового відшкодування,
пені, інфляційних витрат та 3% річних,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 10 вересня 2014 року,-

встановила:

22 липня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому з
урахуванням уточнень від 29 серпня 2014
р. просив стягнути солідарно з
Національної акціонерної страхової
компанії «Оранта» (надалі - НАСК
«Оранта») та Страхового товариства з
додатковою відповідальністю
«Гарантія» ( надалі - СТзДВ «Гарантія»)
на свою користь суму страхового
відшкодування в розмірі 6298,03 грн.,
інфляційні витрати в сумі 742,14 грн.,
пеню в сумі 1925,29 грн., 3% річних в сумі
389,27 грн., а всього на загальну суму
9354,73 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 10
березня 2012 року в м. Києві по вул.
Велика Кільцева дорога,1 сталася
дорожньо-транспортна пригода.
Спочатку відбулось зіткнення
автомобіля марки КІА, реєстраційний
номер НОМЕР_1, під його керуванням та
автомобіля марки ВАЗ-2105,
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_3, в результаті якого
у автомобіля марки КІА було
пошкоджено заднє право крило.

Після того, як транспортний засіб
під його керуванням зупинився,
відбулось зіткнення з автомобілем
марки SKODA , реєстраційний номер НОМЕР_3,
під керуванням водія ОСОБА_2, в
результаті якого автомобіль марки
КІА отримав додаткові пошкодження
заднього лівого крила, заднього
бамперу та кришки багажника.

Винними особами у даній
дорожньо-транспортній пригоді
визнано водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Цивільно-правова відповідальність
водія ОСОБА_3 застрахована у СТзДВ
«Гарантія», а ОСОБА_2 - у НАСК
«Оранта».

13 березня 2012 р. він подав до НАСК
«Оранта», а 20 квітня 2012 р. - до СТзДВ
«Гарантія» заяви про виплату
страхового відшкодування, проте не
отримав страхового відшкодування в
повному обсязі.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 10 вересня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати вказане рішення
суду та ухвалити нове, яким позов
задовольнити.

Свої доводи обґрунтовує тим, що НАСК
«Оранта» виплатила йому страхове
відшкодування в сумі 10 547,03 грн., яке
становить 50 % від повного розміру
матеріальної шкоди, та 39,01 грн. пені за
прострочення виплати страхового
відшкодування, виходячи з того, що
заподіяна шкода є неподільною.

СТзДВ «Гарантія» виплатила йому
страхове відшкодування в сумі 4 249 грн.
та 550,59 грн. пені за прострочення
виплати страхового відшкодування,
виходячи з подільності шкоди.

Вважає, що відповідно до ч.1,2 ст.1190 ЦК
України, ст.22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності»
саме НАСК «Оранта» та СТзДВ
«Гарантія» зобов'язані відшкодувати
йому шкоду, яка була заподіяна
застрахованими у них особами, в
загальній сумі 21094,06 грн. З
урахуванням здійснених страховками
виплат з останніх підлягає стягненню
солідарно страхове відшкодування в
сумі 6 298,03 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну
скаргу підтримав та просив її
задовольнити.

Інші особи, що беруть участь у справі,
в судове засідання не з'явились, про
час та місце розгляду справи
повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 10
березня 2012 року о 17.40 год. ОСОБА_3,
керуючи автомобілем марки ВАЗ-2105,
реєстраційний номер НОМЕР_2, по вул.
Велика Кільцева дорога,1 в м. Києві, в
залежності від швидкості руху та під
час виникнення небезпеки для руху,
яку водій об'єктивно спроможний
виявити, не вжив заходів для
зменшення швидкості руху, аж до
зупинки транспортного засобу чи
безпечного об'їзду перешкоди для
руху, внаслідок чого не справився з
керуванням та здійснив наїзд на
перешкоду (бордюрний камінь), після
чого здійснив зіткнення з
автомобілем марки КІА, реєстраційний
номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, що
призвело до механічних пошкоджень
транспортних засобів.

В цей же час ОСОБА_2, керуючи
автомобілем марки SKODA , реєстраційний
номер НОМЕР_3, в залежності від
швидкості руху та під час виникнення
небезпеки для руху, яку водій
об'єктивно спроможний виявити, не
вжив заходів для зменшення швидкості
руху аж до повної зупинки
транспортного засобу, чи безпечного
об'їзду перешкоди, внаслідок чого
здійснив зіткнення з попереду
зупинившимся автомобілем марки КІА,
реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_1, що призвело до
механічних пошкоджень транспортних
засобів.

Вина водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в даній
дорожньо-транспортній пригоді
підтверджується постановами
Святошинського районного суду м.
Києва від 23 березня 2012 р. та від 09
квітня 2012 року в справах про
адміністративне правопорушення (а.с.
46-48).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана
одній особі з вини іншої,
відшкодовується винною особою.

Оскільки з обставин справи вбачається,
що матеріальна шкода позивачу
заподіяна діями водіїв ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, а тому за загальним правилом
остання підлягає відшкодуванню
кожним з них у частці, завданій нею ( у
порядку часткової відповідальності).

Цивільно-правова відповідальність
водія ОСОБА_2 була застрахована у НАСК
«Оранта» , а водія ОСОБА_3 - у СТзДВ
«Гарантія».

Враховуючи обставини справи та
механізм скоєння
дорожньо-транспортної пригоди, колегія
суддів погоджується з доводами
позивача про те, що внаслідок дій
водія ОСОБА_3 було пошкоджено заднє
право крило автомобіля, а внаслідок
дій водія ОСОБА_2 - заднє ліве крило,
задній бампер та кришка багажника.

Відповідачем НАСК «Оранта» не
надано належних та допустимих доказів
на спростування вказаної обставини.

За відсутності належних та допустимих
доказів завдання володільцю
пошкодженого автомобіля неподільної
шкоди взаємопов'язаними, сукупними
діями, або діями з єдністю наміру
декількох осіб, визначення НАСК
«Оранта» розміру страхового
відшкодування шляхом поділу розміру
заподіяної шкоди на кількість таких
осіб є необґрунтованим.

Висновок суду першої інстанції про
обов'язковість попереднього
звернення до МТСБУ зі скаргою на
дії страховиків з приводу
визначеного розміру страхового
відшкодування не ґрунтується на
законі.

Є помилковим також висновок суду
першої інстанції щодо відсутності
доказів на підтвердження розміру
страхового відшкодування, що підлягає
стягненню на користь позивача, в сумі
6 298,03 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем НАСК «Оранта» визначено
суму страхового відшкодування в
розмірі 21094,06 грн., з якою позивач
погодився. При цьому вказаним
страховиком виплачено страхове
відшкодування в розмірі 10 547,03 грн.

Відповідно до звіту експерта ТОВ
«Автопартнер-Центр» №01112 від 09 квітня
2012 р. вартість матеріального збитку,
завданого власнику колісного
транспортного засобу КІА,
реєстраційний номер 73501КН в результаті
пошкодження при ДТП заднього правого
крила складає 4 759 грн.

За таких підстав вартість
матеріального збитку за решту
пошкоджень становить 16335,06 грн. (21094,06
грн. - 4759 грн.).

З огляду на те, що НАСК «Оранта»
відшкодувало лише 10547,03 грн., залишок
невідшкодованої нею шкоди становить
6298,03 грн. ( 16335,06 грн. - 10 547,03 грн.).

Доказів на підтвердження іншого
розміру заподіяної матеріальної
шкоди з вини водія, відповідальність
якого була застрахована в НАСК
«Оранта», остання суду не надала.

Відповідно до ст.36.5 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності»
за кожен день прострочення виплати
страхового відшкодування
(регламентної виплати) з вини
страховика (МТСБУ) особі, яка має право
на отримання такого відшкодування,
сплачується пеня з розрахунку
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє
протягом періоду, за який
нараховується пеня.

Колегія суддів погоджується з
розрахунком позивача щодо визначення
розміру пені за період з 01.07.2012 р. по
22.07.2014 р. в сумі 1925,29 грн. виходячи з
облікової ставки НБУ з 23.03.2012 р - 7,5%, з
10.06.2013 р. - 7%, з 13.08.2013 р. - 6,5%, з 15.04.2014 р. -
9,5%, з 17.07.2014 р. - 12,5% (а.с. 6).

Оскільки дія ч.2 ст.625 ЦК України не
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку із завданням
шкоди, правові підстави для
стягнення з НАСК «Оранта» втрат від
інфляції в сумі 742,14 грн. та 3% річних
від простроченої суми в розмірі 389,27
грн. відсутні.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з НАСК
«Оранта» на користь ОСОБА_1
підлягають стягненню судові витрати
по сплаті судового збору в сумі 365
грн. 40 коп.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України колегія суддів,-

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 10 вересня 2014
рокускасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Національної акціонерної
страхової компанії «Оранта» (м.Київ,
вул. Здолбунівська,7-д) на користь
ОСОБА_1 суму страхового відшкодування
в розмірі 6 298,03 грн., пеню в сумі 1925,29
грн., а всього на загальну суму 8223,32
грн. ( вісім тисяч двісті двадцять три
грн.. тридцять дві коп.).

Стягнути з Національної акціонерної
страхової компанії «Оранта» на
користь ОСОБА_1 судові витрати по
сплаті судового збору в сумі 365 грн. 40
коп. (триста шістдесят п'ять грн. сорок
коп.).

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/12946/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Чала А.П.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Кирилюк Г.М.