Справа № 489/6842/14-ц
Номер провадження 2/489/2751/14
РІШЕННЯ

Іменем України

08 грудня 2014 року
місто
Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк", Публічного
акціонерного товариства "Дельта банк",
третя особа - Служба у справах дітей
адміністрації Ленінського району
Миколаївської міської ради про
визнання договору іпотеки недійсним,

встановив

В липні 2014 року позивач звернулася до
суду з позовом до ТОВ "Український
промисловий банк", Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк",
мотивуючи свої вимоги тим, що 26.09.2008 між
ТОВ "Український промисловий банк"
(правонаступником якого є ПАТ "Дельта
Банк") та нею було укладено Кредитний
Договір № 100-0041001/ФКВ-08.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між ними було
укладено іпотечний договір від 26.09.2008,
відповідно до умов якого в іпотеку було
передано житловий будинок за адресою:
АДРЕСА_2.

Зазначає, що на час набуття права
власності на зазначене майно, вона мала
двох малолітніх дітей: ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
р. н., які як члени її сім'ї, набули права
користування зазначеним будинком,
однак, при укладенні договору іпотеки,
права дітей були порушені, оскільки не
було отримано дозволу органів опіки та
піклування на укладення договору
іпотеки.

Посилаючись на викладене, позивач
просила визнати недійсним договір
іпотеки від 26.09.2008 укладений між нею та
ТОВ "Український промисловий банк",
посвідчений приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 за реєстровим № 5397.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав посилаючись
на обставини викладені в позовній
заяві, наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача ПАТ «Дельта
Банк» позов не визнав, надав письмові
заперечення проти позову.

Відповідач ТОВ "Український
промисловий банк" свого представника в
судове засідання не направило, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином, про причини неявки суду
невідомо.

Третя особа свого представника в
судове засідання не направила, про час
та місце розгляду справи повідомлена
належним чином, про причини неявки суду
невідомо.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено такі обставини та
відповідні правовідносини.

26.09.2008 між ТОВ "Український промисловий
банк" та позивачем було укладено
кредитний договір № 100-0041001/ФКВ-08, за
умовами договору Банк надав позивачу
кредит в сумі 95 000,00 дол. США строком до
26.09.2013. Кошти були надані на купівлю
нерухомості.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між ТОВ
"Український промисловий банк" та
позивачем було укладено договір
іпотеки від 26.09.2007, який був посвідчений
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за реєстровим № 5397. В іпотеку було
передано житловий будинок за адресою:
АДРЕСА_3.

З умовами договору іпотеки позивач
була ознайомлена, нею він підписаний.

30.06.1010 між ТОВ "Український промисловий
банк" та ПАТ "Дельта Банк" був укладений
договір про передачу активів та
кредитних зобов'язань. Відповідно до
цього договору ПАТ "Дельта Банк" набуло
право вимоги за кредитним договором №
100-0041001/ФКВ-08 від 26.09.2008 та договорами, що
його забезпечують.

Згідно з ст. 627 ЦК України, відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, визначені законом як істотні або
такі, що є необхідними для договорів
цього виду, а також усі умови, відносно
яких за заявою хоч би однієї із сторін
має бути досягнута згода.

Позивач зазначає, що укладення
договору іпотеки порушує права її
дітей. Вказує, що у випадку укладення
договору який торкається прав
неповнолітніх необхідно було
отримання дозволу органу опіки та
піклування, а такої згоди надано не
було.

Відповідно до статті 12 Закону України
«Про основи соціального захисту
бездомних громадян та безпритульних
дітей» (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
неприпустимо зменшення або обмеження
прав і охоронюваних законом інтересів
дітей при вчиненні будь-яких
правочинів стосовно жилих приміщень.

Органи опіки та піклування здійснюють
контроль за дотриманням батьками та
особами, які їх замінюють, житлових
прав і охоронюваних законом інтересів
дітей.

Згідно з ст. 32 ЦК України, ст. 177 СК
України та ст. 17 Закону України «Про
охорону дитинства» батьки не мають
права без дозволу органу опіки і
піклування укладати договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Відповідно до п. 44 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30.03.2012 № 5, суди
повинні виходити із того, чи мала
дитина право власності на предмет
іпотеки чи право користування
предметом іпотеки на момент укладення
договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені
без згоди іпотекодержателя після
укладення договору іпотеки (наприклад,
реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку, народження дитини
після укладення договору іпотеки) не є
підставою для визнання такого договору
недійсним із підстави невиконання
вимог закону про отримання згоди
органу опіки та піклування.

Як вбачається з договору іпотеки на
момент його укладання позивач була
зареєстрована та проживала за адресою
АДРЕСА_1

Судом встановлено, що сторони досягли
між собою згоди щодо всіх умов
договору іпотеки. Позивач була
ознайомлена з умовами договору
іпотеки, нею він підписаний.

Крім того, на момент укладення договору
іпотеки в будинку, що є предметом
іпотеки були відсутні зареєстровані
особи, більш того, згідно довідки ЖЕК
про склад сім'ї від 25.09.2008 за № 1773, діти
позивача: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н. були
зареєстровані разом із позивачем за
адресою: АДРЕСА_1.

Також, з матеріалів справи, а саме
витягу з будинкової книги буд. АДРЕСА_4,
вбачається, що діти позивача були
зареєстровані в будинку 04.03.2011. тобто
після укладення договору іпотеки.

Тобто, права власності на нерухомість,
що є предметом іпотеки діти не мали.
Позивач посилається на те, що з моменту
придбання квартири у її дітей виникло
право користування нею, а тому передача
квартири в іпотеку звужує коло прав
неповнолітніх.

Суд вважає, що позивач помиляється щодо
виникнення права користування
квартирою у її дітей виходячи з такого.

Право користування нерухомістю
виникає на підставі договору найму
(оренди) або як одна з правомочностей
власника або внаслідок встановлення
сервітуту тощо.

Як вже зазначалось співвласниками
квартири неповнолітні діти не є,
договорів оренди (найму) в їх інтересах
батьки не укладали. Членам сім'ї
власника, які у встановленому законом
порядку вселились до квартири
встановлюється особистий сервітут (п. 39
Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 за №
5).

Стаття 405 ЦК України визначає, що члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Юридична конструкція вказаної
норми права встановлює певні обставини
виникнення права користування житлом у
члена сім'ї власника, а саме проживання
з власником і виникнення права
користування на те житло в якому
проживають разом власник і член сім'ї.

Як вбачається з договору іпотеки від
26.09.2008 іпотекодавець ОСОБА_1 зазначила
місцем свого проживання квартиру
АДРЕСА_5. Діти зареєстровані та
проживали з позивачем за вказаною
адресою, що підтверджується довідкою
(а. с. 45). Тому, суд приходить до висновку,
що на момент укладення договору
іпотеки у членів сім'ї власника не
виникло право на користування спірне
житло відповідно до ст. 405 ЦК України.

Дослідивши докази долучені до
матеріалів справи щодо їх належності і
допустимості, достатності і
достовірності, оцінивши їх в
сукупності суд дійшов висновку, що у
задоволенні вимог позивача про
визнання договору іпотеки недійсним
належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк", Публічного
акціонерного товариства "Дельта банк",
третя особа - Служба у справах дітей
адміністрації Ленінського району
Миколаївської міської ради про
визнання договору іпотеки недійсним в
повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особою, яка не була
присутня під час проголошення рішення -
з моменту отримання копії рішення.

Суддя
В. В.
Кокорєв