Провадження №2/761/7841/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Беширові
О.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа:
Приватне акціонерне товариство
«ПРОСТО - страхування» про стягнення
грошових коштів,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про стягнення грошових коштів.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що
24.01.2014 року на перехресті вул. О. Теліги
та вул. Мельникова в м. Києві сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Фольксваген», державний
номер НОМЕР_1, яким керувала відповідач
та який належить ОСОБА_4 та автомобіля
«Мітсубісі», державний номер НОМЕР_2,
який належить позивачу. Постановою
суду відповідача було визнано винною у
вчиненні ДТП. На час виникнення ДТП
цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля «Фольксваген»,
державний номер НОМЕР_1 була
застрахована в ПрАТ
«ПРОСТО-страхування». У зв'язку із
настанням відповідного страхового
випадку, страхова компанія виплатила
позивачу визначену суму страхового
відшкодування в розмірі 14820,58 грн.
Однак, на замовлення позивача було
складено Звіт про оцінку транспортного
засобу, яким було визначено, що
вартість відновлювального ремонту
автомобіля позивача становить 56012,79
грн., вартість складення даного Звіту
складає 600 грн.

У зв'язку із вказаними обставинами
позивач просить стягнути з відповідача
відповідну суму завданої шкоди, яка
становить різницю між виплаченою сумою
страхового відшкодування та дійсною
сумою завданої шкоди (вартість
відновлювального ремонту та витрати на
оплату складання Звіту) та відповідно
складає 41792,21 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх у повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала та
пояснила, що вона дійсно була учасником
ДТП 24.01.2014 року. Постановою суду її були
визнано винною у виникненні даної ДТП.
На час виникнення ДТП цивільно-правова
відповідальність власника автомобіля
«Фольксваген», державний номер НОМЕР_1,
була застрахована в ПрАТ
«ПРОСТО-страхування». Страхова
компанія виплатила позивачу
відповідну суму страхового
відшкодування, а тому відповідно вона
вважає, що дані позовні вимоги позивача
є безпідставними, оскільки позивач,
отримавши від страхової компанії
відповідну страхову суму фактично
погодилася із розміром страхової суми
та не оспорювала її.

Представник третьої особи ПрАТ
«ПРОСТО-страхування» в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
пояснивши, що страховою компанією була
виплачена позивачу визначена сума
страхового відшкодування в розмірі
14820,58 грн. Позивач, прийнявши дана суму
страхової виплати фактично погодилася
із її розміром та відповідно не
оспорювала розмір суми страхової
виплати. У зв'язку із цим, оскільки
позивачу страховою компанією було
виплачено суму коштів за завдану
внаслідок ДТП шкоду, дані позовні
вимоги позивача про стягнення з
відповідача невідшкодованої суми
відновлювального ремонту є
безпідставними. Крім того, представник
третьої особи звернув увагу суду на ту
обставину, що оцінка транспортного
засобу позивачем була проведена через
півроку після ДТП з урахуванням
відповідних показників станом на день
проведення оцінки, а не на момент ДТП.

Суд, вислухавши пояснення сторін та
представника третьої особи, дослідивши
матеріали справи та надані докази,
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

24.01.2014 року на перехресті вул. О.
Теліги та вул. Мельникова в м. Києві
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля «Фольксваген»,
державний номер НОМЕР_1, яким керувала
відповідач ОСОБА_2 та автомобіля
«Мітсубісі», державний номер НОМЕР_2,
під керуванням ОСОБА_5, який належить на
праві власності позивачу ОСОБА_1

Постановою Шевченківського
районного суду м. Києва відповідача
ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні
даної ДТП, про що відповідач не
заперечувала в судовому засіданні.

На час виникнення ДТП
цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля «Фольксваген»,
державний номер НОМЕР_1, була
застрахована в ПрАТ
«ПРОСТО-страхування», згідно Полісу
(договору) № АС/3833212 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

31.01.2014 року представником страхової
компанії, в присутності, зокрема і
позивача, було оглянуто пошкоджений
автомобіль та складено відповідний
протокол.

У зв'язку із настанням страхового
випадку за участю застрахованого
автомобіля відповідача, ПрАТ
«ПРОСТО-страхування» на виконання
вимог Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» виплатило
позивачу визначену страховою
компанією суму завданої шкоди в
розмірі 14820,58 грн.

Вказані вище обставини в судовому
засіданні також були підтверджені
учасниками розгляду справи
(представником позивача, відповідачем
та представником третьої особи), а тому
в силу вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України не
підлягають доказуванню окремими
доказами та є такими, що встановлені
судом.

Однак, в подальшому на замовлення
позивача, 21.07.2014 року ТОВ «САТЕЛ ГРУП»
було складено Звіт № 4087/07/14, яким було
визначено, що вартість
відновлювального ремонту автомобіля
позивача станом на 21.07.2014 року
становить 56012,79 грн.

У зв'язку із вказаними обставинами,
позивач просила суд стягнути з
відповідача ОСОБА_2, як особи, винної у
заподіянні шкоди, різницю між вартістю
відновлювального ремонту пошкодженого
автомобіля позивача (з врахуванням
вартості складання Звіту в розмірі 600
грн.) та виплаченою страховою сумою, що
загалом становить 41792,21 грн.
(56012,79+600-14820,58).

Однак, суд вважає дані вимоги
позивача до відповідача ОСОБА_2
безпідставними та необґрунтованими,
зважаючи на наступне.

Статтею 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі Закон) визначено, що
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

Відповідно до ст. 6 Закону, страховим
випадком є подія, внаслідок якої
заподіяна шкода третім особам під час
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу і внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Згідно положень ст. 22 даного Закону
при настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 36.1 ст.36 Закону
страховик, керуючись нормами цього
Закону, приймає вмотивоване рішення
про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
або про відмову у здійсненні
страхового відшкодування
(регламентної виплати). Рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) приймається у
зв'язку з визнанням майнових вимог
заявника або на підставі рішення суду,
у разі якщо спір про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) розглядався в
судовому порядку. Якщо розмір
заподіяної шкоди перевищує страхову
суму, розмір страхової виплати
(регламентної виплати) за таку шкоду
обмежується зазначеною страховою
сумою.

Таким чином, з визначених норм Закону
вбачається, що при настанні страхового
випадку (ДТП) саме страхова компанія
(страховик), в межах ліміту
відповідальності, здійснює
відшкодування шкоди, завданої
потерпілій особі з вини страхувальника
(застрахованої особи) та відповідно
розмір страхового відшкодування
(регламентної виплати) визначається
страховиком (страховою компанією
винуватця ДТП) або судовим рішенням,
якщо між страховиком та потерпілим
наявний спір про здійснення страхової
виплати та щодо розміру такої виплати.

У зв'язку із даними обставинами,
оскільки позивач не оспорювала розмір
суми страхової виплати, яка була
виплачена їй ПрАТ «ПРОСТО-страхування»
на відшкодування завданої шкоди, і
позивач отримала відповідну суму
страхової виплати в розмірі 14820,58 грн., а
отже, позивач відповідно погодилася із
тим, що виплачена страхова сума
відповідає розміру завданої їй шкоди
та відповідно погодилася із тим, що
ПрАТ «ПРОСТО-страхування» було
належним чином виконано свої обов'язки
перед нею, як потерпілою особою.

Таким чином, оскільки ПрАТ
«ПРОСТО-страхування» було визнано ДТП,
яка сталася 24.01.2014 року, страховим
випадком та відповідно оскілки
страховиком було відшкодовано
позивачу суму завданої їй шкоди з вини
відповідача, позовні вимоги,
пред'явлені до відповідача щодо
додаткового відшкодування суми
завданої шкоди в розмірі 41792,21 грн. не
ґрунтуються на нормах Закону та
суперечать положенням Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що
суд розглядає справи не інакше як за
зверненням осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається із змісту ст. 1194 ЦК
України, пред'явлення вимог про
відшкодування шкоди безпосередньо до
винуватця ДТП можливе лише у разі, якщо
ліміт страхових виплат страховика
менший, ніж сума завданої шкоди. Однак,
як вбачається із змісту Полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
відповідача, ліміт відповідальності
страхової компанії ПрАТ
«ПРОСТО-страхування» за шкоду,
заподіяну майну з вини страхувальника
складає 50000 грн. (франшиза - 0,00 грн.).
Разом із цим, позивач, всупереч Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», не заявляла позовних вимог до
страхової компанії про виплату їй суми
страхового відшкодування, згідно
ліміту відповідальності страховика, а
одразу пред'явила відповідні вимоги
безпосередньо до особи, винної у
завданні шкоди, всупереч ст. 1194 ЦПК
України.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги позивача
безпідставними та необґрунтованими та
відповідно такими, що не підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 1166, 1194 ЦК України, ст.ст. 6, 21, 22, 33,
35, 36 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», ст. ст. 10, 11, 57, 58,
59, 60, 61, 88, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я
особа: Приватне акціонерне товариство
«ПРОСТО - страхування» про стягнення
грошових коштів залишити без
задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі протягом 10 днів апеляційної
скарги з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя