АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 413/2-4190/11 22-ц/774/2077/К/14
Справа № 2-4190/11
Провадження № 22-ц/774/2077/К/14
суддя Пустовіт О.Г.
Категорія - 39 (IV)
Суддя-доповідач - Чорнобук
РІШЕННЯ

Іменем України

10 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.

суддів - Митрофанової Л.В., Остапенко
В.О.

при секретарі - Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_2, що діє також і в
інтересах малолітньої ОСОБА_3 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 13 серпня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, визнання права
власності на 1/2 частину житлового
будинку в порядку спадкування,
встановлення порядку користування
житловим будинком, вселення та за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи -
державний нотаріус Другої
Криворізької державної нотаріальної
контори Тімошина О.В., Криворізька
міська рада, Управління держкомзему у
м. Кривому Розі Дніпропетровської
області, Служба у справах дітей
виконкому Жовтневої районної у місті
ради м. Кривого Рогу про визнання
недійсними свідоцтва про право
власності на спадщину за законом та
державного акту про право власності на
земельну ділянку.

Особи, які беруть участь у розгляді
справи:

представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_6

відповідач ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтня 2011 року ОСОБА_4 звернувся із
позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою, про поділ спадкового майна в
натурі, про встановлення ОСОБА_2
земельного сервітуту для користування
земельною ділянкою для обслуговування
житлового будинку та про стягнення з
відповідача на користь позивача плати
за користування земельною ділянкою.

Позовні вимоги ОСОБА_4 неодноразово
уточнювала. У липні 2014 року вона
уточнивши та доповнивши свої позовні
вимоги, просила суд усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою,
площею 600 кв.м. за адресою АДРЕСА_1,
зобов'язавши ОСОБА_2 не чинити їй в
цьому перешкоди; визнати за нею
позивачем по справі право власності на
1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1,
загальною площею 55,8 кв.м. та житловою
площею 47,6 кв.м. з надвірними спорудами в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, за
ОСОБА_2 та неповнолітньою ОСОБА_3, 2003
року народження визнати право
власності за кожною по 1/4 частині
домоволодіння АДРЕСА_1 та встановити
порядок користування спірним жилим
будинком, виділивши їй в користування
жилі приміщення: 1-5 площею 8,6 кв.м.,
приміщення 1-6 площею 14,4 кв.м., ОСОБА_2 та
неповнолітній ОСОБА_3, виділити в
користування жилі приміщення 1-3 площею
13,6 кв.м., приміщення 1-4 площею 11,0 кв.м.;
нежитлове приміщення під літ 1-1 площею
8,2 кв.м. в жилому будинку під літ. А-1
залишити в їх спільному користуванні.
Також, позивач ОСОБА_4 просила суд
усунути перешкоди в користуванні жилим
будинком та вселити її в жилий будинок
АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову ОСОБА_4,
зазначила, що є власницею земельної
ділянки площею 600 кв.м., що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Право власності на
вищевказану земельну ділянку вона
набула на підставі Свідоцтва про право
на спадщину за законом, виданого 2
грудня 2005 року державним нотаріусом
Другої Криворізької державної
нотаріальної контори після смерті її
матері ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та
Державного акту на право власності на
земельну ділянку, виданого
Криворізькою міською радою 7 серпня 2011
року. На належній їй на праві власності
земельній ділянці розташований
житловий будинок АДРЕСА_1 з
господарськими будівлями, власником
якого був її син ОСОБА_8, який отримав
будинок у власність за заповітом після
смерті бабки ОСОБА_9

Після смерті сина ІНФОРМАЦІЯ_1, право на
спадщину за законом отримали: позивач,
відповідач по справі ОСОБА_2 - дружина
померлого та його двоє дітей - дочка від
першого шлюбу ОСОБА_10, 1987 року
народження та ОСОБА_3, 2003 року
народження. Її онука ОСОБА_11
відмовилася від своєї частки в
спадщині на її користь, тому вона має
право на 1/2 частину будинку, відповідач
з неповнолітньою дочкою має право
кожна на 1/4 частину спадкового будинку.
Відповідач утримує у себе всі
правовстановлюючі документи на
будинок і добровільно розділити
спадщину не бажає, чинить їй перешкоди
в користуванні земельною ділянкою та
жилим будинком, тому виникла потреба у
вселенні в будинок та встановлення
порядку користування жилим будинком
між спадкоємцями.

У січні 2012 року відповідач ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4,
третя особа державний нотаріус Другої
Криворізької державної нотаріальної
контори Тімошина О.В., Криворізька
міська рада, Управління держкомзему у
м. Кривому Розі Дніпропетровської
області, Служба у справах дітей
виконкому Жовтневої районної у місті
ради м. Кривого Рогу про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину та державного акту на землю,
яку в подальшому неодноразово
уточняла.

В обґрунтування своїх вимог відповідач
ОСОБА_2 посилається на те, що до її
чоловіка ОСОБА_8 за життя перейшло
право власності на земельну ділянку на
якій житловий будинок, що був у його
приватній власності на підставі ст.120
ЗК України та ст. 377 ЦПК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 20 травня 2013 року
позови ОСОБА_4 та ОСОБА_2 об'єднані в
одне провадження.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 13 серпня 2014 року позов
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у користуванні земельною ділянкою,
визнання права власності на 1/2 частину
житлового будинку в порядку
спадкування, встановлення порядку
користування житловим будинком,
вселення - задоволено.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
треті особи - державний нотаріус Другої
Криворізької державної нотаріальної
контори Тімошина О.В., Криворізька
міська рада, Управління держкомзему у
м. Кривому Розі Дніпропетровської
області, Служба у справах дітей
виконкому Жовтневої районної у місті
ради м. Кривого Рогу про визнання
недійсними свідоцтва про право
власності на спадщину за законом та
державного акту про право власності на
земельну ділянку - відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_2, що діє також і в інтересах
малолітньої ОСОБА_3 ставить питання
про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 і задовольнити її позовні
вимоги, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Суд не врахував, що власником
майна не можна вважати спадкоємця, який
не оформив належним чином свої
спадкові права, тому у позивача не має
підстав вимагати усунення їй перешкод
у користуванні власністю шляхом
вселення в домоволодіння і
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії. Відмова нотаріуса позивачу у
видачі свідоцтва про право на спадщину
є безпідставною. ОСОБА_4 не надано
жодного доказу на підтвердження того,
що відповідачем та її дочкою чиняться
перепони позивачу у визнанні права
власності на частку у спадковому майні.
Судом безпідставно відмовлено ОСОБА_2 у
задоволенні її вимог, оскільки
державний акт на спірну земельну
ділянку був отриманий ОСОБА_4 лише 10
серпня 2011 року, тобто після того, як
сторони по справі прийняли спадщину
після смерті ОСОБА_8 Рішенням суду
визнано право власності в порядку
спадкування на спірне домоволодіння,
але питання про право на земельну
ділянку не вирішено.

Заслухавши суддю-доповідача,
відповідача ОСОБА_2 та її представника
ОСОБА_12, які кожен окремо підтримали
доводи апеляційної скарги і просили її
задовольнити, представника позивача
ОСОБА_4 - ОСОБА_6, яка заперечувала проти
апеляційної скарги і просила її
відхилити, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла мати позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_9,
що підтверджується свідоцтвом про її
смерть. (том 1, а.с. 16) Після її смерті
відкрилася спадщина у вигляді жилого
будинку за адресою : АДРЕСА_1 та
земельної ділянки розміром 600 кв.м. за
цією ж адресою.

Спадкоємцю померлої за законом -
ОСОБА_4, 2 грудня 2005 року було видане
державним нотаріусом Другої
Криворізької державної нотаріальної
контори свідоцтво про право на
спадщину за законом на земельну
ділянку розміром 600 кв.м. за адресою
АДРЕСА_1 (том 1, а.с.18), а ОСОБА_8 -
спадкоємцю за заповітом 02.12.2005 року
державним нотаріусом Другої
Криворізької державної нотаріальної
контори видане свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на домоволодіння
за адресою АДРЕСА_1. (том 1, а.с.35)

07 серпня 2011 року ОСОБА_4 був виданий
Державний акт про право власності на
земельну ділянку серія ЯЙ № 002522,
розміром 0,0600 га за адресою АДРЕСА_1. (том
1, а.с.21)

Відповідно до Витягу про державну
реєстрацію прав КП ДОР «Криворізьке
бюро технічної інвентаризації» номер
витягу: 30925777 від 10.08.2011 року, право
власності на домоволодіння, що
розташовано за адресою будинок АДРЕСА_1
зареєстроване 10.08.2011 року за ОСОБА_8.
(том 1, а.с.34)

Як вбачається з технічного паспорту КП
ДОР «КБТІ» від 25 серпня 2011 року та
Витягу з реєстру прав власності на
нерухоме майно, виданого КП ДОР «КБТІ»
30.09.2011 року, спірне домоволодіння
складається з житлового будинку літ.А-1
загальною площею 55,8 кв.м. та житловою 47,6
кв.м., який має чотири житлові кімнати №
1-3 площею 13,6 кв.м., № 1-4 площею 11,0 кв.м., №
1-5 площею 8,6 кв.м., № 1-6 площею 14,4 кв.м.,
сіни № 1-1 площею 8,2 кв.м.; літньої кухні
під літ. "Б" площею забудови 28,4 кв.м.;
погрібу під літ. "В" площею забудови 18,8
кв.м.; вбиральні під літ. "Г" площею
забудови 1,8 к.м.; гаражу під літ. "Д"
площею забудови 21,8 кв.м.; сараю під літ.
"Е" площею забудови 7,5 кв.м, водоколонки
1, замощення ІІ, замощення ІІІ, огорожі
№ 1, воріт № 2 , хвіртки № 3. (том.1 а.с. 38,
43-47) Згідно повідомлення КП ДОР "КБТІ"
від 25.08.2011 року при обстеженні
житлового будинку з господарчими
будівлями АДРЕСА_1 виявлене самочинне
будівництво сараю під літ. "Ж", 2005 року
забудови. (том 1, а.с.41)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть.
(том 1, а.с.17) Після його смерті
відкрилася спадщина у вигляді
житлового будинку АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи та не
оспорюється сторонами, спадщину після
смерті ОСОБА_8 прийняли: його мати
ОСОБА_4, дружина ОСОБА_2 та його
неповнолітня дочка ОСОБА_3, 2003 року
народження. Дочка померлого ОСОБА_11, 1987
року народження відмовилася від
спадщини на користь ОСОБА_4.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив з того, що позов ОСОБА_4 є
обґрунтованим та підтверджується
належними і допустимими доказами, а
законні підстави для задоволення
позову ОСОБА_2 відсутні.

Колегія суддів не може повністю
погодитись з таким висновком суду,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 "Про судову
тактику у справах про спадкування" від
30.05.2008 року, за наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Згідно ст. 1216 Цивільного Кодексу
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 Цивільного Кодексу
України до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися в наслідок
його смерті.

Згідно з п.5 ст. 376 ЦК України на вимогу
власника земельної ділянки суд може
визнати за ним право власності на
нерухоме майно, яке самочинно
збудоване на ній, якщо це не порушує
права інших осіб.

Відповідно до роз'яснень викладених у
п. 15 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України №5 від
07.02.2014 року до завершення будівництва
(створення) майна, а якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації, то до
моменту прийняття його до
експлуатації, або якщо право власності
на таке нерухоме майно відповідно до
закону підлягає державній реєстрації,
то до моменту державної реєстрації
право власності на новостворене майно
та об'єкт незавершеного будівництва не
виникає (стаття 331 ЦК).

У зв'язку із цим до виникнення права
власності на таке майно право
власності існує лише на матеріали,
обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва (створення)
майна. Отже, законом не передбачено
можливість визнання права власності на
новостворене майно та об'єкт
незавершеного будівництва в судовому
порядку, якщо право власності на таке
майно не було зареєстроване раніше в
установленому законодавством порядку.

Зважаючи на те, що матеріали справи не
містять відомостей про звернення
померлого ОСОБА_8 як власника
домоволодіння та позивача ОСОБА_4, як
власника земельної ділянки до
компетентних органів з питання
прийняття в експлуатацію сараю «Ж», 2005
року забудови та оформлення права
власності на нього, колегія суддів
погоджується з доводами апеляційної
скарги про те, що до складу спадщини не
може бути включено об'єкт самочинного
будівництва сарай «Ж» та визнано на
нього право власності за сторонами.

Виходячи з того, що ОСОБА_4, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 прийняли спадщину після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8, а ОСОБА_11
відмовилась від спадщини на користь
ОСОБА_4, то колегія суддів вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання за
нею права власності на 1/2 частину
спірного домоволодіння, а за ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 право власності за кожною по 1/4
частину спірного домоволодіння, в
порядку спадкування, підлягають
задоволенню.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги про те, що
позивач мала оскаржувати безпідставну
відмову нотаріуса, а не звертатись до
суду з позовом про визнання права
власності в порядку спадкування, так як
відповідно до ст. 3,11 ЦПК України кожна
особа має право звернутись до суду за
захистом свої порушених прав і може
розпоряджатись своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.
1296 ЦК відсутність свідоцтва про право
на спадщину не позбавляє спадкоємця
права на спадщину.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Доводи апеляційного скарги ОСОБА_2 про
те, що спадкоємця, який не оформив
належним чином свої спадкові права не
можна вважати власником майна та
усувати йому перешкоди у користуванні
власністю, колегія суддів не приймає до
уваги, оскільки спадщина належить
спадкоємцю з моменту відкриття
спадщини. (ч.5 ст. 1268 ЦК України)

Оскільки під час судового розгляду не
спростовано, що відповідач перешкоджає
позивачу у здійсненні нею права
користування та розпорядження своїм
майном 1/2 частиною домоволодіння, її
позовні вимоги про усунення перешкод в
користуванні власністю, шляхом
вселення в жилий будинок АДРЕСА_1
підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про
встановлення порядку користування
житловим будинком, колегія суддів
вважає, що вони не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 358 ЦК України передбачено, що
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Згідно з ч.3 ст.358 ЦК України кожен із
співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності. У разі
неможливості цього він має право
вимагати від інших співвласників, які
володіють і користуються спільним
майном, відповідної матеріальної
компенсації.

Виходячи зі змісту ст. 358 ЦК України,
встановлення порядку роздільного
користування спільним майном, а саме
будинком, передбачає надання кожному
зі співвласників у одноособове
користування відокремлених приміщень,
які відповідають їх часткам у цьому
будинку.

Зважаючи на те, що кімнати у спадковому
житловому будинку літ. А-1 (том 1, а.с.51) не
можна вважати відокремленими
приміщеннями, і встановлення порядку
користування житловим будинком
призведе до порушення прав
співвласників на користування
належною їм частиною у спільному майні,
то колегія суддів приходить до
висновку, що у доводи апеляційної
скарги ОСОБА_2 в цій частині заходять
своє підтвердження, і у даний позовних
вимогах ОСОБА_4 слід відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_4 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою не підлягають задоволенню,
оскільки позивачем не доведено
належними та допустимими доказами
факту створення відповідачем ОСОБА_2
перешкод у користуванні землею. Спосіб
захисту свого права на земельну
ділянку обраний позивачем, а саме
зобов'язання не чинити перешкоди
належною їй на праві власності
земельною ділянкою не передбачений ст.
152 ЗК України та іншими актами
законодавства. Крім того, відповідач
також має право власності на спірну
земельну ділянку, як власник частини
домоволодіння за адресою будинок
АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

На думку колегії суддів, позовні вимоги
ОСОБА_2 про визнання недійсним
державного акту про право власності на
земельну ділянку підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 16
квітня 2004 року «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ», виходячи з положень статей 8,12
Конституції України, ст. ст. 26, 30,87-90, 97,
100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК
України, глав 27, 33, 34 ЦК України, ст. 15 ЦПК
України, ст. 12 ГПК України судам
підвідомчі (підсудні) справи за
заявами, зокрема, з приводу володіння,
користування, розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян чи юридичних осіб, і
визнання недійсними державних актів
право власності та право постійного
користування земельними ділянками.

Згідно з ч.2, ч.3 ст. 1225 ЦК України до
спадкоємців житлового будинку, інших
будівель та споруд переходить право
власності земельну ділянку, на якій
вони розміщені, а також право власності
на земельну ділянку, яка необхідна для
обслуговування зазначених споруд, якщо
інший її розмір не визначений
заповітом.

Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду кількома
особами право на земельну ділянку
визначається пропорційно до часток
осіб у праві власності житлового
будинку, будівлі споруди.

Згідно з ст. 377 ЦК України до особи, яка
набула право власності на житловий
будинок (крім багатоквартирного),
будівлю або споруду, переходить право
власності, право користування на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення в обсязі та на умовах,
встановлених для попереднього
землевласника (землекористувача).

Зважаючи на те, що ОСОБА_8 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 і після нього відкрилась
спадщина, яка складається з житлового
будинку з господарськими спорудами, а
ОСОБА_4 отримала державний акт про
право власності на земельну ділянку,
якій розташований спірний будинок,
лише 07 серпня 2011 року, колегія суддів
приходить до висновку про те, що до
спадкоємців переходить право
власності на земельну ділянку
пропорційно до часток осіб у праві
власності домоволодіння. Зазначений
державний акт порушує права
відповідача ОСОБА_2 та малолітньої
ОСОБА_3, тому позовні вимоги про
визнання державного акту про право
власності на земельну ділянку від 07
серпня 2011 року незаконним та його
скасування підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за можливе одночасно з
визнанням за сторонами права власності
на відповідні частини спадкового
домоволодіння, визнати за ОСОБА_4 право
власності на 1/2 частину земельної
ділянки розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 необхідної для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, і визнати за ОСОБА_2
та неповнолітньою ОСОБА_3 право
власності за кожною, по 1/4 частині
земельної ділянки розташованої за
адресою: будинок АДРЕСА_1 необхідної
для обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 про
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину від 02 грудня 2005 року, то
колегія суддів вважає, що вони не
підлягають задоволенню, так як
відповідач ОСОБА_2 та неповнолітня
ОСОБА_3 не входять до кола спадкоємців
після смерті ОСОБА_9 Свідоцтво було
видано з дотриманням визначеного
законом порядку і не порушує прав
відповідача та її неповнолітньої
дочки.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо
суд апеляційної інстанції, не
передаючи справи на новий розгляд,
змінює рішення або ухвалює нове, суд
відповідно змінює розподіл судових
витрат.

Згідно з ст. 88 ЦПК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати, якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

Тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
підлягає стягненню судовий збір в сумі
1233 грн. 33 коп. та ІТЗ у сумі 120 грн., а
всього 1353 грн. 33 коп. Позовні вимоги
ОСОБА_4 щодо стягнення витрат на оплату
судової технічної експертизи у сумі 2500
грн. не підлягають задоволенню, так як
експертиза була проведена для
визначення можливості поділу
спадкового майна в натурі. Але позивач
в заяві від 22 липня 2014 року просила
залишити зазначені вимоги без розгляду
і ухвалою Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 23 липня 2014 року
зазначені вимоги були залишені без
розгляду. Зважаючи на те, що судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а вимоги про поділ
спадкового майна в натурі не
розглядалися судом, то судові витрати
на оплату судової технічної експертизи
не можуть бути стягнуті з відповідача.

З ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 підлягають
стягненню витрати на оплату судового
збору за розгляд справи судами першої
та апеляційної інстанції у розмірі 845
грн. 77 коп.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, рішення суду
підлягає скасуванню з підстав,
передбачених п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України,
з ухваленням нового рішення про
часткове задоволення позовних вимог
ОСОБА_4 та часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3,4 ч.1 ст. 309,
ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
ОСОБА_2, що діє також і в інтересах
малолітньої ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 13 серпня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, визнання права власності на
1/2 частину житлового будинку в порядку
спадкування, встановлення порядку
користування житловим будинком,
вселення задовольнити частково.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи -
державний нотаріус Другої
Криворізької державної нотаріальної
контори Тімошина О.В., Криворізька
міська рада, Управління держкомзему у
м. Кривому Розі Дніпропетровської
області, Служба у справах дітей
виконкому Жовтневої районної у місті
ради м. Кривого Рогу про визнання
недійсними свідоцтва про право
власності на спадщину за законом та
державного акту про право власності на
земельну ділянку задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2
частину домоволодіння за адресою:
будинок АДРЕСА_1, що складається з
житлового будинку А-1 загальною площею
55,8 кв.м. та житловою площею 47,6 кв.м. з
надвірними спорудами - літня кухня літ.
«Б» площею забудови 28,4 кв.м., погріб літ.
«В» площею забудови 18,8 кв.м., вбиральня
літ. «Г» площею забудови 1,8 кв.м., гараж
літ. «Д» площею забудови 21,8 кв.м., сарай
літ. «Е» площею забудови 7,5 кв.м., водо
колонка 1, замощення ІІ, замощення ІІІ,
огорожа №1, ворота №2, хвіртка №3 в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 та неповнолітньою
ОСОБА_3 право власності за кожною, по 1/4
частині домоволодіння за адресою:
будинок АДРЕСА_1, що складається з
житлового будинку А-1 загальною площею
55,8 кв.м. та житловою площею 47,6 кв.м. з
надвірними спорудами - літня кухня літ.
«Б» площею забудови 28,4 кв.м., погріб літ.
«В» площею забудови 18,8 кв.м., вбиральня
літ. «Г» площею забудови 1,8 кв.м., гараж
літ. «Д» площею забудови 21,8 кв.м., сарай
літ. «Е» площею забудови 7,5 кв.м., водо
колонка 1, замощення ІІ, замощення ІІІ,
огорожа №1, ворота №2, хвіртка №3 в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Усунути перешкоди ОСОБА_4 в
користуванні жилим будинком АДРЕСА_1,
вселивши ОСОБА_4 в жилий будинок
АДРЕСА_1.

Визнати незаконним та скасувати
державний акт про право власності на
земельну ділянку від 07 серпня 2011 року
на земельну ділянку за адресою: будинок
АДРЕСА_1 виданий на ім'я ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2
частину земельної ділянки
розташованої за адресою: будинок
АДРЕСА_1 необхідної для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

Визнати за ОСОБА_2 та неповнолітньою
ОСОБА_3 право власності за кожною, по 1/4
частині земельної ділянки
розташованої за адресою: будинок
АДРЕСА_1 необхідної для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 1233 грн. 33 коп. та ІТЗ у сумі
120 грн., а всього 1353 грн. 33 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
судові витрати по сплаті судового
збору у розмірі 845 грн. 77 коп.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, визнання права власності на
1/2 частину житлового будинку в порядку
спадкування, встановлення порядку
користування житловим будинком,
вселення - відмовити.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи -
державний нотаріус Другої
Криворізької державної нотаріальної
контори Тімошина О.В., Криворізька
міська рада, Управління держкомзему у
м. Кривому Розі Дніпропетровської
області, Служба у справах дітей
виконкому Жовтневої районної у місті
ради м. Кривого Рогу про визнання
недійсними свідоцтва про право
власності на спадщину за законом та
державного акту про право власності на
земельну ділянку - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: