РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року
Володимир-Волинський міський суд
Волинської області в складі:

головуючої:
судді Пікули Н.В.

за участю секретаря:
Ваврисевич О.О.

позивача:
ОСОБА_1

представника позивача:
ОСОБА_2

представника відповідача:
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Володимир-Волинський цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою,-

В С Т А Н О
В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_4 про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою

Свої позовні вимоги обґрунтовує
тим, що на підставі державного акту на
право приватної власності на землює
являється власником земельної ділянки
площею 0,1962 га., яка знаходиться по
АДРЕСА_1, надана їй для обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд, яка використовується нею за
призначенням.

На даний час їй чиняться
перешкоди у користуванні зазначеною
земельною ділянкою з боку її сусідки
ОСОБА_4, яка влаштовує огорожу на її
території.

Просить усунути перешкоди у
користуванні її земельною ділянкою та
зобов'язати відповідача не зводити на
ній огорожі.

Позивач ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені
позовні вимоги підтримали повністю,
просять позов задовольнити з підстав
вказаних в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні заявлений позов не
визнав та пояснив, що земельна ділянка,
на якій він з відповідачем почали
встановлювати огорожу повинна
належати ОСОБА_4 В позові просить
відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши та оцінивши докази
по справі суд приходить до висновку що
позов підлягає до задоволення,
виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України
передбачено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.78 ЗК України, право
власності на землю - це право володіти,
користуватися і розпоряджатися
земельною ділянкою, а згідно ч.3 ст.79
цього ж Кодексу, право власності на
земельну ділянку розповсюджується на
простір, що знаходиться над та під
поверхнею ділянки на висоту і на
глибину, необхідні для зведення
житлових, виробничих та інших будівель
і споруд.

Частиною 2 статті 103 ЗК України
передбачено, що власники та
землекористувачі земельних ділянок
зобов'язані не використовувати
земельні ділянки способами, які не
дозволяють власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок використовувати їх за цільовим
призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою і
відшкодування завданих збитків.

Судом встановлено, що позивач,
відповідно до державного акту на право
приватної власності на землю серії ЯБ
№ 655294, який виданий на підставі рішення
Льотничівської сільської ради № 5/6 від
23.01.1997 року є власником земельної
ділянки площею 0,1962 га, що знаходиться
по АДРЕСА_1 наданої для обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд.

Згідно рішення сесії
Льотничівської сільської ради від
07.04.2011 року № 8/11/14 ОСОБА_1 було
затверджено технічну документацію
щодо інвентаризації та встановлення
меж земельних ділянок в натурі (на
місцевості).

Як стверджується актом про
перенесення в натуру меж земельної
ділянки, передачу на зберігання
межових знаків, межі земельної ділянки
ОСОБА_1 закріплені знаками, погоджені з
суміжними землекористувачами,
претензій до існуючих меж не заявлено.

Відповідно до акту від 04.04.2011 року,
межі земельної ділянки, яка належить
позивачу були погоджені з суміжними
землекористувачами, в тому числі і з
ОСОБА_4

Як свідчить акт від 30.11.2006 року, що
землевласником ОСОБА_4 також було
погоджено її межі земельних ділянок з
ОСОБА_1

Як пояснили сторони в судовому
засіданні сторони, конфлікт з приводу
користування земельними ділянками у
них виник в останні роки, кли вони
почали ставити огорожі.

Як пояснила в судовому засіданні
землевпорядник ОСОБА_5, при проведенні
приватизації земельних ділянок
сторонами по справі, ними були
погоджені їх межі і відповідачем було
підписано акт. При проведенні нових
обмірів земельних ділянок сторін,
попередні дані зійшлися, однак
відповідачем порушено межі земельних
ділянок при влаштуванні нею огорожі.

Свідок ОСОБА_6 в судовому
засіданні підтвердив порушення ОСОБА_4
межі земельної ділянки ОСОБА_1

За умовами статті 391 Цивільного
кодексу України, власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України
власник (користувач) який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутись до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

В судовому засіданні встановлено
та підтверджено матеріалами справи, що
відповідач чинить перешкоди позивачу в
користуванні земельною ділянкою,
шляхом влаштування на ній огорожі, у
звязку з чим позивач не може
безперешкодно користуватись нею.

Із урахуванням наведеного, суд
вважає підставною вимогу позивача про
зобов'язання відповідача усунути
перешкоди в користуванні належною їй
земельною ділянкою.

До задоволення підлягають також
вимоги позивача про стягнення з
відповідача судового збору, які
підтвердженні належними доказами.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК
України та на підставі ст. 386, 391, 396 ЦК
України, суд,-

В И Р І
Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_7
про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою - задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні
ОСОБА_8 земельною ділянкою по АДРЕСА_1,
шляхом зобов'язання ОСОБА_4 не зводити
на ній огорожі.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь
ОСОБА_1 243, 60 грн. сплаченого нею
судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Володимир-Волинський міський суд
Волинської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуюча /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя
Н.В. Пікула