Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Іванченко А. М. , при секретарі Меляник
К.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» про стягнення
середнього заробітку, моральної шкоди
та витрат на правову допомогу, -

В С Т А Н О В И В:

22 жовтня 2014р. ОСОБА_1 звернулася до суду
з позовом до Публічного акціонерного
товариства "Маріупольський
металургійний комбінат ім. Ілліча"
(далі ПАТ "ММК ім. Ілліча") про стягнення
середнього заробітку за час затримки
виплати індексації заробітної плати,
моральної шкоди, витрат на правову
допомогу, зазначивши, що вона з 02.02.1968
року по 31.07.2006 року перебувала у
трудових відносинах з відповідачем.
Під час її роботи на підприємстві, при
виплаті заробітної плати не
проводилася індексація передбачена
діючим законодавством, внаслідок чого
порушені її права на оплату праці, які
мають бути відновлені шляхом
зобов'язання підприємства провести та
виплатити їй індексацію заробітної
плати. Просила зобов'язати відповідача
провести розрахунок та стягнути на її
користь середній заробіток за період з
01.08.2006 року по день подання позову, а
саме 22.10.2014 року в розмірі 212240 грн. 18
коп., моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн.
та витрат на правову допомогу в розмірі
1000,00 грн.

В подальшому позивач уточнив позовні
вимоги та просив стягнути з
відповідача середній заробіток за
період з 01.08.2006 року по день винесення
рішення суду.

Позивач в судове засідання не з'явився,
надав суду заяву про розгляд справи у
його відсутність та просив
задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи без його
присутності, а також письмові
заперечення проти позову, в яких
зазначив, що позовні вимоги не визнає,
оскільки ПАТ «ММК ім. Ілліча» проведено
повний розрахунок з позивачем при його
звільнені. Крім того, заперечуючи проти
позову відповідач вказав, що
тримісячний строк для звернення до
суду із заявою про стягнення
середнього заробітку позивачем
пропущено, оскільки 26.03.2014 року на
користь позивача була перерахована
сума індексації заробітної плати з
компенсацією, а з вимогами про
стягнення середнього заробітку
позивач звернувся до суду тільки 22.10.2014
року

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 02.02.1968
року по 31.07.2006 року перебував у трудових
відносинах з ПАТ "ММК ім. Ілліча", що
підтверджується відповідними записами
в трудовій книжці.

За цей період йому нараховувалась і
виплачувалась заробітна плата, що
відповідно до ст. 1 Закону України «Про
оплату праці» є винагородою у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану роботу.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ
«ММК ім. Ілліча» 26.03.2014 року на користь
позивача сплачено заборгованість з
індексації по заробітній платі з
компенсацією, яка утворилась за період
з березня 2003 року по липень 2006 року та
складала 1070 грн. 60 коп., а з
відрахуванням податків та обов'язкових
платежів позивач фактично отримав суму
у розмірі 895 грн. 00 коп., що
підтверджується відповідною
відомістю на виплату грошей за травень
2014 року.

З приводу порушення своїх прав щодо
виплати індексації заробітної плати з
боку ПАТ «ММК ім. Ілліча» позивач
звернувся до суду із позовною заявою
про стягнення середнього заробітку.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

На підставі ст. 117 КЗпП України у разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

При цьому, ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про
працю України встановлено, що
працівник може звернутися із заявою
про вирішення трудового спору
безпосередньо до районного (міського)
суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права.

Рішенням від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012
Конституційного Суду України у справі
№ 1-5/2012 було визначено, що положення ч. 1
ст. 233 Кодексу законів про працю України
у взаємозв'язку з положеннями ст. ст. 116,
117, 237-1 КЗпП України слід розуміти так,
що для звернення працівника до суду з
заявою про вирішення трудового спору
щодо стягнення середнього заробітку за
весь час затримки по день фактичного
розрахунку при звільненні та про
відшкодування завданої при цьому
моральної шкоди встановлено
тримісячний строк, перебіг якого
розпочинається з дня, коли звільнений
працівник дізнався або повинен був
дізнатися про те, що власник або
уповноважений ним орган, з вини якого
сталася затримка виплати всіх належних
при звільненні сум, фактично з ним
розрахувався.

Таким чином Конституційним Судом
України було визначено, що для
встановлення початку перебігу строку
звернення працівника до суду з вимогою
про стягнення середнього заробітку за
весь час затримки розрахунку при
звільненні та стягнення моральної
шкоди визначальними є такі юридично
значимі обставини, як невиплата
належних працівникові сум при
звільненні та факт проведення з ним
остаточного розрахунку.

Аналогічна правова позиція була
викладена Верховним Судом України в
постанові від 27 березня 2013 року по
справі № 6-15цс13.

Суд вважає, що при звернені з позовною
заявою про стягнення з ПАТ «ММК ім.
Ілліча» середнього заробітку за час
затримки розрахунку з індексації
заробітної плати позивач порушив
встановлений ст. 233 Кодексу законів про
працю України тримісячний строк,
оскільки фактичний розрахунок з ним
відповідач здійснив 26.03.2014 року, а з
позовом до суду позивач звернулась
лише 22.10.2014 року.

З урахуванням вищевикладеного суд
відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 4, 33 ЗУ «Про оплату
праці», ст. ст. 2, 4 ЗУ «Про індексацію
грошових доходів населення», ст. ст. 1, 3
ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати», ст. ст. 115 - 117, 233
КЗпП України, ст. ст. 10,11, 60, 61, 69, 70, 73,88, 208,
212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Маріупольський металургійний
комбінат ім. Ілліча" про стягнення
середнього заробітку, моральної шкоди
та витрат на правову допомогу -
відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в
апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський районний суд м.
Маріуполя потягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
А. М. Іванченко