АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження№22ц/790/8530/14
Головуючий 1 інстанції-Бобко Т.В.
Справа № 635/6685/14-ц
Доповідач - Коровін С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

Головуючого: - Коровіна С.Г.

Суддів - Коваленко І.П.

Довгаль А.П.

При секретарі: -
Огарьовій О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в особі
його представника ОСОБА_5 на рішення
Харківського районного суду
Харківської області від 29 жовтня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання осіб
^такими, що втратили право користування
житловим приміщенням та за зустрічним
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про поділ
майна подружжя , -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, який в подальшому
уточнив та просив визнати ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 такими, що втратили право
користування житловим приміщенням -
будинком АДРЕСА_2 та скасувати їх
реєстрацію за зазначеною адресою.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що він на підставі договору
купівлі-продажу від 30 грудня 2000 року
він є власником зазначеного
домоволодіння. Зазначене
домоволодіння було придбане у період
шлюбу з відповідачем. 29 вересня 2006 року
шлюб між сторонами був розірваний,
після чого відповідач негайно виїхала
зі спірного домоволодіння та на
теперішній момент мешкає за адресою:
АДРЕСА_3 зі своїм чоловіком, крім того,
остання має у власності домоволодіння,
розташовані за адресою:АДРЕСА_4 та
АДРЕСА_5. Однак з 2004 року у спірному
житловому будинку відповідач ОСОБА_6
зберігає свою реєстрацію.
Відповідачка користується цим і
систематично, декілька разів на день,
приходить до спірного домоволодіння та
влаштовує скандали, поводить себе
безсоромно, дозволяє собі ображати
позивача та його нову дружину, з якою
вони проживають з 2010 року. Крім того, з
2008 року в будинку не проживає син
позивача - ОСОБА_7, який також з 2004 року
зареєстрований у спірному будинку. У 2008
син одружився та мешкає у м. Харкові зі
своєю сім'єю, ніяких особистих речей у
спірному будинку ОСОБА_7 немає,
оскільки після переїзду він всі свої
речі забрав. Позивач вважає, що,
оскільки відповідачі тривалий час у
домоволодінні АДРЕСА_2 не проживають,
то втратили право користування
зазначеним приміщенням, реєстрація
відповідачів порушує права власності
позивача, передбачене Конституцією
України та Законом України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні». Також
позивач зазначає, що відповідачі не
сплачують плату за користування
приміщенням та комунальні послуги, не
допомагають у господарських роботах та
витратах по утриманню домоволодіння, у
зв'язку з чим позивач змушений нести на
собі весь тягар сплати за комунальні
послуги, самостійно підтримувати
домоволодіння у належному санітарному
та естетичному стані як за себе, так і
за зареєстрованих у домоволодінні
осіб.

Відповідач ОСОБА_6 звернулася до суду
із зустрічною позовною заявою, в якій
просить визнати спільною сумісною
власністю ОСОБА_8 та ОСОБА_6
домоволодіння АДРЕСА_2 та визнати за
нею право власності на 1/2 частину
житлового будинку літ. «А-1» з
прибудовою літ. «А 1-1», тамбуром літ «а»
загальною площею 55,5 кв.м., житловою
площею 25,6 кв.м. з господарськими
будівлями та спорудами: погребом літ.
«al», гаражем літ. «Б», сараєм літ. «В»,
літньою кухнею літ. «Г», огорожею №1, №2,
розташованих за зазначеною адресою.

В обґрунтування зустрічного позову
посилалася на те, що з 07 серпня 1982 року
по 29 вересня 2006 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 В
період шлюбу та спільного проживання
однією сім'єю, 13 грудня 2000 року,
сторонами був придбаний житловий
будинок АДРЕСА_2 який в цілому був
зареєстрований за відповідачем,
оскільки в договорі купівлі-продажу, на
підставі якого був придбаний
зазначений будинок, покупцем був
вказаний лише він. Оскільки шлюбного
договору або домовленості щодо розміру
часток в праві власності на будинок мін
сторонами не було, вважає, що їй
належить ? частина зазначеного будинку.
Крім того, після розірвання шлюбу,
відповідач продовжує в ньому
проживати, в ньому зберігаються її
особисті речі і необхідності для
захисту її права власності у неї не
було, а тому зазначає, що дізналася про
порушення її права власності лише
після отримання позовної заяви
позивача, а саме 02 серпню 2014 року.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 29 жовтня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_4 до
ОСОБА_6. ОСОБА_7 про визнання осіб,
такими що втратили право користуванню
житловим приміщенням - відмовлено
повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про
поділ майна подружжя задоволений.

Визнано житловий будинок літ. «А-1»
житловою площею 25,60 кв.м. з надвірними
будівлями: гараж літ. «Б», літня кухня
літ. «Г», сарай літ. «В», вбиральня літ.
«Е», душ літ. Д . огорожа №1,2,
розташований за адресою: АДРЕСА_2,
об'єктом права спільної сумісної
власності ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

Проведено поділ майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя наступним чином:

визнано за ОСОБА_6 право власності на ?

частину житлового будинку літ. «А-1»
житловою площею 25,60 кв.м. з надвірними
будівлями: гараж літ. «Б» літня кухня
літ. «Г», сарай літ. «В», вбиральня літ.
«Е», душ літ. «Д», огорожа №1, 2,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2
частину житлового будинку літ. «А-1»
житловою площею 25,60 кв.м. з надвірними
будівлями: гараж літ. «Б», літня кухня
літ. «Г», сарай літ. «В», вбиральня літ.
«Е», душ літ. «Д», огорожа №1,2,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

В апеляційній скарзі поставлено
питання про скасування рішення і
ухвалення нового рішення про
задоволення його позовних вимог. У
задоволенні зустрічного позову
апелянт просить відмовити з
застосуванням строку позовної
давності, який на його думку сплинув.

Заслухавши доповідача, сторони,
перевіривши обставини справи колегія
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони придбали спірний будинок на
підставі договору купівлі-продажу від
13 грудня 2000 року, укладеного між ОСОБА_9
та ОСОБА_4 Сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі з 07.08.1982 року по
29.09.2006 року. Спірне майно придбано під
час шлюбу за спільні кошти за спільною
згодою подружжя.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що у
відповідності до вимог ст.22 КЗПШ
України та ст.60 СК України спірний
будинок є власністю подружжя і
належить сторонам на праві спільної
сумісної власності як майно набуте
подружжям під час шлюбу.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Якщо дружина та чоловік не домовилися
про порядок поділу майна, спір може
бути вирішений судом. При цьому суд
бере до уваги інтереси дружини,
чоловіка, дітей та інші обставини, що
мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст.68 СК України
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу. Згідно ст.69 СК
України дружина і чоловік мають право
на поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

Частиною 2 ст.72 СК України до вимоги про
поділ майна, заявленої після
розірвання шлюбу, застосовується
позовна давність у три роки. Позовна
давність обчислюється від дня, коли
один із співвласників дізнався або міг
дізнатися про порушення свого права
власності.

З матеріалів справи вбачається, що
після розірвання шлюбу відповідач
ОСОБА_6 мала вільний доступ до
домоволодіння, перешкод у користуванні
будинком їй позивач не чинив.

В грудні 2008 року та березні 2009 року
ОСОБА_4 звертався до суду з позовами про
поділ спільного майна в тому числі і
спірного будинку (а.с.58, 82,83). Попередній
позов ОСОБА_4 про виділ майна залишено
без розгляду 14 квітня 2010 року (а.с.91).
ОСОБА_6 також зверталася до суду з
позовом про поділ майна подружжя (а.с.59).
Позов залишено без розгляду 02 грудня 2013
року (а.с.90).

Відповідачі за первісним позовом
заперечували, що тривалий час не
проживають у спірному будинку.
Позивачем не надано переконливих
доказів на підтвердження того, що
відповідачі після розірвання шлюбу між
подружжям припинили проживання в
будинку. Надані позивачем акти про не
проживання складені в період з 17.11.2013
року (а.с.14-20) і не свідчать, що
співвласник не користується спільним
майном. Крім того позивачем не
спростовано, що саме він тривалий час в
спірному будинку не проживав, а у
позовних заявах у 2009 році зазначав своє
місце проживання - АДРЕСА_1. (а.с.82).

При таких обставинах у суду першої
інстанції не було підстав до
застосування позовної давності до
зустрічних позовних вимог. ОСОБА_6, як
дружина власника будинку має право на ?
частину набутого під час шлюбу майна.
Суд першої інстанції обґрунтовано
визнав за ОСОБА_6 право власності на ?
частину будинку АДРЕСА_2.

Оскільки підстав до припинення права
власності ОСОБА_6 на частку у спільному
майні подружжя немає, то відсутні
підстави для визнання її та її сина,
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням в будинку по
АДРЕСА_2

Суд першої інстанції обґрунтовано
задовольнив зустрічний позов ОСОБА_6 і
відмовив у задоволенні первісного
позову ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують. Колегія
погоджується з рішенням суду і
відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 303, 304, п.4ч.1 ст.307, ч.іст.310 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 29 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -