Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21.11.2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючої-судді - Бенца К.К.,

при секретарі - Вайда Я.П.

з участю

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ужгород
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_3 подану представником позивача -
ОСОБА_2 до Кам'яницької сільської ради,
третя особа - приватний нотаріус
Ужгородського міського
нотаріального округу Осташ В.А. про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3- ОСОБА_2
звернувся до Ужгородського
міськрайонного суду з позовом до
Кам'яницької сільської ради, третя
особа - приватний нотаріус
Ужгородського міського
нотаріального округу Осташ В.А. про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування.
Мотивуючи свої позовні вимоги вказує
на те, що після смерті батька позивача
ОСОБА_3 - ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, відкрилась спадщина за
законом на належне йому нерухоме
майно, зокрема на земельну ділянку
розміром 0,06 га, наданої для ведення
садівництва на території Кам'яницької
сільської ради, належної померлому на
підставі державного акту на право
приватної власності на землю НОМЕР_4
від 20.02.1996 року. Згідно свідоцтва про
право на спадщину за законом від 17.05.1999
року, посвідченого державним
нотаріусом Першої Ужгородської
державної нотаріальної контори
Бучацькою Л.В. спадкоємцем майна
померлого стала його дружина ОСОБА_8,
яка є матір'ю позивачки. ІНФОРМАЦІЯ_4
мати позивачки ОСОБА_8 померла, яка за
життя залишила заповіт на ім'я доньки,
позивача по справі. На підставі
зазначеного заповіту, на ім'я позивачки
29.08.2014 року приватним нотаріусом
видано свідоцтво про право на спадщину
за заповітом. Проте постановою про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
від 29.08.2014 року нотаріусом було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на
земельну ділянку у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на землю.

Посилаючись на те, що позивач є
спадкоємицею майна померлої матері
за заповітом, померла ОСОБА_8 за своє
життя не здійснила державну
реєстрацію права власності на
земельну ділянку отриману у спадок за
померлим чоловіком, отже відсутні
правовстановлюючі документи, у зв'язку
з чим нотаріус відмовив позивачу у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на вказану земельну ділянку, а тому
просив суд визнати за позивачем ОСОБА_3
право власності на земельну ділянку
площею 0,06 га для ведення
індивідуального садівництва, яка
розташована на території Кам'яницької
сільської ради Ужгородського району і
належить згідно Державного акту на
право приватної власності на землю
НОМЕР_4 від 20 лютого 1996 року,
зареєстрованого за №666, ОСОБА_6, в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

В судовому засіданні представник
позивача вимоги позову підтримав,
просив суд їх задовольнити в повному
обсязі з підстав та мотивів
викладених у позові.

Представник відповідача Кам'яницької
сільської ради Ужгородського району у
судове засідання повторно не з'явився,
хоча про час та місце розгляду справи
був повідомлений у встановленому
законом порядку, про причини неявки суд
не повідомляв, клопотань про
відкладення розгляду справи та
письмових заперечень до суду не
надходило, тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК
України ухвалив провести заочний
розгляд справи.

Третя особа - приватний нотаріус
Ужгородського міського
нотаріального округу Осташ В.А. в
судове засідання не з'явилася, однак
надіслала на адресу суду клопотання,
згідно якого не заперечує проти
задоволення позовних вимог та просять
розглянути справу без її участі.

Заслухавши пояснення представника
позивача, вивчивши та перевіривши в
судовому засіданні матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у
справі. Кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
чи заперечень.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.
Ужгороді, Закарпатської області помер
ОСОБА_6, що стверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1 від 13.08.1998 року
виданим відділом РАГС Ужгородської
міської ради, копія якого долучена до
матеріалів справи./а.с.7/

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась
спадщина за законом до складу якої в
тому числі входить належна йому на
підставі державного акту на право
приватної власності на землю серії
НОМЕР_4 від 20 лютого 1996 року земельна
ділянка розміром 0,06 га, наданої для
ведення садівництва на території
Кам'яницької сільської ради, так як за
життя батько позивачки заповіт не
залишив.

Враховуючи, що спадщина за померлим
ОСОБА_6 відкрилася у 1998 році, тому до
даних правовідносин слід
застосовувати норми ЦК УРСР.

Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що
спадкоємство здійснюється за законом
і за заповітом. Спадкоємство за
законом має місце, коли і оскільки
воно не змінено заповітом.

Згідно ч.1 ст. 529 ЦК УРСР при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти
(у тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого. До
числа спадкоємців першої черги
належить також дитина померлого, яка
народилася після його смерті.

Відповідно ст.548 ЦК УРСР для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Не допускається прийняття
спадщини під умовою або з
застереженнями. Прийнята спадщина
визнається належною спадкоємцеві з
моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо
він фактично вступив в управління
або володіння спадковим майном;2) якщо
він подав державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.Зазначені
в цій статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

Судом встановлено, що після смерті
батька позивачки - ОСОБА_6 державним
нотаріусом Першої Ужгородської
державної нотаріальної контори 17
травня 1999 року видане свідоцтво про
право на спадщину за законом дружині
померлого , матері позивачки ОСОБА_8
Спадкове майно на яке видано свідоцтво
складається з земельної ділянки
розміром 0,06 га, наданої для ведення
садівництва на території Кам'яницької
сільської ради /а.с.9/

ОСОБА_8 є дружиною померлого ОСОБА_6, що
стверджується свідоцтвом про
одруження від 18.07.1948 року, копія якого
приєднана до матеріалів справи./а.с.8/

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2 від 17.02.2014 року померла мати
позивачки ОСОБА_8, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4. /а.с.12/

За життя ОСОБА_8 залишила на ім'я
ОСОБА_3 1953 року народження заповіт,
посвідчений приватним нотаріусом УМНО
Осташ В.А., зареєстрований в реєстрі за
№239, згідно якого все своє майно
заповіла своїй доньці ОСОБА_3/а.с.13/

Позивач ОСОБА_3 є донькою померлих
ОСОБА_6 та ОСОБА_8, що стверджується
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_3 від 17.12.1953 року, копія якого
приєднана до матеріалів справи./а.с.15/

Судом встановлено, що після смерті
матері позивачки - ОСОБА_8 приватним
нотаріусом Ужгородського міського
нотаріального округу 29 серпня 2014 року
видане свідоцтво про право на спадщину
за заповітом доньці померлої ОСОБА_8 -
ОСОБА_3 Спадкове майно на яке видано
свідоцтво складається з частки
квартири /а.с.16/

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності
на земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають із
моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України,
якщо право власності на нерухоме
майно відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЗУ "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року
права на нерухоме майно, які
підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного
Закону права на нерухоме майно, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення , або якщо на момент
виникнення прав діяло законодавство,
що не передбачало обов'язкової
реєстрації таких прав.

Таким чином, оскільки спірна земельна
ділянка була прийнята у спадщину
померлою ОСОБА_8 у 1999 році , то державна
реєстрація прав на неї не була
обов'язковою, а відтак виникнення
права власноті на неї не залежить від
державної реєстрації.

Як встановлено судом, згідно
Державного акту на право приватної
власності на землю НОМЕР_4 від 20 лютого
1996 року, зареєстрованого за №666, ОСОБА_6
належала земельна ділянка площею 0,06 га
для ведення індивідуального
садівництва, яка розташована на
території Кам'яницької сільської ради
Ужгородського району. Тому після
смерті ОСОБА_6 вказана земельна ділянка
входить до складу спадкового майна.

Судом встановлено, що в матеріалах
справи наявна відмова приватного
нотаріуса Ужгородської міського
нотаріального округу Осташ В.А. від
29.08.2014 року № 57 у видачі свідоцтва про
право на спадщину на майно, яке
підлягає реєстрації, у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів. /а.с. 18/

Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 та ст. 392 ЦК
України способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути визнання
права.

ОСОБА_3 у видачі свідоцтва відмовлено
з підстав відсутності
правовстановлюючих документів на
спадкове майно, тобто порушено її
цивільне право на отримання спадщини,
яке згідно до ст.16 ЦК України підлягає
судовому захисту шляхом визнання права
на спадкове майно, що узгоджується із
правовою позицією Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ викладеному у листі від 16.05.2013 №
24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування».

Відповідно до ст.19 Закону України "Про
реєстрацію речових прав" державна
реєстрація прав може проводитися на
підставі рішення суду.

З урахуванням всіх обставин справи, а
також те, що відповідно до вимог ст. 60
ЦПК України - кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень, користуючись рівними
правами, на засадах змагальності
згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи
із принципів розумності та
справедливості, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
обгрунтованими і наявні правові
підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 524,548,549 ЦК УРСР , ЗУ "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", ст. ст. 10, 60, 88, 212-215,
224-226, 294 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 подану
представником позивача - ОСОБА_2 до
Кам'яницької сільської ради, третя
особа -приватний нотаріус
Ужгородського міського
нотаріального округу Осташ В.А. про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування-
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на земельну ділянку , що
розташована на території
Кам'яницької сільської ради
Ужгородського району, площею 0,06 га
для ведення індивідуального
садівництва, яка належить ОСОБА_6, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на праві приватної
власності на підставі державного акту
на право приватної власності на землю
серія НОМЕР_4 від 20.02.1996 року в порядку
спадкування після смерті матері
ОСОБА_8.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не
були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
до апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
К.К. Бенца