Номер провадження: 22-ц/785/9880/14
Головуючий у першій інстанції Швець В.
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого -
Панасенкова В.О.

суддів:
Драгомерецького М.М.

Громіка Р.Д.

при секретарі:
Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПРИВАТБАНК" на ухвалу
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 15 жовтня 2014 року
про закриття провадження у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

19 листопада 2013 року Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк "ПРИВАТБАНК" (далі - Банк)
звернулося до суду з вказаним позовом,
обґрунтовуючи вимоги тим, що 13 вересня
2007 року між Банком та відповідачкою
ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за
яким Банк надав позичальниці кредит у
сумі 3200 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 36% на
рік на суму залишку заборгованості у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку, який
складається з підписаною
відповідачкою Заяви, Умов та правил
надання банківських послуг та Правил
користування платіжною карткою.
Відповідачка в свою чергу
зобов'язалась у встановлені кредитним
договором строки повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами щомісячно. У
порушення умов кредитного договору
позичальниця не виконує належним чином
свої зобов'язання, у зв'язку з чим
станом на 31 жовтня 2013 року склалась
заборгованість в розмірі 13193,35 грн., у
тому числі: 3199,04 грн. - заборгованість
за кредитом; 6892,94 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом;
1996,92 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом; штрафи - 500 грн.
(фіксована частина) та 604,44 грн.
(процентна складова).

Посилаючись на ці обставини, та на
ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, позивач
просив суд позов задовольнити.

Ухвалою суду першої інстанції
провадження у справі закрито.

В апеляційній скарзі позивач, Банк,
просить ухвалу суду першої інстанції
скасувати, справу направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції, мотивуючи тим, що ухвала
суду є незаконною й необґрунтованою.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги позивача Банку,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга позивача підлягає
задоволенню за таких підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд
першої інстанції виходив з того, що
судовим наказом Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
№2н-607/08 від 23 жовтня 2008 року за заявою
стягувача Відкритого акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" з відповідачки ОСОБА_3
стягнута заборгованість за кредитним
договором в розмір 2072,66 грн.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції погодитися неможливо за
таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо набрали законної сили
рішення суду або ухвала суду про
закриття провадження у справі у зв'язку
з відмовою позивача від позову або
укладенням мирової угоди сторін,
ухвалені або постановлені з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо
після набрання рішенням суду законної
сили, яким з відповідача присуджені
періодичні платежі, зміняться
обставини, що впливають на визначені
розміри платежів, їх тривалість чи
припинення, кожна сторона має право
шляхом пред'явлення нового позову
вимагати зміни розміру, строків
платежів або звільнення від них.

У п. 17 постанови №5 Пленуму "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
від 30 березня 2012 року Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ
зазначив, що зобов'язання припиняється
з підстав, передбачених договором або
законом (частина перша статті 598 ЦК).
Такі підстави, зокрема, зазначені у
статтях 599- 601, 604- 609 ЦК.

Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК, оскільки зобов'язання залишається
невиконаним належним чином відповідно
до вимог статей 526, 599 ЦК.

Наявність виконавчого напису
нотаріуса, вчиненого за невиконання
кредитного договору, за відсутності
реального виконання боржником свого
зобов'язання, не свідчить про
припинення договірних правовідносин
сторін й не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання ним
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання процентів
за користування кредитом і пені,
передбачених договором за несвоєчасну
сплату кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи,
судовий наказ Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
№2н-607/08 від 23 жовтня 2008 року за заявою
стягувача Відкритого акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" з відповідачки ОСОБА_3
стягнута заборгованість за кредитним
договором в розмір 2072,66 грн. був
виконаний в примусовому порядку 30
травня 2011 року (а.с. 49).

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції не
врахував, що наявність судового наказу
від 23 жовтня 2008 року про задоволення
вимог кредитора за відсутності
реального виконання боржником свого
зобов'язання, не свідчить про
припинення договірних правовідносин
сторін й не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання ним
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання процентів
за користування кредитом і пені,
передбачених договором за несвоєчасну
сплату кредиту, тому суд вирішив це
питання формально та дійшов
передчасного висновку про те, що є
законні підстави для закриття
провадження у справі.

Тому у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК
України ухвала суду першої інстанції
підлягає скасуванню з направленням
справи до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

У відповідності до ст. 324 ЦПК України
ухвала апеляційного суду не
перешкоджає подальшому руху справи і
не підлягає оскарженню в касаційному
порядку.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п. 4, 311 ч. 1 п. 4,
313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПРИВАТБАНК" задовольнити, ухвалу
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 15 жовтня 2014 року
скасувати, справу направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення й подальшому оскарженню
не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської
області: В.О.
Панасенков

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік