НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/9821/13-ц
№ 2/183/1595/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року
Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Парфьонова Д.О., за
участі секретаря судового засідання
Пошивайло І.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Кредобанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

встановив:

Публічного акціонерного товариства
«Кредобанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, в якому просить стягнути
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Кредобанк» заборгованість за
Кредитним договором № 012/13-Ф від 25
лютого 2013 року у розмірі 264464,98 грн. та
судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що згідно
Кредитного договору № 012/13-Ф від 25
лютого 2013 року відповідачу-1 надано
кредит у розмірі 238112,88 грн. того-ж дня,
між Позивачем та відповідачем-2
укладено Договір поруки 015/13-П
відповідно до умов якого останній
поручається перед Позивачем за
виконання Відповідачем 1 зобов'язань за
Договором. Відповідач-1, не повертаючи
кредит (чергову частину) та не
сплачуючи проценти за Договором,
порушує вимоги статті 1054 Цивільного
кодексу України, щодо обов'язку
позичальника повернути кредит та
сплатити проценти і станом на 21 жовтня
2013 року загальна сума заборгованості
відповідача 1 перед позивачем
становить 264464,98 грн. Станом на дату
подачі позову заборгованість не
погашена.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, надав суду заяву у
якій зазначив, що позовні вимоги
підтримує в повному обсязі та просить
суд про розгляд справи за його
відсутності, проти заочного розгляду
справи не заперечує.

Представник відповідача-1 до судового
засідання подав заяву про розгляд
справи за його відсутності. Також надав
в справу заперечення, згідно яких
заперечує проти задоволення позову,
вказуючи, що розмір простроченого тіла
кредиту, суми боргу за відсотками та
пені в позові відсутні. Відповідно до
довідки-розрахунку позивач зазначає,
що прострочена заборгованість за тілом
кредиту на 21.10.2013 року складає лише 8 220,77
грн., однак згідно того-ж самого
розрахунку, сума позову станом на 21
жовтня 2013 року складає 260 944,55 грн., з
якої неповернута сума кредиту складає
236 759,58 грн., прострочені відсотки - 24 184,97
грн. Розрахунок неповернутої суми
кредиту та відсотків зроблений за
період з березня 2013 по лютий 2020 року,
тобто за майбутній період взагалі є
неприпустимим. Крім того, відповідачем
за час знаходження справи в суді
здійснені часткові погашення кредиту.
Крім того, вказує, що відповідно до п.4.10
Кредитного договору, банк у випадках,
передбачених п. 2.9 Договору, вправі
вимагати дострокового повернення
кредиту, процентів, комісії та інших
належних до сплати платежів за цим
Договором, про що письмово повідомляє
Позичальника. Однак ОСОБА_1 вимогу
банку не отримував, доказів отримання
відповідачем вимоги матеріали справи
не містять, а тому банк не мав права
звертатися до суду з цим позовом.
Вказує, що отримавши позов, ОСОБА_1
одразу здійснив необхідні платежі в
сумі 70 000 грн., що є більшим розміром, ніж
вимагалося у нього. Тому на даний час
мається переплата за кредитом, а тому
позов є безпідставним. Крім того,
перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення.

Відповідач-2 у судове засідання не
з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином.
Повідомлень про причини неявки, заяв
про розгляд справи за відсутності до
суду не надходило.

У зв'язку з тим, що сторони в судове
засідання не з'явились фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

З'ясувавши обставини справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень, та дослідивши
письмові докази по справі в
підтвердження вказаних обставин, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 лютого 2013 року
між Публічним акціонерним товариством
«Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено
Кредитний договір № 012/13-Ф (надалі -
Кредитний договір) відповідно до умов
якого позивач надав відповідачу-1
кредит у сумі 238112,88 грн. на строк до 24
лютого 2020 року, а відповідач-1
зобов`язався повернути кредит і
сплатити проценти за користування ним
і комісії. Кредит надано для здійснення
повної/часткової оплати за договором
купівлі-продажу транспортного засобу.
На момент укладання сторонами
обумовлено значення процентної ставки
17,99 % річних, яка може змінюватись у
відповідності до п.3.2 Кредитного
договору. П.3.14 Кредитного договору
визначає, що позичальник сплачує
проценти щомісяця, але не пізніше
останнього робочого дня місяця, за який
нараховано проценти. Згідно п.4.10
Кредитного договору банк, у випадках,
передбачених п.2.9 цього Договору вправі
вимагати дострокового повернення
кредиту, процентів, комісій та інших,
належних до сплати платежів за цим
Договором, про що письмово повідомляє
Позичальника. П.2.9 Кредитного договору
визначає, що Банк вправі відмовити у
виплаті Позичальнику кредиту або його
частини у випадку, в тому числі і -
несвоєчасної сплати процентів. Згідно
п.5.1 Кредитного договору, за
несвоєчасне виконання грошових
зобов`язань за Договором Позичальник,
крім відшкодування збитків, сплачує
пеню у розмірі подвійної процентної
ставки, вказаної в п.3.2 Договору, але не
менше 10 грн. за кожен день прострочення.

25 лютого 2013 року між позивачем та
ОСОБА_2 укладено Договір поруки 015/13-П
відповідно до умов якого остання
поручилась перед позивачем за
виконання відповідачем-1 зобов'язань за
Договором.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
діючого законодавства.

У відповідності до ст.1050 ЦК України,
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України - за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як передбачено ст. 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами. Отже, сторони
договору зобов'язані виконувати
кредитний договір у відповідності до
його умов та вимог закону.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.

При вирішенні спорів про дострокове
повернення кредиту суд має враховувати
положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з
того, що якщо договором встановлено
обов'язок позичальника повернути
кредит частинами (із розстроченням), то
в разі прострочення повернення
чергової частини кредитодавець має
право вимагати дострокового
повернення частини кредиту, що
залишилася, та сплати процентів,
належних йому від суми кредиту.

В якості підтвердження виконання
обов`язку, передбаченого п.4.10
Кредитного договору в частині
письмового повідомлення відповідача-1
за Кредитним договором позивачем
долучено лист вих№27-6348/13 від 22 липня 2013
року, згідно якого відповідача-1
повідомлено, що станом на 22 липня 2013
року сума заборгованості за кредитним
договором складає строкова
заборгованість 232503,51 грн., прострочена
заборгованість за основною сумою боргу
- 4256,07 грн., прострочені відсотки за
користування кредитом - 11385,11 грн., пеня
за несвоєчасне погашення кредиту та
відсотків - 1008,90. Згідно даного листа
відповідача-1 повідомлено про
необхідність погашення простроченої
заборгованості по кредиту та
інформування про можливість вжиття
заходів щодо повернення
заборгованості.

Водночас, доказів щодо отримання
відповідачем-1 означеного листа,
направлення означеного листа
відповідачу матеріали справи не
містять, внаслідок чого вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
заборгованості за кредитним договором

Згідно розрахунку банку, поданого суду
на підтвердження суми заборгованості
вбачається наявність графіку
погашення основного боргу. Також,
згідно означеного розрахунку,
неповернута сума кредиту становить
236759,58 грн., 24184,97 грн. прострочені
відсотки, пеня, нарахована станом на 21
жовтня 2013 року становить 3520,43 грн. З
графіку вбачається, що сума
простроченої заборгованості становить
8220,77 грн., прострочена заборгованість
по відсотках становить 24184,97 грн.

Представником відповідача-1 до суду
надано квитанції №35133248 від 29 листопада
2013 року про сплату 35000,00 грн. та № 224483/6
від 07 липня 2014 року про сплату 35000,00 грн.,
згідно яких вбачається сплата
відповідачем-1 грошових коштів на
транзитний рахунок, передбачений п.4.1
Кредитного договору на оплату
заборгованості за договором.

Внаслідок викладеного, враховуючи
відсутність в матеріалах справи
доказів на підтвердження направлення
відповідачу вимоги позивача про
дострокове повернення кредиту,
наявність доказів на підтвердження
сплати 29 листопада 2013 року
відповідачем простроченої
заборгованості та відсотків, пені, суд
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні позову в частині стягнення
з відповідача-1 заборгованості за
договором №012/13 від 25 лютого 2013 року.

Щодо вимог про солідарне стягнення з
поручителя заборгованості, то
враховуючи положення ст. 559 ЦК України,
п.2.2 Договору поруки № 015/13-П, в зв`язку з
відсутністю доказів на підтвердження
направлення поручителю вимоги про
сплату заборгованості Боржника, суд
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні позову і в цій частині.

Вирішуючи питання щодо судового збору,
суд виходить з положень ст.88 ЦПК
України.

З урахуванням викладено, керуючись
ст.ст.10, 60, 208-210, 212-218 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Кредобанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана апеляційному суду
Дніпропетровської області через
Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Д.О. Парфьонов