Справа №2-718/04 27.10.2014 27.10.2014 27.10.2014
Провадження №22-ц/784/2796/14
Головуюча першої інстанції:
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

Іменем
України

27 жовтня 2014р.
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка
О.І.

суддів:
Самчишиної Н.В.

Лисенка
П.П.

із секретарем

судового засідання: Горенко Ю.
В.

відповідачем - ОСОБА_4

представником - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за

апеляційною
скаргою

ОСОБА_6 на рішення Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 21.06.2004 р.., постановлене за

позовом

ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про розірвання
шлюбу,

встановила:

В червні 2004 р. ОСОБА_7 звернулася з
позовом до відповідача про розірвання
шлюбу.

Вона зазначала, що перебувала в
шлюбі з відповідачем з 12.11.1994 р.

Від шлюбних відносин мають доньку
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вже на протязі трьох років
сімейні стосунки погіршились через
конфліктну ситуацію, яку створює
відповідач у зв'язку з проживанням у
квартирі сім'ї доньки від першого
шлюбу, часто приходить додому п'яним, що
призвело до втрати почуття любові.

Рішенням Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 21.06.2004 р. постановлено про
розірвання шлюбу.

В апеляційній скарзі відповідач
ставить питання про скасування
рішення, посилаючись на те, що
позивачка не зверталася до суду з
позовом, оскільки для цього не було
підстав, адже вони проживали у любові
та злагоді до самої смерті позивачки,
яка настала у 2012 році.

До того ж, суд не вживав заходів до
примирення сторін. Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з таких установлених
обставин.

Як вбачається з матеріалів
справи, провадження за яким відновлено
рішенням Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 02.09.2014 р., між подружжям на
протязі останніх трьох років до часу
звернення до суду існує конфлікт з
приводу суперечок щодо проживання у
домі сім'ї доньки позивачки від першого
шлюбу, зловживання алкоголем з боку
чоловіка, що призвело до фактичного
припинення шлюбних відносин.

Такий зміст дійсних
правовідносин сторін встановлено
оскаржуваним судовим рішенням.

Із змісту цього рішення
вбачається, що відповідач визнав
причину розпаду сім'ї та погодився на
розірвання шлюбу, прохань про вжиття
заходів до примирення ні він, ні
дружина у судовому засіданні не
висловлювали.

На підставі встановленого, суд
прийшов обґрунтованого доказами
висновку про те, що збереження шлюбу
буде суперечити інтересам подружжя.

З врахуванням такого висновку, що
відповідає вимогам сімейного
законодавства та нормам цивільного
судочинства, судом постановлене
правильне та законне рішення про
розірвання шлюбу.

Доводи апелянта про фальшування
судового рішення не заслуговують на
увагу, оскільки це спростовується
матеріалами відновленого судового
провадження, якими підтверджується
факт звернення позивачки до суду з
позовною заявою про розірвання шлюбу
та ухвалення за результатами його
розгляду оскаржуваного судового
рішення.

Доводи апелянта про невиконання
вимог закону щодо примирення подружжя
також не заслуговують на увагу,
оскільки з матеріалів справи
вбачається, що відповідач визнав
обгрунтованість вимог позивачки та
погодився на розірвання шлюбу і не
просив про примирення.

Інші доводи апеляційної скарги
щодо фальшування судового рішення для
усунення його від спадкування після
смерті дружини, суперечать наявним
доказам і не відповідають дійсним
обставинам справи, а тому не можуть
бути прийняті до уваги.

Посилання на той факт, що після
ухвалення рішення жодна із сторін не
отримала свідоцтво про розірвання
шлюбу, не має правового значення при
апеляційному перегляді для оцінки
законності висновків суду першої
інстанції, оскільки рішення ухвалено
на підставі норм Сімейного кодексу
України, який набрав чинності з 01.01.2004 р.
та статтею 114 якого передбачено, що шлюб
припиняється у разі його розірвання
судом, з часу набрання чинності цим
судовим рішенням, а не з часу державної
реєстрації розірвання шлюбу та
отримання відповідного свідоцтва.

Встановлене не дає підстав для
скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
відхилити, а рішення Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 21.06.2004 р. залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення, але з цього часу на
протязі двадцяти днів може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:
О.І. Галущенко

Судді:
Н.В. Самчишина

П.П. Лисенко