ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8382/14-ц
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва

в складі головуючого - судді Парамонова
М.Л., при секретарі Стрільчук Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного
майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 08.05.2014 року звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного
майна подружжя.

Позивач ОСОБА_2 зазначав, що з 11.08.2007
року сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі; рішенням
Дарницького районного суду м. Києва від
31.10.2013 року шлюб між ними було
розірвано; в шлюбі вони мають малолітню
дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За час шлюбу сторонами у грудні 2010 року
за спільні кошти було придбано
автомобіль Volkswagen Tiguan, 2010 року випуску,
номер кузова НОМЕР_1, номерний знак
НОМЕР_2, вартістю еквівалентній 45000,00
доларів США, який зареєстрований на
ім»я ОСОБА_3 (відповідачки) 17.12.2010 року;
згідно звіту про оцінку вартості
автомобіля від 11.04.2014 року ринкова
вартість автомобіля складає суму 249809,33
грн.

Оскільки сторонами не досягнуто згоди
щодо поділу зазначеного автомобіля,
спірний автомобіль є неподільним
майном і знаходиться у його (позивача)
користуванні, автомобіль є об»єктом
права спільної сумісної власності
сторін як подружжя, частки яких є
рівними (по ? частині кожному), тому
позивач вимушений був звернутися до
суду з даним позовом та просить суд - в
порядку поділу спільного майна
подружжя виділити у приватну власність
позивача (ОСОБА_2.) автомобіль Volkswagen Tiguan,
2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_2
та стягнути з нього на користь ОСОБА_3
грошову компенсацію в сумі ? ринкової
вартості автомобіля, а саме - 124904,67 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та
його представник ОСОБА_5 позовні вимоги
підтримали та просили позов
задовольнити; відповідачка ОСОБА_3 та
її представники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позов
фактично не визнали; стверджуючи, що
автомобіль було придбано за особисті
кошти відповідачки (ОСОБА_3.), для
особистого користування
відповідачкою, а не в інтересах сім»ї
сторін; автомобіль не є об»єктом права
спільної сумісної власності сторін
(подружжя), просили в задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін та
їхніх представників в судовому
засіданні, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку про
те, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають
задоволенню частково, з наступних
підстав.

Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу
(підстави звільнення від доказування).

В судовому засіданні встановлено:
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (сторони) перебували в

зареєстрованому шлюбі з 11.08.2007 року;
рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 31.10.2013 року шлюб між сторонами
було розірвано; в шлюбі сторони мають
малолітню дитину - доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4-5).

Як стверджують сторони, починаючи з
грудня 2012 року вони припинили ведення
спільного господарства і з того часу
проживають окремо; даний факт також
фактично встановлений рішенням
Дарницького районного суду м. Києва від
31.10.2013 року у справі про розірвання
шлюбу (а.с.5).

Згідно договору купівлі-продажу
автомобіля за №348265 від 10.12.2010 року на
ім»я ОСОБА_3 (відповідачки) було
придбано автомобіль Volkswagen Tiguan, 2010 року
випуску, номер кузова НОМЕР_1 - за 318000,00
грн., номерний знак НОМЕР_2 (а.с.47-53), який
був зареєстрований на ім»я ОСОБА_3 (а.с.6,
33-34).

Дані обставини підтверджуються
матеріалами справи і фактично не
заперечуються сторонами.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.68, 69 СК України розірвання
шлюбу не припиняє права спільної
сумісної власності на майно, набуте за
час шлюбу. Дружина та чоловік мають
право на поділ майна, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст.70, 71 СК України у разі поділу
майна, що є об»єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором. При
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення. Майно, що є об»єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі.
Присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, допускається лише за його
згодою, крім випадків, передбачених
Цивільним кодексом України.
Присудження одному з подружжя грошової
компенсації можливе за умови
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

Згідно ч.7 ст.57 СК України, якщо у
придбання майна вкладені крім спільних
коштів і кошти, що належали одному з
подружжя, то частка у цьому майні,
відповідно до розміру внеску, є його
особистою приватною власністю.

Як стверджує позивач ОСОБА_2, спірний
автомобіль Volkswagen Tiguan, 2010 року випуску,
номер кузова НОМЕР_1 було придбано
сторонами (подружжям) за спільні кошти;
ствердження відповідачки ОСОБА_3 про
те, що автомобіль було придбано за
рахунок її особистих коштів, в судовому
засіданні не підтверджені належними та
достатніми доказами; автомобіль було
придбано під час шлюбу сторін.

За встановлених обставин, суд
приходить до висновку про те, що
автомобіль Volkswagen Tiguan, 2010 року випуску,
номер кузова НОМЕР_1, номерний знак
НОМЕР_2 є об»єктом права спільної
сумісної власності сторін (подружжя),
частки яких у спільному майні є рівними
(по ? частки).

Згідно звіту №63/04/14 про оцінку ринкової
вартості автомобіля (КТЗ) від 08.04.2014
року, наданого позивачем, вартість
спірного автомобіля складає суму 249809,33
грн. (а.с.22-26); з даним висновком (звітом)
відповідачка ОСОБА_3 не погоджується.

Враховуючи те, що відповідачкою
оспорюється (не визнається) дійсна
вартість спірного автомобіля та
відповідно визначена позивачем сума
грошової компенсації у розмірі 124907,67
грн.; відповідачка заперечує проти
виділення автомобіля у власність
ОСОБА_2 (позивача), у користуванні якого
фактично знаходить автомобіль на даний
час; при цьому, відповідачкою не
заявлено зустрічних вимог щодо іншого
варіанту розподілу спірного
автомобіля; сторонами не заявлено
клопотання щодо призначення
відповідної оцінки автомобіля
(призначення експертизи) у разі
наявності спору між сторонами з цього
питання; відповідно позивачем не
внесено на депозитний рахунок суду
відповідної грошової суми компенсації
за частку автомобіля, тому суд вважає,
що позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню частково, а саме - за ОСОБА_2

та ОСОБА_3 мають бути встановлені та
визнане право власності на рівні
частки - по ? частки - на автомобіль, при
цьому автомобіль Volkswagen Tiguan, 2010 року
випуску, номер кузова НОМЕР_1, номерний
знак НОМЕР_2 підлягає залишенню у
спільному користуванні сторін, як
співвласників.

Керуючись ст.15, 30, 60, 209-218 ЦПК України, на
підставі ст.60, 61, 69-71 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. Визнати
право власності на ? частину автомобіля
Volkswagen Tiguan, 2010 року випуску, номер кузова
НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2 - за ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_3).

Визнати право власності на ? частину
автомобіля Volkswagen Tiguan, 2010 року випуску,
номер кузова НОМЕР_1, номерний знак
НОМЕР_2 - за ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_4).

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя:
Парамонов М.Л.