Справа № 686/6651/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року
Хмельницький міськрайонний суд в
складі:

головуючого - судді
Карплюка О.І.

при
секретарі
Данькова І.М.

з участю
представника

позивача -
відповідача ОСОБА_1

та
представника відповідача - позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання права власності на частку в
спільній сумісній власності та
внесення змін до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно і
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про визнання права власності на майно
зі сплатою грошової компенсації,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_4 про визнання права
власності на ? частки квартири АДРЕСА_1,
із внесенням відповідних змін до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, посилаючись на те, що
спірна квартира була придбана за час
шлюбу. Однак, відповідач не визнає її
право власності на частку у спільному
майні подружжя.

В подальшому відповідач ОСОБА_4
звернувся до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_3 про визнання права
власності на квартиру АДРЕСА_1, зі
сплатою останній грошової компенсації
її розміру у придбанні даної квартири в
сумі 50683 грн. посилаючись на те, що в
рахунок погашення заборгованості за
придбану квартиру він використав
грошові кошти в сумі 17602 грн. та 14000
доларів США, які отримав відповідно від
ОСОБА_6 1 березня 2007 року та від ОСОБА_7 21
травня 2008 року. А тому вони є його
особистою власністю.

Ухвалою Хмельницького
міськрайонного суду від 17 червня 2014
року зустрічний позов ОСОБА_4 прийнято
до спільного розгляду з первісним
позовом ОСОБА_3

В судовому засіданні представник
позивача-відповідача ОСОБА_1 вимоги
первісного позову підтримав, проти
вимог зустрічного позову заперечує,
посилаючись на те, що спірна квартира
була придбана під час перебування
сторін у шлюбі; ОСОБА_3 виступала
поручителем виконання ОСОБА_4
зобов"язань за кредитним договором,
укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ним
2 квітня 2007 року; ставлячи вимогу про
стягнення грошової компенсації в сумі
50683 грн., ОСОБА_4 не внесено на
депозитний рахунок суду вказаної суми
відповідно до вимог ст. 365 ЦК України;
грошові кошти в сумі 14000 доларів США
були спрямовані на погашення кредиту, а
не на придбання спірної квартири.
Також, відсутні докази про
використання грошових коштів в сумі 17602
грн. на придбання цієї ж квартири.

В судовому засіданні представник
відповідача-позивача ОСОБА_2 вимоги
зустрічного позову підтримала, проти
вимог первісного позову заперечує,
посилаючись на те, що ОСОБА_4 в рахунок
погашення заборгованості за придбану
квартиру використав грошові кошти в
сумі 17602 грн. та 14000 доларів США, які він
отримав відповідно від ОСОБА_6 1 березня
2007 року та від ОСОБА_7 21 травня 2008 року.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що первісний позов підлягає
частковому задоволенню, а зустрічний
позов задоволенню не підлягає.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3
та ОСОБА_4 перебували в шлюбі з 11 травня
2002 року по 10 лютого 2014 року. Після
одруження із ОСОБА_8 ОСОБА_3 змінила
прізвище на "ОСОБА_3".

30 березня 2007 року ОСОБА_4 придбав
у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_1, за
230698 грн.

2 квітня 2007 року між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено
договір про надання споживчого
кредиту, згідно якого останньому
надано кредит в сумі 33750 доларів США
строком до 1 квітня 2022 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, є їхньою спільною сумісною
власністю, якщо інше не встановлено
договором або законом. Відповідно
до вимог ч. 1 ст. 68 СК України розірвання
шлюбу не припиняє права спільної
сумісної власності на майно, набуте за
час шлюбу.

Відповідно до вимог ст. 69 СК
України дружина і чоловік мають право
на поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік
мають право розділити майно за
взаємною згодою.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК
України у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Оцінюючи встановлене, суд
приходить до висновку, що, оскільки
дана квартира була придбана ОСОБА_4 за
час шлюбу, а тому вона є спільною
сумісною власністю подружжя. І за таких
обставин необхідно визнати за ОСОБА_3
та ОСОБА_4 право власності по ? її
частини.

Крім того, відповідно до вимог ст.
33 ч. 1 ЦПК України суд за клопотанням
позивача, не припиняючи розгляду
справи, замінює первісного відповідача
належним відповідачем, якщо позов
пред'явлено не до тієї особи, яка має
відповідати за позовом, або залучає до
участі у справі іншу особу як
співвідповідача.

Оскільки вимога ОСОБА_3 про
внесення змін до державного реєстру
речових прав на нерухоме майно не
стосується ОСОБА_4, а тому в цій частині
первісного позову необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ст. 57 ч. 7 СК
України якщо у придбання майна
вкладені крім спільних коштів і кошти,
що належали одному з подружжя, то
частка у цьому майні, відповідно до
розміру внеску, є його особистою
приватною власністю.

Відповідно до вимог ст. 65 ч. ч. 1 та 4
СК України дружина, чоловік
розпоряджаються майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, за взаємною згодою. Договір,
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1
ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

В матеріалах справи наявні дві
розписки від 1 березня 2007 року та від 21
травня 2008 року про отримання ОСОБА_4
грошових коштів відповідно від ОСОБА_6
в сумі 17602 грн. 69 коп. та від ОСОБА_7 в
сумі 15000 доларів США (а.с. 34,35).

Однак, ні відповідачем-позивачем
ОСОБА_4, ні його представником ОСОБА_2 не
надано суду доказів, які б вказували
про використання вказаних грошових
коштів на придбання спірної квартири.
Вказані обставини не підтверджуються і
показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_11,
які були допитані судом.

Крім того, відповідно до вимог п. 25
Постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ положення ст. 65 СК України щодо
порядку розпорядження майном, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, регулюють
відносини, які стосуються
розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності подружжя, і не
стосуються права одного із подружжя на
отримання кредиту, оскільки кредитний
договір є правочином щодо отримання у
власність грошових коштів.

Таким чином, відповідач-позивач
ОСОБА_4 не позбавлений можливості
звернутись до суду з позовною заявою
про стягнення із ОСОБА_3 на його користь
? частину коштів, погашених ним в
рахунок отриманого кредиту.

Оцінюючи встановлене, суд
приходить до висновку, що вимоги
зустрічного позову є необгрунтованими
та такими, що не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 33, 60, 154 ч. 6,
212-215 ЦПК України, ст. ст. 57 ч. 7, 65 ч. ч. 1 та
4, 68 ч. 1, 69, 70 ч. 1 СК України, ст. 368 ч. 3 ЦК
України, суд

вирішив:

Первісний позов задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право
власності по ? частині квартири
АДРЕСА_1.

В решті вимог первісного позову -
відмовити.

У зустрічному позові ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про визнання права власності на
квартиру АДРЕСА_1, зі сплатою
відповідачу грошової компенсації в
розмірі 50683 грн. відмовити.

Захід забезпечення позову у
вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_1,
скасувати.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судовий збір в сумі 1154 грн. 84 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається апеляційному суду
Хмельницької області через
Хмельницький міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: