АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 року
Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Музичко С.Г.

СаліховаВ.В.

при
секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «Інго Україна» до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в
порядку регресу, за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 3 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2014 року ПрАТ «АСК «Інго
Україна» звернулося до суду з позовом
до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в
порядку регресу.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 3 листопада 2014 року
вказаний позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПрАТ «АСК «Інго
Україна» грошові кошти в сумі 13 036,31 грн.
та судові витрати у розмірі 243,60 грн., а
всього на загальну суму 13 279,91 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в
інтересах ОСОБА_3, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

В суді апеляційної інстанції
представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав та
просив її задовольнити.

Представник позивача ПрАТ «АСК «Інго
Україна», належним чином повідомленого
про дату, час та місце розгляду справи,
у судове засідання не прибув, про
причини неявки суд не повідомив, у
зв'язку із чим колегія суддів вважала
за можливе слухати справу у його
відсутність, на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України.

____________________________________________________

Справа № 755/20990/14-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/15152/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Галаган В.І.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Вербова І.М.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення виходячи із
наступного.

Положеннями Цивільного кодексу
України передбачено, що майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу
України до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, у межах
фактичних витрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо іншій розмір не встановлено
законом.

Таким чином, на підставі ст. 27 Закону
України «Про страхування» та ст. 993 ЦК
України до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, у межах
фактичних затрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Крім того, п. 16 постанови № 4 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 березня 2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» передбачено, що
при відшкодуванні страховиком шкоди,
завданої особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
така особа сплачує потерпілому різницю
між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

При розгляді справи судом встановлено,
що 30 серпня 2011 року о 18 год. 00 хв. на
перехресті вулиць Короленківської та
Димитрова в м. Києві ОСОБА_3, керуючи
автомобілем «Сузукі», державний
номерний знак НОМЕР_1, при повороті
ліворуч не надав переваги в русі
автомобілю «Шкода», державний номерний
знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7,
який рухався в зустрічному напрямку,
внаслідок чого відбулось зіткнення, що
призвело до пошкодження транспортних
засобів.

За наслідками дорожньо-транспортної
пригоди, легковий автомобіль «Шкода»,
державний номерний знак НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_7, отримав
механічні пошкодження переднього
бамперу, капоту, правого переднього
крила, правої фари та моторного відсіку
(а.с. 14, 15).

Постановою Голосіївського районного
суду міста Києва від 15 вересня 2011 року
ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення, та
на останнього накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 20 (двадцяти)
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 340,00 гривень (а.с.
17).

3 грудня 2010 року між ПрАТ «АСК «Інго
Україна» та ТОВ «Дана» укладенодоговір
добровільного страхування № АТ 05949
строком дії з 07 грудня 2010 року по 6
грудня 2011 року, відповідно до якого
було застраховано належний ТОВ «Дана»
автомобіль «Шкода», державний номерний
знак НОМЕР_2 (а.с. 12).

На підставі страхового акту № 60031, з
урахуванням рахунку № С-00011522 від 7
вересня 2011 року, у зв'язку зі зверненням
22 вересня 2011 року страхувальника ТОВ
«Дана» до страховика із заявою про
виплату страхового відшкодування, ПрАТ
«АСК «Інго Україна» прийнято рішення
про виплату на користь ТОВ «Автоцентр
Прага Авто на Кільцевій» суми
відновлювального ремонту автомобіля
«Шкода», державний номерний знак
НОМЕР_2, яка дорівнює сумі страхового
відшкодування в розмір 38 536,31 гривень,
що підтверджується платіжним
дорученням № 9302 від 17 жовтня 2011 року
(а.с. 49-52).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
того, що позивач після виплати
страхового відшкодування набув право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.

Також судом встановлено, що договором
(полісом) обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВЕ/2434623, строком дії з 21
жовтня 2010 року по 20 жовтня 2011 року,
цивільно-правова відповідальність
осіб під час керування автомобілем
«Сузукі», державний номерний знак
НОМЕР_1, була застрахована ПрАТ «СК
«Провідна» з лімітом відшкодування
матеріальної шкоди - 25 500,00 гривень,
франшизою - 0,00 гривень (а.с. 13).

Таким чином колегія суддів встановила
обґрунтованість висновків суду щодо
того, що відповідач ОСОБА_3, як особа,
винна у спричиненні
дорожньо-транспортної пригоди та,
відповідно, завданні збитків власнику
автомобіля «Шкода», державний номерний
знак НОМЕР_2, несе обов'язок по
відшкодуванню матеріальної шкоди, що
залишилась невідшкодованою
страховиком, яка полягає у різниці між
фактично завданою шкодою у розмірі 38
536,31 гривень і страховим відшкодуванням
у розмірі 25 500,00 гривень, яке було
виплачене ПрАТ «СК «Провідна» на
користь позивача.

З огляду на викладене судом першої
інстанції вірно встановлено суму, яка
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача у розмірі 13 036,31
гривень.

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції законними та такими,
що відповідають дійсним обставинам
справи.

Доводи апеляційної скарги з приводу
того, що судом першої інстанції
безпідставно стягнуто з відповідача
кошти саме в порядку регресу, оскільки
спірним правовідносинам сторін
притаманні ознаки суброгації, не
знайшли свого підтвердження при
апеляційному розгляді справи та не
можуть вплинути на висновки суду щодо
необхідності стягнення суми
страхового відшкодування.

Посилання скарги з приводу того, що
водієм транспортного засобу ТОВ «Дана»
була особа, щодо якої не встановлено
обставин перебування в трудових
відносинах зі страховиком не беруться
до уваги апеляційним судом як
безпідставні, оскільки останні не
можуть слугувати правовими підставами
звільнення від відповідальності
винної у заподіянні шкоди особи.

Крім того, не є предметом даного
судового розгляду питання
встановлення випадку страховим, а лише
відшкодування у встановленому законом
порядку заподіяної майнової шкоди.

Інші доводи скарги є безпідставними.

Підстав до скасування рішення суду,
передбачених ст. 309 ЦПК України, при
апеляційному розгляді не встановлено.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції розглянуто
справу повно та всебічно, з'ясовано
фактичні обставини, вірно встановлено
правовідносини сторін та правильно
застосовано відповідну норму закону,
що їх регулює, з огляду на що апеляційна
скарга має бути відхилена на підставі
п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, а рішення суду
- залишено без змін.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 3 листопада 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий :
І.М. Вербова

Судді :
С.Г. Музичко

В.В.Саліхов