Справа № 189/420/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.12.2014 року Покровський районний суд
Дніпропетровської області

у складі головуючого судді:
Пустовар О.С.

при секретарі:
Комеристій І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Покровське цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та
шкоди, суд, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідачів про стягнення
матеріальної та моральної шкоди, яка в
подальшому була уточнена. В
обгрунтуванння позовних вимог він
зіслався на те, що 07.11.2012 року близько
16.00 години в сутінках, після заходу
сонця, він керуючи автомобілем НОМЕР_1,
який у відповідності до свідоцтва про
реєстрацію належить йому на праві
приватної власності, не порушуючи
Правил дорожнього руху, рухався по
вул.Транспортній в с.Богодарівка
Покровського району в напрямку
смт.Покровське. Не очікувано для нього,
безпосередньо перед автомобілем з
правої обочини на проїзну частину
автошляху по ходу руху вибігла корова,
яка зіткнулась із його автомобілем і в
результаті зіткнення автомобіль
дістав механічні пошкодження. За
викликом позивачем працівники міліції
ВДАІ Покровського РВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області, склали
протокол, схему дорожньо-транспортної
пригоди та опитали його і власника
тварини ОСОБА_3 Відповідно до висновку
інспектора дізнання ВДАІ Покровського
РВ ГУМВС України в Дніпропетровській
області Гордієнко В.А. по факту
дорожньо-транспортної пригоди від
12.11.2012 року в зв'язку з тим, що в діях
ОСОБА_1 були відсутні порушення Правил
Дорожнього руху було завершено
перевірку без застосування до позивача
мір адміністративного реагування.
Відповідно до висновків експертного
дослідження від 25.11.2012 року проведеного
експертом на підставі особистого
огляду пошкодженого автомобіля від
16.11.2012 року, було встановлено, що в
результаті пошкодження автомобіля
CHEVROLET EVANDA була спричинена шкода
власнику автомобіля в сумі 16756 грн. За
поясненнями ОСОБА_3, що саме він 07.11.2012
року супроводжував тварину і завів
корову у сарай свого домоволодіння, та
виключив світло. Але, корова вирвалася
та побігла в сторону вулиці
Транспортна, де попала під машину. Коли
він слідом вибіг за нею на вулицю та
побачив, що корова лежала на проїзній
частині дороги. Тобто він, як
супроводжуюча особа домашньої тварини,
не забезпечив їй належний догляд та
допустив неконтрольовану з його
сторони поведінку домашньої тварини,
яка вибігла на проїзну частину шляху,
де зіткнулась із автомобілем. Тому він
повинен нести солідарну
відповідальність разом із власником
тварини за спричинену шкоду.
Пошкодження автомобіля привело до
спричинення моральної шкоди так як
позивач довгий час не міг
використовувати своє майно за
призначенням, в зв'язку з чим були
порушені нормальні життєві умови, в
зв'язку з чим позивач вимушений був
додавати додаткові зусилля для
налагодження свого життя. Моральну
шкоду він оцінює у сумі 15000 грн.. В
зв'язку з усім вищевикладеним позивач
просить: стягнути солідарно з
відповідачів на його користь: -
матеріальну шкоду 17390,76 гривень, яка
складається із вартості відновлення
автомобіля у сумі 16756 гривень, витрат на
оплату послуг експерта у сумі 600
гривень, витрат, на послуги пошти у сумі
34,76 грн., моральну шкоду у сумі 15000 грн.,
судові витрати по оплаті судового
збору у сумі 344,12 грн. витрати на правову
допомогу у сумі 1500 грн., всього 34234,88
гривень.

Позивач в судовому засіданні
повністю підтримав позовні вимоги та
просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні позов не визнав в
повному обсязі, пояснивши суду, що
відсутність складу правопорушення у
позивача не свідчить про наявність
вини у відповідача. Органами контролю
не було встановлено за дорожнім рухом
не було встановлено факту
бездоглядного залишення відповідачами
корови на смузі відводу без нагляду, її
випасання чи перегону через проїжджу
частину у забороненому місці. Тому
просить в позові відмовити.

Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158
ЦПК України у відсутності відповідача
ОСОБА_3, який надіслав до суду заяву з
проханням справу розглянути за його
відсутності, позовні вимоги не
підтримав та просить відмовити в їх
задоволенні.

Розглянувши подані документи і
матеріали справи, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи та
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що в задоволенні позовних
вимог необхідно відмовити з наступних
підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, та
враховуючи положення
цивільно-процесуального законодавства
позивач повинен довести підставу
позову, тобто обставини, з якими він, як
з юридичними фактами, пов'язує свою
матеріально-правову вимогу, а суд
повинен з'ясувати обставини, які
пов'язані саме з предметом спору,
встановити характер правовідносин,
зумовлених фактами, що мають місце, та
правові норми, якими врегульовані ці
правовідносини - ст. 214 ЦПК України. При
цьому, факти та підстави позову, які
підведені під гіпотезу певної норми
матеріального права, вказують на
юридичну природу спірних
правовідносин, що являється предметом
позову.

Так, згідно копії Свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
серійний номер НОМЕР_3 від 08.05.2012 року,
виданого Василівським ВРЕР УДАІ УМВС
України в Запорізький області ОСОБА_1,
являється власником автомобіля -
легкового седана CHEVROLET EVANDA сірого
кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно довідки №490612, виданої
відділом ДАІ для ОАТ Покровського
району та АТІ УДАІ ГУМВС України в
Дніпропетровській області в тому, що
07.11.2012 року о 16.00 год. на вул.Транспортна,
16, с.Богодарівка, Покровського району
Дніпропетровської області,
транспортний засіб CHEVROLET EVANDA, номерний
знак НОМЕР_2, отримав механічні
пошкодження - деформацію правої
передньої та задньої двері, розбите
лобове скло, деформацію криші.

Згідно копії письмових пояснень
від 07.11.2012 року ОСОБА_3 встановлено, що
він 07.11.2012 року близько 16.00 год. привів
корову, яка належала його матері до
сараю на території свого домоволодіння
та виключив світло. Корову він вів на
мотузці, коли вимкнув світло вона
вирвалася та побігла в напрямку вулиці
Транспортної с.Богодарівка. Коли він
побіг за нею і вибіг на дорогу, то
побачив, що корова знаходилася (лежала)
на проїздній частині. Самого зіткнення
з автомобілем Шевролет він не бачив.

Згідно листа
Олександрівської сільської ради
Покровського району Дніпропетровської
області - будинок по АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_2, яка також згідно паспортів на
велику рогату худобу, станом на 2012 рік
являється власником двох корів.

Відповідно до ч.1 ст.1 Цивільного
Кодексу України, цивільним
законодавством регулюються особисті
немайнові та майнові відносини
(цивільні відносини), засновані на
юридичній рівності, вільному
волевиявленні, майновій самостійності
їх учасників.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією продовжують цивільні права
та обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі (п.3 ч.2).

Особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або змусила зробити для відновлення
свого порушеного права - ст. 22 ЦК
України.

Згідно ст.1166 ЦК України шкода
завдана майну фізичної особи
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала, однак особа
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини. У зазначеній нормі права
встановлена єдина підстава
цивільно-правової відповідальності за
заподіяння шкоди - правопорушення, що
включає як складові елементи: шкоду,
протиправність заподіювача шкоди,
причинний зв'язок між ними, а також вину
заподіювача шкоди. Відповідальність за
заподіяну шкоду настає лише за
наявності сукупності умов, що дії особи
були неправомірними, між ними і шкодою
є безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Відповідно до ст.9 Закону України
«Про захист тварин від жорстокого
поводження», особа, яка утримує домашню
тварину зобов'язана супроводжувати
домашню тварину поза межами її
постійного утримання. А також ця особа
та особа яка супроводжує домашню
тварину зобов'язані забезпечити
безпеку сторонніх людей і тварин, а
також майна від заподіяння шкоди
супроводжуваною домашньою твариною,
безпеку дорожнього руху при
проходженні з домашньою твариною біля
транспортних шляхів і при їх переході
шляхом безпосереднього контролю за її
поведінкою, крім того фізичні та
юридичні особи, які утримують домашніх
тварин зобов'язані не допускати
порушень прав і законних інтересів
інших фізичних і юридичних осіб.
Дозволяється утримувати домашніх
тварин у вільному вигулі на
ізольованій, добре огородженій
території (в ізольованому приміщенні)
на прив'язі або без неї. Власникам
домашніх тварин забороняється
залишати їх без догляду.

Суд, вважає, що позивач не
довів в суді ту обставину, що в
результаті неправомірності дій
відповідачів, між ними і шкодою є
причинний зв'язок та на них має бути
покладений обов'язок відшкодувати
заподіяну шкоду. Такий обов'язок
виникає у відповідача за умови, що дії
останнього були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, остільки відшкодування шкоди є
відповідальністю, а не грошовим
зобов'язанням. Саме потерпілий мав
надати докази, що підтверджують факт
завдання шкоди і внаслідок яких
неправомірних дій відповідачів
завдана шкода та в чому їх вина, проте
такі суду надані не були.

Так, що стосується конкретно
ОСОБА_3, то погонич тварин це особа, яка
веде їх за повід і прирівнюється до
водія. Згідно п.1.10 Правил Дорожнього
Руху України учасник дорожнього руху -
особа, яка бере безпосередню участь у
процесі руху на дорозі як пішохід,
водій, пасажир, погонич тварин. Із
фактичних обставин у справі
встановлено, що 07.11.2012 року близько 16.00
год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем CHEVROLET
EVANDA, номерний знак НОМЕР_2, рухаючись в
темну пору доби по вул. Транспортній
с.Богодарівка Покровського району
Дніпропетровської області в напрямку
смт.Покровське, скоїв наїзд на велику
рогату худобу (корову), яка належить
ОСОБА_3, яка не очікувано для водія,
безпосередньо перед автомобілем, який
наближався, вибігла з правої обочини на
проїзджу частину по ходу руху. В
результаті наїзду автомобіль дістав
механічні пошкодження (висновок по
факту механічних пошкоджень
автомобілю CHEVROLET EVANDA, номерний знак
НОМЕР_2).

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що факту бездоглядного
залишення корови, перегону корови
через проїжджу частину у забороненому
місці встановлено не було. До
адміністративної відповідальності за
ст.127 КУпАП відповідачі не
притягувались.

Щодо вимог позивача про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, то, суд, вважає, що
вони до задоволення не підлягають,
остільки судом не встановлено
неправомірності дій відповідачів,
безпосереднього причинного зв'язку
між такими діями і шкодою та вини
відповідачів.

Крім того, згідно копії висновку
експертного дослідження по визначенню
розміру матеріального збитку,
спричиненого ОСОБА_1, яка була
призначена не ухвалою суду, в
результаті пошкодження його
автомобіля CHEVROLET EVANDA від 25.11.2012 року,
розмір матеріальних збитків,
спричинених власнику легкового
автомобіля CHEVROLET EVANDA, рег. НОМЕР_2., 2006
року випуску, станом на 16.11.2012 року
становить (без НДС, з урахуванням
округлення до 1 грн.) - 16756 грн.

Суд бере до уваги доводи
представника відповідача про те, що
вказаний висновок експерта не
відповідає вимогам законодавства,
оскільки експерт не попереджений його
про кримінальну відповідальність за
ст.ст. 384, 385 КК України.

Так, статтею 4 Закону України «Про
судову експертизу» визначено, що
незалежність судового експерта та
правильність його висновку
забезпечуються, зокрема, кримінальною
відповідальністю судового експерта
за дачу свідомо неправдивого висновку
та відмову без поважних причин від
виконання покладених на нього
обов'язків.

У відповідності до вимог ч.4 ст.147
ЦПК України у висновку експерта
обов'язково повинно бути зазначено, що
його попереджено про відповідальність
за завідомо неправдивий висновок та за
відмову без поважних причин від
виконання покладених на нього
обов'язків.

Згідно з положенннями ч.6 і ч.7 ст.147
ЦПК України висновок експерта не є
обов'язковим для суду і оцінюється
судом за правилами, встановленими ст.212
цього Кодексу (тобто за правилами
оцінки доказів). Незгода суду з
висновком експерта повинна бути
мотивована в рішенні або ухвалі.

Разом з тим, судом, в зв'язку з
неможливістю взяти до уваги
вищевказану експертизу так як експерт
не був попереджений про кримінальну
відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК
України, за клопотанням представника
відповідача було призначено судово -
авто товарознавчу експертизу.

Однак, до суду надійшов лист експерта
ОСОБА_5 вих. № 1-17/11/14 від 17.11.2014 року, в
якому він вказав, що автомобіль для
огляду йому позивачем не надано. Йому
було надіслано фотокартки, на яких
відображено автомобіль з
реєстраційним номером НОМЕР_2. В ході
ознайомлення з наданими
фотоматеріалами встановлено, що
пошкодження на автомобілі відсутні.
Крім того він повідомив, що провести
експертизу, спричиненої шкоди не
можливо, так як автомобіль не був
наданий для огляду, а також по причині
відсутності на ньому пошкоджень.

Тому, виходячи з обставин справи,
наведених учасниками процесу, положень
вищезазначених нормативних актів, суд
прийшов до висновку, що позивачем в
судовому засіданні не доведено та не
підтверджено належними доказами
заявлених позовних вимог, в той час як
відповідно до вимог ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень

На підставі вищевикладеного
та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215
ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», Постановою
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», Правилами
Дорожнього Руху України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної та шкоди відмовити в
повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя
О.С.
Пустовар