Справа № 477/1593/14-ц
Провадження № 2/477/873/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року Жовтневий районний суд
Миколаївської області у складі:
головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі - Федоровській Л.А.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника третьої особи Жовтневої
державної нотаріальної контори
Миколаївської області - Шевченко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, третя особа Жовтнева
державна нотаріальна контора
Миколаївської області, про визнання
права власності на нерухоме майно в
порядку спадкування та скасування
свідоцтв про право на спадщину в
частині,

В С Т А Н О В И В:

2 липня 2014 року ОСОБА_3 звернувся
до суду із вказаною позовною заявою, в
якій просить визнати за ним право
власності на ? частину спадкового
майна, яке залишилося після смерті його
батька ОСОБА_3, та складається з ?
частини житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель та споруд в АДРЕСА_2 в АДРЕСА_3,
земельної ділянки для обслуговування
житлового будинку по АДРЕСА_2
Жовтневого району Миколаївської
області, площею 0,25 га кадастровий номер
:01:032:0020, земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства по АДРЕСА_4 Жовтневого
району Миколаївської області, площею
0,16 га, кадастровий номер :01:046:0025,
грошової суми в розмірі 132119 грн. 70 коп.,
що виникла у зв'язку з ліквідацією
закритого акціонерного товариства "ТК
МГЗ". Також просив внести зміни у
свідоцтво про право на спадщину на
спадкове майно, яке залишилося після
смерті ОСОБА_3, що раніше були видані
Жовтневою державною нотаріальною
конторою Миколаївської області.

В обґрунтування своїх вимог
вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер
його батько ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після його смерті вітрилася
спадщина, до складу якої увійшло
вищевказане майно.

Спадщина відкрилася за
місцезнаходженням основної частини
нерухомого майна - Жовтневою державною
нотаріальною конторою Миколаївської
області.

Позивач є сином покійного ОСОБА_3, та
на день смерті останнього був
неповнолітнім у зв'язку з чим не зміг
скористатися своїм правом та
звернутися до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, однак, в
силу того, що на час смерті спадкодавця
він був неповнолітнім, то є таким, що
спадщину прийняв.

Відповідачі по справі, також є
спадкоємцями першої черги, та
звернувшись до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини, приховали той факт,
що окрім них є ще один спадкоємець
першої черги. Через вказане,
відповідачі отримали свідоцтва про
право на спадщину, кожний на одну третю
частину, тобто з порушенням прав
позивача.

Оскільки в добровільному порядку
питання щодо зміни часток, визначених у
свідоцтві про право на спадщину,
виданих відповідачам, останні вирішити
не бажають, тому позивач був змушений
звернутися до суду із цим позовом.

Представник позивача - адвокат
ОСОБА_1 позовні вимоги свого довірителя
підтримав в повному обсязі, послався на
вищевикладене. Вказав, що позивач є
таким, що прийняв спадщину після смерті
батька ОСОБА_3, так як на час його смерті
досяг лише 12 років. Оскільки дійти
згоди із відповідачами протягом
тривалого часу не надалося можливим,
позивач за захистом своїх спадкових
прав був змушений звернутися до суду із
цим позовом, адже нотаріус у видачі
свідоцтва про право на спадщину
відмовив, посилаючись на те, що частки
спадкоємців, які звернулася до
нотаріальної контори у 2008 році, вже
були визначені та видані відповідні
свідоцтва, а тому визначити частку
позивача неможливо.

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
в судове засідання не прибули, хоча про
час та місце судового розгляду
повідомлялися за зареєстрованим
місцем проживання.

Представник третьої особи Жовтневої
державної нотаріальної контори
Миколаївської області проти
задоволення позовних вимог не
заперечувала, вказала, що нотаріальна
контора позбавлена можливості видати
свідоцтво про право на спадщину,
оскільки на спадкове майно в цілому вже
були видані свідоцтва про право на
спадщину на ім'я відповідачів, які не
повідомили нотаріальну контору про
наявність іншого спадкоємця.

Вислухавши пояснення представника
позивача та третьої особи, дослідивши
письмові докази по справі, судом
встановлено, що за даними копії
свідоцтва про смерть НОМЕР_1 ОСОБА_3
помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, в м.Москва РФ,
про що Тушинськім відділом РАЦСу
Управління РАЦС Москви, здійснено
актовий запис про смерть за № 5503 (а.с. 8).

За даними свідоцтва про народження
та посвідчення про визнання
батьківства, що видані відділом
реєстрації актів громадянського стану
у м. Люцерн, Швейцарія вбачається, що 26
жовтня 1995 року громадянин України
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження
якого м. Медногорськ (Росія), визнав
своєю дитиною ОСОБА_3 народженого
ІНФОРМАЦІЯ_3 року у м. Люцерн, який на
дату видачі виписки носить прізвище
ОСОБА_3 (а.с. 18, 24).

Підстави, з яких позивач був
змушений звернутися до суду із цим
позовом, підтверджуються письмовим
роз'ясненням нотаріуса від 17.03.2014 року
№ 252/02-14, згідно якого позивачу ОСОБА_3
було вказано про неможливість видачі
свідоцтва про право на спадщину з
посиланням на ст. 1270 ЦК України, а також
у зв'язку з тим, що інші спадкоємці, які
звернулися із відповідною заявою про
прийняття спадщини, та вказали, що інші
спадкоємці, передбачені ст. 1261 ЦК
України відсутні, у 2012році одержали
свідоцтва про право на спадщину на
вищевказане спадкове майно. У зв'язку з
вказаним нотаріус позбавлений
можливості визначити частку позивачу
за законом та видати відповідне
свідоцтво про право на спадщину (а.с. 11).

Так, за даними копії спадкової
справи № 53/2010, заведеної Жовтневою
державною нотаріальною конторою
Миколаївської області (а.с. 51), після
смерті ОСОБА_3 із заявами про прийняття
спадщини звернулися дружина ОСОБА_7 та
діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

До спадкової маси належать: за
даними копії свідоцтва про право
власності на житло від 20.02.2006 року - ?
частина квартири АДРЕСА_1 (а.с. 85-86),
відповідно до копії державного акту
серії МК № 303від 28.01.2003 року та витягу
реєстру земель - земельна ділянка
площею 0,16 га для ведення особистого
селянського господарства, що
розташована на території АДРЕСА_4
Жовтневого району Миколаївської
області, кадастровий № 482338261:01:046:0025 (а.с.
89, 149), згідно копії державного акту від
14.10.1996 року та витягу реєстру земель -
земельна ділянка площею 0,25 га для
обслуговування житлового будинку,
господарських будов і споруд АДРЕСА_2
Миколаївської області, кадастровий
номер :01:032:0020 (а.с. 90-91, 142), за даними
з реєстру прав власності на нерухоме
майно - ? частина житлового будинку з
відповідною частиною господарських
будов та споруд АДРЕСА_2 миколаївської
області (а.с. 123-124, 128); за відомостями
приватного нотаріуса Миколаївського
міського нотаріального округу
Миколаївської області ОСОБА_9 - грошова
сума 132119,70 грн., що внесена у депозит
приватного нотаріуса ОСОБА_9
ліквідаційною комісією закритого
акціонерного товариства «ТК МГЗ», для
погашення заборгованості, що виникла у
взіязку з ліквідацією цього
акціонерного товариства, для видачі
ОСОБА_3. Станом на 19.12.2011 року грошові
кошти видані не були (а.с. 121).

На підставі заяв відповідачів, 17
лютого 2012 року їм були видані свідоцтва
про право на спадщину на вище
перелічене спадкове майно, частка
кожного з яких у цьому майні склала 1/3
частину (а.с. 154-183).

До нотаріальної контори з приводу
оформлення своїх спадкових прав
позивач звернувся після досягнення ним
повноліття, через представника 17
березня 2014 року (а.с. 185), проте
нотаріусом було роз'яснено про
неможливість визначення його частки у
спадковому майні та видачі
відповідного свідоцтва, про що
зазначено вище.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог,
суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до положень ст.1218 ЦК
України, до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець
за заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

За положеннями ч.4 цієї ж статті,
малолітня, неповнолітня, недієздатна
особа, а також особа, цивільна
дієздатність якої обмежена, вважаються
такими, що прийняли спадщину, крім
випадків, встановлених частинами
другою - четвертою статті 1273 цього
Кодексу.

Оскільки позивач ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3,
на час смерті батька ОСОБА_3 був
малолітньою особою, то згідно вимог ч.4
ст.1268 Цивільного Кодексу України,
останній вважається таким, що спадщину
прийняв.

За даними паспорту позивача, останній є
громадянином Італії. Народився та
проживав за межами України. На час
смерті батька досяг лише 12 років, тому
причини, з яких він не заявив про свої
права до нотаріальної контори до його
повноліття, тобто до вересня 2014 року, є
обґрунтованими.

Відповідно до ст.1300 ЦК України, внести
зміни до свідоцтва про право на
спадщину можна або за згодою всіх
спадкоємців, які прийняли спадщину, або
на вимогу одного із спадкоємців за
рішенням суду. У випадках, встановлених
частинами першою і другою цієї статті,
нотаріус видає спадкоємцям нові
свідоцтва про право на спадщину.

Однак, як вказує представник позивача,
відповідачі ігнорують право позивача
на частину спадкового майна, а тому
захист його прав можливий лише в
судовому порядку.

Більш того, внесення змін до свідоцтв
можливий лише при поверненні їх
оригіналів нотаріусу та видачі нових,
із зазначенням відповідних часток.
Проте відповідачі до суду не прибули,
їх наміри щодо відновлення прав
позивача невідомі.

При цьому, відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК
України, незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України, якщо
свідоцтво про право на спадщину на
частку неповнолітнього спадкоємця
було видано іншим особам, то судовий
захист їх прав може здійснюватися
шляхом визнання таких свідоцтв про
право на спадщину частково (або
повністю) недійсним та визнання за ними
права на відповідну частину спадкового
майна.

З урахуванням кола спадкоємців після
смерті ОСОБА_3 та положень ст.1272 ЦК
України щодо рівності часток у
спадковому майні, вимоги ОСОБА_3
щодо визнання за ним права власності на
? частину спадкового майна підлягають
задоволенню.

Враховуючи, що видані відповідачам
свідоцтва про їх право на спадкове
майно в розмірі 1/3 частки кожного
порушує право позивача на його частку у
спадковому майні, тому суд вважає, що
позовні вимоги позивача про визнання
цих свідоцтв недійсними в частині 1/12
частини щодо кожного свідоцтва
обґрунтовані, адже лише у такий спосіб
можливий захист спадкових прав
позивача, та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 205, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 задовольнити
повністю.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, право
власності на 1/ 4 (одну четверту) частину
спадкового майна, що залишилося після
смерті батька ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_6 року, та яке складається з:

-1/2 частини житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель та споруд, що знаходиться в
АДРЕСА_2

-1/2 частини квартири АДРЕСА_1

- земельної ділянки для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, розташованої на
території АДРЕСА_2, площею 0,25 га,
кадастровий номер :01:032:0020;

- земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства,
розташованої на території АДРЕСА_4
Жовтневого району Миколаївської
області, площею 0,16 га, кадастровий
номер :01:046:0025;

- грошової суми в розмірі 132 119 грн. 70
коп., що виникла у зв'язку з ліквідацією
закритого акціонерного товариства «ТК
МГЗ».

Визнати свідоцтва, видані Жовтневою
державною нотаріальною конторою
Миколаївської області 17 лютого 2012 року
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 після смерті
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року,
недійсними в частині 1/12 (одній
дванадцятій) частині щодо кожного
свідоцтва.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Миколаївської області через Жовтневий
районний суд Миколаївської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а учасниками справи, які
не були присутні при його проголошенні
- у той самий строк з дня отримання
копії рішення.

З повним текстом рішення учасники
справи можуть ознайомитися та отримати
його копію в канцелярії суду, починаючи
з 29 грудня 2014 року.

Суддя Л.М. Семенова