У Х В А Л А

12 червня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді
–          Жарікова О. В. ,

при секретарі
–                    Гавриш О. П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду № 3 в м. Біла
Церква подання міського відділу
Державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного
суду Київської області надійшло
подання міського відділу Державної
виконавчої служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України – ОСОБА_1, в зв’язку з тим,
що він у добровільному порядку не
виконує рішення суду про стягнення з
нього аліментів на користь ОСОБА_2, на
утримання дитини – сина ОСОБА_3, в
розмірі 1/4 частини з усіх видів
заробітку, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.
Вказане подання передано судді 12.06.2014
року.

На виконанні в міському відділі
Державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції знаходиться
виконавче провадження по примусовому
виконанню виконавчого листа №
357/13163/13-ц, 2/357/3986/13, виданого
Білоцерківським міськрайонним судом
Київської області 15.11.2013 року про
стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрованого та проживаючого за
адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого,
аліментів на користь ОСОБА_2,
зареєстрованої та проживаючої за
адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання
дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/4
частини з усіх видів його заробітку,
щомісячно, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законодавством для дитини
відповідного віку, починаючи з 17
вересня 2013 року та до досягнення
дитиною повноліття.

Боржник ухиляється від виконання
зобов’язань, покладених на нього, а
тому державний виконавець просить суд
тимчасового обмежити боржника у праві
виїзду за межі України без вилучення
паспортного документа, шляхом заборони
перетинати державний кордон України до
виконання своїх зобов»язань,
покладених на нього рішенням суду;
виконання ухвали покласти на Державну
прикордонну службу України.

Представник міського відділу
Державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції в судове засідання
не з”явився, про час розгляду подання
повідомлені належним чином, причини
неявки суду не відомі, в поданні
просили розглянути подання без участі
представника МВ ДВС Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції.

Суд, розглянувши подання, дослідивши
надані додатки, дійшов висновку, що
подання до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 04.11.2013 року
Білоцерківським міськрайонним судом
Київської області було ухвалено
рішення у цивільній справі № 357/13163/13-ц,
2/357/3986/13 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення аліментів, яким стягнуто з
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого та
проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,
не працюючого, аліменти на користь
ОСОБА_2, зареєстрованої та проживаючої
за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання
дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/4
частини з усіх видів його заробітку,
щомісячно, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законодавством для дитини
відповідного віку, починаючи з 17
вересня 2013 року та до досягнення
дитиною повноліття. Рішення суду
набрало законної сили 15.11.2013 року. 15.11.2013
року Білоцерківським міськрайонним
судом Київської області було видано
виконавчий лист стягувачу ОСОБА_2.

На підставі вказаного виконавчого
листа, 20.01.2014 року, державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження та направлено
сторонам.

З подання МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ
вбачається, що боржник аліменти не
сплачує. Заборгованість по
виконавчому листу, станом на 31.05.2014 року
становить 5 699 грн. 00 коп.. Державним
виконавцем були направлені відповідні
запити щодо майна боржника та його
особи. Право власності на майно за
боржником не зареєстровано.

Згідно з ст. 377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за місцем
знаходження органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст. 11 Закону України “Про
виконавче провадження” надано право
державному виконавцю у процесі
здійснення виконавчого провадження у
разі ухилення боржника від виконання
зобов’язань покладених на нього
рішенням, звертатись до суду з таким
поданням.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
порядок виїзду з України і в’їзду в
Україну громадян України",
громадянинові, який має паспорт для
виїзду за кордон, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов’язань, покладених на
нього – до виконання зобов’язань.

Згідно із ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" "державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно, і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії”.

Стаття 33 Конституції України гарантує
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України свободу
пересування та право вільно залишати
територію України. Суд вважає, що
обмеження даного конституційного
права є крайньою мірою, яка може бути
використана лише тоді, коли всі
передбачені законом виконавчі дії не
дали позитивного результату щодо
стягнення з боржника суми боргу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог. Суду не надано доказів
наміру боржника покинути територію
держави Україна, доказів про наявність
у боржника закордонного паспорту та
доказів про ухилення боржника від
виконання зобов’язань.

Таким чином, при зверненні до суду з
вказаним поданням, органи державної
виконавчої служби повинні послатися на
обставини та підтвердити їх
відповідними доказами про те, що
боржник має паспорт для виїзду за
кордон, ухиляється від виконання
зобов’язань та його дії свідчать про
намір виїхати за кордон.

При зверненні до суду з зазначеним
поданням державний виконавець не навів
жодних з перелічених обставин, а
послався, як на підставу для обрання
такого обмеження особі, тільки на
наявність боргових зобов’язань.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
порядок виїзду з України і в’їзду в
Україну громадян України", паспорт може
бути тимчасово затримано чи вилучено у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті, або в разі
використання паспорта для вчинення
злочину, або виявлення у ньому
підробки, а також у випадках
припинення громадянства України.
Тимчасове затримання або вилучення
паспорта у таких випадках
здійснюється судом, органами
прокуратури, внутрішніх справ, служби
безпеки, Державної прикордонної
служби України, військовими
комісаріатами та консульською службою
України.

Виходячи з цього, даний закон
передбачає два способи судового
обмеження у праві виїзду за кордон -
тимчасове затримання чи вилучення
паспорту.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі

Виходячи з вищезазначеного,
використовуючи принцип
справедливості, визначений ст. 1 ЦПК
України, суд не вбачає підстав для
задоволення подання.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.
6 Закону України "Про порядок виїзду з
України і в’їзду в Україну громадян
України", Законом України "Про
виконавче провадження" ст.ст. 1, 11, 60, 377-1
ЦПК, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання міського відділу
Державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п”яти днів з дня її проголошення. У
разі якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п”яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя ОСОБА_5