У Х В А Л А

іменем україни

24 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,суддів:
Коротуна В.М.,Ступак О.В.,Парінової
І.К.,Штелик С.П.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом Приватного
підприємства «Загальнополітичне
видання «Сільські вісті», газета
захисту інтересів селян України» до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням, виселення та
стягнення неустойки, та за зустрічним
позовом ОСОБА_6 до Приватного
підприємства «Загальнополітичне
видання «Сільські вісті», треті особи:
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання
недійсним договору найму квартири, за
касаційною скаргою Приватного
підприємства «Загальнополітичне
видання «Сільські вісті», газета
захисту інтересів селян України» на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 23 травня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від
30 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Приватне підприємство
«Загальнополітичне видання «Сільські
вісті», газета захисту інтересів селян
України» (далі - ПП «ЗВ «Сільські
вісті») звернулося до суду з позовом
про усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням, виселення та
стягнення неустойки. ОСОБА_6 звернулася
до суду із зустрічним позовом про
визнання недійсним договору найму
квартири.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 23 травня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 30 липня
2014 року, в задоволенні позову ПП «ЗВ
«Сільські вісті» та зустрічного позову
ОСОБА_6 відмовлено.

Не погодившись із зазначеними судовими
рішеннями, ПП «ЗВ «Сільські вісті»
звернулося до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ з касаційною
скаргою, в якій просило скасувати
оскаржувані судові рішення та ухвалити
нове рішення про задоволення позову,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

З огляду на те, що судові рішення щодо
відмови у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_6 про визнання недійсним
договору найму квартири ПП «ЗВ
«Сільські вісті» не оскаржуються, суд
касаційної інстанції відповідно до
положень статті 335 ЦПК України в цій
частині їх не переглядає.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належить на праві власності ПП «ЗВ
«Сільські вісті» на підставі Договору
міни, укладеного 28 грудня 2004 року.

Відповідно до довідки КП ЖЕК
«Лук'янівка» від 24 лютого 2012 року № 273
місце проживання ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 з 18 липня 2006 року зареєстровано
у квартирі АДРЕСА_1.

10 квітня 2012 року ПП «ЗВ «Сільські
вісті» і ОСОБА_6 уклали договір найму
зазначеної квартири, згідно з яким їй
та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 надано в
платне користування квартиру АДРЕСА_1
строком на 3 місяці для постійного
проживання зі сплатою орендної плати в
розмірі 1 тис. грн.

21 травня 2012 року ПП «ЗВ «Сільські
вісті» направило на адресу наймачів
повідомлення про те, що наймодавець не
має наміру в подальшому продовжувати
термін дії договору найму від 10 квітня
2012 року. Повідомлення було отримано
ОСОБА_6 24 травня 2012 року.

Враховуючи те, що наймачі
відмовляються звільняти вказану
квартиру АДРЕСА_1, ПП «ЗВ «Сільські
вісті» звернулося до суду з позовом про
усунення перешкод у користуванні цим
житловим приміщенням.

ОСОБА_6 звернулася до суду із
зустрічним позовом про визнання
договору найму цієї квартири від 10
квітня 2012 року недійсним, оскільки
вважала, що на момент укладення
договору право власності ПП «ЗВ
«Сільські вісті» не було зареєстровано
у встановленому законом порядку.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову ПП «ЗВ «Сільські
вісті», суд першої інстанції, з яким
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що право користування житловим
приміщенням виникло у відповідачів не
на підставі договору найму від 10 квітня
2012 року, а в липні 2006 року, коли
відповідачі були зареєстровані в
квартирі за згодою колишнього власника
приватного підприємства ОСОБА_10, а
відтак підстави для виселення
відповідачів відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 810 ЦК
України за договором найму (оренди)
житла одна сторона - власник житла
(наймодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(наймачеві) житло для проживання у
ньому на певний строк за плату.

До договору найму житла, крім найму
житла, що є об'єктом права державної або
комунальної власності, застосовуються
положення цього Кодексу, якщо інше не
встановлено законом (частина 1 статті 810
ЦК України).

Згідно з пунктом 3.2. договору найму від
10 квітня 2012 року якщо жодна із сторін
протягом місяця до закінчення терміну
дії цього договору не повідомить
письмово другу сторону про відмову від
договору, він вважається продовженим
(укладеним) на строк, встановлений у
пункті 3.1 договору та на тих самих
умовах.

24 травня 2012 року ОСОБА_6 отримала
повідомлення про відсутність у ПП «ЗВ
«Сільські вісті» наміру продовжувати
строк дії договору найму.

Пунктом 6.1 договору найму від 10 квітня
2012 року передбачено, що після
закінчення строку дії договору оренди
наймач зобов'язаний передати
наймодавцю об'єкт найму та майно, яке у
ньому знаходиться, протягом 7 (семи)
днів з моменту закінчення строку
орендного користування за актом
прийому-передачі.

Відповідно до пункту 6.2. договору найму
від 10 квітня 2012 року протягом строку,
визначеного у пункті 6.1 договору найму,
наймач зобов'язаний звільнити об'єкт
найму та забезпечити виїзд осіб, які
разом проживали у квартирі.

У разі припинення договору найму
наймач зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі (частина 1
статті 785 ЦК України).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
визнав, що укладений сторонами договір
найму припинив свою дію у зв'язку з
відмовою позивача від продовження
строку його дії.

Проте суд не звернув уваги на те, що ПП
«ЗВ «Сільські вісті» як власник
квартири АДРЕСА_1 після припинення
договору найму має право вимагати від
відповідачів повернення речі та
виселення з житла наймача та інших
осіб, які проживали у помешканні.

Таким чином суд першої інстанції
належним чином не з'ясував питання про
законність підстав проживання ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у
вищезазначеній квартирі.

Ухвалюючи рішення, суд правильно
зазначав, що до спірних правовідносин
не може застосовуватися стаття 826 ЦК
України, за якої у разі розірвання
договору найму житла наймач та інші
особи, які проживали у помешканні,
підлягають виселенню з житла на
підставі рішення суду, без надання їм
іншого житла.

Разом із цим суд не визначився з
підставою позову ПП «ЗВ «Сільські
вісті», та не звернув уваги на те, що
підстава позову - фактичні обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги,
а не норма права, на яку він
посилається, адже питання про
застосування тої чи іншої норми права
вирішує суд під час ухвалення рішення.

Також суд не з'ясував питання, чи
підлягав договір найму від 10 квітня
2012 року, укладений між ОСОБА_6 та ПП «ЗВ
«Сільські вісті», реєстрації у
виконкомі місцевої ради відповідно до
частини 2 статті 158 ЖК УРСР.

Апеляційний суд у порушення вимог,
встановлених статтями 303, 315 ЦПК
України, належним чином не перевірив
рішення суду першої інстанції на
предмет його законності та
обґрунтованості.

За таких обставин суди неправильно
застосували норми матеріального права,
в порушення норм процесуального права
не встановили всіх фактичних обставин,
які мають значення для правильного
вирішення справи, відтак судові
рішення в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ПП «ЗВ
«Сільські вісті» підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції
з підстав, визначених частиною 2 статті
338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного
підприємства «Загальнополітичне
видання «Сільські вісті», газета
захисту інтересів селян України»
задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 23 травня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30
липня 2014 року в частині відмови в
задоволенні позову Приватного
підприємства «Загальнополітичне
видання «Сільські вісті», газета
захисту інтересів селян України» про
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням, виселення і
стягнення неустойки скасувати, справу
в цій частині передати на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. ДьомінаСудді:В.М.
Коротун І.К. Парінова О.В. Ступак С.П.
Штелик