Справа № 741/1523/14-ц Провадження №
22-ц/795/2594/2014 Головуючий у I інстанції:
Кучерявець О. М.Категорія: цивільна
Доповідач: Харечко Л. К.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

23 грудня 2014 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області
у складі:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Вінгаль В.М., Позігуна М.І.,

при секретарі - Шкарупі Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу старшого державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Носівського районного управління
юстиції Чернігівської області Сіренка
Сергія Олександровича на ухвалу
Носівського районного суду
Чернігівської області від 18 листопада
2014 року у справі за поданням старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Носівського районного управління
юстиції Чернігівської області Сіренка
Сергія Олександровича про
встановлення тимчасового обмеження
боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України без вилучення паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Носівського районного суду
Чернігівської області від 18 листопада
2014 року відмовлено у задоволенні
подання старшого державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Носівського районного управління
юстиції Чернігівської області про
встановлення тимчасового обмеження
боржнику ОСОБА_2, мешканцю АДРЕСА_1 у
праві виїзду за межі України без
вилучення паспорта громадянина
України для виїзду за кордон.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою
старший державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Носівського районного управління
юстиції Чернігівської області Сіренко
С.О. звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить оскаржувану
ухвалу скасувати та постановити нову
ухвалу про задоволення його подання та
встановити тимчасове обмеження
боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України без вилучення паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон.

В обґрунтуванні апеляційної скарги
апелянт зазначив, що під час проведення
виконавчих дій державним виконавцем
Носівського районного управління
юстиції було вжито всі вичерпні заходи,
які передбачені ЗУ „Про виконавче
провадження" щодо виконання рішення,
однак боржник ухиляється від виконання
своїх зобов'язань і не сплачує борг на
користь стягувача, не вживає
відповідних заходів спрямованих на
виконання рішення суду, що фактично
унеможливлює та ускладнює його
виконання.

Враховуючи відсутність у боржника на
праві власності рухомого або не
рухомого майна, на яке може бути
звернуто стягнення в порядку
виконавчого провадження, державний
виконавець зазначає, що вимога у
тимчасовому обмеженні ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України без вилучення
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон є цілком ефективним та
адекватним заходом, а тому може бути
застосована судом.

Від старшого державного виконавця
надійшла заява про відкликання заяви
про розгляд справи за його відсутності
та відкладення розгляду справи у
зв'язку неможливістю направлення
представника, однак документів
підтверджуючих неможливість прибуття
не надано.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
матеріали виконавчого провадження,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні подання про
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив з того, що державний виконавець
не довів, що до дати звернення з
поданням у порядку ст. 377-1 ЦПК України
боржник умисно ухилявся від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням.

Апеляційний суд погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України від 21.01.1994 року „Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Так, п.2 ст. 6 Закону України „Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» передбачено,
як підставу для тимчасового обмеження
у праві виїзду за кордон, наявність
невиконаних зобов'язань, але лише до
моменту виконання зобов'язань, або
розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом випадках
або забезпечення зобов'язань заставою,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України.

Порядок вирішення питання про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України встановлений ч.1
ст.377-1 ЦПК України, відповідно до якої
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцем знаходження органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Право державного виконавця на
звернення з поданням до суду про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон виникає лише у разі ухилення
боржника від виконання, покладених на
нього рішенням суду, зобов'язань. Окрім
того факт ухилення має
підтверджуватись сукупністю доказів,
які державний виконавець зазначає у
поданні.

З матеріалів справи вбачається, що
07.07.2014 року старшим державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Носівського
районного управління юстиції
Чернігівської області Сіренко С.О.
відкрито виконавче провадження № 43925619
з виконання судового наказу № 741/748/14-ц
від 19.05.2014 року, виданого Носівський
районним судом Чернігівської області
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
„Чернігівгаз" заборгованості за
період з 22.07.2013 року по 22.01.2014 року у сумі
3668 гривень 84 копійок.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Вирішуючи питання про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за
кордон, суд повно з'ясував обставини
справи, перевірив та переконався у
відсутності об'єктивних доказів
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, оскільки матеріали
подання державного виконавця таких
відомостей не містять, а обов'язком
державного виконавця ДВС було їх
надання.

Статтею 11 Закону України „Про
виконавче провадження" передбачено, що
з поданням про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон державний виконавець ДВС
вправі звертатись лише у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань.
Аналогічні вимоги передбачені і
нормами ст. 6 Закону України „Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України".

Тобто, тільки у разі ухилення боржника
від виконання зобов'язань, покладених
на нього рішенням суду, може бути
застосовано до нього тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України, а не з підстав лише наявності у
особи невиконаних зобов'язань,
покладених на неї судовим рішенням, так
як така підстава законом не
передбачена.

Оскільки доказів про ухилення боржника
від виконання своїх зобов'язань
державний виконавець ДВС не надав, а
судом першої інстанції їх здобуто не
було, тому законних підстав для
тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний
суд вважає, що доводи апеляційної
скарги правильності висновків суду не
спростовують, а тому підстави для
скасування ухвали суду першої
інстанції, постановленої з додержанням
вимог закону, відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Носівського
районного управління юстиції Сіренка
Сергія Олександровича відхилити.

Ухвалу Носівського районного суду
Чернігівської області від 18 листопада
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності.

Головуючий:
Судді: