У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Леванчук А.О.,
розглянувши касаційну скаргу
селянського (фермерського)
господарства «Нова Україна» на рішення
Монастирищенського районного суду
Черкаської області від 24 вересня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Черкаської області від 21 листопада 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
селянського (фермерського)
господарства «Нова Україна», третя
особа - товариство з обмеженою
відповідальністю «Жильнельфа Вельє»,
про визнання правочину недійсним,

в с т а н о в и в:

Рішенням Монастирищенського районного
суду Черкаської області від 24 вересня
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Черкаської області
від 21 листопада 2014 року, позов ОСОБА_2
задоволено. Визнано недійсним з
моменту вчинення договір оренди
земельної ділянки площею 2,552 га, яка
розташована на території Теолинської
сільської ради Монастирищенського
району Черкаської області та належить
на праві власності позивачу відповідно
до державного акта на право власності
на землю від 10 липня 2001 року серії ЧР №
0319993. Скасовано державну реєстрацію
зазначеного договору оренди земельної
ділянки та зобов'язано відповідача
повернути земельну ділянку ОСОБА_2
Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення суду
першої інстанції та ухвали
апеляційного суду, мотивуючи свої
доводи порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, із направленням справи на новий
розгляд.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й апеляційний суд,
правильно встановив характер спірних
правовідносин сторін у справі та
застосував норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини та
дійшов обґрунтованого висновку про
наявність підстав для задоволення
позову ОСОБА_2 При цьому судом було
встановлено, що ОСОБА_2 спірний
правочин про передачу в оренду
земельної ділянки, яка йому належить на
праві власності, не підписувався, а
отже з його сторони не було вільного
волевиявлення на розпорядження
власністю. Також даний договір не був
зареєстрований відповідачем у центрі
земельного кадастру. Виходячи із
встановлених у справі обставин,
висновок суду про те, що між сторонами
не було досягнуто згоди щодо усіх
істотних умов при укладенні спірного
правочину є правильним.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої і
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

У зв'язку з цим у відкритті касаційного
провадження у справі слід відмовити.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_2
до селянського (фермерського)
господарства «Нова Україна», третя
особа - товариство з обмеженою
відповідальністю «Жильнельфа Вельє»,
про визнання правочину недійсним.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ:
А.О. Леванчук