Справа № 362/6885/13-ц Головуючий у І
інстанції Ковбель М.М.Провадження №
22-ц/780/5962/14 Доповідач у 2
інстанції МельникКатегорія 46
УХВАЛА

Іменем України

06 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати
в цивільних справах Апеляційного
суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л. А., Матвієнко
Ю.О.,

та секретаря Франюк Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 14 серпня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення
самовільно зайнятої земельної ділянки
та відновлення її меж,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року позивачка
звернулася із позовом, в якому просила
відновити межі її земельної ділянки,
яка межує із земельною ділянкою
відповідачки, розташованої по АДРЕСА_1,
та зобов'язати ОСОБА_1 повернути їй
частину самовільно зайнятої земельної
ділянки площею 0,0062 га.

Позов обґрунтовано тим, що позивачка є
власницею земельної ділянки площею 0,379
га, яка розташована по АДРЕСА_1, а
відповідачка є власницею суміжної
земельної ділянки. Посилається на те,
що у червні 2012 року без будь-якого
погодження з нею відповідачка
демонтувала існуючу огорожу між їхніми
земельними ділянками з метою
встановлення нею бетонної огорожі.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 14 серпня 2014 року позов задоволено.

Відновлено межу між спірними
земельними ділянками відповідно до
даних земельно-кадастрової
документації, що містяться в акті про
перенесення в натурі (на місцевість)
меж земельної ділянки від 27 липня 2012
року, зобов'язано ОСОБА_1 повернути
ОСОБА_2 самовільно зайняту земельну
ділянку та стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 витрати, пов'язані із
проведенням судової експертизи.

Не погоджуючись із даним рішенням,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій
просить його змінити у частині
стягнення витрат, пов'язаних із
проведенням експертизи, порівну з обох
сторін, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
та матеріального права, та неповного
з'ясування усіх обставин справи. У
обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що суд першої
інстанції невірно стягнув із
відповідача вказані витрати на
проведення експертизи, оскільки
клопотав про їх проведення саме
позивач.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи, вважає необхідним відхилити
апеляційну скаргу з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.
Суд розглядає справу в межах заявлених
вимог на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у цих сторін виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
порушив право власності позивача на
земельну ділянку, самовільно зайнявши
її частину та зруйнувавши огорожу
позивача.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 є власником земельної ділянки
площею 0,379 га, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
державним актом на право приватної
власності на землю ІІІ-КВ № 4 від
04 грудня 2000 року (а. с. 5).

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 09 січня 2013 року за ОСОБА_1 визнано
право власності на земельні ділянки
площами 0,250 га та 0,348 га, що розташовані
за адресою: АДРЕСА_2. (а. с. 31, 32).

Відповідно до висновку експерта
Київського НДІ судових експертиз №
3059/14-41 від 09 липня 2014 року площа
накладення земельної ділянки ОСОБА_1 на
земельну ділянку, що належить ОСОБА_2,
становить 0,0062 га (а. с. 109, 110).

Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу
України, самовільно зайняті земельні
ділянки підлягають поверненню
власникам землі або землекористувачам
без відшкодування затрат, понесених за
час незаконного користування ним.
Приведення земельних ділянок у
придатний для використання стан,
включаючи знесення будинків, будівель
і споруд, здійснюється за рахунок
громадян або юридичних осіб, які
самовільно зайняли земельні ділянки.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу
України, власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 91 Земельного кодексу
України, власними земельних ділянок
зобов'язані не порушувати прав
власників суміжних земельних ділянок
та землекористувачів, а також
дотримуватися правил добросусідства
та обмежень, пов'язаних з встановленням
земельних сервітутів та охоронних зон.

З врахуванням вищевикладеного, судом
першої інстанції було вірно
встановлено факт порушення прав
позивача, які підлягають відновленню.

Відповідно до ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, у задоволені яких
позивачеві відмовлено.

Доводи апелянта, що витрати, пов'язані
із проведенням судової експертизи,
повинні бути розподілені порівну між
сторонами, є безпідставними та такими,
що не ґрунтуються на вимогах
законодавства, оскільки за законом суд
покладає обов'язок відшкодування
витрат сторони, на користь якої
ухвалено рішення, на другу сторону по
справі.

Посилання апелянта на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права, як на підставу для скасування
рішення суду, законності та
обґрунтованості рішення суду не
спростовують, оскільки порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування рішення суду
лише, якщо ці порушення призвели до
неправильного вирішення справи,
натомість справа судом вирішена
правильно, відповідно до норм
матеріального права та з дотриманням
норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували
законність та обґрунтованість
ухваленого судом першої інстанції
рішення, апеляційна скарга ОСОБА_1 не
містить.

Оскільки, судом першої інстанції повно
і всебічно з'ясовані всі обставини
справи, дана належна правова оцінка
доказам, висновки суду відповідають
фактичним обставинам справи, а
ухвалене рішення відповідає вимогам
матеріального і процесуального права,
то підстави для його скасування
відсутні.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 308 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 14 серпня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: