У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати
у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М., суддів:
Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Маляренка
А.В., Юровської Г.В.,розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до Колективного підприємства
«Агрострой», ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті
особи: Арцизька державна нотаріальна
контора Одеської області, Головне
управління Державної міграційної
служби України в Одеській області,
ОСОБА_9, про визнання виписки з
протоколу загальних зборів та договору
купівлі-продажу недійсними, виселення
та вселення; за зустрічним позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_9, Головного
управління Державної міграційної
служби України в Одеській області,
третя особа - Колективне підприємство
«Агрострой», про визнання осіб такими,
що втратили право користування
житловим приміщенням, та зняття їх з
реєстраційного обліку, за касаційною
скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_10
на рішення Арцизького районного суду
Одеської області від 03 квітня 2014 року
та рішення апеляційного суду Одеської
області від 16 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2005 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом, у якому зазначала, що
вона та її дочка ОСОБА_6 з 1987 року
зареєстровані та постійно проживають у
квартирі АДРЕСА_1. У кінці 90-х років вони
з дочкою тимчасово виїхали у Російську
Федерацію, оскільки її пристаріла мати
ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, за своїм станом
здоров'я потребувала постійного
догляду. Позивачка неодноразово
приїздила у м. Арциз Одеської області
та здійснювала оплату за займане ними
житлове приміщення, заборгованість за
житлово-комунальні послуги станом на
01 січня 2003 року склала 82 грн 96
коп.

У квітні 2005 року ОСОБА_6 приїхала у м.
Арциз погасити заборгованість за
житлово-комунальні послуги та
здійснити ремонт житла, однак
з'ясувала, що 25 червня 2003 року вони з
дочкою зняті з реєстраційного обліку, а
у їх житловому приміщенні проживає
ОСОБА_7

03 серпня 2006 року за скаргою ОСОБА_6
записи про зняття з реєстраційного
обліку були анульовані.

Просила визнати виписку з протоколу
від 03 лютого 2003 року № 1 загальних
зборів колективу Комунального
підприємства «Агрострой» (далі - КП
«Агрострой»), надану державному
нотаріусу для оформлення договору
купівлі-продажу 19/100 частини житлового
будинку АДРЕСА_3, між КП «Агрострой» та
ОСОБА_7 від 25 березня 2003 року недійсною;
визнати недійсним договір
купівлі-продажу; виселити ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 зі спірного житлового
приміщення та вселити позивачку, її
дочку ОСОБА_9 та малолітніх
дітей останньої: ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, у спірне житлове
приміщення.

ОСОБА_7 звернулася до суду із
зустрічним позовом, у якому зазначала,
що вона згідно з договором
купівлі-продажу від 25 лютого

2003 року придбала у КП «Агрострой»
квартиру АДРЕСА_1. На момент придбання
спірного житлового приміщення у
квартирі ніхто не проживав, квартира
була у занедбаному стані. Із часом
з'ясувалося, що за вказаною адресою
залишилися зареєстрованими ОСОБА_6 та
ОСОБА_9, які у 1996 році виїхали до
Російської Федерації.

Вважала, що ОСОБА_6 та ОСОБА_9 втратили
право користування спірним житловим
приміщення, оскільки протягом більш
ніж 12 років у спірній квартирі не
проживали без поважних причин, тому
просила визнати ОСОБА_6 та ОСОБА_9
такими, що втратили право користування
квартирою АДРЕСА_1, та зобов'язати ГУ
ДМС України в Одеській області зняти
ОСОБА_6 та ОСОБА_9 з реєстрації у
спірному житловому приміщенні.

Рішенням Арцизького районного суду
Одеської області від 03 квітня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_7 задоволено
частково. Визнано ОСОБА_6, ОСОБА_9
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1. Зобов'язано ГУ ДМС України в
Одеській області зняти ОСОБА_6, ОСОБА_9 з
реєстрації у квартирі АДРЕСА_1
У задоволенні іншої частини
позову відмовлено. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 16 червня 2014 року рішення
Арцизького районного суду Одеської
області від 03 квітня 2014 року у частині
часткового задоволення зустрічного
позову скасовано та ухвалено в цій
частині нове рішення, яким у
задоволенні зустрічного позову
відмовлено. В іншій частині рішення
суду залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6
- ОСОБА_10, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалити
рішення, яким позов ОСОБА_6
задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Встановлено, що рішенням Арцизького
районного суду Одеської області від 05
червня 1988 року ОСОБА_14, ОСОБА_6 виселено
з усіма особами, які з ними проживають,
з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення на підставі ч. 2
ст. 132 ЖК Української РСР (а. с. 19, т. 1).

Згідно з листом голови Арцизького
районного суду Одеської області
Пречука С.Т. та судового виконавця
Юсюка Е.Б. запропоновано голові
агробуду Подусту А.В., у зв'язку з тим, що
ОСОБА_6 розірвала шлюб з ОСОБА_14, є
матір'ю-одиначкою, на утриманні якої
перебуває двоє неповнолітніх дітей, і
яка відповідно до ст. 125 ЖК Української
РСР не може бути виселена без надання
іншого житлового приміщення,
повідомити, у яке житлове приміщення
пересилити ОСОБА_6 з дітьми (а. с. 61, т. 1).

Дочка ОСОБА_14 та ОСОБА_6 - ОСОБА_6
народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 58, т. 1).

Згідно з довідкою Генерального
консульства України в Ростові-на-Дону
від 09 листопада 2004 року та довідкою
Федеральної служби виконання покарань
від 18 травня 2007 року № 082378 ОСОБА_6
відбувала покарання у місцях
позбавлення волі у період з 21
травня 2002 року по 20 травня 2007 року (а. с.
55, 162, т. 1).

Згідно з довідкою Александровської
центральної міської лікарні від
27 червня 2003 року матір ОСОБА_6 - ОСОБА_11
за станом здоров'я потребувала
постійного стороннього догляду (а. с. 12,
т. 1). ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (а. с. 76,
т. 2).

Згідно з повідомленням начальника
відділення ОУФМС РФ по Пермському краю
від 06 червня 2011 року № 1353 ОСОБА_6
отримала вид на проживання іноземного
громадянина, зареєстрована з 28 жовтня
2009 року за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 62,
т. 3).

З метою оскарження в апеляційному
порядку рішення Арцизького районного
суду Одеської області від 05 червня 1988
року представник ОСОБА_6 -
ОСОБА_10 15 січня 2013 року звертався до
суду з заявою про відновлення
втраченого судового провадження у
цивільній справі за позовом Арцизького
райагробуду до ОСОБА_14, ОСОБА_6 про
виселення. Ухвалою Саратського
районного суду Одеської області від
11 грудня 2013 року розгляд справи
за вказаною заявою закрито у зв'язку з
недостатністю матеріалів (а. с. 209−?211, т.
3).

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 12 квітня 1985 року № 2
«Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України» роз'яснено,
що наявність чи відсутність прописки
сама по собі не може бути підставою для
визнання права користування жилим
приміщенням за особою, яка там
проживала чи вселилась туди як член
сім'ї наймача (власника) приміщення, або
ж для відмови їй у цьому.

Апеляційний суд правильно вказав, що
ОСОБА_6 та члени її сім'ї виселені зі
спірного житлового приміщення на
підставі судового рішення від 05 червня
1988 року, що у встановленому законом
порядку не оскаржено і не скасовано, і
сама по собі реєстрація у квартирі
АДРЕСА_1, а також часткова оплата
житлово-комунальних послуг не можуть
бути підставою для їх вселення.

Таким чином, суди обґрунтовано
відмовили у задоволенні позову ОСОБА_6,
оскільки рішенням Арцизького району
Одеської області від 05 червня 1988 року
ОСОБА_6 та ОСОБА_14 виселені зі спірного
житлового приміщення зі всіма членами
сім'ї без надання іншого житла, тобто
втратили право користування спірним
житловим приміщенням. Вказані
обставини є преюдиційними в силу вимог
ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

У ОСОБА_9 син ОСОБА_12 народився
ІНФОРМАЦІЯ_7, син ОСОБА_19 народився
ІНФОРМАЦІЯ_8, син ОСОБА_20 - народився
ІНФОРМАЦІЯ_9, тобто після ухвалення 05
червня 1988 року Арцизьким районним
судом Одеської області судового
рішення про виселення ОСОБА_9 як члена
сім'ї ОСОБА_6 А відтак і діти ОСОБА_9 не
набули право користування спірним
житловим приміщенням.

Право власності на спірне житлове
приміщення −? квартиру АДРЕСА_1 - 22
квітня 2003 року зареєстровано за ОСОБА_7
на підставі договору купівлі-продажу
від 25 лютого 2003 року, що
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 22 квітня 2003 року № 423879 (а. с.
29−?30, т. 1).

Заявляючи вимогу про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
спірного житлового приміщення від 25
лютого 2003 року, ОСОБА_6 посилалася на
порушення у момент укладення договору
вимог ст. ст. 224, 228 ЦК Української РСР (у
редакції 1963 року), вважала договір
недійсним в силу ст. ст. 48, 49 ЦК
Української РСР (у редакції 1963 року) як
такий, що направлений на порушення
конституційних прав людини і
громадянина, незаконне позбавлення
права на житло, суперечить інтересам
суспільства, особистості та держави.

Оскільки ОСОБА_6 не надано доказів про
право користування спірним житловим
приміщенням на час укладення договору
купівлі-продажу, не доведено порушень
чинного законодавства на час укладення
договору купівлі-продажу, суди дійшли
правильного висновку про відмову в цій
частині позовних вимог. Неправильне
складання виписки з протоколу не
впливає на прийняте загальними зборами
колективу рішення про реалізацію
спірної житлової площі ОСОБА_7

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при
розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а рішення суду апеляційної
інстанції та рішення суду першої
інстанції у нескасованій апеляційним
судом частині залишити без змін.

Керуючись статтями 333, 336, 337, 343, 344, 345, 347
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_10 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 16 червня 2014 року та рішення
Арцизького районного суду Одеської
області від 03 квітня 2014 року у
нескасованій апеляційним судом
частині залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.М. Ситнік
Судді: Л.М. Мазур А.В.
Маляренко В.А. Нагорняк Г.В. Юровська