АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/1318/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3872/14
Головуючий у 1-й інстанції Косик С.М.
Доповідач Лобов О. А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів: Одринської Т.В., Петренка В.М.

при секретарі Верещаці М.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Машівської
державної нотаріальної контори на
рішення Машівського районного суду
Полтавської області від 17 листопада 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Базилівщинської сільської ради
Машівського району, Машівської
державної нотаріальної контори про
встановлення факту постійного
проживання зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини та вступ у спадщину.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду із зазначеним позовом, прохав
ухвалити рішення, яким встановити факт
постійного проживання позивача разом
із спадкодавцем - ОСОБА_2, його матір'ю, у
період з 03 жовтня 1996 року до
ІНФОРМАЦІЯ_1 року (час відкриття
спадщини) та вступу у спадщину після
померлої ОСОБА_2

Заявлені вимоги мотивовані тим, що
після смерті матері позивач
позбавлений можливості отримати
свідоцтво про право на спадщину,
оскільки у спадковому будинку жодна
особа не значилася зареєстрованою.

Рішенням Машівського районного
суду Полтавської області від 17
листопада 2014 року позов задоволений
частково: встановлений факт, що ОСОБА_1
прийняв спадщину після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року матері ОСОБА_2 шляхом
фактичного вступу в управління
спадковим майном.

В апеляційній скарзі Машівська
державна нотаріальна контора,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду змінити,
виключивши Машівську державну
нотаріальну контору з числа
відповідачів по справі.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги з посиланням на
роз'яснення, наведені у Постанові
Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 року,
стверджується, що нотаріальна контора
не може бути відповідачем у такій
категорії спорів.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та позовних вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь в справі, дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково з наступних підстав:

Відповідно до ст.307 ч.1 п.2, ст.309 ч.1 п.4 ЦПК
України за результатами розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове по суті
заявлених вимог в разі неправильного
застосування судом матеріального
права.

З матеріалів справи вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_2. мати
позивача ОСОБА_1

З 03 жовтня 1996 року до часу смерті ОСОБА_2
проживала без реєстрації у будинку
свого сина ОСОБА_1 по АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_2 належало на праві
власності нерухоме майно - садиба
АДРЕСА_2.

Після смерті матері ОСОБА_1 фактично
вступив в управління спадковим майном -
доглядав за земельною ділянкою, на якій
розташований будинок, здійснював його
поточний ремонт.

ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після
померлої ОСОБА_2

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що спадщина відкрилася у вересні
2003 року, отже підлягає встановленню
факт відповідно до обставин,
передбачених ст.549 ЦК України в
редакції 1963 року.

Відповідно до ч.3 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно п.15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 12 від 24
жовтня 2008 року "Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку" суд апеляційної
інстанції при перевірці законності й
обґрунтованості рішення суду першої
інстанції може вийти за межі доводів
апеляційної скарги лише в разі, якщо
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права,
які є обов'язковою підставою для
скасування рішення

Перевіркою матеріалів справи
колегія суддів встановила порушення
застосування норм процесуального
закону, які є обов'язковою підставою
для скасування рішення суду першої
інстанції, а тому суд апеляційної
інстанції приходить до переконання про
необхідність вийти, відповідно до ч.3
ст. 303 ЦПК України, за межі доводів
апеляційної скарги.

У відповідності із п.2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №7 від
30 травня 2008 року "Про судову практику у
справах про спадкування", якщо
виникнення права на спадкування
залежить від доведення певних фактів,
особа може звернутися в суд із заявою
про встановлення цих фактів, яка, у разі
відсутності спору, розглядається за
правилами окремого провадження.
Зокрема, у такому порядку суди повинні
розглядати заяви про встановлення
родинних відносин із спадкодавцем,
проживання з ним однією сім'єю,
постійного проживання разом зі
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, факту прийняття спадщини
відповідно до ст. 549 ЦК. Зокрема, в
такому порядку суди повинні розглядати
заяви про прийняття спадщини, яка
відкрилася до 01 січня 2004 року.

Відповідно до п.23 цієї ж Постанови
ВСУ, якщо постійне проживання особи зі
спадкодавцем на час відкриття спадщини
не підтверджено відповідними
документами, у зв'язку із чим нотаріус
відмовив особі в оформленні спадщини,
спадкоємець має право звернутися в суд
із заявою про встановлення факту
постійного проживання зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини, а не про
встановлення факту прийняття спадщини.

За змістом ст.3, ст.15 ЦПК України у
порядку позовного провадження суди
розглядають спори про право, які
виникають із цивільних, житлових,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Спір про право виникає, якщо
порушуються, не визнаються,
оспорюються права, свободи чи інтереси
особи, а тому обов'язковою ознакою
справи позовного провадження є
матеріально-правова вимога (предмет
позову) позивача, спрямована до іншої
особи (відповідача), про визнання права
на певні матеріальні чи нематеріальні
речі, про відшкодування шкоди чи
стягнення певних коштів, про
зобов'язання вчинити або утриматися
від вчинення певних дій, тощо.

Як вбачається зі змісту заявленого
ОСОБА_1 позову, ним по суті заявлена
вимога про встановлення факту, що має
юридичне значення - проживання разом із
спадкодавцем у певний період та
фактичний вступ у спадщину.
Встановлення цього факту є необхідним
для набуття у власність спадкового
майна у встановленому законом порядку.
У позовній заяві відсутні будь-які
обґрунтовані доводи про те, що
співвідповідачі по справі не визнають,
порушують чи оспорюють його право на
спадщину.

У судовому засіданні представник
позивача підтвердила, що у ОСОБА_1
відсутні будь-які вимоги
матеріально-правового характеру до
відповідачів.

З огляду на наведене колегія
суддів робить висновок про відсутність
спору про право у справі, що
розглядається.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції не може вважатися законним,
отже його слід скасувати та ухвалити
нове про відмову у позові.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.2, ст.309 ч.1 п.4,
ст..316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Машівської
державної нотаріальної контори
задовольнити частково.

Рішення Машівського районного суду
Полтавської області від 17 листопада 2014
року скасувати, ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Базилівщинської сільської ради
Машівського району, Машівської
державної нотаріальної контори про
встановлення факту постійного
проживання зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини та вступ у спадщину,
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
О.А. Лобов

Судді:
Т.В. Одринська

В.М.Петренко

З оригіналом згідно

Суддя
О.А.Лобов