АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7568/14
Головуючий 1 інст. - Попов О.Г.
Справа №629/706/14-ц
Категорія : стягнення аліментів
Доповідач - Черкасов В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Черкасова В.В.

суддів - Бобровського
В.В,, Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Чемерис Л.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 01 жовтня
2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
дружину, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на дружину.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_3
вказувала, що з 24 листопада 2012 року вона
перебувала з відповідачем у шлюбі, який
рішенням суду від 17 березня 2014 року
розірвано. Від шлюбу мають доньку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням суду від
20 листопада 2013 року з відповідача на її
користь стягнуто аліменти на утримання
доньки у розмірі ? частки з усіх видів
його заробітку. На даний час відповідач
матеріальної допомоги на утримання
дитини не надає, дитина повністю
знаходиться на її утриманні, тоді як
вона не працює, бо перебуває у
відпустці по догляду за дитиною. ОСОБА_2
працює в ТОВ «Біотрейд» на посаді
торгового представника, має можливість
надавати грошову допомогу на утримання
дружини.

Тому, ОСОБА_3 просила суд стягнути з
відповідача аліменти на її утримання
до досягнення дитиною трьох років в
розмірі 1/6 частини його заробітку
(доходу) щомісячно, починаючи з дня
надходження позовної заяви.

Рішенням Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 01 жовтня
2014 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліменти на її утримання в розмірі 1/6
частини від усіх видів заробітку
(доходу), щомісячно, починаючи з 11
вересня 2014 року і до досягнення ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років. Стягнуто з
відповідача в дохід держави судовий
збір в розмірі 243,60 грн.

Сторони про день, час та місце розгляду
справи в апеляційному суді
повідомлялися належним чином причин
неявки до суду не надали.

Неявка сторін, належно повідомлених
про час та місце розгляду справи
відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК
України не перешкоджає розгляду справи
судом апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції з ухваленням нового
рішення, яким відмовити позивачці у
задоволенні позовних вимог; апеляційну
скаргу розглядати без його участі.

В обгрунтування доводів апеляційної
скарги заявник посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
зазначає, що він має статус
безробітного, має на утриманні
непрацездатну мати, яка є інвалідом
третьої групи, а також він сплачує
аліменти на утримання доньки, тому не
має можливості надавати матеріальну
допомогу колишній дружині.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу підлягаючою
задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач має задовільний стан
здоров'я, є працездатним, інших
неповнолітніх дітей на утриманні не
має, крім доньки ОСОБА_4, тому, має
можливість надавати позивачці
матеріальну допомогу.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може.

Відповідно до ст.75 СК України дружина,
чоловік повинні матеріально
підтримувати один одного. Як зазначено
у ст.76 СК України розірвання шлюбу не
припиняє права особи на утримання, яке
виникло у неї за час шлюбу.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що з 24 листопада 2012 року по 17 березня 2014
року ОСОБА_3 з ОСОБА_2 перебували у
зареєстрованому шлюбі (а.с.22).

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Рішенням Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 20
листопада 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 на утримання доньки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі
? частки з усіх видів заробітку
відповідача (а.с.8).

Згідно ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з
якою проживає дитина, має право на
утримання від чоловіка - батька дитини
до досягнення дитиною трьох років.
Право на утримання вагітна дружина, а
також дружина, з якою проживає дитина,
має незалежно від того, чи вона працює
та не залежно від її матеріального
становища, за умови, що чоловік може
надавати матеріальну допомогу.

Право дружини на утримання (аліменти)
від чоловіка не є безумовним та
безстроковим, оскільки це право на
відмінність від права батьків та дітей
пов'язується з відповідним
матеріальним станом платника
аліментів.

При цьому під наявністю коштів,
необхідних для сплати аліментів
дружині необхідно розуміти такий
рівень забезпеченості іншого з
подружжя (колишнього подружжя), при
якому як сам платник аліментів, так і
інші особи, яких він повинен також
утримувати, після сплати ним аліментів
залишаться забезпеченими у розмірі, не
нижчому прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

У Постанові Пленуму Верховного Суду
України від 15.05.2006 року № 3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" зазначено, що
вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен ураховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина; інші обставини, що мають істотне
значення.

Таким чином, суд першої інстанції
помилково прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог, оскільки
судом не враховано, що право на
аліменти у дружини матері може
виникнути лише у разі достатнього
матеріального забезпечення чоловіка.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності,
згідно з яким кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, а суд розглядає справу
в межах заявлених вимог і вирішує
справу на підставі наданих доказів.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2
перебуває на обліку як безробітний в
Лозівському міськрайонному центрі
зайнятості (а.с.29), проживає разом з
непрацездатною матір'ю ОСОБА_5, яка є
інвалідом третьої групи (а.с.31,34).

Доводи апеляційної скарги
підтверджуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства.

За таких обставин судова колегія
відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
вважає за необхідне рішення суду
першої інстанції скасувати і в
задоволені позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 303 304, п.2ч.1ст.307, ст.309,
313,314,316,317,319,324 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 01 жовтня
2014 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на дружину, -
залишити без задоволення.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: