АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Головуючий у1-й інстанції - Наборозняк
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року. Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого
Пікуль А.А.

суддів
Побірченко Т.І.

СаліховаВ.В.

при секретарі
Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 3 червня 2014 року та
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу
Святошинського районного суду м. Києва
від 24 липня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5
про визнання договору дарування
квартири недійсним та визнання права
власності

та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6
про визнання права власності на
квартиру,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 3 червня 2014 року
задоволені позовні вимоги ОСОБА_6 до
ОСОБА_5 про визнання договору дарування
квартири недійсним та визнання права
власності.

Суд Визнав недійсним договір дарування
від 1 вересня 2005 року квартири АДРЕСА_1
між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 та визнав за
ОСОБА_8 право власності на Ѕ частку
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 50,20
кв. метрів.

В задоволені зустрічного позову суд
відмовив.

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 24 липня 2014 року задоволено
заяву ОСОБА_8 про виправлення описок у
рішенні Святошинського районного суду
м. Києва від 3 червня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання
договору дарування квартири недійсним
та визнання права власності та за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6
про визнання права власності на
квартиру та внесені виправлення до
вступної та мотивувальної частин
зазначеного рішення.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_5
через свого представника ОСОБА_4 подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
постановлення незаконного та
необґрунтованого рішення, просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити у задоволенні
позову ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про визнання
договору дарування квартири недійсним
та визнання права власності на Ѕ
частину квартири та задовольнити
зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про
визнання права власності на квартиру
АДРЕСА_1 (т.3, а.с. 48-51).

Не погодившись також із вирішенням
питання про виправлення описок у
рішенні Святошинського районного суду
м. Києва від 3 червня 2014 року ОСОБА_5
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
при виправленні описок, просить
скасувати ухвалу Святошинського
районного суду м. Києва від 24 липня 2014
року (т.3, а.с. 102-103).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А.,
пояснення учасників судового розгляду:
відповідача та її представника ОСОБА_4,
які підтримали подані апеляційні
скарги та просили суд їх задовольнити,
ОСОБА_9 та її представників, які
заперечували проти задоволення
поданих апеляційних скарг, з'ясувавши
обставини справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія приходить
до висновку про те, що апеляційні
скарги слід задовольнити з таких
підстав.

При ухваленні рішення суд першої
інстанції вважав встановленими
наступні обставини.

16 червня 1989 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_7
укладено шлюб, що підтверджується
свідоцтвом про одруження НОМЕР_1.

Відповідно до свідоцтва про право
власності серії ЯЯЯ №603443, виданого 16
серпня 2005 року Головним управлінням
житлового забезпечення Виконавчим
органом Київської міської ради (КМДА),
квартира АДРЕСА_1, належить ОСОБА_7 на
праві приватної власності.

Згідно з Договором дарування квартири
від 1 вересня 2005 року, ОСОБА_7
подарувала, а ОСОБА_5 прийняла в дар
квартиру АДРЕСА_1. При укладанні
зазначеного договору ОСОБА_10
письмового, нотаріально посвідченого
погодження на відчуження спірної
квартири не надавалось.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла. Шлюб
ОСОБА_10 та ОСОБА_7 припинився у зв'язку
зі смертю дружини.

17 жовтня 2008 року ОСОБА_10 уклав шлюб із
ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом
про шлюб НОМЕР_2.

Задовольняючи позовні вимоги про
визнання договору дарування недійсним
районний суд виходив з того, що
оспорюваний договір укладений з
порушенням ч.3 ст. 65 СК України, оскільки
при його укладенні письмового,
нотаріально посвідченого погодження
ОСОБА_10 на відчуження спірної квартири
не було, а подальша згода на укладення
договору не має правового значення.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що висновки районного суду щодо
підстав для задоволення позовних вимог
про визнання договору дарування
недійсним не в повній мірі
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Указані обставини, ураховуючи
положення ст. 309 ЦПК України, дають суду
апеляційної інстанції підстави для
скасування оскаржуваного рішення та
ухвалення нового рішення виходячи з
наступного.

Відповідно до положень сімейного
законодавства України при укладенні
договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина, чоловік
має право на звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя
договорів, які потребують
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово.

Згода на укладення договору, який
потребує нотаріального посвідчення і
(або) державної реєстрації, має бути
нотаріально засвідчена. (ч. 2-3 ст. 65 СК
України).

Таким чином у сімейному законодавстві
встановлена презумпція згоди другого з
подружжя на розпорядження майном, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя. Законодавець лише
встановив письмову та письмову із
нотаріальним засвідченням форму згоди
для окремих видів договорів, зокрема -
для укладення договору, який потребує
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації.

У даному конкретному випадку на час
укладення оспорюваного договору
дарування - 1 вересня 2005 року,
нотаріально засвідчена згода ОСОБА_10
на укладення цього договору дійсно
була відсутня.

Однак у подальшому - 1 листопада 2005 року
(через короткий проміжок часу - два
місяці), ОСОБА_10 схвалив цю угоду і
власноручно написав на примірнику
договору, який знаходився у нотаріуса,
що він дозволяє своїй дружині ОСОБА_7
укласти договір дарування квартири
АДРЕСА_1 доньці ОСОБА_5 За собою залишає
право довічного проживання в указаній
квартирі. Окремо подана ОСОБА_10
заява-дозвіл аналогічного змісту
засвідчена нотаріусом 1 листопада 2005
року на спеціальному нотаріальному
бланку (т.1, а.с.6; а.с.63-64 звор.).

Таким чином, незважаючи на відсутність
згоди на час укладення договору
дарування, другий із подружжя (чоловік)
своїми діями підтвердив правомірність
дій дружини (презумпцію згоди другого з
подружжя на розпорядження майном) -
схвалив укладений нею договір
дарування та надав нотаріусу згоду на
укладення цього договору, яку нотаріус
засвідчив.

Фактичні обставини справи свідчать про
те, що з моменту укладення договору
дарування (1 вересня 2005 року), чи
принаймні з моменту його подальшого
схвалення ОСОБА_10 шляхом надання
нотаріально засвідченої згоди на його
укладення (1 листопада 2005 року) і до
смерті своєї дружини (ІНФОРМАЦІЯ_1),
тобто без малого протягом трьох років
за життя дружини, з якою він перебував у
шлюбі з 16 червня 1989 року (майже
двадцять років) ОСОБА_10 не оспорював ні
сам договір дарування ні свою згоду
(односторонній правочин) на його
укладення.

Позов про визнання договору недійсним
був поданий до суду 31 жовтня 2008 року (т.1,
а.с.3-14) - після смерті ОСОБА_7 та після
укладення ОСОБА_10 шлюбу із ОСОБА_6 17
жовтня 2008 року (т.1, а.с.123).

ІНФОРМАЦІЯ_2 (через п'ять з невеликим
місяців після укладення шлюбу із
ОСОБА_6) ОСОБА_10 помер у віці 67 років
(т.1, а.с.122).

У рамках даної справи свою згоду на
укладення договору дарування від 1
листопада 2005 року ОСОБА_10 шляхом
подання позову про визнання цього
одностороннього правочину недійсним
не оспорив.

Ураховуючи усі вищенаведені обставини
у їх сукупності, а також висловлену
Верховним Судом України у справі №6-4ц14
правову позицію про те, що крім
спеціальної норми суду слід врахувати
і загальні засади цивільного
законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо
справедливості, добросовісності та
розумності з врахуванням прав та
інтересів усіх співвласників,
апеляційний суд приходить до висновку
про відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_6 про
визнання договору дарування недійсним.

Оскільки підстав для визнання договору
дарування недійсним немає, правові
підстави для задоволення позовних
вимог про визнання права власності на
Ѕ частину спірної квартири, що є одним
із наслідків недійсності правочину,
також відсутні.

З огляду на викладене Рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 3 червня 2014 року та ухвала
Святошинського районного суду м. Києва
від 24 липня 2014 року про виправлення
описок у рішенні суду підлягають
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_6

Оскільки суд відмовляє у задоволенні
позовних вимог про визнання договору
дарування недійсним, підстав вважати
посвідчене указаним договором право
власності ОСОБА_5 на спірну квартиру
порушеним немає, а тому відсутні
правові підстави для задоволення
зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 про
визнання за нею права власності на
спірну квартиру, яке набуте за
договором дарування.

З огляду на викладене у задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 слід
також відмовити.

Керуючись ст.303, 307, 309, 313-316 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_5 та ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 3 червня 2014року та ухвалу
Святошинського районного суду м. Києва
від 24 липня 2014року про виправлення
описок у рішенні суду скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до
ОСОБА_5 про визнання договору дарування
квартири недійсним та визнання права
власності відмовити.

У задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання
права власності на квартиру відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А.
Пікуль

Судді: Т.І.
Побірченко

В.В.Саліхов