У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Нагорняка
В.А., Олійник А.С.,

Писаної Т.О.,
Юровської Г.В.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом
колективного підприємства «Трест
Донецькжитлобуд № 1» до ОСОБА_1 про
виселення, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Київського районного
суду м. Донецька від 21 серпня 2013 року,
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 29 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року колективне
підприємство «Трест Донецькжитлобуд №
1» (далі - КП «Трест Донецькжитлобуд №
1») звернулося до суду з указаним
позовом, просило виселити ОСОБА_1 з
будівлі гуртожитку по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
підприємство є власником будівлі
гуртожитку по АДРЕСА_1. ОСОБА_1
зареєстрована у спірному приміщенні та
проживала в ньому до вересня 2008 року.
Відповідач самовільно вселилася у
вільну кімнату, що не
використовувалася підприємством. 15
лютого 2008 року КП «Трест
Донецькжитлобуд № 1» прийнято рішення
про припинення експлуатації будівлі
АДРЕСА_1 як гуртожитку та підготовку
його для проведення капітального
ремонту. 28 жовтня 2008 року КП «Трест
Донецькжитлобуд № 1» прийнято рішення
про припинення експлуатації будівлі
АДРЕСА_1 як гуртожитку та використання
його після проведення ремонту як
адміністративно-торгівельної будівлі.

Рішенням Київського районного суду м.
Донецька від 21 серпня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 29 жовтня 2013 року, позов задоволено.
Виселено ОСОБА_1 з будівлі гуртожитку
по АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній ОСОБА_1 просить скасувати
судові рішення у справі, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд,
обґрунтовано виходив із недоведеності
ОСОБА_1 факту перебування з позивачем у
трудових відносинах та вселення до
гуртожитку на підставі спеціального
ордера.

Судами встановлено, що КП «Трест
Донецькжитлобуд № 1» є власником
будівлі гуртожитку АДРЕСА_1

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: вул.
Університетська (гуртожиток), м.
Донецьк, з 24 вересня 1996 року (а.с. 34, 35).

Відповідно до протоколу № 298 від 15
лютого 2008 року КП «Трест
Донецькжитлобуд № 1» прийнято рішення
про припинення експлуатації будівлі
АДРЕСА_1 як гуртожитку у зв'язку з
непридатністю його до подальшої
експлуатації, підготовку для
проведення капітального ремонту та
переселення мешканців із указаного
гуртожитку до гуртожитку по вул.
Червонофлотська,70 у м. Донецьку.

Згідно із протоколом № 329 від 28 жовтня
2008 року КП «Трест Донецькжитлобуд № 1»
прийнято рішення про припинення
експлуатації будівлі АДРЕСА_1 як
гуртожитку та використання його після
проведення ремонту як
адміністративно-торгівельної будівлі
(а.с. 6-7).

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЖК Української
РСР для проживання робітників,
службовців, студентів, учнів, а також
інших громадян у період роботи або
навчання можуть використовуватись
гуртожитки.

Аналогічні положення містяться в п. 2
Примірного положення про гуртожитки,
затвердженого постановою Ради
Міністрів Української РСР від 3 червня
1986 року № 208 (далі - Примірне положення).

Згідно із ст. 129 ЖК Української РСР, п. 10
ч. 1 Примірного положення на підставі
рішення про надання жилої площі в
гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер,
який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

Із зазначених норм матеріального права
випливає, що єдиною підставою для
вселення працівника підприємства на
надану жилу площу в гуртожитку є
спеціальний ордер, який видає
адміністрація підприємства, установи,
організації на підставі спільного з
профспілковим комітетом рішення про
надання жилої площі в гуртожитку.

Вирішуючи спір, суди виходили з
установлених обставин справи, а саме:
ОСОБА_1 не перебувала з КП «Трест
Донецькжитлобуд № 1» у трудових
відносинах та не мала законних підстав
для вселення у гуртожиток, тому вона
підлягає виселенню на підставі ч. 3 ст.
116 ЖК Української РСР, п. 44 Примірного
положення.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те,
що вона вселилась до гуртожитку на
законних підставах, оскільки
зареєстрована за адресою спірного
гуртожитку з 24 вересня 1996 року не
заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом.

У матеріалах справи відсутній
спеціальний ордер на вселення ОСОБА_1
до гуртожитку, який є єдиною підставою
для вселення на надану жилу площу
відповідно до ст. 129 ЖК Української РСР,
п. 10 ч. 1 Примірного положення та міг
бути підставою для її реєстрації за
місцем знаходження гуртожитку.
Відсутні також докази про правову
підставу реєстрації позивача у
гуртожитку.

Доводи касаційної скарги про те, що
ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 16 грудня 2011 року позивачу
вже було відмовлено у тотожному спорі є
необґрунтованими.

Як убачається з матеріалів справи,
ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 16 грудня 2011 року рішення
Київського районного суду м. Донецька
від 11 жовтня 2011 року скасовано та
залишено без розгляду позовну заяву КП
«Трест Донецькжитлобуд № 1» до ОСОБА_1
про визнання її такою, що втратила
право користування жилим приміщенням,
на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Таким чином, КП «Трест Донецькжитлобуд
№ 1» не позбавлене права звернення до
суду з позовом про виселення ОСОБА_1 з
будівлі гуртожитку по АДРЕСА_1.

Згідно із ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги не
дають підстав для висновку, що при
розгляді судами першої та апеляційної
інстанції допущені порушення норм
матеріального або процесуального
права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК
України як підстави для скасування
рішення, колегія суддів вважає за
необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Донецька від 21 серпня 2013 року, ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 29 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М. Ситнік

Судді:
В.А.
Нагорняк

А.С. Олійник

Т.О. Писана

Г.В. Юровська