У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Нагорняка
В.А., Олійник А.С.,

Писаної Т.О.,
Юровської Г.В.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» про стягнення
страхового відшкодування та пені, за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 15 листопада 2013 року,
ухвалу апеляційного суду Донецької
області 27 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з указаним позовом, із урахуванням
уточнених позовних вимог просила
стягнути із приватного акціонерного
товариства «Страхова група «ТАС» (далі
- ПрАТ «СГ «ТАС») страхове
відшкодування у розмірі 50 000 грн, пеню
за несвоєчасну виплату страхового
відшкодування у розмірі 4 931 грн 51 коп.
та відшкодувати судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22
липня 2012 року водій ОСОБА_3, яка
керувала належним ОСОБА_5 автомобілем
«Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1, вчинила
зіткнення із автомобілем «Mitsubishi Lancer»,
д.н.з. НОМЕР_2, яким керував водій ОСОБА_6,
внаслідок чого обидва транспортні
засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Кіровського районного суду
м. Донецька від 18 серпня 2012 року ОСОБА_3
визнано винною у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди (далі -
ДТП) та притягнуто до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу.

Відповідно до рахунку товариства з
обмеженою відповідальністю «НІКО
Донецьк» від 7 серпня 2012 року розмір
завданої ОСОБА_6 шкоди становить 69 819
грн 16 коп.

Цивільно-правову відповідальність
власника автомобіля «Chevrolet Aveo»
застраховано у ПрАТ «СГ «ТАС»
відповідно до полісу № АВ/6990575 від 8
травня 2012 року.

Після ДТП ОСОБА_6 повідомив страхову
компанію про страховий випадок та
надав належні документи для прийняття
рішення про виплату страхового
відшкодування, але листом від 9 жовтня
2012 року страховик повідомив про
відмову у виплаті страхового
відшкодування, посилаючись на те, що
пошкодження транспортних засобів
виникли за інших обставин та в іншому
місці.

26 жовтня 2012 року вона звернулась до
страхової компанії за дозволом на
проведення взаєморозрахунків між
учасниками ДТП із наступним переходом
до неї права вимоги щодо отримання
страхового відшкодування у
відповідній частині і будь-яких
заперечень щодо цього від страхової
компанії не надходило.

12 листопада 2012 року між нею на ОСОБА_6
укладено договір про добровільне
відшкодування шкоди, за умовами якого
вона добровільно відшкодувала йому
завдану майнову шкоду та отримала
право вимоги щодо отримання страхового
відшкодування.

Оскільки ПрАТ «СГ «ТАС» ухиляється від
виплати страхового відшкодування, то
воно підлягає стягнення у судовому
порядку разом із пенею.

Рішенням Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 15 листопада 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області 27
січня 2014 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3
- ОСОБА_4 просить скасувати судові
рішення у справі, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що 22 липня 2012 року
водій ОСОБА_3, яка керувала належним
ОСОБА_5 автомобілем «Chevrolet Aveo», д.н.з.
НОМЕР_1, вчинила зіткнення із
автомобілем «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2,
яким керував водій ОСОБА_6, внаслідок
чого обидва транспортні засоби
отримали механічні пошкодження.

Постановою Кіровського районного суду
м. Донецька від 18 серпня 2012 року ОСОБА_3
визнано винною у вчиненні зазначеної
ДТП та притягнуто до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу у
розмірі 340 грн.

Цивільно-правову відповідальність
ОСОБА_5 застраховано ПрАТ «СГ «ТАС», що
підтверджується полісом № АВ/6990575 від 8
травня 2012 року.

Листом від 9 жовтня 2012 року ПрАТ «СГ
«ТАС» повідомило ОСОБА_6 про відмову у
виплаті страхового відшкодування з тих
підстав, що відповідно до висновку
товариства з обмеженою
відповідальністю «Експерт Асістанс»
(далі - ТОВ «Експерт Асістанс») від 10
вересня 2012 року пошкодження автомобіля
«Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2, та автомобіля
«Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1, виникли за
інших обставин та в іншому місці, ніж
заявлено учасниками ДТП.

Листом від 26 жовтня 2012 року ОСОБА_3
просила ПрАТ «СГ «ТАС» погодити
проведення взаєморозрахунків між
учасниками ДТП та дозволити
відшкодування ОСОБА_6 майнову шкоду у
розмірі, що покривається полісом, із
переходом до неї права вимоги до
страховика щодо отримання страхового
відшкодування у відповідній частині.

8 листопада 2012 року ПрАТ «СГ «ТАС»
направило ОСОБА_3 листа про відсутність
у страховика правових підстав для
надання будь-яких узгоджень та
дозволів щодо цієї події, оскільки
подію 22 липня 2012 року не визнано
страховою та у виплаті страхового
відшкодування потерпілому відмовлено.

12 листопада 2012 року ОСОБА_3
відшкодувала ОСОБА_6 завдану майнову
шкоду, що підтверджується договором
про добровільне відшкодування шкоди
від 12 листопада 2012 року та розпискою
ОСОБА_6

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що ПрАТ «СГ «ТАС» правомірно
прийнято рішення про відмову у виплаті
страхового відшкодування, оскільки
ОСОБА_3 не надала доказів погодження із
страховиком розміру завданої ОСОБА_6
майнової шкоди та щодо її компенсації.
Крім того, позивач не спростувала
висновок ТОВ «Експерт Асістанс» від 10
вересня 2012 року, відповідно до якого
пошкодження транспортних засобів
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 виникли в іншому місці
та за інших обставин, ніж заявлено
учасниками ДТП.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно ч. 1 до ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: 1) шкода, завдана
одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; 2) за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - Закон) обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про страхування» підставою
для відмови страховика у здійсненні
страхових виплат або страхового
відшкодування є подання
страхувальником свідомо неправдивих
відомостей про предмет договору
страхування або про факт настання
страхового випадку.

Дослідивши наданий ПрАТ «СГ «ТАС»
висновок ТОВ «Експерт Асістанс» від 10
вересня 2012 року, суди дали належну
оцінку зазначеному доказу та дійшли
обґрунтованого висновку про відмову в
позові ОСОБА_3

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Із урахуванням
положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України
доказуванню у цивільній справі не
підлягають встановлені судом у справі
про адміністративне правопорушення
обставини про те, чи мало місце
порушення Правил дорожнього руху
України та чи вчинено це порушення цією
особою. Інші обставини, які входять до
предмета доказування у цій справі,
підлягають доказуванню: заподіяна
шкода, її розмір, причинний зв'язок між
шкодою і ДТП.

Як убачається із
матеріалів справи та встановлено
судами, ОСОБА_3 не спростувала
належними і допустимими доказами
висновок ТОВ «Експерт Асістанс» від 10
вересня 2012 року, клопотання про
призначення відповідної судової
експертизи не заявляла.

За таких обставин не
заслуговують на увагу доводи
касаційної скарги представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 про те, що висновки судів
суперечать постанові Кіровського
районного суду м. Донецька від 18 серпня
2012 року про визнання ОСОБА_3 винною у
вчиненні ДТП від 22 липня 2012 року.

Відповідно до ст. 36.4 Закону виплата
страхового відшкодування (регламентна
виплата) здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41
цього Закону), лікування потерпілих та
інші послуги, пов'язані з
відшкодуванням збитків. Страховик
здійснює компенсацію витрат
страхувальника або особи,
відповідальність якої застрахована, а
МТСБУ компенсує витрати особи,
звільненої від цього виду
обов'язкового страхування на підставі
пункту 13.1 статті 13 цього Закону або
відповідальність якої застрахована
іноземною страховою компанією
відповідно до умов Міжнародної системи
автомобільного страхування "Зелена
картка", за умови, що такі витрати
здійснюються за згодою страховика
(МТСБУ). У компенсації витрат може бути
відмовлено повністю або частково, якщо
такі витрати здійснені без
попереднього погодження із
страховиком (МТСБУ).

Не можна погодитись і з доводами
касаційної скарги про те, що ПрАТ «СГ
«ТАС» не відмовляло ОСОБА_3 у наданні
дозволу на проведення розрахунків із
ОСОБА_6, оскільки такі спростовуються
листом ПрАТ «СГ «ТАС» від 8 листопада 2012
року (а.с. 31, зворот).

Висновки судів відповідають нормам
матеріального і процесуального права
та встановленим обставинам у справі.

Таким чином, касаційна скарга
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підлягає
відхиленню, а судові рішення судів
першої та апеляційної інстанції -
залишенню без змін відповідно до ст. 337
ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справах

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 15 листопада 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області 27 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.М. Ситнік

Судді:

В.А. Нагорняк

А.С. Олійник

Т.О. Писана

Г.В. Юровська