Справа №477/2081/14-ц 25.12.2014 25.12.2014 25.12.2014
Провадження №22-ц/784/3327/14
УХВАЛА

Іменем України

25 грудня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.,

із секретарем судового засідання:
Горенко Ю.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1, його
представників: ОСОБА_2 і ОСОБА_3, та
ОСОБА_4 - представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду
від 10 листопада 2014 року за його позовом
до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на
своє утримання у зв'язку з
непрацездатністю,

В С Т А Н О В И Л А:

В вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про
стягнення аліментів на своє утримання
у зв'язку з непрацездатністю.

Позивач зазначав, що є інвалідом Ш
групи, потребує постійного лікування, у
зв'язку з чим витрачає значну частину
коштів на придбання ліків, а
відповідач, який є його сином,
відмовляється від надання йому
матеріального допомоги.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_1 просив
стягувати із ОСОБА_5 на своє утримання
аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно.

Рішенням Жовтневого районного суду від
10 листопада 2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позов в повному обсязі, посилаючись на
його незаконність.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 202 СК України
повнолітні дочка, син зобов'язані
утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги.

Положеннями ст. 201 СК України визначено
обов'язкові умови та підстави
покладення на дітей обов'язку
утримувати своїх батьків: діти досягли
вісімнадцяти років; батьки є
непрацездатними за віком або за станом
здоров'я; батьки потребують
матеріальної допомоги; відсутні
обставини для звільнення дітей від
обов'язку утримувати своїх батьків.

Необхідність матеріальної допомоги
визначається в кожному конкретному
випадку в залежності від матеріального
становища батьків. До уваги
приймається отримання батьками
пенсії, державних пільг, субсидій,
наявність у батьків майна, що може
приносити дохід тощо.

Згідно ст. 7 Закону України «Про
державний бюджет на 2014 рік»
прожитковий мінімум на одну особу в
розрахунку на місяць для осіб, які
втратили працездатність, у тому числі
для інвалідів третьої групи, з 01 січня
2014 року становить 949 грн.

Із матеріалів справи вбачається,
що згідно свідоцтва про народження
ОСОБА_6 його батьком записаний ОСОБА_1
Відповідач змінив своє прізвище з
ОСОБА_6 на ОСОБА_5

Із наявної у справі копії довідки до
акту огляду МСЕК видно, що ОСОБА_1 є
інвалідом ІІІ групи за загальним
захворюванням, яка встановлена на
строк до 01 вересня 2015 року. Згідно цієї
довідки він може працювати вахтером,
диспетчером, черговим.

Відповідно до довідки Управління
пенсійного Фонду України в
Жовтневому районі Миколаївської
області від 26 листопада 2014 року № 502
ОСОБА_1 з вересня 2014 року призначена
пенсія по Ш групі інвалідності в
розмірі 949 грн. у місяць. Тобто, розмір
пенсії, яку отримує ОСОБА_1, відповідає
прожитковому мінімуму, який
встановлено державою для
непрацездатних осіб на 2014 рік.

Інформація із Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно
свідчить, що станом на 19 грудня 2014 року
за ОСОБА_1 зареєстровані на праві
власності квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки Миколаївського
національного університету імені В.О.
Сухомлинського від 23 жовтня 2014 року за
№68 ОСОБА_5 навчається на
механіко-математичному факультеті за
державним замовленням на денній формі
навчання з 01 вересня 2013 року по 30 червня
2017 року і з січня 2014 року отримує
стипендію в розмірі 883 грн. 30 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що
шлюб між батьками відповідача
розірваний 12 липня 2004 року і після його
розірвання відповідач проживає окремо
від позивача.

Із матеріалів справи також вбачається,
що на примусовому виконанні у
державній виконавчій службі
знаходиться виконавчий лист № АЕ -11 від
14 лютого 1996 року, виданий Жовтневим
районним судом Миколаївської області,
яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_8 аліменти на утримання сина
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини
всіх видів його заробітку(доходу).

Згідно розрахунку заборгованості по
аліментам, складеного старшим
державним виконавцем відділу ДВС
Жовтневого районного управління
юстиції станом на 01 жовтня 2014 року
загальна заборгованість ОСОБА_1
склала 46486 грн. 53 коп.

Ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 20 травня 2014
року залишено без змін ухвалу
Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 02 квітня 2014
року, якою ОСОБА_1 відмовлено в
задоволенні скарги на дії державного
виконавця щодо визначення вказаної
заборгованості по аліментам. Вказаною
ухвалою апеляційного суду, яка набрала
законної сили, встановлено, що позивач
свідомо ухилявся від виконання
зобов'язань щодо сплати аліментів,
оскільки в порушення вимог ч.6 ст. 12
Закону України «Про виконавче
провадження» приховував відомості
щодо своїх доходів та місця
працевлаштування.

Частиною першою ст. 204 СК України
передбачено, що дочка, син можуть бути
звільнені судом від обов'язку
утримувати матір, батька та обов'язку
брати участь у додаткових витратах,
якщо буде встановлено, що мати, батько
ухилялися від виконання своїх
батьківських обов'язків.

Суд першої інстанції повно
з'ясував дійсні обставини справи,
перевірив доводи та заперечення
сторін, дав належну правову оцінку
наданим ними доказам і на підставі ст.
ст. 201, 202, 204 СК України прийшов до
вірного висновку, що позивач не довів
належними доказами, як це передбачено
ст. ст. 59, 60 ЦПК України, що він потребує
матеріальної допомоги. Крім цього, суд
першої інстанції обґрунтовано вважав,
що ОСОБА_5 підлягає звільненню від
обов'язку утримувати позивача,
оскільки встановлено, що останній
ухилявся від виконання своїх
батьківських обов'язків стосовно
ОСОБА_5

Апеляційна скарга не містить доводів,
які спростовували б висновки суду.

Із врахуванням наведеного колегія
приходить до висновку, що оскаржуване
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Жовтневого районного суду
від 10 листопада 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду кримінальних та цивільних
справ.

Судді: