АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/7498/14 Справа № 2-732/11
Головуючий у 1 й інстанції - Головін
В. О. Доповідач - Макаров М.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року м.
Дніпропетровськ
Колегія суддів
судової палати по цивільним справам
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Болтунової Л.М., Тамакулової
В.О.,

при секретарі - Завідоновій К.Д.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за

апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля»

на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 04 червня 2014 року по справі

за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля», треті особи:
Богданівська сільська рада, виконком
Богданівської сільської ради
Павлоградського району
Дніпропетровської області, про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди у зв'язку з руйнуванням
будинку,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом до ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля», треті особи:
Богданівська сільська рада, виконком
Богданівської сільської ради
Павлоградського району
Дніпропетровської області, про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди у зв'язку з руйнуванням
будинку.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12 квітня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 16 серпня
2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

У квітні 2014 року ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» звернулося до суду
із заявою про ухвалення додаткового
рішення та стягнення з ОСОБА_2
понесених ними під час розгляду
вказаної вище справи судових витрат на
на проведення судово-технічної
експертизи в сумі 20022 грн.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 04 червня 2014 року в
задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в
апеляційній скарзі просить це рішення
скасувати, ухвалити нове рішення по
суті їх заяви, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Відмовляючи в ухваленні додаткового
рішення, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач є інвалідом другої
групи, а тому він звільнений від сплати
судових витрат по справі.

Проте з такими висновками суду
погодитись не можна, виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України
суд, що ухвалив рішення, може за заявою
осіб, які беруть участь у справі,
ухвалити додаткове рішення, якщо судом
не вирішено питання про судові витрати.

Судом установлено, що рішення по суті
спору ухвалене місцевим судом 12 квітня
2013 року. Під час ухвалення рішення
відповідно до вимог ст. 88, п. 4 ч. 1 ст. 215
ЦПК України суд у рішенні повинен
розподілити судові витрати, розмір
яких повинен бути доведений
заінтересованою особою згідно з
вимогами ч. 3 ст. 10 ЦПК України.

Із системного аналізу зазначених норм
процесуального закону випливає, що суд
може ухвалити додаткове рішення щодо
понесених судових витрат лише в тому
разі, якщо: 1) докази таких витрат були
надані суду при розгляді справи до
ухвалення рішення; 2) ці докази були
предметом судового розгляду; 3) були
надані іншим особам, які беруть участь
у справі, для ознайомлення та 4) були
досліджені судом у судовому засіданні,
проте 5) стосовно них рішення не було
ухвалене.

Разом з тим відповідач під час розгляду
справи як в районному суді, так і в
апеляційному суді доказів понесених до
ухвалення рішення судових витрат суду
не надавав, заяви про розподіл судових
витрат не подавав, а також не ставив
питання перед судом про стягнення цих
витрат, а лише у квітні 2014 року, після
ухвалення рішення звернувся із заявою
про ухвалення додаткового рішення
стосовно судових витрат (а. с. 162).

Крім того, відповідно до платіжного
доручення №129521 від 02 серпня 2012 року,
копія якого надана відповідачем разом
із заявою про ухвалення додаткового
рішення, відповідачем було сплачено 20022
грн. та в графі призначення платежу
зазначено: Експертна оцінка впливу
гірничих робіт ВСП «Шахта «Самарська»
на стан житла буд. АДРЕСА_1 зг рах 49 від
06.07.12 ПДВ 3337 грн. (а.с. 198).

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, дійсно було проведено
проведено вказану експертну оцінку
впливу гірничих робіт ВСП «Шахта
«Самарська» на стан житлового будинку
АДРЕСА_1 (а.с. 141-186), але доказів того що
саме ця екпертна оцінка коштує 20022 грн.
та відповідно за проведення цієї
експертної оцінки виставлено рахунок
на сплату вказаної суми суду надано не
було, а тому заява про ухвалення
додаткового рішення не може бути
задоволена.

Також, колегія суддів звертає увагу, що
оскільки питання стягнення судових
витрат не було предметом судового
розгляду при ухваленні рішення по суті
спору, а ці витрати, як зазначає
відповідач з поданням відповідних
документів, були ним понесені, це не
позбавляє його права звернутись до
суду на загальних підставах.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 220 ЦПК
України про відмову в ухваленні
додаткового рішення суд постановляє
ухвалу, проте в порушення вказаних
вимог закону суд першої інстанції
відмовляючи в ухваленні додаткового
рішення ухвалив по суті рішення, чим
порушив вимоги процесуального закону

На підставі викладеного колегія суддів
вважає рішення суду скасувати та
відмовити в задоволенні заяви про
ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 307, 308, 312, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля» - задовольнити
частково.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 04 червня 2014 року скасувати.

Відмовити Публічному акціонерному
товариству «ДТЕК Павлоградвугілля» в
задоволенні заяви про ухвалення
додаткового рішення.

Рішення набирає законної сили з
моменту оголошення і протягом двадцяти
днів може бути оскаржено шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді М.О. Макаров Л.М.
Болтунова В.О. Тамакулова