У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року м. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,
суддів:Лесько А.О.,Ситнік О.М., Маляренка
А.В.,Черненко В.А.,розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» про
відшкодування шкоди за договором
зберігання, за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» на рішення Київського
районного суду м. Харкова від 21 березня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 04 вересня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
обґрунтовуючи його тим, що 09 лютого 2011
року між ним та Публічним акціонерним
товариством «Укрсоцбанк» Київським
відділенням № 820 групи відділень № 1
(далі −? ПАТ «Укрсоцбанк») було
укладено договір №
820/21/11-23 про надання в оренду
індивідуального сейфу для зберігання
цінностей. Позивач зазначив, що
помістив у сейф своє майно, а саме:
грошові кошти у розмірі 470 000 доларів
США, 80 000 Євро, оригінали статутних
документів юридичної особи, що
належить йому, та правовстановлюючих
документів на майно.

25 травня 2011 року ОСОБА_6 виявив, що у
сейфі відсутні грошові кошти та
документи, і в той же день він повідомив
про це ПАТ «Укрсоцбанк», написавши
заяву.

Посилаючись на вказані обставини та з
урахуванням уточнення позовних вимог,
просив стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк»
суму втраченого майна, а саме: 470 000
доларів США та 80 000 євро за курсом
Національного банку України станом на 6
березня 2014 року в розмір: 5 444 606 грн 52
коп., а також 3 % річних від суми 462 791 грн
55 коп. та моральну шкоду в розмірі 4 393 792
грн 43 коп.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 21 березня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ПАТ
«Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_6
вартість втраченого майна у розмірі 5 444
606 грн 50 коп. В іншій частині позовних
вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 04 вересня 2014
року рішення Київського районного суду
м. Харкова від 21 березня 2014 року
змінено. Зменшено розмір стягнення з
ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_6 з 5
444 606 грн 50 коп. до 4 412 313 грн. В іншій
частині рішення залишено без змін.

У касаційній ПАТ «Укрсоцбанк» просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та ухвалити нове рішення суду про
відмову в задоволенні позову,
обґрунтовуючи свої доводи порушенням
судом першої та апеляційної інстанцій
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції керувався тим, що
оскільки банком не було прийнято всіх
засобів захисту, які б унеможливили
доступ до сейфу сторонніх осіб, а
умовами договору передбачено, що у разі
незабезпечення охорони сейфу, що
спричинило зникнення цінностей та/або
зниження їх вартості, за винятком
псування цінностей не з вини банку
(хімічна реакція, корозія металу,
стихійні явища тощо), банк несе
відповідальність згідно з чинним
законодавством.

Суд апеляційної інстанції погодився з
такими висновками суду першої
інстанції, при цьому вказавши, що
позивачем надані докази щодо
можливості мати суму у розмірі 470 000
доларів США, оскільки згідно з
договором купівлі-продажу від 28
вересня 2007 року ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_7
купив квартиру, належну ОСОБА_6 за 2 348 250
грн, що є еквівалентом 465 000 доларів США.
Проте доказів наявності у ОСОБА_6 80 000
Євро суду не надано, а тому суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про зменшення суми стягнення,
еквівалентної 80 000 Євро, що становить 1
032 293 грн 52 коп.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна, оскільки вони
зроблені при неповному з'ясуванні
обставин справи та з порушенням норм
процесуального та матеріального
закону.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Однак висновки судів не відповідають
вимогам матеріального та
процесуального закону з наступних
підстав.

Судами встановлено, що між ОСОБА_6 та
ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений договір
від 09 лютого 2011 року № 820/21/11-23,
відповідно до умов якого ПАТ
«Укрсоцбанк» надало ОСОБА_6 у тимчасове
платне користування індивідуальний
сейф № 342, строк дії договору - до 11
травня 2011 року, строк дії продовжено до
10 жовтня 2011 року (а. с. 7−?10, 214).

Пунктом 1.1 вказаного договору
передбачено, що банк надає клієнту в
тимчасове платне користування
індивідуальний сейф з метою зберігання
клієнтом цінностей і та/або документів
та забезпечує охорону та неможливість
доступу до сейфу сторонніх осіб, при
цьому за вміст сейфу банк
відповідальності не несе.

Відповідно до п. 2.2.2 договору банк
зобов'язаний забезпечити охорону сейфу
та неможливість доступу до нього
сторонніх осіб.

Згідно з п. 4.1 договору у разі
незабезпечення охорони сейфу, що
спричинило зникнення цінностей та/або
зниження їх вартості, за винятком
псування цінностей не з вини Банку
(хімічна реакція, корозія металу,
стихійні явища, тощо) Банк несе
відповідальність згідно з чинним
законодавством.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Згідно зі ст. 971 ЦК України до договору
про надання особі банківського сейфа
без відповідальності банку за вміст
сейфа застосовуються положення цього
Кодексу про майновий найм (оренду) та
норми глави 58 ЦК України.

Оскільки сторони умовами договору
визначили зберігання майна без вмісту
(п. 1.1), то суди не визначились із тим чи
наявні правові підстави для
застосування ст. ст. 936, 942 ЦК України.

Ураховуючи наведене, висновок судів
про порушення банком вимог договору
щодо незабезпечення охорони сейфу є
передчасними.

Крім того, судами першої та апеляційної
інстанцій не враховано того, що за
фактом зникнення коштів слідчим
відділенням Київського РВ ХМУ ГУМВС
України порушено кримінальне
провадження за ч. 5 ст. 185 КК України.

Згідно з ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Суди у порушення вимог ст. ст. 10, 60,
212−?214, 316 ЦПК України на зазначені
положення закону уваги не звернули,
доводів ПАТ «Укрсоцбанк» належним
чином не перевірили, не визначилися із
характером спірних правовідносин, не
надали їм оцінки та не вирішили, яка
правова норма підлягає застосуванню до
цих правовідносин, а також не звернули
уваги на те, що позивач зобов'язаний
довести підставу позову.

Таким чином, неповно з'ясувавши дійсні
обставини справи, не надавши належної
оцінки доказам, суди допустили
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи та
відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України є
підставою для скасування ухвалених
судових рішень із передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.
Харкова від 21 березня 2014 року та
рішення апеляційного суду Харківської
області від 04 вересня 2014 року
скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д.
ЛуспеникСудді:А.О. Лесько А.В.
Маляренко О.М. Ситнік В.А. Черненко