22-ц/775/1824/2014(м)
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 року м. Маріуполь

Апеляційний суд
Донецької області у складі :

головуючого - судді: Супрун М.Ю.

суддів: Осипчук О.В., Мироненко І.П.,

при секретарі Брежнєві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Іллічівського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 03
грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Іллічівського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 03
грудня 2014 року в задоволенні
вищезазначеного позову ОСОБА_1
відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду, позивач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким задовольнити його
позов. В обґрунтування доводів
апеляційної скарги зазначив, що суд не
дав належної оцінки наданим ним
доказам, зокрема, акту про припинення
електропостачання в його будинку,
складеному ним та іншими мешканцями,
повідомленню відповідача про
відключення житлового приміщення за
адресою: АДРЕСА_1, де споживачем
електроенергії є громадянин ОСОБА_2,
показанням свідків.

Позивач у суді апеляційної інстанції
підтримав апеляційну скаргу, просив її
задовольнити.

Представник відповідача до
апеляційного суду не з'явився, згідно
заяви, просив апеляційну скаргу
відхилити, справу розглянути за його
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача, дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції при
розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1
є споживачем електричної енергії, яку
постачає відповідач, за адресою:
АДРЕСА_2, на його ім'я відкрито особовий
рахунок № НОМЕР_1.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не доведено наявність порушень з боку
відповідача з постачання енергетичних
ресурсів.

Зазначені висновки суду першої
інстанції відповідають обставинам
справи та вимогам закону.

Відносини з приводу постачання
фізичним особам електричної енергії
регулюються ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24-27
Закону України «Про
електроенергетику», Правилами
користування електричною енергією для
населення, затвердженими постановою
Кабінету Міністрів України від 26 липня
1999 року № 1357 та Методикою визначення
обсягу та вартості електричної
енергії, не облікованої внаслідок
порушення споживачами правил
користування електричною енергією,
затвердженою постановою Національної
комісії регулювання електроенергетики
України від 22 листопада 1999 року № 1416 .

Згідно ст. 714 ЦК України за договором
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу одна
сторона (постачальник) зобов'язується
надавати другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

Згідно ч.5 ст. 24 Закону України «Про
електроенергетику»
енергопостачальники зобов'язані
забезпечувати належний технічний стан
та організацію експлуатації об'єктів
електроенергетики відповідно до вимог
нормативно-правових актів, нормативних
документів з питань технічної
експлуатації електричних станцій і
мереж та енергетичного обладнання,
надійне та якісне постачання
(транспортування) енергії згідно з
умовами ліцензій та договорів.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач зазначав, що з 14 по 16 липня 2014
року енергопостачальна організація
безпідставно припинила постачання
електроенергії в його будинок, в
результаті чого йому була спричинена
шкода.

Пунктами 49-53 вищезазначених Правил
користування електричною енергією для
населення (далі: Правил) закріплено
порядок оформлення претензій
споживачами та енергопостачальниками.

Зокрема, згідно пунктів 49 - 50 Правил у
разі порушення енергопостачальником
умов договору споживач викликає
представника енергопостачальника для
складання та підписання акта-претензії
споживача, в якому зазначаються
терміни, види, відхилення показників з
надання послуг тощо. Акт-претензія
складається споживачем та
представником енергопостачальника і
скріплюється їхніми підписами. У разі
неприбуття представника
енергопостачальника протягом 3 днів з
дня звернення у містах або 7 днів - у
сільській місцевості споживач має
право скласти акт-претензію у
довільній формі. У разі відмови
представника енергопостачальника від
підписання акта, акт вважається
дійсним, якщо його підписали не менше
ніж три споживачі або споживач і
виборна особа будинкового, вуличного,
квартального чи іншого органу
самоврядування.

Встановлено і це підтверджується
позивачем, що він не викликав
представника енергопостачальника для
складання та підписання
акта-претензії.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.3
та ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

За ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Приймаючи до уваги те, що акт-претензія
позивача до відповідача з приводу
припинення енергопостачання не
складався, інших належних та
допустимих доказів на користь своїх
вимог ОСОБА_1 не надав, а відповідач, в
свою чергу, заперечує факт відключення
будинку позивача від постачання
електроенергії та представив витяг з
особового рахунку позивача, в якому
відсутні будь-які дані про відключення
будинку від електропостачання, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позову через його
недоведеність.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги не дають підстав для
встановлення неправильного
застосування місцевим судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, не спростовують
висновки суду, обґрунтовано викладені
в мотивувальній частині оскаржуваного
рішення. При вирішенні даної справи
судом першої інстанції правильно
визначений характер правовідносин між
сторонами, вірно застосовано закон, що
їх регулює, повно і всебічно досліджено
матеріали справи та надано належну
правову оцінку доводам сторін і
зібраним у справі доказам.

За таких обставин, апеляційну
скаргу слід відхилити і залишити
оскаржуване рішення суду першої
інстанцій без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314-315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 03
грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді: