Кодимський районний суду Одеської
________________________________________________________________________
Справа № 503/2040/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2014 року
м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської
області в складі:

головуючого - судді
Гури А.І.

при секретарі
Поліковській О.І.

за участю: позивача
ОСОБА_1

представника
позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Кодимі,
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 23 жовтня 2014 року звернулася
до суду з позовом про визнання
відповідачів такими, що втратив право
користування жилим приміщенням -
будинком АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача (на підставі угоди), посилався
на те, що позивач є власником житлового
будинку АДРЕСА_1. Відповідачі є дітьми
ОСОБА_1, які разом з позивачем
вселилися та були зареєстровані у
житловому будинку АДРЕСА_1. Після
створення своїх сімей відповідачі
виїхали з батьківського будинку і на
протязі певного часу в ньому не
з»являються. Таким чином, відповідачі
утратили право користування жилим
приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

Відповідачі та їх представник (на
підставі угоди) в судовому засіданні
позов не визнали та пояснили, що дійсно
зареєстровані у житловому будинку
АДРЕСА_1. Позивач доводиться їм матір»ю.
Те, що вони не з»являються у
батьківському будинку пов»язане з
неприязню до них з боку матері, яка не
дозволяє їм приходити до тої. Вважають,
що позовні вимоги необґрунтовані, а
тому в їх задоволенні слід відмовити.

Згідно свідоцтва на право власності
на житловий будинок АДРЕСА_1, його
власником є ОСОБА_1 (рішення виконкому
Кодимської міської ради №107 від 12
листопада 2002 року).

Згідно домової книги для прописки
громадян, що проживають у будинку
АДРЕСА_1, у цьому будинку зареєстровані
ОСОБА_3 і ОСОБА_5.

Згідно актів обстеження домоволодіння
АДРЕСА_1 ОСОБА_3 і ОСОБА_5 за цією адресою
не проживають.

Вислухавши представника позивача,
представника відповідачів, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що в задоволенні позову
повинно бути відмовлено з наступних
підстав.

Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
визначено, що кожна сторона
зобов»язані довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Згідно із ч.3 ст.9 Житлового кодексу
України ніхто не може бути виселений чи
обмежений у праві користування житлом
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

За правилом ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає справу в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін
(якими відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК є
позивач та відповідач), кожна з яких
відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1
є власником житлового
будинку,розташованого в АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житловий будинок, виданим
12 листопада 2002 року на підставі рішення
Кодимської міської ради №107 від 12
листопада 2002 року.

У вказаному будинку з дня свого
народження і до цього часу
зареєстровані відповідачі, який є
рідним дітьми позивача ОСОБА_7

Відповідно до частини другої статті 405
ЦК України член сім»ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім»ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Основною вимогою для задоволення
позову з цієї підставі є непроживання
особи без поважної причини понад
встановлені строки, тобто особа має
можливість проживати у будинку, проте
не робить цього без поважної причини.

Як доказ відсутності відповідачів за
місцем своєї реєстрації понад
встановлені строки, позивачем надано
акти обстеження від 01 березня 2014 року і
01 жовтня 2014 року, складені депутатом
Кодимської міської ради ОСОБА_8, в якому
зазначено, що на момент обстеження
належного позивачеві житла
відповідачі були відсутні.

В той же час, як роз'яснює Верховний Суд
України, належними доказами у справах
такої категорії є акти обстеження
спірного помешкання, в яких має бути
зафіксований факт непроживання особи,
при цьому, таких актів має бути не менше
двох, а шість місяців має пройти саме з
дати складення останнього акту.

Окрім цього, відповідач ОСОБА_6
відсутня у належному позивачеві
помешканні з поважних причин, зокрема
через працевлаштування за межами
Кодимського району, про що позивач сама
зазначила в судовому засіданні.
Відповідач ОСОБА_3, не може з»являтися у
спірному помешканні з причини
небажання цього позивачем. Зазначені
причини непроживання відповідачів у
житловому будинку АДРЕСА_1 суд вважає
поважними.

На підставі ст.405 ЦК України,
керуючись ст.ст.10,60,174,213,215,225,226 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И
В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана сторонами до
апеляційного суду Одеської області
через Кодимський районний суд на
протязі десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
А.І.ГУРА