Справа № 2/489/2673/14
3 грудня 2014 року Ленінський районний
суд м.Миколаєва у складі:
головуючого - судді Спінчевської Н.А.,
при секретарі - Ковальовій С.В.,
за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,
представника позивачів ОСОБА_3,
відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,
представника відповідачки ОСОБА_6,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_7,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_5
про усунення перешкод в користуванні
житлом, вселення, зобов'язання
утриматися від вчинення певних дій,
У вересні 2014 року ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_8 про усунення перешкод у
здійсненні права власності шляхом
вселення та зобов'язання вчинити певні
Позивачі вказували на те, що на
підставі свідоцтва про право
власності на житло, виданого службою
приватизації житлового фонду ВАТ
«Чорноморгідробуд» від 11.11.1997 року вони
є власниками кімнат АДРЕСА_1. Кімнати
розташовані на третьому поверсі
п'ятиповерхового будинку. Відповідачі
проживають у кімнатах АДРЕСА_1 вказаної
Посилаючись на те, що вони не можуть
користуватися та розпоряджатися
належними їм кімнатами в квартирі
спільного заселення через те, що
відповідачі чинять перешкоди їм у
вільному доступі до квартири, змінили
замок на вхідних дверях спільного
коридору і відмовляються надати ключі,
просили суд усунути перешкоди у
здійсненні ними права власності,
вселити їх в кімнати АДРЕСА_1 та
зобов'язати відповідачів не чинити їм
перешкод у здійсненні права власності.
Ухвалою суду від 22.10.2014 року до участі у
справі в якості співвідповідача
В подальшому при розгляді справи в
суді позивачі письмово уточнили вимоги
позову та просили суд усунути
перешкоди в користуванні належним їй
на праві власності житлом шляхом
вселення їх у квартиру спільного
заселення АДРЕСА_1 та зобов'язати
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8 забезпечити їм
вільний вхід в квартиру спільного
заселення, не перешкоджати їм у
здійсненні права власності, права
користування та права розпорядження
кімнатами, а також зобов'язати
відповідачів не змінювати замків на
вхідних дверях коридору квартири
спільного заселення.
В судовому засіданні позивачі та їх
представник підтримали позов, просили
про його задоволення.
Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проти
позову заперечували. Вказували на те,
що вони не чинять позивачам ніяких
перешкод в користуванні їх кімнатами.
Представник ОСОБА_8 вказував на те, що
відповідачка в належних їй кімнатах
тривалий час не проживає та перешкод у
користуванні кімнатами АДРЕСА_1
позивачам не створює. Просив в
задоволенні позову позивачів
відмовити з цих підстав.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, вивчивши матеріали
справи та оцінивши зібрані по справі
докази у їх сукупності, суд дійшов
Із матеріалів справи вбачається, що на
підставі свідоцтва про право
власності на житло, виданого службою
приватизації житлового фонду ВАТ
«Чорноморгідробуд» від 11.11.1997 року
позивачі є власниками кімнат АДРЕСА_1.
Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 є
співвласниками трьох кімнат АДРЕСА_1
Інший співвласник кімнат ОСОБА_9 -
батько відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_4,
Квартира спільного заселення
розташована на третьому поверсі
п'ятиповерхового будинку.
В квартирі також є коридор, кухня, душ і
вбиральня, які знаходяться в спільному
користуванні позивачів та
Як пояснили самі відповідачі ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 в судовому засіданні на
теперішній час в кімнатах АДРЕСА_1
проживають лише вони. ОСОБА_8 в
квартирі спільного заселення не
Як слідує зі справи відповідачі ОСОБА_4
і ОСОБА_5 перешкоджають позивачам у
доступі до квартири спільного
заселення, оскільки, без необхідності
в цьому, та без згоди і попередження
позивачів, змінюють (переставляють)
замки на вхідних дверях коридору, що
підтверджується неодноразовими
зверненнями позивачів до Ленінського
РВ ММУ України в Миколаївській області
та висновком органів міліції.
Під час розгляду даної справи позивачі
також не змогли потрапити до належних
їм на праві власності кімнат, оскільки
відповідачі змінили замок на вхідних
дверях, у зв'язку з чим 21.11.2014 року
позивачі знову звернулися з
відповідною заявою до органів
внутрішніх справ.
Зазначене свідчить про те, що
відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 чинять
позивачам перешкоди у користуванні їх
власністю та продовжують їх
створювати навіть після звернення
позивачів до органів міліції.
Статтею 1 Протоколу 1 Конвенції про
захист прав людини та основних свобод
регламентується, що кожна особа
фізична особа має право мирно
володіти своїм майном, право власності
набувається з підстав не заборонених
законом, зокрема, правочинів.
Добросовісний набувач набуває право
власності на майно, навіть у тих
випадках, коли воно відчужено особою,
яка не мала на це права. Право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений в його здійсненні,
крім як у випадках і в порядку,
встановлених законом.
Статтею 41 Конституції України
визначено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового праву та інтересу.
Відповідно до ст..317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
При цьому відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом
фізичної особи є житловий будинок,
квартира інші приміщення, призначені
та придатні для постійного проживання
Глава 28 ЦК України визначає житло
об'єктом права приватної власності.
Отже, виходячи з вищезазначеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивачів про зобов'язання
ОСОБА_4, ОСОБА_5 не чинити їм перешкод у
здійсненні ними права власності на
житлові кімнати АДРЕСА_1 шляхом
надання вільного доступу до квартири,
в якій ці кімнати розташовані є
обґрунтованими і пілягають
Доказів про те, що відповідачка ОСОБА_8
чинить позивачам перешкоди у
користуванні кімнатами в квартирі
спільного заселення суду не надано.
Що стосується позовних вимог про
вселення в кімнати, то вони задоволенню
не підлягають, оскільки позивачами не
доведено обставин щодо порушення
відповідачами житлових прав
Інші вимоги про зобов'язання
утриматися від вчинення певних дій
задоволенню не підлягають, оскільки
судом вже вирішено питання про захист
порушених відповідачами прав
позивачів у спосіб визначений законом.
Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК
України, суд
Позов ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ОСОБА_8, ОСОБА_5 про усунення перешкод в
користуванні житлом, вселення,
зобов'язання утриматися від вчинення
певних дій задовольнити частково.
Зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_5 не чинити
ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_2 перешкод у
здійсненні ними права власності на
житлові кімнати АДРЕСА_1 шляхом
надання вільного доступу до квартири,
в якій ці кімнати розташовані.
В іншій частині в позові ОСОБА_7, ОСОБА_1,
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Ленінський районний суд м.Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя:
Н.А.
Спінчевська