ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"17" грудня 2014 р. Дарницький районний суд
міста Києва в складі:
головуючого - судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в міста Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за
договором позики та фінансових санкцій
за невиконання умов договору, суд -
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми
боргу за договором позики з
урахуванням фінансових санкцій за
невиконання умов договору. Посилаючись
на те, що 28 січня 2014 року між ним та
ОСОБА_3 укладений договір позики
грошей, відповідно до умов якого він
передав ОСОБА_3 кошти в сумі 124 400 грн. 00
коп., що еквівалентно 14 300 доларів 00
центів США, в якості безвідсоткової
позики. Фактична передача та отримання
цієї суми підтверджується умовами
вказаного договору, в якому відповідач
вказав про отримання та обов"язок
повернення коштів в загальній сумі 124 400
грн. 00 коп. у строк до 28 лютого 2014 року.
Проте, в обумовлений строк позичальник
кошти у повному обсязі не повернув, чим
взяті на себе зобов"язання не виконав.
В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_4, діюча на підставі
довіреності від 02 жовтня 2014 року (а.с.35),
позовні вимоги підтримала з тих же
підстав, посилаючись на вимоги закону
про виконання боргових зобов»язань, й
просила їх задовольнити: стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 124 400 грн. 00 коп.
- суму боргу за договором позики та 1 216
грн. 73 коп. - три відсотки річних від
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з"явився, будучи присутнім в
судовому засіданні 18 листопада 2014 року
(а.с.29-30), про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.
За таких підстав судом відповідно до
положень статті 224 ЦПК України визнано
за можливе ухвалити по даній справі
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів та за погодженням
Вислухавши пояснення позивача, його
доводи та заперечення, дослідивши
матеріали справи у їх сукупності,
всебічно та повно з»ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об»єктивно оцінивши докази, які мають
істотне значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку про те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню із наступних
Судом встановлено, що сторони
договірних/зобов»язальних відносинах.
Так, 28 січня 2014 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 укладений договір позики
грошей, відповідно до умов якого ОСОБА_2
передав ОСОБА_3 кошти в сумі 124 400 грн. 00
коп., що еквівалентно 14 300 доларів 00
центів США, в якості безвідсоткової
Фактична передача та отримання цієї
суми підтверджується умовами
вказаного договору, в якому відповідач
вказав про отримання та обов"язок
повернення коштів в загальній сумі 124 400
грн. 00 коп. у строк до 28 лютого 2014 року
(а.с.5). Проте, в обумовлений строк
позичальник кошти у повному обсязі не
повернув, чим взяті на себе
зобов"язання не виконав.
Письмова форма договору позики
внаслідок його реального характеру є
доказом не лише факту укладення
договору, але й факту передачі грошової
суми позичальнику, така позиція
висвітлена у постанові Верховного Суду
України від 18 вересня 2013 року (6-63цс13). За
своєю суттю розписка про отримання в
борг грошових коштів є документом, який
видається боржником кредитору за
договором позики, підтверджуючи як
його укладення, так і умови договору, а
також засвідчуючи отримання боржником
від кредитора певної грошової суми або
Рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України (ч.1 ст. 3607 ЦПК України).

Таким чином між сторонами був
укладений договір позики грошей на
визначений термін. За умовами якого
позивач передав відповідачу зазначену
грошову суму у позику, а відповідач
зобов»язався повернути отримані кошти
готівкою у строк до 28 лютого 2014 року у
визначений спосіб, що підтверджується
умовами вказаного договору,
засвідченими розпискою (а.с.5).

Відповідно до статті 629 ЦК України
договір є обов»язковим для виконання
сторонами.

Договір є укладеним, відповідно до ст.
638 ЦК України, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. На підтвердження чого
посвідчують своїми підписами, що
відповідає даним правовідносинам.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

За договором позики, відповідно до
статті 1046 ЦК України одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов»язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики вважається
укладеним з моменту передання грошей
або інших речей, визначених родовими
ознаками.

Так, ст. 1046 ЦК України чітко передбачені
істотні умови договору позики: він є
публічним, іменним, двостороннім,
реальним, платним. Згідно ст.1047 ЦК
України договір позики укладається у
письмовій формі, якщо його сума не
менша як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, у випадку, коли позикодавцем
є юридична особа, - незалежно від суми,
що не суперечить даним
правовідносинам.

Позивач згідно даних зобов»язальних
правовідносин належним чином виконав
умови договору позики - передав
відповідачу зазначену суму, а
відповідач зобов»язання не виконав,
отримані у борг кошти у визначений
термін не повернув.

З урахуванням вказаних фактів як кожен
окремо, так і в сукупності, суд вважає
доведеним факт отримання відповідачем
в борг від позивача коштів у сумі 124 400
грн. 00 коп. в якості безвідсоткової
позики, що засвідчений договором
позики грошей від 28 січня 2014 року про
зобов»язання відповідача повернути
вказану суму в строк та на умовах,
визначених його умовами (а.с.5).

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей (ч.2 ст. 1046 ЦК
України).

Відповідно до частини 2 статті 1046 ЦК
України договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Зобов»язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(стаття 526 ЦК України).

Позивач просить стягнути з відповідача
на його користь 124 400 грн. 00 коп. - суму
боргу за договором позики; 1 216 грн. 73
коп. - три відсотки річних від
простроченої суми, які підлягають
задоволенню із вищенаведених правових
підстав.

Суд, дослідивши правильність
проведення вказаних розрахунків,
вважає їх доведеними та такими, що
відповідають вимогам законодавства.

Позичальник зобов»язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором (частина перша
статті 1049 ЦК України).

Закінчення строку договору, відповідно
до ч.4 ст. 631 ЦК України, не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Частино 1 статті 1050 ЦК України
встановлено, що якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов»язаний сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов»язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов»язання, на вимогу
кредитора зобов»язаний сплатити суму
боргу з урахуванням індексу
встановленого інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Проценти, визначені статтею 1048 ЦК
України, є платою за користування
чужими грошовими коштами, яка, за
відсутності іншої домовленості сторін,
сплачується боржником за весь період
користування грошовими коштами, у тому
числі після настання терміну їх
повернення.

За таких підстав, з відповідача ОСОБА_3
підлягають стягненню: 124 400 грн. 00 коп. -
сума боргу за договором позики; 1 216
грн. 73 коп. - три відсотки річних від
простроченої суми.

Таким чином суд вважає, що вимоги
позивача є обґрунтованими, доведеними
та такими, що підлягають задоволенню;
обставини, що спростовують їх вимоги,
судом не встановлені.

Приймаючи до уваги предмет даного
спору, наслідки його розгляду судом,
суд вважає за необхідне застосувати
положення частини першої статті 88 ЦПК
України.

Так, стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Позивачем при подачі позову до суду
сплачено судовий збір в сумі 1 256 грн. 16
коп. (а.с.17), який підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 610,
625, 626, 1046, 1049, 1050 ЦК України, керуючись
ст.ст. 5, 6, 7, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 59, 60, 62, 64, 88, 195, 196,
208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224, 293, 294, ч.1 ст. 3607 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення суми боргу за договором
позики та фінансових санкцій за
невиконання умов договору,
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний
код платника податків - НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_2, ідентифікаційний код
платника податків - НОМЕР_2, 124 400 грн. 00
коп. - суму боргу за договором позики; 1
216 грн. 73 коп. - три відсотки річних від
простроченої суми; 1 256 грн. 16 коп. -
судового збору, а всього - 126 872 (сто
двадцять шість тисяч вісімсот сімдесят
дві) грн. 89 (вісімдесят дев»ять) коп.

За письмовою заявою відповідача, яку
може бути подано протягом 10 днів з дня
отримання копії заочного рішення до
суду першої інстанції, заочне рішення
може бути переглянуто судом, який
постановив рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва шляхом
подання апеляційної скарги протягом 10
днів з дня його проголошення.

Строк, протягом якого розглядатиметься
заява відповідача про перегляд
заочного рішення не включається до
строку на апеляційне оскарження
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Позивач вправі оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
передбаченому ЦПК України, подавши до
апеляційного суду м. Києва апеляційну
скаргу протягом 10 днів з дня його
проголошення через Дарницький
районний суд м. Києва.

Копію заочного рішенні невідкладно
направити відповідачу після його
проголошення рекомендованою поштою (зі
зворотнім повідомленням).

Суддя:

Коренюк А.М.