________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа
№ 1512/2-2218/11
Провадження № 2/520/528/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2014 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Малярчук О.М.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Одеської
міської ради, Управління земельних
ресурсів Одеської міської ради про
визнання приватизації земельної
ділянки недійсною,

ВСТАНОВИВ:

У 2002 році ОСОБА_4 звернулась до
суду з вимогами ухвалити рішення, яким
визнати недійсним рішення Одеської
міськради про передачу у власність
ОСОБА_3 земельної ділянки площею 738 кв.м.
за адресою АДРЕСА_1, визнати недійсним
державний акт, виданий Управлінням
земельних ресурсів ОСОБА_3 на право
власності на зазначену земельну
ділянку, визнати за нею - позивачкою-
право на користування земельною
ділянкою площею 369 кв.м. за адресою
АДРЕСА_1 у м.Одесі.

Справа по суті не розглядалась з причин
: неявки сторін до судових засідань,
уточнень позовних вимог, зупиненням
провадження по справі до вирішення
іншим судом спору між тими самими
сторонами щодо права власності на
будівлі і споруди, що розташовані на
земельній ділянці за адресою тупик
АДРЕСА_1. (справа в провадженні судді
Калашнікової О.І. з березня місяця 2012
року).

Ухвалою суду від 26.11.2012 року до участі у
справі у якості позивачів залучені
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - правонаступники
ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у судовому
засіданні підтримала позовні вимоги
про визнання недійсним рішення
Одеської міськради про передачу у
приватну власність ОСОБА_3 земельної
ділянки площею 738 кв.м., про визнання
недійсним державного акту на право
приватної власності на землю, виданого
ОСОБА_3 щодо ділянки за адресою АДРЕСА_1,
про визнання права ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на
користування земельною ділянкою
площею 369 кв.м. АДРЕСА_1.

Представник Одеської міської ради і
представник Управління земельних
ресурсів Одеської міськради до суду не
з»явились, про час та місце слухання
справи сповіщені.

Представник ОСОБА_3 позов не визнала.

Суд вислухав представників сторін,
вивчив матеріали по справі і встановив
наступне:

У 1951 році земельна ділянка площею 598
кв.м. по АДРЕСА_1 в установленому
законом порядку була надана ОСОБА_5 для
будівництва житлового будинку з
господарськими спорудами. 4.11.1954 року
ОСОБА_5 продав за нотаріально
посвідченим договором 12 частину
житлового будинку ОСОБА_6 Після смерті
ОСОБА_6 в 1976 році 12 частину
домоволодіння спадкувала в порядку
п.1ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року
(який діяв на час відкриття спадщини) її
дочка ОСОБА_4

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 06.06.2013 року за ОСОБА_2 і
ОСОБА_1 визнано право власності у
рівних частках на 12 частину
домоволодіння АДРЕСА_1 у порядку
спадкування за законом після смерті
матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.
Зазначена частина домоволодіння
складається з квартири №1 загальною
площею 56 кв.м.

Після смерті ОСОБА_5 у 1966 році його
дружина в ОСОБА_7 отримала у 1998 році
свідоцтво про право на спадщину за
законом на домоволодіння АДРЕСА_1 в
цілому. 25.08.1998 року ОСОБА_8, яка діяла від
імені і в інтересах ОСОБА_7, і ОСОБА_3 в
простій письмовій формі уклали договір
купівлі-продажу домоволодіння за
адресою АДРЕСА_1. 5.11.1998 року рішенням
Приморського райсуду м.Одеси за ОСОБА_3
визнано право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1. 20.09.1999 року
ОСОБА_3 отримала державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку площею 0,0738 га за адресою
АДРЕСА_1 на підставі рішення виконкому
Одеської міськради №489 від 15.06.1999 року.
Рішенням Приморського райсуду м.Одеси
від 10.10.2001 року свідоцтво про право на
спадщину за законом від 10.07.1998 року
визнано частково недійсним, визнано, що
ОСОБА_7 спадкувала 12 частину
домоволодіння. Рішення Приморського
райсуду від 5.11.1998 року змінено і за
ОСОБА_3 визнано право власності на 12
частину домоволодіння АДРЕСА_1.
Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 06.06.2013 року ОСОБА_3
відмовлено у задоволені вимог щодо
визнання за нею права власності на
самочинно реконструйований житловий
будинок АДРЕСА_1.

Позивачева сторона у заяві
стверджувала, що «ОСОБА_3 неправомірно
приватизувала земельну ділянку площею
738 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, яка
перебувала у користуванні ОСОБА_4 без
згоди на це самої ОСОБА_4». У судовому
засіданні представник позивачів
посилалась на відсутність правових
підстав для передачі у приватну
власність ОСОБА_3 земельної ділянки за
адресою АДРЕСА_1, тому як ця ділянка
ОСОБА_3 раніше органами місцевої влади
не надавалась, а рішення Приморського
райсуду від 1998 року в подальшому було
скасоване. Представник позивачів
стверджувала, що оскаржуване рішення
Одеської міськради порушує права
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користування
частиною земельної ділянки за адресою
АДРЕСА_1.

Представник відповідачів, не
визнаючи позовні вимоги ОСОБА_2 і
ОСОБА_1, стверджувала, що на момент
прийняття рішення про передачу
земельної ділянки у приватну власність
ОСОБА_3 міськвиконком Одеської
міськради діяв відповідно до вимог
закону, тому відсутні правові підстави
для визнання рішення міськвиконкому
недійсним і скасування державного акту
про право власності на земельну
ділянку.

На обґрунтування своїх вимог і
доводів сторони посилались на такі
докази: рішення виконкому Одеської
міськради №489 від 15.06.1999 року, рішення
Приморського райсуду від 20.09.1999 року,
договір купівлі-продажу від 4.11.1954 рок,
технічний звіт щодо установлення та
поновлення меж земельної ділянки з
пояснювальною запискою,
топографо-геодезичними вишукуваннями
земельної ділянки, рішення
апеляційного суду Одеської області від
06.06.2013 року.

При вищевикладених обставинах суд
вважає позов ОСОБА_2 і ОСОБА_1 не
підлягаючим задоволенню, тому як
позивачі не надали суду необхідних
належних та допустимих доказів
наступним обставинам: належності на
праві користування земельної ділянки,
порушення відповідачкою прав
позивачів на землю внаслідок видачі
ОСОБА_3 державного акту на право
власності на земельну ділянку,
порушення виконкомом Одеської
міськради вимог земельного та іншого
законодавств України під час прийняття
рішення про передачу у приватну
власність ОСОБА_3 земельної ділянки, не
дотримання відповідачкою актів
законодавства України під час
розроблення технічної документації із
землеустрою щодо складання оспорю
ванного державного акту, підстав для
скасування державного акту на право
власності на земельну ділянку.

Так, за договором купівлі-продажу від
4.11.1954 року ОСОБА_6 набула власності на 12
частину «жилого домоволодіння, яке
складається в цілому з одноповерхової
кам»яної незакінченої будівництвом
будівлі на земельній ділянці 582 кв.м.».
Виконком Одеської міськради у приватну
власність ОСОБА_3 передав ділянку
площею 0,0738 га. Позивачі не надали
жодних належних та допустимих доказів
в рахунок обґрунтування своїх вимог, що
їхні права на користування ділянкою
площею 0,00738 га порушені як рішення
виконкому Одеської міськради так і
діями ОСОБА_3 при отриманні державного
акту на право власності на зазначену
ділянку.

Керуючись ст.ст.212,213,214,215 ЦПК України,
суд

Вирішив:

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відмовити у
задоволенні позову до ОСОБА_3, Одеської
міської ради, Управління земельних
ресурсів Одеської міської ради про
визнання приватизації земельної
ділянки недійсною.

Рішення може бути оскаржене до
Одеського апеляційного суду через
Київський райсуд м.Одеси протягом 10
днів з дня його проголошення.

Суддя
Калашнікова О. І.