У х в а л а

іменем україни

12 листопада 2014 року м. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної
О.О.,Суддів:Коротуна В.М.,Парінової І.К.,
Ступак О.В., Штелик С.П.розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про повернення
безпідставно набутого майна, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 07 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 15 травня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_7 про повернення безпідставно
набутого майна.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 05 червня 2013 року за
допомогою системи «Приват24» позивач
перерахував зі своєї картки на
розрахунковий рахунок відповідача
суму у розмірі 7036,00 грн.

Посилаючись на те, що вказана сума була
перерахована ним помилково і
відповідач володіє нею безпідставно,
позивач просив суд на підставі частини
1 статті 1212 ЦК України стягнути з ОСОБА_7
вказану суму безпідставно набутих
коштів, а також 3 % річних від вказаної
суми та судові витрати.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 07 березня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 15 травня
2014 року, в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування судових рішень
та ухвалення нового рішення про
задоволення позову, мотивуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню
на таких підставах.

Судами встановлено, що 05 червня 2013 року
ОСОБА_6 перерахував на розрахунковий
рахунок ОСОБА_7 суму у розмірі 7036,00 грн,
що підтверджується квитанцією № 0
(дублікат) про здійснення вказаного
перерахунку.

Листом-вимогою від 09 липня 2013 року
ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_7 з проханням
повернути йому помилково перераховану
суму у розмірі 7036,00 грн.

Допитаний в судовому засіданні при
розгляді справи у суді першої
інстанції в якості свідка ОСОБА_6
пояснив, що він є керівником ПНВП
«Синапс», з яким відповідач ОСОБА_7
перебував у трудових відносинах. З
метою пришвидшення отримання його
працівниками коштів на потреби
підприємства, позивач з власного
рахунку перераховує на карткові
рахунки співробітників через платіжну
систему «Приват24». ОСОБА_6 також
пояснив, що спірні кошти у сумі 7036,00 грн
були перераховані відповідачу
помилково. На лист-вимогу від 09 липня 2013
року відповідач ніяким чином не
відреагував, а тому у позивача виникла
необхідність звернутися до суду із
даним позовом. При цьому, особу, якій
мала бути перерахована спірна сума
ОСОБА_6 суду не повідомив.

Допитаний в судовому засіданні при
розгляді справи у суді першої
інстанції в якості свідка ОСОБА_7
пояснив, що не отримував від позивача
суму у розмірі 7036,00 грн. Сума у розмірі
7000,00 грн, яка була перерахована на його
розрахунковий рахунок позивачем,
надана останнім на представницькі
витрати у зв'язку із його відрядженням.
Вказані кошти витрачені не були і
ОСОБА_7 повернув цю суму коштів
ОСОБА_6

Судами також установлено, що для
здійснення перерахунку коштів при
використанні системи «Приват24»
платник повинен знати номер рахунку
отримувача, неодноразово самостійно
підтвердити своє бажання перевести
кошти на вказаний ним рахунок, при
цьому платник повідомляється про
особу, на чий картковий рахунок
перераховуються кошти. Для
підтвердження перерахунку коштів з
одного карткового рахунку на інший
банком впроваджено систему захисту від
несанкціонованого доступу та від
помилки при введенні реквізитів
отримувача коштів. Вказана система
неодноразово направляє на мобільний
телефон платника спеціальний код,
після введення якого, та після
переконання платника у вірності
введених ним реквізитів отримувача,
система дозволить здійснити
відповідний перерахунок.

Загальні підстави для виникнення
зобов'язання у зв'язку з набуттям,
збереженням майна без достатньої
правової підстави визначені нормами
глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки
набуття майна або його збереження без
достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту
безпідставного отримання чи
збереження майна є відносини, які
виникають у зв'язку з безпідставним
отриманням чи збереженням майна i які
не врегульовані спеціальними
інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття,
збереження майна виникають за
наявності трьох умов: а) набуття або
збереження майна, б) набуття або
збереження за рахунок iншої особи, в)
вiдсутнiсть правової підстави для
набуття або збереження майна
(відсутність положень закону,
адмiнiстративного акта, правочинну або
інших підстав, передбачених статтею 11
ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення
зобов'язань iз набуття, збереження
майна без достатньої правової підстави
виступають: 1) набуття або збереження
майна однiєю особою (набувачем) за
рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у
вигляді зменшення або незбiльшення
майна у iншої особи (потерпілого); 3)
обумовленість збільшення або
збереження майна на стороні набувача
шляхом зменшення або вiдсутностi
збільшення на стороні потерпілого; 4)
вiдсутнiсть правової підстави для
вказаної зміни майнового стану цих
осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК
України безпідставно набутим майном є
майно, набуте особою або збережене нею
у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави.

Під вiдсутнiстю правової підстави
розуміється такий перехід майна від
однієї особи до іншої, який або не
ґрунтується на прямій вказiвцi закону,
або суперечить меті правовiдношення i
його юридичному змісту. Тобто
вiдсутнiсть правової підстави означає,
що набувач збагатився за рахунок
потерпілого поза підставою,
передбаченою законом, іншими правовими
актами чи правочином.

У разі, коли поведінка набувача,
потерпілого, інших осіб або подія
утворюють правову підставу для набуття
(збереження) майна, стаття 1212 ЦК України
може бути застосована тільки після
того, як така правова підстава в
установленому порядку скасована,
визнана недійсною, змінена, припинена
або була відсутня взагалі.

Аналогічні за своєю суттю правові
висновки викладені у постанові
Верховного Суду України у справі №
6-88цс13 від 02 жовтня 2013 року.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
суд апеляційної інстанції, правильно
виходив з того, що на момент
перерахування спірної суми сторони у
справі перебували у трудових
відносинах і фактичні обставини
справи, які встановлені судом, дають
підстави вважати, що перерахування
спірної суми здійснювалось з метою
виконання відповідачем його трудових
обов'язків, а тому положення статті 1212
ЦК України не поширюються на
правовідносини, які виникли між
сторонами у даній справі.

До таких висновків суди дійшли на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилались як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до частина 1 статті 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Наведені в касаційній скарзі доводи не
дають підстав для скасування або зміни
оскаржуваних судових рішень і
фактично зводяться до переоцінки
доказів та не згоди з висновками судів
із їх оцінки.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що судові рішення
відповідають вимогам закону й підстави
для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 337, 344, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 07 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 15 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна Судді:В.М.
Коротун І.К. Парінова О.В. Ступак С.П.
Штелик