Справа № 215/6634/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року Тернівський
районний суд м.Кривого Рогу

у складі: головуючого, судді
- Камбул М.А.

за участю секретаря
- Янішевської М.М.

позивача
- ОСОБА_1

представників відповідача ПАТ «ЦГЗК»
- Руденка І.В.

ПАТ «КЗРК»
- Давиденка А.А.

ПАТ «Євраз Суха Балка»
- Павлової Н.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду №3 цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Центральний гірничо-збагачувальний
комбінат», Публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат», Публічного акціонерного
товариства «Євраз Суха Балка» про
стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

10.11.2014 р. ОСОБА_1 звернувсь до суду з
позовом про відшкодування моральної
шкоди до ПАТ „ЦГЗК» /далі ЦГЗК/, до ПАТ
«Криворізький залізорудний комбінат»
/даті КЗРК/, та до ПАТ «Євраз Суха Балка»
/ далі Євраз/, згідно якого просить
стягнути відповідно до ст.ст.23, 1167 ЦК
України, ст.237-1 КЗпП України з ЦГЗК - 70 000
грн. моральної шкоди, з КЗРК - 48 000 грн.
моральної шкоди, з Євраз - 40 000 грн.
моральної шкоди, у зв'язку з отриманим
професійним захворюванням на
виробництві, стійкою втратою
професійної працездатності.

В обгрунтування вказує, що з 16.03.1993 р. по
01.10.1994р. він працював підземним
гірничим робочим 2 розряду шахти
«Першотравнева» - КЗРК, з 01.01.1995р. по
31.01.1997р. прохідником шахти ім. Леніна з
повним робочим днем в підземних умовах
4 розряду, з 04.02.1997р. по 25.11.1997р. підземним
прохідником, в підземних умовах шахти
«Першотравнева» - КЗРК, з 01.12.1997. по
05.11.2002р. працював на шахті «Ювілейна»,
Євраз Суха Балка, прохідником
вибухових робіт 5 розряду з повним
робочим днем в підземних умовах, з
11.11.2002р. по 07.04.2005р. підземним
прохідником 5 розряду з повним робочим
днем на шахті « ім.Леніна»-КЗРК, з
04.05.2005р. по 06.04.2014р. прохідником
вибухових робіт 6 розряду на шахті «
ім.Орджонікідзе» - ЦГЗК, 07.04.2014 року
звільнився за власним бажанням.

Тривалий стаж роботи в умовах впливу
шкідливих факторів внаслідок
недосконалості робочого місця призвів
до стійкої втрати його професійної
працездатності та професійного
захворювання.

Згідно акту від 07.05.2014 р. йому
встановлено наступні захворювання:
радикулопатія оперетково-крижова L5-S1
та шийна С5-С7 справа з вираженими
статико-динамічними порушеннями,
стійким больовим та м'язово тонічним
синдромами, з нейродистрофією у
вигляді деформуючого артрозу колінних
суглобів (ПФС першого-другого ст..), де
формівного артрозу ліктьових суглобів
з епікондилітом плечей (ПФ
першого-другого ст.) двостороннього
плечолопаткового періартрозу (ПФС
першого-другого ст.)

Вібраційна хвороба першої ст. від дії:
синдроми вегетативно - сенсорної полі
невропатії т помірно вираженої
периферичної ангіодистонії з
трофічними поршеннями на кистях.

Хронічне обструктивне захворювання
легень першої ст., (пиловий бронхіт
першої ст., емфізема легень першої ст.),
ЛН першого ступеня.

Висновком МСЕК від 18.07.2014 р. йому
первинно визначена стійка втрата
професійної працездатності у розмірі 65
% та 3 група інвалідності.

Згідно п.17 акту розслідування
хронічного професійного захворювання
від 07.05.2014 р. причиною професійного
захворювання стало перевищення
гранично - допустимого рівня
небезпечних та шкідливих факторів
виробничого середовища та трудового
процесу.

Виходячи з характеру захворювання, він
відчуває постійний біль в шийному та
п/крижовому відділах хребта, не має
можливості вести активне життя,
виконувати побутові справи по дому,
відчуває загальну слабість, швидку
втому, йому важко нахилятися,
повертатися, довго рухатися, оскільки
виникає задишка, що порушує його
нормальні життєві зв'язки, просить
стягнути з ЦГЗК - 70 000 грн. моральної
шкоди, з КЗРК - 48 000 грн. моральної шкоди,
з Євраз - 40 000 грн. моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
підтримав обставини викладені у
позові, наполягає на задоволенні
позову.

Представник ЦГЗК за довіреністю
Руденко І.В. надав письмові
заперечення, які підтримав в судовому
засіданні. Вказує, що роботодавцем не
було вчинено ніяких навмисних
протиправних дій, не було штучно
створено шкідливих і небезпечних умов
праці, які б спричинили професійне
захворювання позивача. Такі умови
праці є наслідком технології розробки
корисних копалин відкритим та закритим
способом. Оскільки позивач працював в
шкідливих умовах, він отримував усі
відшкодування, відповідно до Закону
України «Про державне соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», при прийомі на роботу
був ознайомлений і згодний із
наявністю на робочому місці
небезпечних та шкідливих умов праці,
можливими наслідками їх впливу на
здоров'я. Проміжок часу з 26.04.2000 року до
19.11.2001 року позивач працював на шахті
«ім. Орджонікідзе», вказаний стаж не
слід враховувати до стажу роботи на
ЦГЗК, оскільки у спірний період дана
шахта не входила до складу структурних
підрозділів ЦГЗК. Позивач працюючи на
ЦГЗК отримував компенсації та пільги
за роботу у несприятливих умовах, тому
просить відмовити позивачу в
задоволенні позову.

Представник відповідача ПАТ «КЗРК» -
Літовченко Т.М. надала письмові
заперечення, які в судовому засіданні
03.12.2014р. підтримала, вказує, що позивач
працював на їх підприємстві 4 роки 5
місяців, більш тривалий термін він
працював на інших підприємствах, що і
стало причиною отриманого
профзахворювання. КЗРК протиправних
дій відносно позивача не вчиняло,
позивач був ознайомлений з умовами
праці. Крім того, позивачем не доведено
та не надано доказів факту спричинення
моральної шкоди, тому просить
відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача ПАТ «КЗРК» -
Давиденко А.А. в судовому засіданні
11.12.2014р. просить відмовити в
задоволенні позову.

Представник ПАТ «Євраз Суха Балка» -
Павлова Н.Ф. проти позову заперечує,
вказує, що позивач при прийняття на
роботу був ознайомлений із шкідливими
умовами праці, був забезпечений
засобами індивідуального захисту,
отримав професійне захворювання під
час роботи на іншому підприємстві,
винні особи в акті не встановлені, не
надав доказів завдання моральної
шкоди, тому просить відмовити в
задоволенні позову.

Вислухавши позивача, представників
відповідачів, дослідивши письмові
докази, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що з 16.03.1993 р. по
01.10.1994р. позивач працював підземним
гірничим робочим 2 розряду шахти
«Першотравнева» - КЗРК, з 01.01.1995р. по
31.01.1997р. прохідником шахти ім. Леніна ВО
«Кривбасруда», з 04.02.1997р. по 25.11.1997р.
підземним прохідником на шахті
«Першотравнева» ВО «Кривбасруда», з
01.12.1997. по 05.11.2002р. працював на шахті
«Ювілейна», ВАТ « Суха Балка»,
підземним прохідником, з 11.11.2002р. по
07.04.2005р. підземним прохідником на шахті
« ім.Леніна» ВАТ «Кривбасзалізрудком, з
04.05.2005р. по 06.04.2014р. підземним
прохідником на шахті «
ім.Орджонікідзе» - ВАТ «ЦГЗК», 07.04.2014
року звільнився за власним бажанням,
а.с.8-12.

Згідно акту розслідування хронічного
професійного захворювання від 07.05.2014р.,
а.с.13-16, позивачу ОСОБА_1 06.05.2014 р.
встановлені хронічні професійні
захворювання: радикулопатія
оперетково-крижова L5-S1 та шийна С5-С7
справа з вираженими
статико-динамічними порушеннями,
стійким больовим та м'язово тонічним
синдромами, з нейродистрофією у
вигляді деформуючого артрозу колінних
суглобів (ПФС першого-другого ст..), де
формівного артрозу ліктьових суглобів
з епікондилітом плечей (ПФ
першого-другого ст.) двостороннього
плечолопаткового періартрозу (ПФС
першого-другого ст.)

Вібраційна хвороба першої ст. від дії:
синдроми вегетативно - сенсорної полі
невропатії т помірно вираженої
периферичної ангіодистонії з
трофічними поршеннями на кистях.

Хронічне обструктивне захворювання
легень першої ст., (пиловий бронхіт
першої ст., емфізема легень першої ст.),
ЛН першого ступеня.

Позивачу вперше встановлена стійка
втрата професійної працездатності в
розмірі всього 65 %, з них 35 %-рад, 20%-вібр.,
10 %-ХОЗЛ., згідно висновку МСЕК від 18.07.2014
р., а.с.25.

З 01.04.2001 року набрав чинності
Закон України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».
Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було
передбачено обов'язок Фонду по
відшкодуванню моральної шкоди,
заподіяної умовами виробництва,
професійним захворюванням
застрахованим та членам їх сімей.

Законами України про Державний бюджет
України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась
дія на 2006 -2007 р.р. абзацу 4 статті 1,
підпункту «є» ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28, ч.3 ст. 34
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», в частині
відшкодування моральної шкоди
застрахованим та членам їх сімей.

Крім того, Законом від 28.12.2007 року № 107 з
п.3 Прикінцевих положень вказаного
Закону виключені слова, які свідчили
про відшкодування за умов, зазначених у
цьому пункті, моральної шкоди
потерпілим на виробництві і крім того з
01.01.2008 р. припинено відшкодування
моральної шкоди Фондом, незалежно від
часу настання страхового випадку.

Конституційний Суд України в абзаці 9
пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про
страхові виплати) зазначив, що
положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3
п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.02.2007 року №717,
скасовано право застрахованих
громадян, що потерпіли на виробництві
від нещасного випадку або професійного
захворювання, на відшкодування
моральної шкоди за рахунок Фонду, яке
вони мали відповідно до приписів
первинної редакції вказаного Закону.
Проте Конституційний Суд України
вважає,що саме право цих громадян на
відшкодування моральної шкоди не
порушено, оскільки ст.1167 Цивільного
кодексу України та ст.237-1 КЗпП України
їм надано право відшкодовувати
моральну шкоду за рахунок власника або
уповноваженого ним органу.

Встановлений законодавством розподіл
обов'язків щодо відшкодування
моральної шкоди потерпілим на
виробництві не суперечить вимогам ст.22
Конституції України. З огляду на
викладене, Конституційний Суд України
не вбачає підстав для визнання не
конституційними положень п.1, абзацу 3
п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

З урахуванням вищевикладеного, суд
вважає, що при вирішенні спору по
відшкодуванню моральної шкоди,
завданої позивачу ОСОБА_1 внаслідок
отриманого ним професійного
захворювання та втрати у зв'язку із цим
професійної працездатності, слід
застосовувати норми трудового
законодавства України, які регулюють
спірні правовідносини.

Так, згідно ст.153 КЗпП України
передбачено, що на всіх підприємствах
створюються безпечні і нешкідливі
умови праці, забезпечення яких
покладається на власника або
уповноважений ним орган. Умови праці,
безпека технологічних процесів, стан
засобів захисту, санітарно побутові
умови повинні відповідати вимогам
нормативних актів про охорону праці, на
власника покладається обов'язок
впровадження сучасних засобів безпеки,
що запобігають виникненню професійних
захворювань працівників.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України -
власником проводиться відшкодування
моральної шкоди працівнику в разі, якщо
порушення його законних прав призвели
до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Позивачу ОСОБА_1, як вказувалося раніше
згідно акту розслідування хронічного
професійного захворювання від 07.05.2014р.,
а.с.13-16, встановлено хронічні
професійні захворювання:
радикулопатія оперетково-крижова L5-S1
та шийна С5-С7 справа з вираженими
статико-динамічними порушеннями,
стійким больовим та м'язово тонічним
синдромами, з нейродистрофією у
вигляді деформуючого артрозу колінних
суглобів (ПФС першого-другого ст..), де
формівного артрозу ліктьових суглобів
з епікондилітом плечей (ПФ
першого-другого ст.) двостороннього
плечолопаткового періартрозу (ПФС
першого-другого ст.)

Вібраційна хвороба першої ст. від дії:
синдроми вегетативно - сенсорної полі
невропатії т помірно вираженої
периферичної ангіодистонії з
трофічними поршеннями на кистях.

Хронічне обструктивне захворювання
легень першої ст., (пиловий бронхіт
першої ст., емфізема легень першої ст.),
ЛН першого ступеня.

Виробничими факторами, що спричинили
захворювання є перевищення гранично
допустимого рівня небезпечних та
шкідливих факторів виробничого
середовища та трудового процесу. Умови
праці підземного прохідника за
важкістю праці відносяться до 3 класу 2
ступеню шкідливості, за рівнем
вібрації локальної - до 3 класу 1 ступеня
шкідливості, за концентрацією пилу
переважно фіброгенної дії до 3 класу 3
ступеню шкідливості.

Важкість праці: маса вантаж, що
підіймається та переміщується вручну,
кг., підіймання та переміщення (разове)
вантажів, чергуючи з іншою роботою (до 2
разів на годину) - 50 при гранично
допустимій до 30.

Робоча поза знаходження у нахиленому
положенні до 30/понад 30 - 44,5/8,2 при
гранично допустимі до 25/0.

Аерозоль переважно фібро генної дії у
повітрі робочої зони, концентрація,
мг/м3 , з вмістом кристалічного кремнію
діоксину у пилу від 10 % до 70 % -11,66 при
гранично допустимій до 2,0.

Позивач безперервно працював у
вказаних умовах протягом 27 років 4
місяців, з них 8 років 11 місяців на ПАТ
«ЦГЗК», 4 роки 5 місяців на ПАТ «КЗРК», 5
років та ПАТ «Євраз Суха Балка».

В проміжок часу з 04.02.1997р. по 25.11.1997р.
позивач працював на шахті
«Першотравнева» ВО «Кривбасруда»,
а.с.9зв., яка ліквідована та не має
правонаступників, тому вказаний період
роботи позивача, суд не може зарахувати
до періоду роботи на ПАТ «КЗРК».

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
вважає, що слід врахувати роз'яснення
п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995р., з подальшими
змінами, " Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", відповідно до
якого, розмір відшкодування моральної
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров"я
потерпілого, тяжкість отриманого
захворювання, істотність вимушених
змін у його життєвих і виробничих
стосунках, конкретних обставин по
справі, характер моральних страждань і
наслідків, що наступили.

Таким чином суд враховує, що при
первинному огляді 18.07.2014 р. позивачу
встановлено всього 65 % втрати
професійної працездатності, коли
відповідальність за заподіяну
моральну шкоду на Фонд вже не
поширювалася, тому відповідальність
повинен нести роботодавець.

При встановленні розміру моральної
шкоди суд враховує характер
захворювання, пов'язаного з обмеженням
в пересуванні та фізичних
навантаженнях, постійних болях у
хребті, фізичних і моральних страждань
позивача в зв'язку з цим, їх тривалість
і тяжкість, істотність вимушених змін у
його життєвих стосунках.

Відповідно до наслідків що наступили,
які підтверджуються медичними
документами а.с.13-43, позов ОСОБА_1 слід
задовольнити частково та стягнути з
ЦГЗК на користь позивача 10 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди,
вважаючи суму, що вимагає позивач, в 70 000
грн. завищеною.

З урахуванням тривалості роботи
позивача на кожному із підприємств та
наслідків, що наступили, суд вважає
необхідним стягнути з КЗРК на користь
позивача 5 000 грн. у відшкодування
моральної шкоди, вважаючи суму, що
вимагає позивач, в 48 000 грн. завищеною.

Також з урахуванням тривалості роботи
позивача на підприємстві ЄВРАЗ та
наслідків, що наступили, суд вважає
необхідним стягнути з ЄВРАЗ на користь
позивача 5 000 грн. у відшкодування
моральної шкоди, вважаючи суму, що
вимагає позивач, в 40 000 грн. завищеною.

У відповідності зі ст.79, 88 ЦПК
України при частковому задоволенні
позову, пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, слід
стягнути з ЦГЗК, КЗРК, ЄВРАЗ на користь
держави судові витрати в сумі по 81,20
грн. з кожного відповідача.

На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,
керуючись ст.ст.10,27,31,60, 79,84,88, 209 ч.3, 212-215
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково, стягнути
з Публічного акціонерного товариства
«Центральний гірничо-збагачувальний
комбінат» на користь ОСОБА_1 - 10 000
/десять тисяч/ грн. моральної шкоди.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат» на користь ОСОБА_1 - 5 000 /п'ять
тисяч/ грн. моральної шкоди.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Євраз Суха Балка» на
користь ОСОБА_1 - 5 000 /п'ять тисяч/ грн.
моральної шкоди.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат», з
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат» ,
з Публічного акціонерного товариства
«Євраз Суха Балка» судовий збір в сумі
по 81,20 грн. на користь держави, з
кожного.

В іншій частині позову-відмовити.

Сторони мають право оскаржити рішення
подавши на протязі 10 днів з дня
проголошення рішення апеляційну
скаргу в Апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Тернівський районний суд м.Кривого
Рогу.

СУДДЯ: