Справа № 310/8118/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
міськрайонний суд Запорізької області
головуючого -судді Ліхтанської Н.П.
секретарі Олійник Н.М..
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Бердянську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, 3-ї особи: органу опіки та
піклування виконкому Бердянської
міської ради про надання дозволу на
виїзд за кордон неповнолітньої дитини
без згоди та супроводу батька,
Як вбачається з позовної заяви,
сторони: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у
шлюбі з 20.08.2011р. по 06.11.2013року і у шлюбі
народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. На
сьогодні дитина мешкає з матір'ю
тимчасово в м. Бердянську, знаходиться
на її утриманні та вихованні. Позивач
самостійно піклується про дитину, про
стан її здоров'я, фізичний, моральний та
духовний розвиток. Відповідач участі у
вихованні дитини не приймає, належним
чином матеріальної допомоги не надає.
На теперішній час у м.Донецьку триває
антитерористична операція. Місто
підконтрольне організації «ДНР». Щодня
місто обстрілюють з важкої артилерії,
гинуть люди, про що неодноразово по
телебаченню заявляли офіційні
представники РНБО , а тому проживати у
м. Донецьку небезпечно для життя. У
Російській Федерації в
Ставропольському краю у м.Невинномиськ
у позивача живе рідна тітка - ОСОБА_7,
якій на праві приватної власності
належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1.
В Російській Федерації зараз спокійно
та не ідуть бойові дії, при цьому родичі
з радістю погодились надати позивачу
із сином тимчасовий притулок, поки
ситуація на сході України не
стабілізується, але для виїзду за межі
України з дитиною потрібна згода
батька. Позивач неодноразово
зверталась до відповідача з проханням
надати таку згоду, однак він відмовив
їй та зазначив, що йому все одно, і ані
доля позивача, ані доля їхної дитини
його не хвилює, після чого він, змінив
свій номер мобільного телефону, тому
телефонного зв'язку з ним немає і
дійсне місце знаходження його позивачу
в даний час невідомо. На теперішній час
з метою збереження їхнього з сином
життя та здоров'я, позивач з сином
переїхали до м.Бердянська Запорізької
області, де вона зареєстрована, як
вимушений переселенець та орендує
квартиру. Доглядаючи за малолітньою
дитиною, позивач не має змоги працювати
та заробляти на життя. Державна
допомога складає 130 грн. на місяць,
інших доходів вона не має, відповідач
допомоги не надає, гроші для подальшої
оренди квартири майже скінчились, а
повернутись до м.Донецька позивач не
може через смертельну небезпеку для
їхнього з сином життя. Натомість у
Російській Федерації родичі готові
надати їм притулок та забезпечити всім
необхідним безкоштовно доти, доки
ситуація на сході України не
стабілізується. Однак, позивач не може
виїхати з дитиною до родичів в
Російську Федерацію через відсутність
згоди відповідача, для якого доля та
життя сина байдуже. У зв»язку з цим
позивач просить надати їй дозвіл на
виготовлення проїзних документів
дитини для виїзду за межі України, а
саме до Російської Федерації,
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м.Торез Донецької області
України до досягнення сином 16-ти
річного віку без згоди його батька
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Гиль
Кусарського району Республіки
Азербайджан, а також надати дозвіл
малолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженцю м.Торез Донецької області
України на його тимчасовий виїзд з
України до Російської Федерації у
супроводі його матері ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу
батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця
с. Гиль Кусарського району Республіки
Азербайджан, до досягнення сином 16
років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5.
У судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги в повному
обсязі і пояснила, що вона з сином
зареєстровані в м. Торезі Донецької
області, потім тимчасово вони
проживали у її батьків в м. Донецьку,
але через бойові дії 5місяців тому вони
з сином переїхали до м. Бердянська,
після розірвання шлюбу син залишився
проживати з нею, вона піклується про
нього, виховує його та матеріально
утримує. Доглядаючи за малолітньою
дитиною, вона не має змоги працювати та
заробляти на життя. Державна допомога
складає 130 грн. на місяць, інших доходів
вона не має, відповідач допомоги не
надає, гроші для подальшої оренди
квартири майже скінчились, тому
позивач вирішила поїхати з дитиною в
Росію до родичів, які запрошують її і
обіцяють надати матеріальну та
моральну допомогу і підтримку, але
батько дитини на теперішній час
перебуває у м.Торезі, не надає дозвіл на
виїзд сина, не цікавиться долею дитини,
не утримує дитину, тому позивач і
звернулася з таким позовом до суду.
У судове засідання відповідач не
з"явився, про виклик до суду був
повідомленим через засоби масової
інформації, причини неявки не
повідомив, заперечень проти позову не
надав і згідно ч. 4 ст.169 ЦПК України суд
вважає за можливе справу розглянути на
підставі наявних в ній доказів( заочне
рішення).

Представник 3-ої особи: органу опіки
та піклування виконкому Бердянської
міської ради ОСОБА_4 в судовому
засіданні позов підтримала, не
заперечує проти надання дозволу дитині
на її виїзд з України з матір»ю без
згоди батька, оскільки батько
вихованням дитини не займається, а
позивач опікується дитиною, утримує її
та виховує і діє в інтересах дитини.

Cвідок ОСОБА_5 пояснила, що позивач
доводить їй дочкою, з чоловіком вона
проживали в м. Торезі, коли дитині
виповнилося 3,5місяці дочка з дитиною
пішла від чоловіка та переїхала жити до
свідка в м. Донецьк і зазначила, що
відповідач жорстоко та агресивно
відноситься до неї та до сина. Після
цього відповідач декілька разів
приїздив в Донецьк, але продовжував
вести себе агресивно, влаштовував
сварки та бійки, матеріально ні дитину,
ні дружину відповідач не утримував. На
теперішній час відповідач не виходить
на зв»язок, а його батьки також не
опікуються онуком та нічим не
допомагають позивачу, тому позивач і
має намір виїхати до родичів в Росію,
оскільки у свідка там проживають рідні
сестри та брати і обіцяють допомогти
позивачу з дитиною.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення учасників
процесу, суд вважає позов
обгрунтованим і підлягаючим
задоволенню з наступних підстав:

Сторони зареєстровані в м. Торезі
Донецької області, фактично позивач
проживала в м. Донецьку, на теперішній
час у м.Донецьку та м. Торезі триває
антитерористична операція і позивач з
дитиною переїхали до м.Бердянська
Запорізької області, де вона
зареєстрована, як вимушений
переселенець.

Розгляд справи Бердянським
міськрайонним судом Запорізької
області відбувається згідно
Розпорядження голови Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних та
справ № 22710/38-14 від 02.09.2014р. « Про
визначення територіальної підсудності
справ».

Сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у
шлюбі з 20.08.2011р. по 06.11.2013року і у шлюбі
народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
шлюб, копією свідоцтва про народження
дитини, копією рішення Кіровського
районного суду м. Донецька від 06.11.2013р.

Після розірвання шлюбу місце
проживання дитини за усною
домовленістю сторін було визначено з
матір»ю ОСОБА_1, позивачем про справі.
Відповідач участі у вихованні дитини
не приймає, належним чином
матеріальної допомоги не надаває, не
виявляє інтересу до життя сина і не
цікавиться його долею.

На сьогодні дитина постійно мешкає з
матір'ю, знаходиться на її утриманні та
вихованні. Позивач самостійно
піклується про дитину, про її стан
здоров'я, фізичний, моральний та
духовний розвиток.

На теперішній час з метою збереження
їхнього з сином життя та здоров'я,
позивач з сином переїхали до
м.Бердянська Запорізької області, де
вона зареєстрована, як вимушений
переселенець, та орендує квартиру.
Доглядаючи малолітню дитину, позивач
не має змоги працювати та заробляти на
життя. Державна допомога складає 130 грн.
на місяць, інших доходів вона не має,
відповідач допомоги не надає, гроші для
подальшої оренди квартири скінчились,
а повернутись до м.Донецька позивач не
може через смертельну небезпеку для
їхнього з сином життя.

В Російській Федерації в
Ставропольському краю у м.Невинномиськ
у позивача проживає рідна тітка -
ОСОБА_7, якій на праві приватної
власності належить двокімнатна
квартира АДРЕСА_1 і родичі готові
надати їм притулок та забезпечити всім
необхідним безкоштовно доти, доки
ситуація на сході України не
стабілізується, що підтверджується
наданими документами.

Згідно ст.313 ЦК України фізична особа
має право на свободу пересування.
Фізична особа. яка досягла шістнадцяти
років, має право на вільний самостійний
виїзд за межі України. Фізична особа,
яка не досягла шістнадцяти років, має
право на виїзд за межі України лише за
згодою батьків (усиновлювачів),
піклувальників та в їхньому супроводі
або в супроводі осіб, які уповноважені
ними.

Відповідно до ст.4 Закону України
«Про порядок виїзду з України громадян
України», та відповідно до п.2-1 Правил
перетинання державного кордону
громадянами України, затверджених
постановою КМУ №57 від 27 січня 1995 року,
встановлено, що перетинання державного
кордону для виїзду за межі України
громадянами, які не досягли 16-річного
віку, здійснюється лише за згодою обох
батьків та в їх супроводі або в
супроводі осіб, уповноважених ними.

Підпунктом 3 п.2-2 вказаних Правил
передбачено, що виїзд за межі України
громадян, які не досягли 16 річного віку,
у супроводі одного з батьків або у
супроводі осіб, які уповноважені одним
з батьків за нотаріально посвідченою
згодою, здійснюється у разі
пред'явлення оригіналів документів або
їх нотаріально посвідчених копій,
зокрема рішення суду про надання
дозволу на виїзд за межі України
громадянина, який не досяг 16-річного
віку, без згоди та супроводу другого з
батьків.

Відповідно до Постанови КМУ №231 від
31.03.1995року «Про затвердження Правил
оформлення видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документу дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення»
оформлення проїзного документу
здійснюється на підставі заяви
батьків, а у разі, коли батьки не
перебувають у шлюбі, того з них, з ким
проживає дитина. За наявності
заперечень одного з батьків, документ
може бути оформлено на підставі
рішення суду.

За змістом ч.7 ст.7 Сімейного кодексу
України « Дитина має бути забезпечена
можливістю здійснення її прав,
установлених Конституцією України,
Конвенцією про права дитини, іншими
міжнародними договорами України, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України».

Згідно ч.І та ч. 2 ст. 155 Сімейного
Кодексу України, здійснення батьками
своїх прав та виконання обов'язків
мають грунтуватися на повазі до прав
дитини та її людської гідності і
батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

Враховуючи, що позивач піклується про
дитину, про стан її здоров'я, фізичний,
моральний та духовний розвиток, також
враховуючи, що на теперішній час
проведення АТО у Донецькій області за
місцем реєстрації та проживання
позивача з дитиною позбавляє позивача
з дитиною там проживати, а також
враховуючи, що родичі з Росії
пропонують позивачу з дитиною притулок
та забезпечення всім необхідним доти,
доки ситуація на сході України не
стабілізується, а не можливість
отримати від відповідача дозвіл на
тимчасовий виїзд дитини за кордон
суперечить інтересам дитини, суд
приходить до висновку, що на теперішній
час в інтересах неповнолітньої дитини
є доцільним надати дозвіл на її
тимчасові виїзди з України у супроводі
матері без згоди батька.

Керуючись ст. ст. 10,11,212-215,224-226 ЦПК
України, ст. ст.155,160,161 СК України,
ст.ст.1,2,З,4 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в»їзду в Україну
громадян України», суд

В И Р
І Ш И В :

Надати дозвіл ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_4, на
виготовлення проїзних документів
дитини для виїзду за межі України, а
саме до Російської Федерації,
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м.Торез Донецької області
України до досягнення сином 16-ти
річного віку без згоди його батька
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Гиль
Кусарського району Республіки
Азербайджан.

Надати дозвіл малолітньому ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю м.Торез
Донецької області України на його
тимчасовий виїзд з України до
Російської Федерації у супроводі його
матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди
та супроводу батька ОСОБА_2 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Гиль
Кусарського району Республіки
Азербайджан, до досягнення сином 16
років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня оголошення .

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заява
про перегляд заочного рішення може
бути поданою протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду
ОСОБА_6.

Суддя:ОСОБА_6