Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

справа № 336-8699-14ц

пр. № 2-336-3635-2014

м. Запоріжжя
23 грудня 2014 року

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя в складі:

головуючого судді Зарютіна П.В.,

при секретарі Чернишовій І.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з своїм
вищезгаданим позовом, за яким
зазначила, що сторони мають спільних
двох неповнолітніх дітей, які
проживають з позивачем та знаходяться
на її утриманні.

Позивач зазначає, що відповідач
вже кілька місяців перестав надавати
допомогу на утримання дітей сторін,
через що вона просить стягнути на її
користь з відповідача аліменти на
утримання обох дітей в розмірі 2000
гривень, починаючи з 01.06.2014 року
щомісяця і до повноліття дітей.

В судове засідання сторони не
явилися, просили справу розглядати без
їх участі, при цьому відповідач з
позовом погодився.

Статтею 11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Всебічно з'ясувавши обставини
справи, вивчивши її матеріали,
дослідивши надані у справі докази у
сукупності, суд дійшов до висновку, що
заявлений позов підлягає задоволенню
на підставі встановлених фактичних
обставин справи та відповідних їм
правовідносин.

Відповідно до статті 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

За змістом частини 1 статті 184 СК
України якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

При цьому мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Судом встановлено, що сторони мають
спільних неповнолітніх дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвом про
народження ОСОБА_4 та рішенням
Шевченківського районного суду від
28.05.2013 року.

Як вбачається із наданої стороною
позивача довідки від 06.11.2014 року, і
позивач, і діти сторін проживають
разом, через що у суду немає підстав не
довіряти поясненням позивача про те, що
неповнолітні перебувають на утриманні
своєї матері.

Відповідач матеріальної допомоги не
надає з червня 2014 року, у зв'язку з чим
позивач просила у судовому порядку
стягнути з батька дітей аліменти на
утримання останніх у розмірі 2000
гривень щомісяця.

Задовольняючи позов та стягуючи на
користь позивачки аліменти на
утримання дітей сторін в твердій
грошовій сумі, суд виходить з того, що
відповідач не має регулярного
прибудку, тому аліменти слід стягнути
відповідно до положень статті 184 СК
України.

При визначені розміру аліментів суд
враховує матеріальне становище, стан
здоров'я сторін та їх дитини.

Враховуючи викладене, приймаючи до
уваги положення статті 180 СК України,
зважаючи на те, що відповідач є
працездатною особою, однак на
теперешній час постійного доходу не
має, але при цьому доказів того, що
відсутність у нього постійної роботи
обумовлена об'єктивними, а не
суб'єктивними причинами, суду надано не
було, суд вважає, що заявлені позовні
вимоги підлягають повному
задоволенню.

За вимогами ч.1 та 2 ст. 79 СК України
аліменти присуджуються за рішенням
суду від дня подання позовної заяви.
Якщо позивач вживав заходів щодо
одержання аліментів від відповідача,
але не міг їх одержати внаслідок
ухилення відповідача від їх сплати,
суд, залежно від обставин справи, може
постановити рішення про стягнення
аліментів за минулий час, але не більш
як за один рік.

Відповідач своєю заявою суду з позовом
погодився повністю, а тому у суду немає
підстав не довіряти поясненням
позивача про те, остання з червня 2014
року вживала заходів щодо одержання
аліментів від відповідача, але не могла
їх одержати внаслідок ухилення
відповідача від їх сплати, через що суд
постановляє рішення про стягнення
аліментів за минулий час - з 01.06.2014 року.

Суд також вважає за необхідне в порядку
ст. 88 ЦПК України стягнути з
відповідача витрати по оплаті судового
збору за подання позову в даній справі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 180-182, 184 СК України, ст.ст. 3, 10, 57-60,
88, 208, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
аліменти в розмірі 2000 гривень
щомісяця, починаючи з 01.06.2014 року і до
досягнення найстаршою дитиною
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
державного бюджету Шевченківського
району м. Запоріжжя судовий збір у
розмірі 243,60 гривень.

Допустити негайне виконання рішення в
частині стягнення аліментів за один
місяць.

Рішення суду може бути оскаржено
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду Запорізької області через
Шевченківський районний суд міста
Запоріжжя шляхом подання в 10-денний
строк з дня проголошення рішення суду
апеляційної скарги.

Суддя
П.В Зарютін