Справа № 165/2194/14-ц Провадження №
22-ц/773/1907/14 Головуючий у 1 інстанції:
Ференс-Піжук О.Р. Категорія: 55
Доповідач: Овсієнко А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Овсієнкa А. А.,

суддів - Лівандовської-Кочури Т.В.,
Антонюк К.І.,

при секретарі Черняк О.В.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1.

представників відповідача Мацьохи
Н.І., Німого Т.Є., Рощук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_5 до Державного
підприємства «Волиньвугілля» про
перерахунок та стягнення
заборгованості по заробітній платі за
апеляційною скаргою відповідача
Державного підприємства
«Волиньвугілля» на рішення
Нововолинського міського суду
Волинської області від 13 листопада 2014
року,

установила:

У вересні 2014 року ОСОБА_5
звернувся до суду з вищевказаним
позовом, зазначивши, що 28.05.2002 року його
прийнято на роботу прохідником 05
розряду Відокремленого структурного
підрозділу Шахта №9 «Нововолинська»
Державного підприємства
«Волиньвугілля», а з 16.03.2006 року
переведено на посаду машиніста
гірничих виїмкових машин на цьому ж
підприємстві, де він працює по даний
час.

02.09.2008 року набрав чинності Закон
України «Про підвищення престижності
шахтарської праці», у ст.3 якого
вказано, що тарифна сітка (схема
посадових окладів) шахтарів формується
на основі тарифної ставки робітника
першого розряду, яка перевищує
законодавчо встановлений рівень
мінімальної заробітної плати на
величину не менш як на 30 відсотків, з
урахуванням поступового переведення
всіх шахтарів на погодинну оплату
праці та досягнення
середньоєвропейського рівня зарплати
шахтарів.

Проте, всупереч вимогам даного закону
відповідач не збільшив тарифну ставку
позивача на 30 %, як того вимагає
вищевказана норма закону.

Позивач також вказав у своїй позовній
заяві про те, що він працює у вугільній
галузі, на яку поширюється дія
Галузевої угоди між Міністерством
енергетики та вугільної промисловості
України, іншими державними органами,
власниками (об'єднаннями власників), що
діють у вугільній галузі і
всеукраїнськими профспілками
вугільної промисловості від 03.07.2001 року
(далі -Угода). Відповідно до таблиці 1
Додатка 1 до умов оплати праці Угоди,
коефіцієнти співвідношень годинних
тарифних ставок для робітників
підприємств і організацій вугільної
промисловості і робітників, зайнятих
на гірничо-капітальних роботах з
будівництва вугільних шахт і розрізів
і мінімальної годинної тарифної
ставки, передбаченої п.9.4.1., встановлено
розрядні коефіцієнти на підземних
роботах: 1 розряд - 3,234, 2 розряд - 3,523, 3
розряд - 3,883, 4 розряд - 4,369, 5 розряд - 5,009, 6
розряд - 5,820, які встановлюються за
результатами атестації працівників (за
шкідливі умови та складність праці). Не
застосувавши при розрахунку
заробітної плати положення ст.3 Закону
України «Про підвищення престижності
шахтарської праці», відповідач тим
самим занизив тарифну ставку позивача
на 30 %, яка станом на вересень 2008 року
складала 15,78 грн./год., що випливає із
розміру тарифної ставки робітника 1
розряду підземного - 10,19 грн./год. Х К 1,548
(міжрозрядний коефіцієнт: 5,009
коефіцієнт 5 розряду : 3,234 коефіцієнт 1
розряду) = 15,78 грн./год.), хоча мала бути -
20,44 грн./год (525,00 + 30% х К 1 розряду 3,234:167 х
К / розряду 1,548 міжрозрядний) або ж
виходячи із належної тарифної ставки
підземного працівника 1 розряду 13,21
грн./год. х К / розряду 1,548 = 20,44 грн./год.

В подальшому із зростанням розміру
мінімальної заробітної плати
відповідач збільшував розмір тарифної
ставки, проте без застосування норм
вищевказаного закону, і станом на
травень 2014 року його тарифна ставка
становила 34,41 грн./год, замість - 47,46
грн./год.

Покликаючись на вищенаведене, позивач
просив стягнути з ДП «Волиньвугілля»
на його користь 89835 грн. 75 коп.
заборгованості по заробітній платі за
період з вересня 2008 року по серпень 2014
року включно, яка виникла внаслідок
заниження на 30% погодинної тарифної
ставки позивача.

Рішенням Нововолинського міського
суду Волинської області від 13
листопада 2014 року позов ОСОБА_5
задоволено. Стягнуто з ДП
«Волиньвугілля» на користь ОСОБА_5 89835
грн. 75 коп. заборгованості по
заробітній платі внаслідок її
заниження за період з вересня 2008 року
по серпень 2014 року включно. Стягнуто з
ДП «Волиньвугілля» в дохід держави 898
грн. 36 коп. судового збору.

Не погодившись із таким рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій, покликаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповноту
з'ясування обставин, які мають значення
для справи, просив його скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
позові.

В ході апеляційного розгляду даної
справи представники відповідача
апеляційну скаргу підтримали із
зазначених у ній підстав, тоді як
представник позивача просила
відхилити апеляційну скаргу з огляду
на безпідставність наведених у них
доводів та залишити без змін рішення
суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга відповідача підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.213, 214 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним
вимогам закону не відповідає.

Так, ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив із
того, що відповідачем було порушено
вимоги ст.3 Закону України «Про
підвищення престижності шахтарської
праці» щодо підвищення на 30% тарифної
ставки шахтаря, у зв'язку з чим в період
з вересня 2008 року по серпень 2014 року
ОСОБА_5 недоплачено внаслідок
заниження розміру годинної тарифної
ставки заробітну плату на суму 89835 грн.
75 коп.

Однак, з такими висновками суду не
можна погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
оплату праці» заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором роботодавець виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Згідно із ст.2 вищевказаного Закону,
основна заробітна плата - це винагорода
за виконану роботу відповідно до
встановлених норм праці (норми часу,
виробітку, обслуговування, посадові
обов'язки). Вона встановлюється у
вигляді тарифних ставок (окладів) і
відрядних розцінок для робітників та
посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.96 КЗпП України
основою організації оплати праці є
тарифна система оплати праці, яка
включає тарифні сітки, тарифні ставки,
схеми посадових окладів і
тарифно-кваліфікаційні характеристики
(довідники). Тарифна система оплати
праці використовується для розподілу
робіт залежно від їх складності, а
працівників - залежно від їх
кваліфікації та за розрядами тарифної
сітки. Вона є основою формування та
диференціації розмірів заробітної
плати. Формування тарифної сітки (схеми
посадових окладів) провадиться на
основі тарифної ставки робітника
першого розряду, яка встановлюється у
розмірі, що перевищує законодавчо
встановлений розмір мінімальної
заробітної плати, та
міжкваліфікаційних (міжпосадових)
співвідношень розмірів тарифних
ставок (посадових окладів).

Встановлено, що з 28.05.2002 року ОСОБА_5 був
прийнятий на роботу прохідником 05
розряду у Відокремленому структурному
підрозділі Шахта №9 «Нововолинська»
Державного підприємства
«Волиньвугілля», а з 16.03.2006 року його
переведено машиністом гірничих
виїмкових машин на даному
підприємстві, де він працює по даний
час (а.с. 11-13).

З наявних у справі розрахункових
листів (а.с.45-65) та довідок про заробіток
(а.с.7-10, 44) вбачається, що заробітна
плата ОСОБА_5 в період з вересня 2008 року
по серпень 2014 року нараховувалась на
основі годинної тарифної ставки
прохідника 5 розряду, яка, в свою чергу,
становила:

вересень 2008 року - 15 грн. 78 коп.;

жовтень 2008 року - травень 2009 року - 16 грн.
38.коп.;

червень 2009 року - червень 2010 року - 18 грн.
78 коп.;

липень 2010 року - лютий 2011 року - 22 грн. 34
коп.;

березень - червень 2011 року - 26 грн. 65
коп.;

липень 2011 року - лютий 2012 року - 28 грн. 25
коп.;

березень 2012 року - 28 грн. 80 коп.;

квітень - травень 2012 року - 29 грн. 55 коп.;

червень 2012 року - 30 грн. 15 коп.;

липень - вересень 2012 року - 32 грн. 21 коп.;

жовтень - грудень 2012 року - 32 грн. 86 коп.;

січень - березень 2013 року - 33 грн. 06 коп.;

квітень - травень 2013 року - 33 грн. 56 коп.;

червень 2013 року - 34 грн. 06 коп.;

липень 2013 року - травень 2014 року - 34 грн.
41 коп.;

червень - серпень 2014 року - 36 грн. 57 коп.

При цьому, представники обох сторін у
своїх поясненнях погодились із тим, що
такий розмір годинної тарифної ставки
прохідника 5 розряду розрахований за
формулою:

Тст. (год) = Мін.зпл. : 167 год. Х Ксп, де :

Тст. (год) - годинна тарифна ставка
прохідника 5 розрядку,

Мін.зпл. - місячний розмір мінімальної
заробітної плати, визначений
відповідними законами про державний
бюджет України на 2008 - 2014 роки,

167 год. - середньомісячна норма робочого
часу, передбачена п.9.4.2 Галузевої угоди
між Міністерством вугільної
промисловості України, іншими
державними органами, власниками
(об'єднаннями власників), що діють у
вугільній галузі, і всеукраїнськими
профспілками вугільної промисловості
від 03.07.2001 року, (реєстраційний номер в
Міністерстві праці та соціальної
політики України №71 від 07.08.2001 р.);

Ксп - коефіцієнт співвідношень
розмірів годинних тарифних ставок для
робітників підприємств і організацій
вугільної промисловості і робітників,
зайнятих на гірничо-капітальних
роботах з будівництва (реконструкції,
технічного переозброєння) вугільних
шахт і розрізів і мінімальної годинної
тарифної ставки (Таблиця 1 додатка 1 до
Умов оплати праці вищевказаної
Галузевої угоди).

Для розрахунку тарифної ставки
позивача відповідачем застосовано
передбачений згаданою Таблицею 1
додатка 1 до Умов оплати праці
Галузевої угоди міжрозрядний
коефіцієнт (Ксп) робітника 5 розряду -
5,009.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
ОСОБА_5 зазначав, що наведена вище та
застосована відповідачем формула
розрахунку його годинної тарифної
ставки не враховує вимог ст.3 Закону
України «Про підвищення престижності
шахтарської праці» про необхідність
прийняття за основу формування
тарифної ставки робітника 1 розряду
збільшеної на 30 відсотків законодавчо
встановленої мінімальної заробітної
плати, внаслідок чого йому було
недонараховано та недоплачено за
період з вересня 2008 року по серпень 2014
року 89835 грн. 75 коп. заробітної плати.

Однак, на думку колегії суддів, така
правова позиція позивача, з якою
погодився суд першої інстанції,
обумовлена довільним та хибним
тлумаченням норм вищевказаного закону.

Так, відповідно до ст.3 Закону України
«Про підвищення престижності
шахтарської праці» від 2 вересня 2008
року N 345-VI, який набрав чинності 16
вересня 2008 року, тарифна сітка (схема
посадових окладів) шахтарів формується
на основі тарифної ставки робітника
першого розряду, яка перевищує
законодавчо встановлений рівень
мінімальної заробітної плати на
величину не менш як на 30 відсотків, з
урахуванням поступового переведення
всіх шахтарів на погодинну оплату
праці та досягнення
середньоєвропейського рівня зарплати
шахтарів.

Разом з тим, згідно з п.9.4.1 Галузевої
угоди між Міністерством вугільної
промисловості України, іншими
державними органами, власниками
(об'єднаннями власників), що діють у
вугільній галузі, і всеукраїнськими
профспілками вугільної промисловості
від 03.07.2001 року, (реєстраційний номер в
Міністерстві праці та соціальної
політики України №71 від 07.08.2001 р.) з
наступними доповненнями та змінами,
умови оплати праці, міжкваліфікаційні
та міжпосадові співвідношення, розміри
тарифних ставок і посадових окладів
працівників Підприємств і організацій,
включаючи працівників загальних
(наскрізних) професій та посад, їхніх
структурних підрозділів, що виконують
роботи, які відповідають основній
діяльності Підприємств вугільної
галузі та шахтного будівництва,
визначаються Додатком до розділу 9
Угоди (далі - Додаток), чинним
законодавством і впроваджуються в
порядку та терміни, встановлені
законодавством, під контролем
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України, яке забезпечує
реалізацію державної політики щодо
оплати праці та соціального захисту
працівників вугільної промисловості.

Тарифні сітки (схеми посадових окладів)
на підприємствах формуються на основі
тарифних ставок робітників першого
розряду, які встановлюються в розмірах,
що перевищують законодавчо
встановлений розмір мінімальної
заробітної плати, та
міжкваліфікаційних (міжпосадових)
співвідношень розмірів тарифних
ставок (посадових окладів), визначених
у таблицях додатків до Умов оплати
праці (Додаток до розділу 9), якими
враховані міжгалузеві,
міжкваліфікаційні та міжпосадові
співвідношення в оплаті праці. Тарифні
ставки (оклади, посадові оклади)
розраховуються шляхом множення
мінімальної годинної тарифної ставки
(мінімального місячного окладу),
розрахованої згідно з п.9.4.2 цієї Угоди,
на коефіцієнти співвідношень розмірів
годинних тарифних ставок (окладів)
робітників і посадових окладів
керівників, професіоналів, фахівців і
технічних службовців, передбачених
Додатком до розділу 9 цієї Угоди. При
цьому, мінімальними гарантіями в
оплаті праці, обов'язковими для всіх
підприємств галузі, які знаходяться у
сфері дії Угоди, є розмір тарифної
ставки (мінімального окладу)
робітників першого розряду, що
розраховується із встановленого
розміру мінімальної годинної тарифної
ставки, яка розраховується із
законодавчо встановленої мінімальної
заробітної плати, збільшеної на
коефіцієнти:

- 3,234 на підземних роботах;

- 1,514 на роботах на поверхні шахт.

Таким чином, як у ст.3 Закону
України «Про підвищення престижності
шахтарської праці», так і в п.9.4.1
Галузевої угоди встановлено
мінімальну соціальну гарантію щодо
оплати праці шахтарів шляхом
закріплення принципу формування
тарифної сітки (схеми посадових
окладів) шахтарів на основі тарифної
ставки робітника першого розряду.

Зокрема, у ст.3 Закону визначено принцип
формування тарифної сітки (схеми
посадових окладів) шахтарів на основі
тарифної ставки робітника першого
розряду, яка перевищує законодавчо
встановлений рівень мінімальної
заробітної плати на величину не менш як
на 30 відсотків, а згідно з п.9.4.1
Галузевої угоди тарифна ставка
(мінімальний оклад) робітника першого
розряду розраховується із
встановленого розміру мінімальної
годинної тарифної ставки, яка, в свою
чергу, розраховується із законодавчо
встановленої мінімальної заробітної
плати, збільшеної на коефіцієнт 3,234 для
підземних робіт, або на коефіцієнт 1,514
для робіт на поверхні шахт.

Застосування відповідачем
передбаченого Галузевою угодою
коефіцієнта 3,234 для розрахунку
тарифної ставки робітника першого
розряду, як основи формування тарифної
ставки позивача, жодним чином не
порушує вимог ст.3 Закону України «Про
підвищення престижності шахтарської
праці», оскільки розрахована
відповідачем помісячно за правилами
п.9.4.1 Галузевої угоди годинна тарифна
ставка робітника першого розряду, як
основа формування тарифної ставки
позивача, перевищує більш ніж на 30 %
законодавчо встановлений рівень
мінімальної заробітної плати.

Для прикладу: годинна тарифна
ставка робітника першого розряду у
вересні 2008 року, розрахована
відповідачем на підставі п.9.4.1
Галузевої угоди, виходячи із
визначеної Законом України «Про
державний бюджет України на 2008 рік»
мінімальної заробітної плати - 525 грн.
та передбаченого Таблицею 1 додатка 1 до
Умов оплати праці вищевказаної
Галузевої угоди коефіцієнта - 3,234,
становить 10 грн. 19 коп. (525 грн. (мін.з.п.) :
167 год (середньомісячна норма робочого
часу) х 3,234 (коефіцієнт) = 10 грн. 19 коп.).

Розрахована за таким же самим
принципом, однак із застосуванням
передбаченого Таблицею 1 додатка 1 до
Умов оплати праці вищевказаної
Галузевої угоди коефіцієнта 5,009,
годинна тарифна ставка позивача у
вересні 2008 року, яка прирівняна до
годинної тарифної ставки робітника 5
розряду, зайнятого на підземних
роботах, становить 15 грн. 78 коп. (525 грн. :
167 год. Х 5,009 = 15 грн. 78 коп.).

Аналогічним чином розраховувалась
годинна тарифна ставка позивача і в
період з жовтня 2008 року по серпень 2014
року, що вбачається із наданої
відповідачем довідки (а.с.10) та
підтверджується самим позивачем.

Таким чином, наведені вище розрахунки
свідчать про те, що розмір годинної
тарифної ставки робітника першого
розряду (основи формування тарифної
ставки позивача) на підприємстві
відповідача в період з вересня 2008 року
по серпень 2014 року незмінно
перевищував законодавчо встановлений
рівень мінімальної заробітної плати не
менш як на 69 %, а отже відповідачем було
дотримано вимоги ст.3 Закону України
«Про підвищення престижності
шахтарської праці» при нарахуванні та
виплаті позивачу заробітної плати
впродовж вищевказаного періоду.

Відтак, позов ОСОБА_5 є повністю
безпідставним і тому до задоволення не
підлягає.

Суд першої інстанції залишив поза
увагою вищевикладені обставини і
невірно витлумачив зміст ст.3 Закону
України «Про підвищення престижності
шахтарської праці», безпідставно
вважаючи, що даною нормою закону
передбачено збільшення на 30 % вже
існуючої на підприємстві годинної
тарифної ставки робітника першого
розряду, внаслідок чого дійшов
помилкового висновку про те, що при
розрахунку годинної тарифної ставки
позивача має братися за основу
збільшена на 30 % мінімальна заробітна
плата.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню, як таке,
що ухвалене внаслідок неправильного
застосування норм матеріального права,
з ухваленням нового рішення про
відмову в задоволенні позову ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу відповідача
Державного підприємства
«Волиньвугілля» задовольнити.

Рішення Нововолинського міського суду
Волинської області від 13 листопада 2014
року скасувати.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_5
до Державного підприємства
«Волиньвугілля» про перерахунок та
стягнення заборгованості по
заробітній платі.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді