Справа № 496/5060/13-ц
Провадження 2/496/566/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06.10.2014 року Біляївський районний суд
Одеської області

у складі: головуючого - судді Калінюка
Р.Б.,

при секретарі - Радош А.К.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Біляївка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про повернення грошових коштів,
-

В С Т А Н
О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом,
який згодом було уточнено до ОСОБА_2 в
якому просить суд стягнути з останньої
кошти в сумі 396 295 гривень.

Свої позовні вимоги позивач мотивує
тим, що 12 травня 2010 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 було укладено договір
купівлі-продажу 3-х кімнатної квартири,
загальною площею 60,3 кв.м. в тому числі
житловою 39,9 кв.м., яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1. Продаж квартири було
здійснено за 396 295 (триста дев'яносто
шість тисяч двісті дев'яносто п'ять)
гривень.

В подальшому, за рішенням Приморського
районного суду м. Одеси, на спірну
квартиру було визнано право власності
за ОСОБА_3.

До судового засідання представник
позивача не з'явився, проте надав до
суду заяву в якій просив суд розглядати
справу за його відсутності та за
відсутності позивача та зазначив, що
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі та не заперечує проти ухвалення
заочного рішення (а.с.86).

Відповідачка до судового засідання
повторно не з'явилась, хоча була судом
повідомлена належним чином про час,
дату та місце розгляду справи,
повідомлення про причини неявки від
неї не надходило, а тому за згодою
позивача суд вважає можливим ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів, відповідно до статті 224
ЦПК України

Врахувавши позицію позивача, всебічно,
повно, об'єктивно та безпосередньо
дослідивши наявні у справі докази,
повно і всебічно з'ясувавши обставини,
на які позивач посилається як на
підставу своїх вимог, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню з огляду на
таке.

Судом встановлено, що відповідач по
справі ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 12
травня 2010 року уклали договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, яка
складається з 3-х кімнат загальною
площею 60,3 кв.м. в тому числі житловою
площею 39,9 кв.м. (а.с.8).

Відповідно п. 2 договору
купівлі-продажу ОСОБА_1 сплатив 396 295
(триста дев'яносто шість тисяч двісті
дев'яносто п'ять) гривень, які продавець
ОСОБА_2, отримала повністю при
підписанні Договору.

Вищезазначений договір
купівлі-продажу був посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
та зареєстрований в реєстрі за № 2508.

На час укладення договору
купівлі-продажу спірна квартира
належала ОСОБА_2, на підставі договору
купівлі-продажу, що підтверджується
копією договору купівлі-продажу від
30.04.2010 року укладеного між ОСОБА_5,
представником ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
зареєстрованого в реєстрі під №1350
(а.с.85).

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 6 грудня 2012 року по
цивільній справі № 1522/1466/12 за позовом
ОСОБА_3, до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа -
КП "ОМБТІ та РОН" про визнання
недійсним договору купівлі-продажу та
визнання права власності позов було
задоволено та визнано також недійсним
договір купівлі-продажу, який було
укладено між ОСОБА_1, та ОСОБА_2 та
визнано право власності на квартиру
розташовану за адресою: АДРЕСА_1 за
ОСОБА_3. (а.с.11-13).

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 20 березня 2013 року було
скасовано рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 6 грудня 2012
року в частині визнання недійсним
договору купівлі-продажу від 12 травня
2010 року, укладеного між ОСОБА_1, та
ОСОБА_2 та в цій частині відмовлено в
задоволені позовних вимог ОСОБА_3
(а.с.21-23).

При розгляді справи в Приморському
суді м. Одеси було встановлено, що
ОСОБА_3 є власником спірної квартири і
від його імені, на підставі підробленої
довіреності, ОСОБА_5, продала квартиру
ОСОБА_2, яка в свою чергу продала
квартиру ОСОБА_1

На теперішній час власником квартири,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, є
ОСОБА_3, за яким право власності було
визнано рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 6 грудня 2012
року.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
однією із підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків є договори та інші
правочини.

Також відповідно до п. 1 ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 661 ЦК України у
разі вилучення за рішенням суду товару
у покупця на користь третьої особи на
підставах, що виникли до продажу
товару, продавець має відшкодувати
покупцеві завдані йому збитки, якщо
покупець не знав або не міг знати про
наявність цих обставин.

Пунктом 31 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ від 7
лютого 2014 року № 5 "Про судову практику
в справах про захист прав власності та
інших речових прав " було надано
роз'яснення судам в частині того, що у
разі якщо позов власника про
витребування майна з чужого
незаконного володіння задоволено,
покупець цього майна має право
відповідно до ст. 661 ЦК звернутися до
суду з вимогою до продавця про
відшкодування збитків, завданих
вилученням у нього товару за рішенням
суду з підстав, що виникли до його
продажу.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути, зокрема
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Щодо вимог позивача про стягнення з
відповідачки на його користь сплачених
ним судових витрат, суд, керуючись ч.1
ст.88 ЦПК України, стороні, на користь
якої ухвалено рішення, присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати

Таким чином суд вважає, що ОСОБА_2
зобов'язана відшкодувати ОСОБА_1 збитки
в розмірі 396 295 (триста дев'яносто шість
тисяч двісті дев'яносто п'ять) гривен,
які вона отримала від продажу спірної
квартири.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України,
ст.ст. 11 , 16, 202, 661 ЦК України, -

В И Р І
Ш И В:

Уточнений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 396 295
(триста дев'яносто шість тисяч двісті
дев'яносто п'ять) гривень, в якості
відшкодування збитків, понесених ним
при укладені 12 травня 2010 року договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, якій
був посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 та який зареєстровано в
реєстрі під номером 2508, бланк серії ВМТ
№ 476063.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 судові
витрати в розмірі 3462,80 гривень.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання апеляційної скарги до
Біляївського районного суду Одеської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання відповідачем його
копії.

Суддя Біляївського районного

суду Одеської області

Р.Б.Калінюк