Провадження №2/522/7822/14
РІШЕННЯ

Іменем України

« 10» грудня 2014 року

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

Головуючого - судді Погрібного С.О.

за секретаря судового засідання -
Мітяєвої А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДІАНА-ПЛЮС» про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, розірвання
договору, стягнення виплат, за участі
третьої особи на стороні відповідача -
ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом, за уточненими позовними
вимогами просила визнати за нею,
ОСОБА_1, право власності в порядку
спадкування законом на майно, відкрите
після смерті ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, у вигляді 12 частини
квартири АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_1
право власності в порядку спадкування
у вигляді майнового права на об'єкт
нерухомого майна у вигляді
двокімнатної квартири будівельний
номер № 37, розташованої на 4-му поверсі
багатоповерхового житлового комплексу
з приміщеннями загального призначення,
підземним паркінгом за адресою:
АДРЕСА_2, в межах виконаних померлим
фінансових зобов'язань за договором
купівлі-продажу майнових прав № 43-111
від 14.06.2013 року та додаткової угоди № 1
цього договору від 30.09.2013 року на
суму,що в еквіваленті складає 33 029,34
доларів США; розірвати між ОСОБА_1 та
ТОВ «Діана-плюс» договір
купівлі-продажу майнових прав № 437-111
від 14.06.2013 року та додаткову угоду № 1 до
цього договору від 30.09.2013 року; стягнути
з відповідача на користь позивача
грошові кошти у розмірі 484 847,24 гривень.
В обґрунтування позову посилалась на
таке.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, про що
свідчить актовий запис № 303 відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану у м. Одесі Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції.
Позивачка є матір'ю померлого та єдиною
спадкоємицею першої черги на майно, що
йому належало на час смерті, яка
прийняла спадщину. За життя
спадкодавець уклав з ТОВ «Діана-Плюс»
договір купівлі-продажу майнових прав
на нерухоме майно у вигляді
двокімнатної квартири будівельний
номер № 37, розташованої на 4-му поверсі
багатоповерхового житлового комплексу
з приміщеннями загального призначення,
підземним паркінгом за адресою:
АДРЕСА_2. На неодноразові звернення
позивачки з питань прав та обов'язків
за вищевказаним договором, відповідач
ТОВ «Діана-Плюс» вважає її неналежним
контрагентом у цих правових
відносинах. Позивачка є людиною
похилого віку, інвалідом першої групи з
дитинства, на цей час хворою, у зв'язку з
чим не може продовжувати виконувати
обов'язки за договором купівлі-продажу
майнових прав від 14.06.2013 року. Для
такого випадку договором передбачена
процедура його розірвання та
повернення сплачених коштів. При цьому,
до складу спадщини входить 1/4 частка
квартири АДРЕСА_1, що належала
померлому, та 1/4 частка цієї ж квартири,
спадщина на яку відкрилась після
смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2,
частка якої прийнята ОСОБА_4 у
відповідності до вимог ст.1268 ЦК
України. Втім, видача свідоцтва про
право власності в порядку спадкування
за законом в нотаріальному порядку є
неможливою, оскільки за життя ОСОБА_4
ДПІ у Київському районі м. Одеси 01.09.1999
року була помилково видана довідка з
реєстраційним номером НОМЕР_1, в той
час, як йому був присвоєний інший
реєстраційний номер облікової картки
НОМЕР_2, що унеможливлює встановити
приналежність померлому
правовстановлюючих документів на
квартиру, а також додаткової угоди № 1
від 30.09.2013 року до договору
купівлі-продажу майнових прав 437-111 від
14.06.2013 року.

Відповідач ОСОБА_4 надав суду заяву,
якою позовні вимоги визнав у повному
обсязі, просив розглядати справу за
його відсутності.

Представник Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДІАНА-ПЛЮС» та третя
особа в судове засідання не з'явились,
про час та дату судового засідання
повідомлялись належним чином, про
причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до раніше поданих
заперечень на позовну заяву
представник відповідача позовні
вимоги не визнав, посилаючись на ту
обставину, що жодної заяви про
розірвання договору купівлі-продажу
майнових прав 437-111 від 14.06.2013 року не
надходило, а отже відсутні підстави для
його розірвання.

Позивач надав суду заяву, якою позовні
вимоги підтримав у повному обсязі,
просив суд її задовольнити, а справу
розглянути за його відсутності.

Беручи до уваги, що сторона відповідача
скористалася своїми процесуальними
правами участі у судових засіданнях,
надала письмові заперечення, брала
участь у дослідженні наданих доказів,
суд дійшов висновку про наявність
підстав для розгляду справи та
постановлення рішення в загальному
порядку.

При цьому, суд має взяти до уваги
сповіщення представника відповідача
про судове засідання на 10.12.2014 року, що є
доказом одночасно й сповіщення самого
відповідача, а також правило пункту 2
частини 1 статті 169 ЦПК України, за яким
суд відкладає розгляд справи в межах
строків, встановлених статтею 157 цього
Кодексу, у разі першої неявки в судове
засідання сторони або будь-кого з інших
осіб, які беруть участь у справі,
оповіщених у встановленому порядку про
час і місце судового розгляду, якщо
вони повідомили про причини неявки, які
судом визнано поважними. Наведене
правило зобов'язує суд оголосити про
відкладення розгляду справи лише в
тому випадку, якщо мала місце перша
неявка в судове засідання сторони або
будь-кого з інших осіб, які беруть
участь у справі (зокрема, й
представника відповідача), оповіщених
у встановленому порядку про час і місце
судового розгляду, за умови, якщо вони
повідомили про причини неявки, які
судом визнано поважними.

У зв'язку з неповідомленням стороною
відповідача про поважні причини такої
неявки у судове засідання суд не вправі
визнавати їх такими, що носять поважний
характер, що позбавляє суд права
відкладати розгляд справи, одночасно
зобов'язує постановити рішення в
загальному порядку, оскільки ця
сторона скористалася можливістю
надати свої заперечення проти позову
разом з відповідними доказами на
обґрунтування цього.

Суд вислухав пояснення представників
сторін, інших учасників по справі,
дослідив матеріали справи, за
наслідками чого дійшов висновку, що
позовна заява підлягає задоволенню.
Судом установлені такі фактичні
обставини на підставі представлених
сторонами та витребуваних судом
письмових доказів.

Щодо визначення кола спадкоємців
ОСОБА_4.

Згідно із свідоцтвом про народження
від 26.10.1979 року позивачка ОСОБА_1 є
матір'ю ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, про що
свідчить актовий запис №303, виданий
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану у м. Одесі
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції (а.с. 6).

Таким чином, позивачка є матір'ю
померлого та єдиною спадкоємицею
першої черги на майно, що йому належало
на час смерті. При цьому, спадщина
прийнята у встановленому законом
порядку, позивачка 28 лютого 2014 року
звернулася до приватного нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 із заявою про прийняття
спадщини після смерті її сина - ОСОБА_4
(а.с. 56). Додатково суд має врахувати, що
на час відкриття спадщини позивачка та
спадкодавець мали єдину адресу
зареєстрованого місця проживання по
АДРЕСА_1 (а.с. 62).

Інші особи, як свідчать матеріали
спадкової справи, із заявами про
прийняття зазначеної спадщини не
зверталися, інші особи з числа
спадкоємців першої черги після
вказаної особи не встановлені. Зокрема,
й третя особа ОСОБА_3 за будь-яких умов
не може бути закликана до спадкування
разом з позивачкою як спадкоємцем
першої черги спадкування.

Щодо складу спадщини після смерті
ОСОБА_4.

За правилом статті 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

З часу відкриття спадщини в порядку
правонаступництва позивачка набула
прав та обов'язків, що належали
спадкодавцю, зокрема, й на майнові
праві, що виникли у померлого за життя.

Так, 14.06.2013 року третя особа ОСОБА_3
уклала з ТОВ «Діана-Плюс» договір
купівлі-продажу майнових прав на
нерухоме майно у вигляді двокімнатної
квартири, будівельний номер № 37,
розташованої на 4-му поверсі
багатоповерхового житлового комплексу
з приміщеннями громадського
призначення, підземним паркінгом і
вбудовано-прибудованим дитячим садком
за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 69-74).

Згідно додаткової угоди №1 до договору
від 14.06.2013 року, укладеної 30.09.2013 року
між ОСОБА_3, ТОВ «Діана-Плюс» та ОСОБА_4,
відбулося відступлення прав вимоги за
договором № 4/37-11/1 купівлі-продажу
майнових прав на об'єкт нерухомого
майна від 14.06.2013 року - до нового покупця
- ОСОБА_4 (а.с. 75).

За пунктом 1 зазначеної додаткової
угоди усі права та обов'язки за
названим договором купівлі-продажу
майнових прав з моменту її підписання -
перейшли від ОСОБА_3 до ОСОБА_4. Таким
чином відбулася заміна сторони покупця
у договорі № 4/37-11/1 купівлі-продажу
майнових прав на об'єкт нерухомого
майна від 14.06.2013 року.

Таким чином, починаючи з 30.09.2013 року
третя особа ОСОБА_3 вибула з договірних
відносин з ТОВ «Діана-Плюс», ця особа у
зобов'язальних відносинах була
замінена іншою нині померлою особою -
ОСОБА_4 - в силу відступлення усіх прав
вимоги за визначеним зобов'язанням.

З огляду на наведене, усі дії ОСОБА_3,
вчинені після вказаної дати й
відступлення прав вимоги суд
зобов'язаний розглядати як такі, що
вчинено за рахунок, в інтересах та за
дорученням ОСОБА_4, а тому не створює
для неї будь-яких прав у вказаних
цивільних відносинах.

Наявність відносин з представництва
між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як представником
першого доводиться копіями
довіреностей, виданих 18 січня 2012 року
та 28 січня 2013 року з повноваженнями
розпорядження грошовими коштами на
банківському рахунку ОСОБА_4 у ПАТ
«МАРФІН БАНК» (а.с. 238-239).

За правилом частини 3 статті 237 ЦК
України представництво виникає на
підставі договору, закону, акта органу
юридичної особи та з інших підстав,
встановлених актами цивільного
законодавства.

Саме з існування договору доручення
між третьою особою ОСОБА_3 та ОСОБА_4
могли виникнути фідуціарні
(довірительні) відносини між цими
особами, що стало підставою для видачі
другим з них довіреності на ім'я ОСОБА_3
з правом розпорядження його майном.

При цьому, необхідно враховувати, що за
правилом частини 3 статті 238 ЦК України
представник не може вчиняти правочин
від імені особи, яку він представляє, у
своїх інтересах або в інтересах іншої
особи, представником якої він
одночасно є, за винятком комерційного
представництва, а також щодо інших
осіб, встановлених законом.

Зокрема, будучи зазначеною платником у
розрахункових зобов'язаннях з
виконання зазначеного договору ОСОБА_3
діяла й мала право діяти виключно не у
власних інтересах, а в ітрересах особу,
яку представляла - ОСОБА_4. Так, третя
особа ОСОБА_3 внесла на виконання
зазначеного договору в касу ТОВ
«Діана-Плюс» 2 грудня 2013 року 34 966
гривень 75 копійок (згідно квитанції до
прибуткового касового ордеру № 1005 від 2
грудня 2013 року) (а.с. 121). Втім, саме
приблизно таку саму суму ОСОБА_3
отримала цього ж дня з рахунку ОСОБА_4:
за заявою про видачу готівки №ТТ
ОСОБА_3 2 грудня 2013 року отримала з
рахунку спадкодавця 4 400,0 доларів США,
що було еквівалентно сумі 35 169,20 гривень
(а.с. 215).

Додатково судом має бути враховано, що
згідно з відповіддю ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси від 3.11.2014
року ОСОБА_3 не мала доходів, достатніх
для здійснення виплат за вказаним
договором купівлі-продажу майнових
прав на нерухоме майно у вигляді
двокімнатної квартири.

Отже, не маючи власних достатніх
доходів, ОСОБА_3 отримувала грошові
кошти для здійснення оплати за
договором від 14.06.2013 року, здійснювала
відповідні періодичні платежі з його
виконання, діючи не у власному
інтересі, а виключно на підстав
договору доручення від імені та в
інтересах ОСОБА_4

Майнові права, що належали ОСОБА_4 на
час його смерті та випливають з
вказаного договору від 14.06.2013 року
увійшли до складу спадщини, що
відкрилася в силу його смерті, та
спадкуються позивачкою у тому самому
обсязі, в якому вона належали
спадкодавцю. Таким чином, до позивачки
перейшли усі права та обов'язки ОСОБА_4,
що виникли, зокрема, внаслідок
укладання договору купівлі-продажу
майнових прав 437-111 від 14.06.2013 року.

Судом враховано, що відповідно до п.5.1
договору у зобов'язанні визначено
грошовий еквівалент в іноземній
валюті, а саме - сума, що підлягає сплаті
за графіком у гривні відповідно до
офіційного курсу до долара США станом
на минулий день до дня платежу.

Згідно квитанцій зобов'язання за
вищеназваним договором виконані
спадкодавцем за графіком у гривнях
України на суму 269 938,46 гривень, що за
курсом міжбанківських платежів на день
оплати склало 33 029,34 доларів США.

Як вбачається з відповіді приватного
нотаріуса Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, свідоцтво
про право власності в порядку
спадкування за законом на майнове
право, яке виникло на підставі договору
№ 437-111 від 14.06.2013 року та додаткової
угоди № 1 до нього від 30.09.2013 року, може
бути видано виключно на суму у розмірі
269 938,46 гривень, яка зазначена ТОВ
«Діана-Плюс».

Оскільки оплата за договором
здійснювалась згідно курсу
міжбанківських платежів за минулий
день гривні України до долара США, а
договором визначено грошовий
еквівалент, видача свідоцтва на суму 269
938,46 гривень порушуватиме права
позивача на повернення фактично
сплачених спадкодавцем коштів на суму,
еквівалентну 33 029,34 доларів США.

Умовами договору від 14.06.2013 року та
додаткової угоди до нього від 30.09.2013
року не встановлено окремого порядку
визначення суми, що підлягає сплаті у
гривнях, у разі розірвання договору,
виходячи з того, що у зобов'язані
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті. З огляду на це, суд
зобов'язаний застосувати той порядок,
що визначений законом. Так, відповідно
до ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривні, визначається
за офіційним курсом відповідної валюти
на день платежу.

За відомостями НБУ курс гривні по
відношенню до долара США станом на день
постановлення рішення - на 09.12.2014 року
складає: 1557.7517 гривень за 100,0 доларів
США.

Отже, станом на 09.12.2014 року поверненню
підлягають кошти у розмірі 514 515,11
гривень, що є еквівалентним фактично
внесеним померлим 33 029,34 доларам США, за
вирахуванням суми штрафу (4%).

При цьому, згідно п.7.3 умов зазначеного
договору, у разі відмови покупця від
виконання грошових зобов'язань
продавець має право розірвати договір
в односторонньому порядку з повернених
покупцю сплачених ним коштів за
вирахуванням 4% (за курсом міжбанку за
минулий день гривні до долара США) від
суми договору.

Курс міжбанку гривні до долара США
станом на 09.12.2014 року (продаж) складає
1593,0 гривень за 100 доларів США. Таким
чином сума штрафу дорівнює: 75495,60
доларів США : 4 * 100 = 1862, 39 доларів США * 1593
: 100 = 29667, 87 гривень.

Отже, при розірванні договору
внаслідок неможливості виконання
позивачкою умов договору, поверненню
підлягає сума у розмірі: 514515,11 гривень
(за офіційним курсом відповідної
валюти на день платежу) - за
вирахуванням 29667,87 гривень (штраф), що
складає 484 847, 24 гривень.

Згідно ст.651 ЦК України зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

У відповідності до п.5.10 договору за
домовленістю сторін покупець має право
звернутися до продавця з письмовою
заявою про розірвання договору та
повернення фактично сплачених ним
грошових коштів, внаслідок чого
продавець зобов'язується в триденний
термін повернути фактично сплачені
кошти за вирахуванням 4% (за курсом
міжбанку за минулий день гривні до
долара США) від суми договору. За
вказаних умов договір буде вважатися
припиненим за згодою сторін.

За наведених обставин, суд вважає
вимогу позивачки про розірвання
договору купівлі-продажу майнових прав
№437-111 від 14.06.2013 року обґрунтованою та
такою, що підлягає задоволенню у
повному обсязі.

Згідно ч.4 ст.654 ЦК України сторони не
мають права вимагати повернення того,
що було виконане ними за зобов'язанням
до моменту зміни або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Отже, чинним законодавством за
загальним правилом не передбачено
права вимагати повернення виконаного
за зобов'язанням до моменту розірвання
договору, окрім випадку, коли така
можливість передбачена умовами
договору.

Таким чином, враховуючи, що таке право
сторони передбачено укладеним між
сторонами договором, суд вважає за
можливе стягнути з відповідача на
користь позивача грошові кошти у
розмірі 484 847,24 гривень, які були
сплачені спадкодавцем на виконання
умов договору.

При цьому, суд критично ставиться та не
визнає слушними заперечення
відповідача щодо того, що ТОВ
«ДІАНА-ПЛЮС» не отримувала відповідну
заяву позивачки про розірвання
договору, оскільки в матеріалах справи
міститься відповідь ТОВ «Діана-Плюс»
від 04.09.2014 року №243, яку позивачка
отримала на свою заяву від 25.07.2014 року,
що спростовує подібні твердження
відповідача.

На час вирішення спору цим судом
сплинув встановлений статтею 1270 ЦК
України строк прийняття спадщини, не
виявлено інших спадкоємців, окрім
позивачки.

При цьому, за загальним правилом
частини 5 статті 1268 ЦК України,
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини. Останнє правило
надає позивачу права кредитора у
договірних зобов'язаннях, що виникли за
життя за участі спадкодавця, в тому
числі у розглядуваних правовідносинах.

Таким чином вимоги позивача про
розірвання вказаного укладеного
спадкодавцем договору та повернення
сплачених ним за життя грошових коштів
є правомірними та обґрунтованими, а
відмова відповідача ТОВ «ДІАНА-ПЛЮС» у
задоволенні таких вимог -
безпідставною.

Щодо вимоги про визнання права на 12
частини квартири АДРЕСА_1.

До складу спадщини входить також інше
майно. Так, згідно свідоцтва про право
власності на житло від 23 травня 2002 року
квартира АДРЕСА_1 належала на праві
спільної часткової власності ОСОБА_1,
ОСОБА_5 ОСОБА_2, ОСОБА_4 в рівних частках.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, про що
свідчить свідоцтво про смерть від 11
серпня 2005 року.

Таким чином, до складу спадщини входить
14 частка квартири АДРЕСА_1, що належала
ОСОБА_4, та інша 14 частка цієї ж
квартири, спадщина на яку відкрилась
після смерті ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2, частка якого прийнята
ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.1268
ЦК України.

Втім, видача свідоцтва про право
власності в порядку спадкування за
законом в нотаріальному порядку є
неможливою, оскільки за життя ОСОБА_4
ДПІ у Київському районі м.Одеси 01.09.1999
року була помилково видана довідка з
реєстраційним номером НОМЕР_1, в той
час, як йому був присвоєний інший
реєстраційний номер облікової картки
(ідентифікаційний номер) - НОМЕР_2, що
унеможливлює встановити приналежність
померлому правовстановлюючих
документів на квартиру, а також
додаткової угоди № 1 від 30.09.2013 року до
договору купівлі-продажу майнових прав
437-111 від 14.06.2013 року.

Наведена обставина додатково
підтверджується довідкою Головного
управління Міндоходів в Одеській
області №2844/Б/15-53-18-2 від 31.01.2014 року.

При визначенні кола осіб спадкоємців
суд також виходить з відомостей,
наданих приватним нотаріусом ОМНО
ОСОБА_6. Так, з копії спадкової справи
№4/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4 вбачається, що у встановлений
строк ОСОБА_2 із заявою про прийняття
спадщини не звертався.

При цьому, позивачка, як спадкоємець
першої черги, своєчасно звернулася до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_4 Інші
спадкоємці за законом із заявами про
прийняття або відмови від прийняття
спадщини не звертались.

За правилом ст.1261 ЦК України, у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, враховуючи, що позивач не
має можливості отримати свідоцтво про
право на спадщину у загальному порядку,
позивачкою ОСОБА_1 у відповідності до
законодавства подано заяву про
прийняття спадщини, інших спадкоємців
першої черги нотаріусом та судом не
встановлено, а також враховуючи
визнання позову відповідачем ОСОБА_4,
суд вважає за можливе позовні вимоги
задовольнити, визнавши за ОСОБА_1 право
власності на спірну частину квартири у
порядку спадкування за законом.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися в суд за захистом
свого цивільного права у випадку його
порушення з вимогою про визнання права.

Керуючись ст. ст. 392, 1217, 1269 ЦК України,
ст. ст. 11, 74, 212-215, 224-226 Цивільного
процесуального кодексу України, СУД -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ДІАНА-ПЛЮС» про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом, розірвання договору,
стягнення виплат - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 12
частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, майнові
права на об'єкт нерухомого майна у
вигляді двокімнатної квартири,
будівельний номер № 37, розташованої на
4-му поверсі багатоповерхового
житлового комплексу з приміщеннями
громадського призначення, підземним
паркінгом і вбудовано-прибудованим
дитячим садком за адресою: АДРЕСА_2, що
виникли у спадкодавця за договором
купівлі-продажу майнових прав на
нерухоме майно № 43-111 від 14.06.2013 року та
додаткової угоди № 1 цього договору від
30.09.2013 року на суму, що є еквівалентною 33
029,34 доларів США.

Договір купівлі-продажу майнових прав
на об'єкт нерухомого майна у вигляді
двокімнатної квартири, будівельний
номер № 37, розташованої на 4-му поверсі
багатоповерхового житлового комплексу
з приміщеннями громадського
призначення, підземним паркінгом і
вбудовано-прибудованим дитячим садком
за адресою: АДРЕСА_2, № 437-111 від 14.06.2013
року, укладений між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«ДІАНА-ПЛЮС» та ОСОБА_3, права покупця
за яким за додаткову угоду № 1 до цього
договору від 30.09.2013 року перейшли до
ОСОБА_4, - розірвати.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДІАНА-ПЛЮС» на
користь ОСОБА_1 грошові кошти у зв'язку
з розірванням договору купівлі-продажу
майнових прав на об'єкт нерухомого
майна № 437-111 від 14.06.2013 року - у розмірі
484 847,24 (чотириста вісімдесят чотири
тисячі вісімсот сорок сім) гривень 24
копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ
С.О. ПОГРІБНИЙ

10.12.2014