Справа № 461/3486/14
Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/7072/14
Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді Савуляка
Р.В.,

суддів: Бермеса І.В.,
Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Щербая
В.П.,

з участю: позивача ОСОБА_2
та її представника ОСОБА_3, третьої
особи - ОСОБА_4, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького
районного суду м. Львова від 30 вересня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_5, з участю третьої особи - ОСОБА_4
про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із зазначеним позовом, у якому на
підставі ст.202 СК України просила
стягувати із ОСОБА_5 аліменти на її
утримання в сумі 1000 гривень щомісячно
(а.с.1).

Оскаржуваним рішенням Галицького
районного суду м. Львова від 30 вересня
2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_5, з участю третьої особи - ОСОБА_4
про стягнення аліментів відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивачка
ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те,
що ОСОБА_5 є її сином, має
високооплачувану роботу із заробітною
платою більше 5000 гривень, додатково
займається підприємницькою діяльністю
(має власну майстерню по ремонту
годинників та друкувальних машинок), не
має на утриманні неповнолітніх дітей.
Відповідач не дбає про неї, не проявляє
жодної уваги та не надає їй щонайменшої
допомоги.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд не
навів жодної передбаченої законом
обставини, як підставу звільнення від
обов'язку утримувати непрацездатну
матір, яка потребує матеріальної
допомоги.

Просить рішення Галицького районного
суду м. Львова від 30 вересня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явився, подав клопотання про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
із захворюванням. В обґрунтування
клопотання додав копію листа
непрацездатності відкритого
лікарем-терапевтом 03.12.2014 року.

Зазначене клопотання колегією суддів
було відхилено із наступних підстав.

Із матеріалів справи убачається, що з
клопотаннями про відкладення розгляду
справи, у тому числі за станом здоров'я,
відповідач звертався неодноразово в
суді першої інстанції, зокрема:

17 квітня 2014 року (а.с.11), 08 травня 2014року
(а.с.18), 26 червня 2014 року (а.с.27), що
потягнуло необґрунтоване затягування
розгляду справи.

Тому чергове клопотання позивача про
відкладення розгляду справи у справі
про стягнення аліментів на утримання
розцінюється як зловживання
процесуальним правом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача ОСОБА_2 та її представника
ОСОБА_3, а також третьої особи - ОСОБА_4
на підтримання апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення у межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2
підлягає до задоволення, а рішення
Галицького районного суду м. Львова від
30 вересня 2014 року скасуванню на
підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з
ухваленням нового рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції дійшов висновку, що
розмір пенсії ОСОБА_2 (1119 грн.) перевищує
розмір прожиткового мінімуму для
категорії осіб, до яких вона
відноситься, відтак остання не
потребує матеріальної допомоги.

В позивача є ще інші діти, до яких з
позовом вона не звертається.

За період спільного проживання із ним,
позивач не забезпечувала його
продуктами харчування, а з вересня 1965
по липень 1971 року помістила його у
школу-інтернат де він виховувався як
сирота.

У нього на утриманні дочка, яка
навчається за кордоном.

З таким висновком суду першої
інстанції повністю погодитись не
можна, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст.202 СК України
повнолітні дочка син зобов'язані
утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги.

Якщо мати, батько були позбавлені
батьківських прав і ці права на були
поновлені, обов'язок утримувати матір,
батька у дочки, сина, щодо яких вони
були позбавлені батьківських прав, не
виникає.

Як зазначено у ст.204 СК України дочка,
син можуть бути звільнені судом від
обов'язку утримувати матір, батька та
обов'язку брати участь у додаткових
витратах, якщо буде встановлено, що
мати, батько ухилялися від виконання
своїх батьківських обов'язків.

Судом та матеріалами справи
установлено, що ОСОБА_5 народився
НОМЕР_1 року. Його матір'ю, є позивач по
справі ОСОБА_21936 року народження (нині
ОСОБА_2.) (а.с.2,3,4,5).

Позивач та відповідач зареєстровані за
однією адресою: АДРЕСА_1. Разом з ними у
квартирі ще зареєстровані: ОСОБА_7,1958
р.н. (колишня дружина відповідача),
ОСОБА_5.,1984р.н. (внучка, дочка ОСОБА_5.),
ОСОБА_8 1994р.н. (внук) (а.с.6).

ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на даний час
перебувають за кордоном, а між ОСОБА_2
та ОСОБА_5 тривалий час існують
неприязні стосунки.

ОСОБА_5, як на підставу своїх
заперечень, посилався на те, що ОСОБА_2 у
дитинстві залишала його напризволяще,
він проживав у дідуся з бабусею -
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в с. Милятин
Городоцького району, а потім навчався у
школі-інтернаті №2 м. Львова. Вважає
ОСОБА_2 чужою для себе людиною, тому не
має зобов'язань перед нею як син. У той
же час, відповідач із відповідним
позовом до суду про звільнення його від
обов'язку утримувати пристарілу матір
на підставі ст.204 СК України не
звертався.

Як пояснила з цього приводу в суді
апеляційної інстанції ОСОБА_2, вона
самостійно виховувала чотирьох своїх
дітей у м. Львові, а на літо відправляла
їх у село Милятин Городоцького району
на оздоровлення до своїх батьків
ОСОБА_10 та ОСОБА_8. Лише згодом, коли їй
доводилося працювати у три зміни,
відповідно до графіку роботи, вона
змушена була влаштувати ОСОБА_5 у
Львівську школу інтернат №2, де він
навчався з 1965 по 1971 рік, за перебування
у якій вона вносила щомісячну плату, а
потім перевела його у звичайну
загальноосвітню школу, де він навчався
до її закінчення.

Їх сім'ю, як багатодітну, постійно
патронувала відповідна служба у
справах дітей Залізничного району м.
Львова і не виявляла ознак
бездоглядності ОСОБА_5

Вказані пояснення, по суті,
спростовують висновок суду першої
інстанції про те, що ОСОБА_2 ухилялася
від виконання своїх батьківських
обов'язків відносно ОСОБА_5

Наявність у матеріалах справи довідки
Львівської загальноосвітньої
школи-інтернат №2 про навчання у даній
школі ОСОБА_5 з 01.09.1965р. по 07.06.1972 рік
(а.с.30) не свідчить про те, що він
(відповідач) туди був влаштований у
зв'язку із ухиленням ОСОБА_2 від
виконання своїх батьківських
обов'язків.

Показання свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15 більше вказують на
особисті неприязні відносини між
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 коли останній вже був
дорослим чоловіком і мав свою сім»ю.

У матеріалах справи відсутні також
дані, які б свідчили про позбавлення
батьківських прав ОСОБА_2 відносно
ОСОБА_5 чи судові позови про це
відповідних органів

Тому безпідставними є висновки суду
першої інстанції про ухилення ОСОБА_2
від виконання своїх обов'язків
відносно ОСОБА_5

Відтак, ОСОБА_5 зобов'язаний утримувати
свою матір ОСОБА_2, яка є непрацездатною
і потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до ст.205 СК України суд
визначає розмір аліментів у твердій
грошовій сумі і (або) частці від
заробітку (доходу) з урахуванням
матеріального та сімейного стану
сторін.

При визначенні розміру аліментів та
додаткових витрат суд бере до уваги
можливість одержання утримання від
інших дітей, до яких не пред'явлено
позову про стягнення аліментів.

Встановлено, що основним і єдиним
джерелом доходу ОСОБА_2, 1936 року
народження є її пенсія, розмір якої у
грудні 2013 року становив 1119,82 гривень.
Іншого джерела для доходу у ОСОБА_2 не
має. Позивач проживає разом із дочкою
ОСОБА_4 на утриманні якої троє
неповнолітній дітей.

Інша дочка позивачки ОСОБА_7, 1974 року
народження проживає у республіці
Польща, має свою сім'ю, виховує двох
дітей. Син ОСОБА_16,1964 року, виїхав в
Росію, зв'язку з нею не підтримує, його
місцезнаходження невідоме.

Відповідач по справі - ОСОБА_5 1958 року
народження, працює у ВАТ
«Львівобленерго». Згідно довідки про
доходи №63від 11.06.2014 року у 2013 році він
заробив 63943,99 гривень, а отримав
відповідно 51822,67 гривень (а.с.45).

Аліментних зобов'язань перед іншими
особами у нього не має.

Дружина ОСОБА_7 та дочка ОСОБА_5 1984 року
народження проживають за кордоном у
республіці Греція. Згідно довідки про
навчання (а.с.66) ОСОБА_5 є студенткою 9
семестру в Університеті суспільних та
політичних наук. Однак, навчання ОСОБА_5
у зазначеному начальному закладі не
свідчить про те, що відповідач несе за
це певні витрати.

Відповідач не подав доказів, скільки
коштів він перераховує на навчання
своєї дочки в Грецію, і чи взагалі вона
потребує його допомоги.

Суд першої інстанції на вказані
обставини увагу не звернув, та
безпідставно дійшов висновку про
відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

Позивач в силу свого віку, стану
здоров'я та розміру своїх доходів
беззаперечно потребує утримання від
ОСОБА_5 і останній зобов'язаний таке
утримання надавати їй в сумі 250 гривень
щомісяця до покращення матеріального
становища ОСОБА_2

Наявність певних вікових захворювань у
відповідача не дає підстав для
звільнення його від обов'язку
утримувати непрацездатну матір.

При визначенні розміру аліментів з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, суд бере до
уваги можливість її одержання
утримання від інших дітей (ОСОБА_4,
ОСОБА_7, ОСОБА_16), до яких не пред'явлено
позов, а також враховуючи засади
виваженості розумності та
справедливості.

З урахуванням наведеного, апеляційна
скарга підлягає до задоволення,
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 30 вересня 2014 року скасуванню
з ухваленням нового рішення про
часткове задоволення позову ОСОБА_2

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1
ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316,317,319 ЦПК
України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 30 вересня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_5, адреса проживання:
АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 яка проживає:
АДРЕСА_1 аліменти на її утримання в сумі
250 (двісті п'ятдесят) гривень щомісячно
починаючи з 02 квітня 2014 року і до
покращення її матеріального становища,
а в решті вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_5 365 (триста шістдесят
п»ять гривень судових витрат в дохід
держави.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги.

Головуючий :
Савуляк Р.В.

Судді:
Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.