інстанції - Чернобай О. І.Номер
провадження 22-ц/788/2269/14 Суддя-доповідач -
Маслов В. О. Категорія - 26
УХВАЛА

23 грудня 2014 року м.
Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Маслова В. О.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання -
Чуприни В.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду у м. Суми цивільну справу за
апеляційною скаргою Дочірнього
підприємства «Завод обважених
бурильних та ведучих труб»

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 25 листопада 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Дочірнього підприємства «Завод
обважених бурильних та ведучих труб»
про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о
в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 25 листопада 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Стягнуто з ДП «Завод обважених
бурильних та ведучих труб» на користь
позивача 4500 грн. на відшкодування
моральної шкоди. Вирішено питання щодо
судових витрат.

В апеляційній скарзі ДП «Завод
обважених бурильних та ведучих труб»,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
рішення суду і ухвалити нове про
відмову у задоволенні позовних вимог.
Вважає, що позивачем не надано доказів
отримання ним моральної шкоди та
обґрунтування її розміру. Вказує, що
ОСОБА_3 працював у шкідливих умовах
праці і у інших роботодавців, також
актом розслідування причин виникнення
профзахворювання, крім відповідача, у
порушенні законодавства про охорону
праці визнане ПАТ «СМНВО ім. М.В.
Фрунзе», тому частину розміру
моральної шкоди повинен
відшкодовувати інший роботодавець
позивача.

Заслухавши пояснення представника
заводу Сімоненко Н.А., яка підтримала
доводи апеляційної скарги, пояснення
представника позивача ОСОБА_5, яка
вважала рішення місцевого суду
правильним, розглянувши матеріали
справи в межах заявленого позову і
апеляційної скарги, колегія суддів
знаходить, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню на підставі ч.1
ст.308 ЦПК України.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи, з 01 червня 2000 року по
11 листопада 2009 року ОСОБА_3 перебував у
трудових відносинах з ДП «Завод
обважених бурильних та ведучих труб»,
працюючи майстром дільниці по
підготовці шихти 3 групи у сталеварному
цеху, та був звільнений за власним
бажанням за ст. 38 КЗпП України. Вказана
обставина підтверджується копією
трудової книжки, яка є на а.с. 5 - 7.

Відповідно до акту розслідування
хронічного професійного захворювання
№ 1 від 05 травня 2014 року, копія якого є
на а.с. 9, позивачу були встановлені такі
професійні захворювання: ХОЗЛ
токсикоз-пилової етіології І ст. у фазі
не стійкої ремісії. Емфізема легень І
ст. Легенева недостатність І ст.
Захворювання професійне, вперше
встановлене ППЛЕК 16 квітня 2014 року в
клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Хронічна
двобічна сенсоневральна
приглухуватість з помірним ступенем
зниження слуху (ІІІ ст.) по класифікації
Остапкович В.Є. та Пономарьової Н.І.
Захворювання професійне, від тривалої
дії шуму на виробництві, вперше
встановлене ППЛЕК 16 квітня 2014 року в
клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Причина
виникнення професійного захворювання:
проведення робіт в умовах підвищеного
рівня шуму, показників важкості праці
та в умовах несприятливого
мікроклімату. Воно виникло також за
таких обставин: тривала робота в
шкідливих умовах праці, недосконалість
технологій, неефективне використання
засобів індивідуального захисту.

Позивачу згідно з довідкою МСЕК
виданої 17 червня 2014 року встановлено
ступінь втрати професійної
працездатності 30 %. Копія довідки
знаходиться на а.с.10.

Встановивши, що ОСОБА_3 отримав
професійне захворювання через те, що ДП
«Завод обважених бурильних та ведучих
труб» не виконано в повному обсязі
вимоги законодавства про охорону
праці, гігієнічні регламенти та
нормативи, внаслідок чого позивач
частково втратив професійну
працездатність та зазнав моральної
шкоди, місцевий суд обґрунтовано
частково задовольнив позов та стягнув
на його користь суму такої шкоди, яка
відповідає обсягу заподіяних
моральних страждань, їх характеру та
тривалості, а також істотності
вимушених змін у зв'язку з професійним
захворюванням. Колегія суддів
знаходить, що таке рішення місцевого
суду відповідає вимогам ст. 23 ЦК
України та ст.ст. 173, 237-1 КЗпП України.

Втрата ОСОБА_3 працездатності на 30% і, як
наслідок фактична втрата з вини
роботодавця нормальних життєвих
зв'язків, вимушені зміни в його
життєвих і виробничих стосунках,
безперечно вимагають від позивача
додаткових зусиль для організації
свого життя, а тому посилання
відповідача на відсутність доказів
заподіяння моральної шкоди позивачу є
необґрунтованими.

Доводи апелянта, що до початку роботи у
ДП «Завод обважених бурильних та
ведучих труб» позивач вже мав трудовий
стаж у шкідливих та важких умовах праці
у інших роботодавців не можуть бути
підставою для скасування рішення суду,
оскільки умови праці позивача у інших
юридичних осіб не досліджувались судом
у даній справі, так як дані обставини
знаходяться поза межами даного позову.
Разом з цим, у справі є докази, які
свідчать про наявність вини
відповідача у отриманні позивачем
професійного захворювання і
спричиненні йому моральної шкоди.

Крім того з матеріалів справи
вбачається, що підприємство
відповідача є дочірнім підприємством
ВАТ СМНВО ім. М.В. Фрунзе і його
виробництво було виділене в окреме у 2000
році. В той же час фактичне місце роботи
позивача з 04 березня 1996 року не
змінилося, що підтверджується трудовою
книжкою позивача.

Статтею 153 КЗпП України встановлено
обов'язок роботодавця по створенню
безпечних і нешкідливих умов праці. У
зв'язку з чим, вказівка апелянта на те,
що позивач був ознайомлений зі
шкідливими умовами праці та знав про
можливі шкідливі наслідки для свого
здоров'я, висновків суду не
спростовують, оскільки не спростовують
факту наявності вини роботодавця в
неналежному забезпеченні безпечних та
нешкідливих умов праці та не є
підставою для позбавлення позивача
права на отримання відшкодування.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду також не спростовують.

За викладених обставин і фактів,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції з достатньою повнотою
з'ясував обставини справи, у
відповідності зі ст.212 ЦПК України дав
оцінку зібраним доказам і вирішив спір
у відповідності з законом, тому підстав
для задоволення скарги та скасування
рішення суду немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а
:

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства «Завод обважених
бурильних та ведучих труб» відхилити, а
рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 25 листопада 2014 року в даній
справі залишити без змін.

Рішення місцевого суду і ухвала
апеляційного суду набрали законної
сили, але можуть бути оскаржені в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -