Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/3037/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Ковальова О. Б.
Доповідач Франко В. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

25.12.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючого : судді Франко В.А.,

суддів : Белінської І.М., Чельник О.І.

при секретарі Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою
Обласного комунально-виробничого
підприємства (ОКПВ)
„Дніпро-Кіровоград" на рішення
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 27 жовтня
2014року у справі за позовом Обласного
комунально-виробничого підприємства
(ОКПВ) „Дніпро-Кіровоград" до ОСОБА_2
про стягнення боргу за послуги з
водопостачання та водовідведення .

В С Т А Н О В И
Л А:

В червні 2014 року Обласне комунальне
виробниче підприємство
(ОКПВ)«Дніпро-Кіровоград» звернулось в
суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за послуги з водопостачання та
водовідведення в сумі 684,22 грн..

В обгрунтування позову зазначало, що
ОСОБА_2зареєстрована та мешкає в
квартирі АДРЕСА_1, яка належить до
приватного житлового фонду та
користується послугами з
водопостачання та водовідведення
відповідно до відкритого особового
рахунку № НОМЕР_1. На ім'я відповідача
видана розрахункова книжка по оплаті
за воду та скид стоків. Жодних заяв про
відмову від користування послугами з
водопостачання та водовідведення з
січня 2011 року від відповідача не
надходило проте оплату за послуги
підприємства відповідач не здійснює
взагалі.

Договір на послуги з централізованого
постачання холодної води і
водовідведення, який їй був
запропонований, відповідач
відмовилась підписувати, оплату в
добровільному порядку також не
проводить.

Судовий наказ, який повторно був
ухвалений 28.05.2014 року на суму 684,22 грн.
був скасований Олександрійським
міськрайонним судом, оскільки вбачався
спір про право. На неодноразові
звернення підприємства про сплату
боргу, відповідач не реагує.

Посилаючись на ст., ст. 509, 526, 530 ЦК
України, ст..20 Закону України «Про
житлово - комунальні послуги», ст. 22
Закону України «Про питну воду та питне
водопостачання» просять їх вимоги
задовольнити.

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 27 жовтня 2014 року в
задоволенні позову ОКПВ
„Дніпро-Кіровоград" до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за послуги з
водопостачання та водовідведення було
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОКПВ
„Дніпро-Кіровоград" ставиться питання
про скасування рішення суду через
порушення судом норм матеріального та
процесуального права та ухвалення
нового рішення про задоволення позових
вимог.

Зокрема, зазначено, що суд першої
інстанції досліджував докази, які
надані були відповідачем не з періоду
розгляду цієї справи з 01.01.2011 року по
01.01.2012 року, а взяв до уваги докази за
2009-2010 рік, які були предметом розгляду в
іншому судовому засіданні і по яким
ухвалено судовий наказ від 17.12.2010 року.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ОКВП „Дніпро-Кіровоград"
Музиченько Л.П., яка підтримала доводи
апеляційної скарги та просила її
задовольнити, пояснення ОСОБА_2, яка
заперечила проти доводів апеляційної
скарги та просила рішення суду
залишити без змін, надала також
письмові заперечення на апеляційну
скаргу., перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст..303 ЦПК України,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно ст.307 ЦПК України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право скасувати рішення суду
першої інстанції і ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції зазначив, що
позивачем не доведено фактичних
обставин справи, пов'язаних із тим, що
обов'язок щодо повірки лічильника
покладено на відповідачку, щодо норм
водоспоживання відповідачем, які були
встановлені в період з січня 2011 року по
січень 2012 року та відповідно до якого
рішення; щодо врахування субсидії при
розрахунках та з якого часу її знято
відділом субсидій, тобто не виконано
вимоги ст. 59 ЦПК України щодо доведення
обставин, якими обґрунтовані позовні
вимоги.

Проте погодитися з такими висновками
суду першої інстанції колегія суддів
не може.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду
на думку колегійї суддів не відповідає.

Встановлено, та не заперечується
сторонами, що ОСОБА_2 та два її сина
проживають та зареєстровані в АДРЕСА_1,
вона є власницею квартири з 18 липня 2007
року та є споживачем послуг з
водопостачання та водовідведення. Є
абонентом Олександрійського ВКУ ОКВП
«Дніпро - Кіровоград», згідно з
особовим рахунком № НОМЕР_1 (а.с. 5, 6. 85) .

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог-
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Встановлено, що відповідач не сплачує
за послуги з водопостачання та
водовідведення довгий час, починаючи з
2007 року.

Матеріали справи містять скарги
відповідача про незадовільне
водопостачання її квартири в 2007-2010
роках.(а.с.82-83).

Матеріали справи містять копію
судового наказу від 17.12.2010 року по
справі №2-н-1178/ 2010 року про стягнення з
ОСОБА_2 заборгованість за надані
послуги з водопостачання та
водовідведення, яка виникла станом на
01.12.2010 року на суму 1269,26 грн. (а.с.10).

Згідно розрахунку заборгованості
відповідачки за надані послуги з
водопостачання та водовідведення
станом 31 грудня 2013 року заборгованість
з 1.01.2011року по 1.01.2012 року складає 648,22
грн., виходячи з наступного розрахунку:
загальна заборгованість 1953,51 грн. - 1 269,26
грн.( за судовим наказом) = 648,22 грн.
(а.с.7,8). При цьому вбачається, що
нарахування заборгованості позивачки
проводилось не за лічильником, а по
нормам споживання на підставі діючих
на той час тарифів.

Встановлено, що ОКВП «Дніпро -
Кіровоград» є правонаступником КП
«Олександрія - водоканал», згідно
рішення Кіровоградської обласної ради
від 23 вересня 2011 року № 189 та здійснює
водопостачання до квартири
відповідачки.

Відмовляючи ОКВП «Дніпро - Кіровоград»
в задоволенні позову , суд зокрема
зазначив, що позивач всупереч закону не
провів повірку лічильника ОСОБА_2 за
свій рахунок, поклавши цей обов'язок на
неї, зазначаючи, що установка
лічильника проведена з порушенням
технічних умов та рекомендовано їй
виконати монтаж вузла обліку згідно
технічних умов (а.с.92, 94, 96) і таким чином,
починаючи з 06 травня 2009 року по січень
2012 року позивач змушена була не з
власної вини користуватися послугами
відповідача без належно повіреного
лічильника та в останнє сплатила за них
11.05.2011 року - 8,24 грн. (а.с.89).

Проте суд першої інстанції не врахував
таке.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20 травня 2009 року № 529 «Про
затвердження типового договору про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій»
затверджений Типовий перелік послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій. Відповідно до
вказаного Типового переліку включена
послуга періодична повірка,
обслуговування і ремонт квартирних
засобів обліку води та теплової
енергії, у тому числі їх демонтаж,
транспортування та монтаж після
повірки.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 1 червня 2011 року № 869 «Про
забезпечення єдиного підходу до
формування тарифів на
житлово-комунальні послуги»
затверджено Порядок формування
тарифів на послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій та Порядок формування
тарифів на централізоване
водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п. 24 Порядку формування
тарифів на послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій витрати з проведення
періодичної повірки, обслуговування і
ремонту квартирних засобів обліку води
та теплової енергії, у тому числі їх
демонтажу, транспортування та монтажу
після повірки, визначаються відповідно
до укладених договорів між виконавцем
та субпідрядником, який
виконуєзазначені послуги, з розрахунку
на один квартирний засіб обліку води і
теплової енергії і нараховуються
щомісяця споживачеві у складі послуги
залежно від кількості таких засобів
обліку шляхом додавання плати за
проведення періодичної повірки,
обслуговування і ремонту квартирних
засобів обліку і ремонту квартирних
засобів обліку води та теплової
енергії, у тому числі їх демонтажу,
транспортування та монтажу після
повірки, до загальної вартості послуг.

Розмір плати за проведення періодичної
повірки, обслуговування і ремонт
одного засобу обліку води та теплової
енергії, у тому числі його демонтаж,
транспортування та монтаж після
повірки, визначається згідно з
кошторисом, затверджується
(погоджується) органами місцевого
самоврядування і розподіляється за
місяцями повір очного інтервалу, що
встановлюється Держспоживстандартом
для відповідного засобу обліку води та
теплової енергії.

Таким чином, підприємства, які надають
послуги населенню з утримання будинків
і споруд та прибудинкових територій,
повинні додавати оплату такої послуги
як періодична повірка, обслуговування
та ремонт (у тому числі демонтаж,
транспортування та монтаж після
повірки) квартирних засобів обліку
води та теплової енергії до тарифу на
оплату послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкової території.

Оплата споживачем цієї послуги повинна
здійснюватись згідно з укладеним
договором між виконавцем і споживачем.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Таким чином, ОВКП «Дніпро-Кіровоград»,
як виконавець послуг з водопостачання
та водовідведення, контролює
міжповіркові інтервали та інформує
споживача про необхідність виконання
періодичної повірки лічильника.
Споживач, якщо ним не укладений договір
з виконавцем послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій, самостійно виконує
періодичну повірку та оплачує за
виконані роботи спеціалізованим
атестованими організаціям та
підприємствам.

Згідно з роз'ясненням Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунальних послуг України від
30 жовтня 2013 року № 7/10-17047 якщо
періодична повірка, обслуговуванні і
ремонт квартирних засобів обліку води
та теплової енергії, у тому числі їх
демонтаж, транспортування та монтаж
після повірки не входять до переліку
послуг з утримання будинку та
прибудинкової території, ці роботи
оплачуються безпосередньо споживачем
на підставі договору з уповноваженим
центральним органом виконавчої влади у
сфері метрології на проведення повірки
метрологічним центром, територіальним
органом або повір очною лабораторією
підприємства чи організації.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України
«Про метрологію та метрологічну
діяльність дозволяється застосовувати
лічильник, якщо він пройшов повірку.

Суд першої інстанції зазначене не
врахував та прийшов до передчасного
висновку про те, що ОКВП
«Дніпро-Кіровоград» не доведено
наявність підстав для нарахування
ОСОБА_2 плати за нормами споживання.

Зокрема, суд надає оцінку складеному
акту від 30.07.2009 року щодо встановленого
водолічильника з порушенням технічних
умов і не прийнятий до уваги позивачем.
(а.с.92).

В той час вбачається, що зазначений
період вже був розглянутий судом
відповідно до судового наказу від 17
грудня 2010 року.(а.с.10).

Як вище вже зазначалось, позивачем
пред'явлено позов про стягнення боргу
за період з 1.01.2011 року по 1.02.2012 року.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідач пояснила та вказала в своїх
запереченнях про те, що починаючи з
травня 2009 року по січень2012 року вона
змушена не з власної ініціативи
користуватися послугами позивача без
належно повіреного лічильника.
Фактично визнаючи споживання води,
відповідач зазначає, що позивач
повинен надати докази про кількість
води, спожитої позивачем, враховуючи
постійні відключення, подачу води по
годинам, малий тиск води, місце
знаходження квартири на 5-тому поверсі
і її постійне проживання за іншою
адресою.

Проте з таким доводами відповідача
погодитись не можна. Дійсно,
вбачається, що актом від 20.08.2008 року
зафіксовано слабкий напір води (а.с.86),
та її відсутність (а.с. 94) згідно акту
від 10.10.2010 року, проте, як вище
зазначалось, позов пред'явлений про
стягнення заборгованості за період з
1.01.2011 року по 1.01.2012 року , а доказів того,
що за цей період було зафіксовано
слабкий напір води чи її відсутність не
надавалось.

Згідно акту від 23.01.2012 року вбачається,
що вода в квартирі відповідача була
відключена за борги. В квартирі
відповідача проживало на момент
складання акту мовою оригіналу
„квартиранти , сім"я із чотирьох
чоловік" (а.с.95).

З відповідей ОКВП „Дніпро-Кіровоград"
прокурору м. Олександрії (а.с.96),
директору Кіровоградського обласного
контактного центру та директору
Департамента житлово-комунального
господарства Кіровоградської
ОДА(а.с.97-98), Департамента
житлово-комунального господарства
Кіровоградської ОДА а також і на ім'я
ОСОБА_2(а.с.99). слідує, що відповідачці
неодноразово надавались приписи на
погашення заборгованості за вже
спожиту воду та скид стоків. Жодної
оплати за послуги з водопостачання з 2007
року відповідачем не здійснювалось,
тому згідно Законів України „Про питну
воду та питне водопостачання" та „Про
житлово-комунальні послуги"
водопостачання на квартиру АДРЕСА_1 ,
яка належить ОСОБА_2, було припинено
23.01.2012 року та нарахування з цього часу
не проводиться. З посиланням на акт
перевірки від 24.01.2013 року зазначається,
що ОСОБА_2 довгий час не проживає в
квартирі.

Зі слів старшого будинку ОСОБА_4, яка
мешкає в АДРЕСА_1, питна вода на
житловий будинок подається
безперебійно, цілодобово в певному
режимі з достатнім тиском.

За умовами п.3 та п.5 ст. 20 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги" та п. 7
"Правил користування приміщенням
житлових будинків і прибудинковими
територіями" в редакції, затвердженій
постановою Кабінету Міністрів України
№ 45 від 24.01.2006 року - власник, наймач
(орендар) квартири зобов'язаний укласти
договір на надання житлово-комунальних
послуг, підготовлений виконавцем
відповідно до Типового договору,
оплачувати надані житлово-комунальні
послуги у строки, встановлені
договором або законом.

З матеріалів справи убачається,
позивачем та відповідачем склалися
договірні відносини. Проте
встановлено, що договір на послуги з
централізованого постачання холодної
води і водовідведення, який
запропонований підприємством, ОСОБА_2
відмовляється підписувати, оплату в
добровільному порядку також не
проводить.

Свобода договору, закріплена у ст. ст. 6,
627 ЦК України, яка полягає у праві
сторін вільно вирішувати питання при
укладенні договору, при виборі
контрагентів та при погодженні умов
договору, не є безмежною.

У тих випадках, коли актом цивільного
законодавства передбачена
обов'язковість положень цього акту для
сторін договору, сторонни не вправі
відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК
України). Так, ст. ст. 19, 20 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
передбачають обов'язок споживача
житлово-комунальних послуг укласти
письмовий договір з виконавцем послуг
на основі типового договору.

Таким чином, укладення договору на
надання житлово-комунальних послуг є
обов'язком споживача за умови, якщо
запропонований виконавцем послуг
договір відповідає типовому договору.
Відмова споживача послуг від укладення
договору в такому разі суперечить
вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України
та ст. ст. 19, 20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги".

Така правова позиція. висловлена в
постанові Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від
10.10.2012 року (справа № 6-110цс12)

Відмовивши в позові ОКВП
„Дніпро-Кіровоград" про стягнення
боргу за послуги з водопостачання та
водовідведення., суд першої інстанції
тим самим взагалі звільнив споживача
від оплати отриманих послуг.

З врахуванням викладеного рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
стягнення з ОСОБА_2 684 грн.22 коп. боргу за
послуги з водопостачання та
водовідведення.

Оскільки відповідач є інвалідом, що
підтверджується матеріалами справи,
судові витрати слід віднести за
рахунок держави відповідно до ч.2 ст.88
ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303,307, 309,313,314,316 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Обласного
комунально-виробничого підприємства
(ОКПВ) „Дніпро-Кіровоград"
задовольнити.

Рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 27 жовтня 2014року скасувати
та ухвалити нове рішення. Позов
Обласного комунально-виробничого
підприємства (ОКПВ)
„Дніпро-Кіровоград" задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОКПВ
„Дніпро-Кіровоград" заборгованість за
послуги з водопостачання та
водовідведення в сумі 684 грн.22 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча суддя: /підпис /

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом :

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
В.А. Франко