Справа №2-2068/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2014 року Галицький районний
суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Городецької
Л.М.,

при секретарі - Скочиляс І.М.,

з участю представників

позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення
факту проживання однією сім'єю без
шлюбу, визнання майна спільною
сумісною власністю подружжя, визнання
права власності на майно та виключення
майна із спадкового майна,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому просить
встановити факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_3 та ОСОБА_7 без шлюбу з 1987
року по ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати половину
квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_7
спільною сумісною власністю з ОСОБА_3;
визнати за нею право власності на ?
частку у майні померлого ОСОБА_7,
виключивши дану частку із спадкового
майна ОСОБА_7.

15.02.2012 року позивач подала заяву про
збільшення позовних вимог, просить
встановити факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_3 та ОСОБА_7 з 1987 року по
ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за нею право
власності на ? частку квартири АДРЕСА_1,
та відповідно на видану квартиру в
цілому.

12.11.2013 року позивач подала заяву про
збільшення позовних вимог, відповідно
до якої просить встановити факт
проживання однією сім'єю ОСОБА_3 та
ОСОБА_7 з 1987 року по ІНФОРМАЦІЯ_1;
визначити майно у вигляді квартири
АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю;
визнати за нею право власності на ?
частку квартири АДРЕСА_1 і відповідно
на квартиру в цілому.

В обгрунтування позову покликається на
те, з 1987р. почали проживати з ОСОБА_7 як
одна сім'я в належній їй на праві
власності квартирі АДРЕСА_2, вели
спільне господарство, мали спільний
бюджет. 12.06.2001р. за спільні кошти на
підставі договору купівлі-продажу ними
була придбана квартира АДРЕСА_1, яка
була зареєстрована на праві власності
за ОСОБА_7 11.10.2005р. ОСОБА_7 подарував їй ?
частину даної квартири. ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_7 помер. Вважає, що оскільки
квартира придбана за спільні кошти за
час спільного проживання її та ОСОБА_7,
то така є спільною сумісною власністю.
Так як ОСОБА_7 за життя подарував їй
належну йому ? частку в квартирі, то
квартира в цілому стала її власністю.

Представник позивача та позивач у
судовому засіданні позов та заяви про
збільшення позовних вимог підтримали у
повному обсязі, надали пояснення, які в
повній мірі відповідають мотивам
позовної заяви та заявам про
збільшення позовних вимог.

Представник відповідача та
відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_6 в судовому
засіданні проти позову заперечили з
мотивів, викладених у письмових
заперечення (а.с.52-53, 89, 194-195). У письмових
запереченнях вказують на те, що
квартира АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_7
спільно з його батьками ОСОБА_4 і ОСОБА_5
в червні 2001р. за спільні кошти в частках
1/3 частину коштів дали батьки, 2/3
частини коштів сина, який на той час
працював директором фірми і мав
фінансову можливість придбати
квартиру, яка і була оформлена на нього.
Позивачка ОСОБА_3 жодної участі в
покупці квартири не приймала, коштів в
неї не було, вона жила за кошти ОСОБА_7 в
своїй квартирі АДРЕСА_2, сім'ї між
позивачкою та ОСОБА_7, як такої, не було,
спільного бюджету вони не мали, в
квартиру ОСОБА_3 була запрошена як
співмешканка в 2005р. після проведення
ОСОБА_7 ремонту квартири. В цьому ж році
була прописана в квартирі, а в жовті
2005р. ОСОБА_7 подарував їй ? частку
квартири. Після продажу в 2005р. своєї
квартири до вселення і після вселення в
спірну квартиру коштів на ремонт
спірної квартири та придбання
необхідного квартирного устаткування
не вкладала. Стверджують, що в розмові з
батьками ОСОБА_7 категорично
відмовлявся вступати в законний шлюб з
позивачкою. Просили у задоволенні
позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явилася, хоча належним чином була
повідомлена про судове засідання,
проте, подала письмову заяву про
розгляд справи без її участі (а.с.57), а
тому суд вважає завершувати розгляд
справи без участі відповідача на
підставі ст.169 ЦПК України на підставі
наявних у справі письмових доказів.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи,оцінивши покази
свідків, суд приходить до висновку, що
позов ОСОБА_3 слід задоволити частково
з наступних підстав.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р.
«Про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення», якщо встановлення факту
пов'язується з наступним вирішенням
спору про право, спір вирішується в
порядку позовного провадження.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
була зареєстрована в цілому за ОСОБА_7
на підставі договору купівлі-продажу
від 12.06.2001р., посвідченого приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 та
зареєстрованого в реєстрі за №1656, що
підтверджується реєстраційним
посвідченням від 21.06.2001р., виданим
Львівським обласним державним
комунальним бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки
(а.с. 55).

Виходячи з доказів, які надані
позивачем, а саме свідоцтва про
хрещення онуки ОСОБА_3 в 1998р, де ОСОБА_7
значиться як хресний батько, Акту №087789
від 12.12.2005р. про порушення «Правил
користування електричною енергією для
населення», складеного за результатом
огляду квартири АДРЕСА_1 в присутності
ОСОБА_3, де остання зазначена, як
дружина, беручи до уваги покази свідків
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які
підтвердили факт проживання ОСОБА_3 та
ОСОБА_7 однією сім'єю з 1987року спочатку
за адресою АДРЕСА_2, а пізніше в спірній
квартирі АДРЕСА_1, суд приходить до
висновку про те, що дійсно позивач і
ОСОБА_7 з 1987р. проживали однією сім'єю
без реєстрації шлюбу, мали спільний
бюджет, вели спільне господарство.

Відповідно до установчих документів
ТзОВ «Командор» ОСОБА_12 та ОСОБА_3 були
засновниками і учасниками вказаного
товариства, що сторони не заперечують,
і тому мали можливість вносити спільні
кошти на придбання квартири.

Згідно акту ЛКП «Княже місто» від
18.05.2011р. (а.с.20) ОСОБА_7 по день смерті
проживав в АДРЕСА_1 та вів спільне
господарство з ОСОБА_3.

Помер ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть (а.с.9).

Відповідно до п.12 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.06.1998р. №16
«Про застосування судами деяких норм
Кодексу про шлюб та сім'ю України»,
спори про поділ майна осіб, які живуть
однією сім'єю, але не перебувають у
зареєстрованому шлюбі мають
вирішуватися згідно з п.1 ст.17 Закону
України «Про власність», відповідних
норм Цивільного кодексу і з
урахуванням роз'яснень, даних Пленумом
Верховного Суду України в п.5 постанови
від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності».

Відповідно до п.1 ст.17 Закону України
«Про власність», який діяв на момент
придбання квартири АДРЕСА_1, майно,
придбане внаслідок спільної праці
членів сім'ї, є їх спільною сумісною
власністю, якщо інше не встановлено
письмовою угодою між ними.

Відповідно до ч.2 ст.112 ЦК України в
редакції 1963р. розрізняється спільна
власність з визначенням часток
(часткова власність) або без визначення
часток (сумісна власність).

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що квартира АДРЕСА_1, яка була
зареєстрована на праві власності за
ОСОБА_7 на підставі договору
купівлі-продажу від 12.06.2001р., була
придбана за спільні кошти ОСОБА_3 та
ОСОБА_7, які проживали однією сім'єю, а
тому належала їм на праві спільної
часткової власності, тобто по ? кожному
та з врахуванням рівності внесених
коштів на її придбання.

Відповідно до договору дарування ?
частки квартири від 11.10.2005р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 та зареєстрованого в
реєстрі за №3257, ОСОБА_7 подарував, а
ОСОБА_3 прийняла в дар ? частку квартири
АДРЕСА_1.

Виходячи з положень ст.717 ЦК України за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає другій стороні
(обдаровуваному) безоплатно майно
(дарунок) у власність.

Враховуючи те, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
часткової власності є рівними, суд
приходить до висновку, що ОСОБА_7 на
підставі договору дарування передав у
власність ОСОБА_3 належну йому 1/2 частку
в квартирі АДРЕСА_1, інша ? частка в
квартирі належить ОСОБА_3, як
співвласнику у праві спільної
часткової власності.

Таким чином, після укладення 11.10.2005р.
договору дарування, подарована ? частка
спірної квартири стала особистою
власністю ОСОБА_3, інша ? частка в
квартирі, як встановлено судом,
належить ОСОБА_3, як співвласнику у
праві спільної часткової власності.

За таких обставин, ОСОБА_3 стала
власницею квартири АДРЕСА_1 в цілому, а
тому суд не вбачає підстав для визнання
за позивачкою права власності на
квартиру в цілому в судовому порядку.

Згідно з п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд, згідно
ст. 11 п.1 ЦПК України, розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Таким чином, дослідивши всебічно,
повно, безпосередньо та об'єктивно
наявні у справі докази, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі
обставини справи, на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог і
заперечень, з урахуванням того, що
відповідно до ст.1 ЦПК України
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених або оспорюваних прав, свобод
чи інтересів фізичної особи, суд
приходить до висновку, що позов ОСОБА_3
слід задоволити частково.

Керуючись ст.ст. 1, 10, 60, 88, 169, 212-215, 218 ЦПК
України, п.1 ст.17 Закону України «Про
власність», ст.717 ЦК України,

в и р і
ш и в :

позов ОСОБА_3 - задоволити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_3 та
ОСОБА_7 однією сім'єю з 1987р. до
ІНФОРМАЦІЯ_1

Визнати, що квартира АДРЕСА_1 належала
ОСОБА_3 та ОСОБА_7 до 11.10.2005р. на праві
спільної сумісної власності.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ?
частку квартири АДРЕСА_1, як частку у
спільній сумісній власності.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_3 державне мито в розмірі
90 гривень, витрати за
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 30 гривень.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом 10-ти днів
після його оголошення.

Суддя Л.М.Городецька