Справа № 159/4937/14-ц
Провадження № 2/159/1117/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
23 грудня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області

в складі: головуючого - судді Миронюка
М.Г.,

з участю секретаря Посполітак
Г.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ковелі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, не отриманої вигоди ,-

В С
Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди, не
отриманої вигоди.

Просить стягнути солідарно з ОСОБА_3,
ОСОБА_4 в його користь майнову шкоду
спричинену кримінальним
правопорушенням, передбаченим ст. 126 КК
України в розмірі 193,11 грн., що складає
загальну вартість понесених ним
витрат на придбання лікарських
засобів, препаратів та матеріалів
медичного призначення, 174,73грн. судових
витрат та майнову шкоду понесену на
поїздки в апеляційну інстанцію в сумі
194,02 грн., 16000,00 грн. втрат від упущеної
вигоди, а також моральну шкоду вчинену
кримінальним правопорушенням,
передбаченим ст. 126 КК України та
неправомірними діями в розмірі 10630,00
грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали з підстав викладених в
позовній заяві, просять позов
задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав ,
подав письмове заперечення проти
позову та зазначив, що за наслідками
кримінального правопорушення не
здобуто жодних доказів того, що він
ОСОБА_1 спричинив будь - які тілесні
ушкодження, просить в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав та
пояснив, що він жодних протиправних дій
проти ОСОБА_1 не вчиняв і тому просить у
позові щодо нього відмовити повністю.

Суд заслухавши пояснення сторін та
дослідивши письмові докази приходить
до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної
і моральної шкоди, не отриманої вигоди
слід задовольнити частково та
стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду в сумі 368 (триста
шістдесят вісім) грн. 75 коп., моральну
шкоду в сумі 1000 (одна тисяча) грн. та
судові витрати по справі в сумі 487
(чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп., а
в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, не отриманої вигоди
відмовити за безпідставністю вимог.

Як встановлено судом згідно вироку
Ковельського міськрайонного суду від
05.07.2013 року ОСОБА_3 визнано винним у
вчиненні кримінального правопорушення
(злочину), передбаченого ч.1ст.126 КК
України та призначено покарання у виді
штрафу в розмірі 510,00грн.

Згідно ухвали апеляційного суду
Волинської області від 22.10.2013 року
вирок Ковельського міськрайонного
суду від 05.07.2014 року щодо ОСОБА_3
скасовано та звільнено останнього від
кримінальної відповідальності за ч.1
ст.126 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49
КК України у зв'язку із закінченням
строків давності, а кримінальне
провадження закрито.

З вироку Ковельського міськрайонного
суду від 05.07.2013 року вбачається, що в
судовому засіданні було доведено, що
ОСОБА_3 вчинив умисні дії, які
виразились в умисному завданні удару
потерпілому ОСОБА_1, який спричинив
тому фізичний біль і не спричинив
тілесних ушкоджень.

Свої висновки суд зробив на підставі
комісійної судово - медичної
експертизи від 17.06.2013 року, яка вказала,
що запальне захворювання середнього
вуха, що виникло внаслідок порушення
цілісності барабанної перетинки і
пов'язане із травмою, котра мала місце в
2001 році.

З висновків зроблених судом в цьому
вироку вбачається , що досліджені в
ході розгляду кримінального
провадження докази свідчать про
відсутність причинно - наслідкового
зв'язку між діями обвинуваченого
ОСОБА_3 , що мали місце в 12.09.2011 році в
приміщенні Ковельського МВ УМВС
України і виразились в нанесенні
ОСОБА_1 удару по голові та виявленого в
потерпілого при проведенні судово -
медичної експертизи від 28.12.2012 року
тілесного ушкодження у вигляді
правобічного гострого пост
травматичного перфоративного
середнього отиту, яке відповідно до
п.2.3.3. «Правил визначення ступеня
тяжкості тілесних ушкоджень» належить
до легких тілесних ушкоджень, що
спричинило короткочасний розлад
здоров'я.

Суд вважає, що незважаючи на те, що
згідно ухвали апеляційного суду
Волинської області від 22.10.2013 року
вирок Ковельського міськрайонного
суду від 05.07.2014 року щодо ОСОБА_3
скасовано та звільнено останнього від
кримінальної відповідальності за ч.1
ст.126 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49
КК України у зв'язку із закінченням
строків давності, а кримінальне
провадження закрито, однак висновки,
які зроблені судом в кримінальному
провадженні є вірними, так як
апеляційний суд відхилив апеляційну
скаргу ОСОБА_1 і погодився з
кваліфікацією дій ОСОБА_3 , яку зробив
суд першої інстанції, а скасував вирок
суду і звільнив ОСОБА_3 від
кримінальної відповідальності за ч.1
ст.126 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49
КК України у зв'язку із закінченням
строків давності.

Згідно ст. 61 ч.4 ЦПК України вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно - правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок з питань, чи мали ці дії
та вчинені вони цією особою.

Отже , суд вважає, що в кримінальному
провадженні було встановлено ОСОБА_3
вчинив умисні дії, які виразились в
умисному завданні удару потерпілому
ОСОБА_1, який спричинив тому фізичний
біль і не спричинив тілесних ушкоджень.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
майновим правам фізичної або юридичної
особи, а також шкода завдана майну
фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі, яка
її завдала.

Оскільки в кримінальному провадженні
встановлено, що ОСОБА_3 вчинив умисні
дії, які виразились в умисному завданні
удару потерпілому ОСОБА_1, який
спричинив тому фізичний біль і не
спричинив тілесних ушкоджень, а тому
ОСОБА_3 може відповідати за цивільно -
правовими наслідками, що спричинені
ударом.

За таких обставин суд вважає, що з
ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 слід стягнути
матеріальну шкоду в сумі 368 (триста
шістдесят вісім) грн. 75 коп. , яка
включає в себе судові витрати,
понесені позивачем при направлені
заяв скарг, та апеляційних скарг в сумі
174,73 грн. та судові витрати, які понесені
ним на поїздки в апеляційну інстанцію
на розгляд його апеляційної скарги, яка
не відбувалась через неявку
обвинуваченого, в сумі 194,02 грн.

Щодо вимог позивача про відшкодування
в його користь ОСОБА_3 витрат на
лікування в сумі 193,11 грн. та втраченої
вигоди через неможливість поїхати на
роботу в РФ в зв'язку із лікуванням в
сумі 16000,00 грн., то суд вважає, що ці
вимоги позивача є безпідставними,
оскільки в кримінальному провадженні
було встановлено про відсутність
причинно - наслідкового зв'язку між
діями обвинуваченого ОСОБА_3 , що мали
місце 12.09.2011 році в приміщенні
Ковельського МВ УМВС України, і які
виразились в нанесенні ОСОБА_1 удару по
голові та виявленого в потерпілого при
проведенні судово - медичної
експертизи від 28.12. 2012 року тілесного
ушкодження у вигляді правобічного
гострого пост травматичного
перфоративного середнього отиту, яке
відповідно до п.2.3.3. «Правил визначення
ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»
належить до легких тілесних ушкоджень,
що спричинило короткочасний розлад
здоров'я , і яке пов'язане з травмою, що
мала місце в 2001 році.

Тому, суд прийшов до висновку, що у
задоволені вимог позивача ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про відшкодування витрат
понесених ним на лікування в сумі 193,11
грн. та неотриманих доходів (упущеної
вигоди) через неможливість поїхати на
роботу в РФ в зв'язку із лікуванням в
сумі 16000,00 грн. слід відмовити за
безпідставністю цих вимог, оскільки
позивач в судовому засіданні не довів,
що дана шкода заподіяна йому з вини
ОСОБА_3

Позивачем також заявлено вимогу про
відшкодування йому моральної шкоди,
яку він оцінює в ромірі 10630,00 грн., яку
він обґрунтовує фізичним болем, що
потягнув за собою стрес, тривогу та
страх за своє життя.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вин.

В кримінальному провадженні доведено,
що ОСОБА_3 вчинив умисні дії, які
виразились в умисному завданні удару
потерпілому ОСОБА_1, який спричинив
тому фізичний біль.

Під час розгляду цивільної справи
ОСОБА_3 також визнав, що завдав ОСОБА_1
удар.

Тому суд враховуючи характер та обсяг
страждань, виходячи із засад
розумності, виваженості та
справедливості вважає , що цим
критеріям відповідає розмір моральної
шкоди в сумі 1000,00 грн., яку слід стягнути
з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1.

Подаючи позов до суду позивач у всіх
вимогах просив стягнути майнові збитки
і моральну шкоду завдану йому
кримінальним правопорушенням,
передбаченим ст. 126 КК України
солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Суд вважає, що вимога ОСОБА_1 до ОСОБА_4
не ґрунтується на доказах, є надуманою,
оскільки ОСОБА_4 не притягувався до
кримінальної відповідальності по ст.126
КК України і будь - яких дій, що потягли
цивільно - правові наслідки не вчиняв.

Крім цього, солідарна відповідальність
відповідно до ст. 1190 КК України
наступає у разі, коли особи, спільними
діями або бездіяльністю було завдано
шкоду.

Позивач не надав доказів, що ОСОБА_4
причетний до злочину, передбаченого
ст.126 КК України.

За таких обставин суд прийшов до
висновку, що у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4
про відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, не отриманої вигоди
слід відмовити за безпідставністю цих
вимог.

У справі позивачем сплачено при подачі
позовної заяви судовий збір в сумі 243,60
грн. за вимоги матеріального характеру
і судовий збір 243,60 грн. за вимогу
немайнового характеру .

У відповідності до ст. 88 ЦПК України
судові витрати по справі в сумі 487
(чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.
слід стягнути з ОСОБА_3 в користь
ОСОБА_1.

Керуючись ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 218
ЦПК України на підставі ст..61 ч.4 ЦПК
України, ст.ст. ч.4 ст.623, 1166, 1167,1190 ЦК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, не отриманої вигоди
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду в сумі 368 (триста
шістдесят вісім) грн. 75 коп., моральну
шкоду в сумі 1000 (одна тисяча) грн. та
судові витрати по справі в сумі 487
(чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, не отриманої вигоди
відмовити.

Рішення може бути оскаржене
до апеляційного суду Волинської
області через Ковельський
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
може бути подана апеляційна скарга
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Повний текст виготовлено 27 грудня
2014 року.

Головуючий: М. Г. Миронюк