РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/382/14-ц

номер провадження 2/695/386/14

27 жовтня 2014 року
м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд
Черкаської області в складі:

головуючого судді Савенка В.Г.

при секретарі Бреусу В.С.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні в
приміщенні суду в м. Золотоноша справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Вільхівської сільської ради, третя
особа на стороні позивача, що не
заявляє самостійних вимог
Золотоніський районний відділ
Державної міграційної служби України,
третя особа, що не заявляє самостійних
вимог ОСОБА_6 опіки та піклування
Золотоніської райдержадміністрації,
про скасування реєстрації і зняття з
реєстраційного обліку та усунення
перешкод у користуванні власністю, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 та відповідач
ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому
шлюбі з 01.03.2006р.

19.04.2012 року рішенням Золотоніського
міськрайонного суду шлюб між ними був
розірваний.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню
доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Від
попереднього шлюбу відповідач ОСОБА_3
має доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_2 пояснив, що обидва відповідачі
протягом останніх років проживають в
будинку по АДРЕСА_1, який належить йому
на праві особистої власності,
користуються ним та всіма
господарськими, побутовими спорудами
які розміщені на території даного
будинковолодіння, та забороняють йому,
які він вказує, користуватись своєю
власністю, змінивши вхідні замки,
нібито позбавляють його можливості
вільного доступу до власності та
користування нею. На даний час між
відповідачами та позивачем склались
вкрай напружені відносини, оскільки
відповідачі постійно порушують, як він
вказує, його права шляхом створення
перешкод у користуванні належним йому
будинковолодінням. Такі перешкоди, на
його думку, проявляються в тому, що
відповідачі обмежують його в
користуванні власним житлом та речами
побуту, нібито заявляючи, що йому в
домоволодінні нічого неналежить. Про
дану ситуацію знають всі жителі с.
Вільхи. При зверненні до Відповідачів,
у припиненні протиправної поведінки
останні не реагують, лише вчиняють
сварки.

При зверненні до Вільхівсько'ї
сільської ради з приводу даної
ситуації позивачу, як він вказує, стало
відомо, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
незаконно без його згоди та
відповідної заяви, зареєструвалися в
його будинковолодінні АДРЕСА_1, ще
01.10.2009 року про що свідчить довідка № 67
від 27.02.2013 року. Будь - яких ґрунтовних
пояснень, як саме обидва відповідачі
зареєструвались в будинку без його
згоди, працівники Вільхівської
сільської ради, як він вказує, не змогли
пояснити. У зв'язку з тим, що така
реєстрація місця проживання, на його
думку, порушує закон, тому повинна бути
скасована судом із зняттям обох
відповідачів з реєстраційного обліку.
Тому він звернувся до суду із
відповідним позовом і просить с
касувати реєстрацію обох відповідачів
у його будинковолодінні, зняти їх із
реєстраційного обліку та заборонити
їм створювати йому перешкоди у
користування власним
будинковолодінням та стягнути із
відповідачів судові витрати.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_3, яка представляє також інтереси
відповідача ОСОБА_4 за довіреністю та
її представник адвокат ОСОБА_1 позовні
вимоги не визнали і при цьому пояснили
наступне.

До створення сім'ї з відповідачем до
01.11.2005 року ОСОБА_3 та її дочка, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, були зареєстровані та
проживали в с. Крупське Золотоніського
району в помешканні колишнього
чоловіка ОСОБА_8

Після того як вони почали зустрічатися
з позивачем та фактично створили сім'ю,
на його прохання вона та її
неповнолітня дочка ОСОБА_4 переїхали
проживати в домоволодіння позивача за
адресою АДРЕСА_1, що належав йому на
праві приватної власності. Вони стали
проживати спільно однією сім'єю, дбати
один про одного, вести спільне
господарство.

01.03.2006року вони офіційно зареєстрували
шлюб з позивачем, який був потім
розірваний рішенням Золотоніського
міськрайонного суду від 19.04.2012 року. Від
шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилася
дочка, ОСОБА_7 .

За час спільного проживання з
позивачем вони вели спільне
господарство, в 2006 році газифікували
будинковолодіння, в 2006-2007 року
збудували сарай, веранду, в 2009 році
збудували огорожу з металопрофілю, в 2013
року вона провела за власні кошти воду
в будинок.

Оскільки вона була до знайомства та
шлюбу з позивачем зареєстрована в с.
Крупське Золотоніського району, а
фактично проживала в с. Вільхи
Золотоніського району, то вона за
взаємною згодою з позивачем та його
особистим наполяганням 01.10.2009 року на
автомобілі позивача поїхали в сільську
раду с. Крупське де вона знялася з
реєстрації та прибули до секретаря
Вільхівської сільської ради де за
наполяганням позивача її та її
неповнолітню дочку ОСОБА_4
зареєстрували в будиковолодінні
позивача АДРЕСА_1.

Тобто, як вона пояснює, їхня з дочкою
реєстрація місця проживання в с. Вільхи
була проведена за добровільною згодою
позивача, а тому твердження позивача,
що вона зареєструвалася самовільно без
його згоди, не відповідають дійсності.

Виходячи з викладеного відповідач та
її представник вважають, що вона
зареєструвала своє постійне місце
проживання та місце проживання дочки
ОСОБА_4 законно та підстав для
скасування місця проживання в будинку
АДРЕСА_1 немає.

Стосовно вчинення перешкод у
користування будинковолодінням ніяких
перешкод в користуванні майном
позивачу ні вона, ні її дочка, ОСОБА_4 не
створюємо. Просить врахувати, що на її
утриманні та разом із нею також
проживає їхня спільна з позивачем
дочка ОСОБА_9, за якою вона доглядає та
яку виховує.

Тому просить відмовити позивачу у
задоволенні його позову.

В судове засідання представник
відповідача Вільхівської ради не
прибув, але звернувся до суду із заявою
про розгляд справи у його відсутності.

В судове засідання представник третьої
сторони, що не заявляє самостійних
вимог Золотоніського райвідділу
Державної міграційної служби України
не прибув, але звернувся до суду із
заявою, в якій просить суд розглянути
справу у його відсутності та
покладається на розсуд суду при
вирішенні справи.

В судове засідання представник третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на стороні відповідача ОСОБА_6 опіки та
піклування Золотоніської
райдержадміністрації, не з'явився але
звернувся до суду із заявою, в якій
просить провести розгляд справи у його
відсутності. При цьому представник
просив позов не задовольняти з метою не
залишення малолітньої ОСОБА_7 2007р.н.,
безпритульною.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
вивчивши представлені ними доводи та
заперечення та вивчивши матеріали
справи, вважає, що позов задоволенню не
підлягає.

Як встановлено в судовому засіданні
позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3
перебували у зареєстрованому шлюбі з
01.03.2006р.

19.04.2012 року рішенням Золотоніського
міськрайонного суду шлюб між ними був
розірваний. Від шлюбу сотрони мають
неповнолітню доньку ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матір'ю та
перебуває на її утриманні. Обидві
сторони не заперечували вищевказаного.

Згідно ст.29 Цивільного кодексу України
місцем проживання/4 фізичної особи є
житловий будинок, квартира, інше
приміщення, придатні для проживання в
ньому, у відповідному населеному
пункті, в якому фізична особа проживає
постійно, переважно або тимчасово.

Як встановлено в судовому засіданні
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
проживають за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_3 із своєю донькою ОСОБА_4 раніше
проживали в с. Крупське Золотоніського
району і вибула із нього 25.09.2009року, про
що свідчить копія довідки виконкому
Крупської сільради за № 128 від 28.04.2014р.,
яка мається в матеріалах справи.

01.10.2009р. обидва відповідачі по справі
були зареєстровані по АДРЕСА_1, про що
зазначено у копії довідки виконкому
Вільхівської сільської ради № 67 від
27.02.2013р.

Як пояснила в судовому засіданні
свідок ОСОБА_10, яка проживає в с.
Крупське, вона знайома із обома
сторонами по справі давно, була у них
свідком на весіллі у 2006році. У вересні
2009р., точно вона дати не пам'ятає, ОСОБА_2
привіз ОСОБА_3 до сільради у Крупському
з метою виписки ОСОБА_3 У її присутності
ОСОБА_2 говорив про те, що скільки та вже
буде рахуватися у Крупському, якщо вже
треба перебиратися у Вільхи. Тобто він
наполягав, щоб ОСОБА_3 прописалася у с.
Вільхи.

Сам позивач ОСОБА_2 у своїх поясненнях
суду заявив, що він підвозив ОСОБА_3
01.10.2009р. до Вільхівської сільради, але
всередину не заходив і мети цього
візиту відповідача не знає, що судом
сприймається критично, оскільки на той
час, як пояснював сам позивач, між ними
були нормальні стосунки, сварок не було
і жили вони однією сім'єю. Також
критично суд сприймає і доводи
позивача про те, що в с. Крупське він
приїздив разом з відповідачкою лише в
гості до ОСОБА_10 і не знає, що ОСОБА_3
знімалася там з реєстрації.

Сам позивач, як встановлено судом, до
Вільхівської сільради відносно
прописки своєї на той час дружини, нині
відповідача по справі, не звертався,
хоча повинен був, на думку суду,
поцікавитися за той час, що вони
перебували в шлюбі, де прописана його
дружина. Це, на думку суду, свідчить про
те, що позивачу було відомо про
вирішення вказаного питання. Тому
позиція позивача в даному питанні
сприймається судом критично. Суд
приходить до висновку, що відповідач
ОСОБА_3 була зареєстрована в
будинковолодінні по АДРЕСА_1 на
законних підставах, як член сім'ї
позивача, оскільки на той час вони
перебували у зареєстрованому шлюбі. На
той час у них уже народилася дитина і
тому суд критично сприймає вислови
позивача, що він наперед знав про те, що
нібито вони одружуються тимчасово.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», громадяни
України, які постійно чи тимчасово
проживають в Україні, зобов'язані
протягом десяти днів після прибуття до
нового місця проживання зареєструвати
місце проживання. Реєстрація місця
проживання здійснюється в день подання
особою документів. Тому, на думку суду,
відповідач ОСОБА_3 провела свою
реєстрацію в с. Вільхи відповідно до
закону.

Згідно ст.383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
сім'ї.

У відповідності до ст.156 ЖК України,
члени сім'ї власника житлового будинку,
які проживають разом з ним у будинку, що
йому належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку, якщо при їх вселенні не було
іншої угоди про порядок користування
цим приміщенням. За згодою власника
будинку члени його сім'ї вправі вселяти
в займане ним приміщення інших членів
сім'ї. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей згоди власника не
потрібно.

В даному випадку відповідач
ОСОБА_4 на час реєстрації і на даний час
є донькою відповідача ОСОБА_3 і була
зареєстрована за місцем реєстрації
своєї матері на законних підставах. На
даний час ОСОБА_4 навчається в
Золотоніському технікумі ветеринарної
медицини (довідка виконкому
Вільхівської сільради № 67 від 27.02.2013р.)
і є членом сім'ї відповідача ОСОБА_3

Таким чином суд приходить до
висновку, що відповідач ОСОБА_4
зареєстрована в будинку позивача на
законних підставах.

Згідно ст.157 Житлового кодексу України
членів сім'ї в власника житлового
будинку може бути виселено в судовому
порядку у випадках, передбачених ч.І
ст.116 ЖК України. Виселення провадиться
у судовому порядку без надання іншого
жилого приміщення.

Відповідно до ст.. 116 ч. 1 ЖК України
виселенню без надання іншого жилого
приміщення підлягають члени сім'ї
власника, які систематично руйнують чи
псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил співіснування
роблять неможливим для інших
проживання з ними в одному будинку, а
заходи запобігання і громадського
впливу виявилися безрезультатними.

В даному випадку позивач ОСОБА_2 не
привів жодного з належних та
допустимих доказів, які могли б
вказувати на наявність в діях обох
відповідачів по справі вказаних у ст..
116 ч.1 ЖК України підстав для їх
виселення без надання їм іншого житла,
враховуючи ті обставини, що вони
зареєстровані в його будинку на
законних підставах.

Відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін і кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог.

У відповідності до п.2 ч.І ст.7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється на
підставі рішення суду, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
прав користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
померлою. Жоден із цих випадків не є
предметом даного спору в даному
судовому засіданні. Позивач не вказує
на них, як на підставу своїх позовних
вимог.

В судовому засіданні встановлено, що
ніяких перешкод в користуванні майном
позивачу ні ОСОБА_3, ні її дочка, ОСОБА_4
не створюють. Про це позивачем ОСОБА_2
суду не надано жодного з достовірних та
беззаперечних доказів.

В матеріалах справи відсутні будь-які
належні та допустимі докази, які б
свідчили про створення обома
відповідачами перешкод у користуванні
належним позивачу будинком.

Відповідно до вимог ст..60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Позивачем ОСОБА_2 доказів про створення
обома відповідачами перешкод у
користуванні належним позивачу
будинком суду не представлено.

Навпаки, як витікає з матеріалів
справи, встановлено, що позивач ОСОБА_2
спричинив відповідачу ОСОБА_3 22.07.14р.
тілесні ушкодження, про що мається в
матеріалах справи висновок
Золотоніського МВ УМВС від 28 липня 2014р.
та Акт судово-медичного дослідження
від 24 липня 2014р. за № 1578 про спричинення
їй легких тілесних ушкоджень та про
обставини їх спричинення, що також
враховується судом як докази
заперечень відповідача ОСОБА_3 на
позовні вимоги.

На утриманні відповідача ОСОБА_3 та
разом з нею також проживає спільна з
позивачем дочка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, за
якою вона доглядає та виховує її. При
постановці вимоги про виселення
ОСОБА_3, на думку суду, постає
автоматично питання про виселення і її
малолітньої доньки.

Відповідно до ст.. 12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
громадяни і безпритульних дітей»
держава охороняє і захищає права та
інтереси дітей при вчиненні правочинів
щодо нерухомого майна. Неприпустимо
зменшення або обмеження прав і
охоронюваних законом інтересів дітей
при вчиненні будь-яких правочинів
стосовно жилих приміщень. ОСОБА_6 опіки
та піклування здійснюють контроль за
дотриманням батьками та особами, які їх
замінюють, житлових прав і
охоронюваних законом інтересів дітей.

Для здійснення будь-яких правочинів
стосовно нерухомого майна, право
власності на яке або право
користування яким мають діти, потрібна
попередня згода органів опіки та
піклування. Посадові особи органів
опіки та піклування несуть персональну
відповідальність за захист прав і
охоронюваних законом інтересів дітей
при наданні згоди на вчинення
правочинів щодо належного дітям
нерухомого майна.

При вирішенні даного питання про
задоволення позовних вимог суд
враховує позицію ОСОБА_6 опіки і
піклування Золотоніської
райдержадміністрації, представник
якого у своїй заяві від 04.08.2014року за №
386 просив відмовити позивачу ОСОБА_2 у
задоволенні його позову вказуючи на
недопустимість залишення малолітньої
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, безпритульною та
порушення прав дитини.

Суд вважає, що при задоволенні позовних
вимог будуть порушені права
малолітньої дитини в сторону їх
звуження, що на думку суду, є
неприпустимим, оскільки вона проживає
разом із своєю матір'ю і перебуває на її
утриманні.

Таким чином суд приходить до висновку,
що позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.., ст.. 116, 157 ЖК України, ст.,
ст.. 6, 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», ст.. 12 Закону
України «Про основи соціального
захисту бездомних громадяни і
безпритульних дітей» ст.. 213, 214 ЦПК
України, -

В и р і ш и в :

ОСОБА_2 у задоволенні позову до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Вільхівської сільської ради,
третя особа на стороні позивача, що не
заявляє самостійних вимог
Золотоніський районний відділ
Державної міграційної служби України,
третя особа, що не заявляє самостійних
вимог ОСОБА_6 опіки та піклування
Золотоніської райдержадміністрації,
про скасування реєстрації і зняття з
реєстраційного обліку та усунення
перешкод у користуванні власністю, -
відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через Золотоніський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня
проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлений
31 жовтня 2014року.

Суддя Савенко В.Г.