Справа №589/2985/13 Головуючий у суді у 1
інстанції - ЛєвшаНомер провадження
22-ц/788/1864/14 Суддя-доповідач - Лузан Л. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Дубровної В. В. ,
Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання
-

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 19 вересня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
треті особи: Шосткинська міська рада
Сумської області, Управління
Держземагенства у Шосткинському
районі Сумської області,

про зобов'язання вчинити дії,

та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
треті особи: Шосткинська міська рада
Сумської області, Управління
Держземагенства у Шосткинському
районі Сумської області,

про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о
в и л а :

21 травня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, просив суд зобов'язати
відповідача погодити встановлену ПП
"Укрторгпром" спільну межу між
домоволодіннями АДРЕСА_1, шляхом
проставлення погоджувального підпису
в Акті прийомки-передачі межових
знаків на зберігання.

16 липня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зустрічним позовом, просив суд
зобов'язати ОСОБА_2 погодити визначену
Актом встановлення (погодження) та
закріплення в натурі (на місцевості)
спільну межу земельної ділянки між
домоволодіннями АДРЕСА_1, шляхом
поставлення погоджувального підпису в
цьому Акті від 16.11.2011 р., який являється
частиною Технічної документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право власності на
земельні ділянки, складеної ФОП ОСОБА_4

Рішенням суду від 19 вересня 2014 року
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено в
задоволені позовів у зв'язку з їх
необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування рішення суду в
частині відмови йому у задоволенні
позову та ухвалення нового рішення про
задоволення цього позову з тих підстав,
що судом неповно з'ясовані обставини,
що мають значення для справи, що у
справі не були доведені обставини, що
мають значення для справи, які суд
визнав встановленими, що висновки суду
не відповідають обставинам справи та
що судом були порушені та невірно
застосовані норми матеріального і
процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення особи, яка бере участь у
справі, вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається наступне.

ОСОБА_2 набув право власності на 1/2
частину житлового будинку з
відповідною часткою надвірних
будівель, що знаходяться у АДРЕСА_1 на
підставі договору дарування,
посвідченого державним нотаріусом
Шосткинської державної нотаріальної
контори 27 червня 1991 року (а.с.4-5, 6).

ОСОБА_3 набув право власності на 1/2
частину житлового будинку з
відповідною часткою надвірних
будівель, що знаходяться у АДРЕСА_2 на
підставі договору дарування,
посвідченого приватним нотаріусом
Шосткинського міського нотаріального
округу 14 липня 2003 року (а.с.7, 8).

30 листопада 2012 року ОСОБА_2 отримав
свідоцтво про право власності на
житловий будинок з
господарсько-побутовими будівлями по
АДРЕСА_1 як на самостійний об'єкт права
власності; підстава видачі свідоцтва -
рішення суду від 28.11.2012. Право власності
ОСОБА_2 на житловий будинок по АДРЕСА_1
зареєстроване 3011.2012 р. ( ас.17, 18)

Рішенням Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 23 травня 2012
року на ухвалою цього ж суду від 06 липня
2012 року належну ОСОБА_3 1/2 частину
житлового будинку з відповідною
часткою надвірних будівель по АДРЕСА_2
виділено в натурі; за ОСОБА_3 визнано
право власності, як на самостійний
об'єкт нерухомості, на приміщення в
будинку №№ 2-1, 2-2, 4, 5 та на надвірну
будівлю - сарай "Г" ( ас.16).

Право власності ОСОБА_3 на житловий
будинок по АДРЕСА_2, як на самостійний
об'єкт права власності, зареєстроване
16.08.2012 р. (на підставі рішенні суду від
23.05.2012 р. та ухвали суду від 06.07.2012 р.) ( ас.
22) .

Рішенням Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 11 листопада
2012 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Сумської області від
18 грудня 2012 року, постановленим у
справі № 2-275/12, позовом ОСОБА_2
задоволений :

- скасоване рішення Шосткинської
міської ради 10 сесії 5 скликання від
12.06.2007 р. в частині надання у власність
ОСОБА_2 земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд по АДРЕСА_1 площею
0.0750 га;

- визнаний недійсним та скасуваний
державний акт ЯЕ № 388977 на право
власності на земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд площею 0,0750 га по
АДРЕСА_1 виданий ОСОБА_2. ( ас. 14, 15, 96).

Як зазначеного у названому рішенні
суду від 11 листопада 2012 року (справа №
2-275/12) підставою для задоволення позову
ОСОБА_2 став встановлений судом факт
порушення його права, за яким він мав
отримати земельну ділянку у більшому
розмірі, аніж у розмірі, визначеному
рішенням Шосткинської міської ради 10
сесії 5 скликання від 12.06.2007 р., а саме у
розмірі 0.0750 га (ас.14-15). Зокрема, під час
розгляду даної справи судовими
інстанціями було встановлено, що між
співвласниками будинку по АДРЕСА_1, як
нинішніми так і попередніми, не
укладалися угоди про порядок
користування земельною ділянкою, що
знаходилася у їх спільному
користуванні; відсутні також і докази
того, що в передбаченому законом
порядку між співвласниками будинку
визначався порядок користування цією
земельною ділянкою. В той же час,
вирішуючи спір, судові інстанції
виходили з того, що відповідно до ч.4
ст.120 ЗК України у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду кількома особами право на
земельну ділянку визначається
пропорційно до часток осіб у праві
власності жилого будинку, будівлі або
споруди. З роз'яснень, викладених в п.18
"ґ" постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ", вбачається, що у разі
переходу права власності на будівлі та
споруди до кількох осіб право на
земельну ділянку визначалось
пропорційно часткам осіб у вартості
будівлі та споруди, якщо інше не
передбачено в договорі відчуження
останніх. З огляду на викладене, судові
інстанції прийшли до висновку про те,
що визначений рішенням Шосткинської
міської ради від 12.06.2007 р. розмір
земельної ділянки, наданої у власність
ОСОБА_2, не відповідає його частці у
праві власності на будинок, чим
порушуються права останнього (ас. 14, 96).

Відмовляючи ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у
задоволенні їх позовів, заявлених у
даній справі, суд першої інстанції
виходив з того, що погодження меж є
виключно допоміжною стадією у
процедурі приватизації земельної
ділянки, спрямованою на те, щоб
уникнути необов'язкових технічних
помилок, а тому, підписання акту
погодження меж самостійного значення
не має, воно не приводить до виникнення,
зміни або припинення прав на земельну
ділянку, як і будь-яких інших прав у
процедурі приватизації.

Колегія суддів вважає, що з таким
висновком суду погодитися не можна,
оскільки суд помилився у визначенні
характеру спірних правовідносин та у
їх правовій оцінці. Постановлене у
справі рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову. При цьому колегія
суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у
свій час останніми співвласниками
будинку по АДРЕСА_1 стали дві особи -
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (сторони у справі).
Нерухоме майно за названою адресою
було реально поділене між
співвласниками відповідно до їх часток
у власності - по ? частині за кожним, з
припиненням права спільної часткової
власності.

Проте земельна ділянка по АДРЕСА_1
залишилась у спільному користуванні
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 У справі відсутні
відомості про розподіл в установленому
законом порядку названої земельної
ділянки між її користувачами ( тобто
про розподіл у добровільному чи
судовому порядку) .

Рішення Шосткинської міської ради 7
сесії 6 скликання від 15.11.2011 р. ОСОБА_3
був наданий дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку орієнтовно площею 0,10
га для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд за адресою АДРЕСА_2 та площею
0,01 га за цією ж адресою для ведення
особистого селянського господарства (
46, 47).

Відповідно до технічної документації
із землеустрою, виготовленої ФОП
ОСОБА_4 на замовлення ОСОБА_3, розмір
земельної ділянки ОСОБА_3 (АДРЕСА_2)
дорівнює 0,10 га ( ас.54 зворот). Саме за
таким розміром своєї земельної ділянки
ОСОБА_3 пропонував ОСОБА_2 погодити їх
спільну межу.

Не погодившись з пропозицією ОСОБА_3 та
вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом, який був
задоволений рішенням Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 11 листопада 2012 року у справі № 2-275/12.
Як зазначалось вище, названим рішенням
було встановлено, що ОСОБА_2 має право
на надання йому у власність земельної
ділянки по АДРЕСА_2 у більшому розмірі,
аніж 0.0750 га.

Після цього рішенням Шосткинської
міської ради 14 сесії 6 скликання від
25.01.2013 р. ОСОБА_2 наданий дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) по АДРЕСА_1 орієнтовно
площею 0,10 га для передачі у власність з
цільовим використанням "будівництво та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд (ас.20,
21).

На замовлення ОСОБА_2 ПП "Укрторгпром"
була виготовлена технічна
документація із землеустрою,
відповідно до якої розміри земельної
ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дорівнюють
0,0905 га, у кожного, виходячи з того, що
загальний розмір земельної ділянки ПП
"Укрторгпром" визначив у 1810 кв.м. Саме з
таким розміром своєї земельної ділянки
ОСОБА_2 пропонував ОСОБА_3 погодити їх
спільну межу ( ас.24, 25).

З висновку № 92 земельно-технічної
експертизи від 26 травня 2014 року,
проведеної під час розгляду даної
справи, вбачається, що в даний час
розміри земельних ділянок сторін не
рівнозначні за площею, ОСОБА_2
користується земельною ділянкою
площею 750 кв.м, а ОСОБА_3 - 1063 кв.м.

Таким чином вбачається, що між
сторонами існує до цього часу не
вирішений спір з приводу користування
земельною ділянкою, яка в
установленому законом порядку не була
поділена між ними, не дивлячись на те,
що належні їм частки будинку були
реально виділені з припиненням права
спільної часткової власності на
будинок і в даний час є окремими
об'єктами права власності.

Вбачається, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3
приймають заходи до розподілу спільної
земельної ділянки по АДРЕСА_1; з цією
метою кожен з них замовив відповідну
технічну документацію, проте між
сторонами виник спір з приводу
розмірів земельних ділянок, які мають
бути виділені кожному з них в особисте
користування :

- ОСОБА_2 вважає, що в порядку розподілу
загальної земельної ділянки як йому,
так і ОСОБА_3 мають бути виділені
земельні ділянки з розмірами 0,0905 га, у
кожного, тобто з урахуванням розміру їх
часток у домоволодінні,

- в той же час ОСОБА_3 вважає, що в
порядку розподілу загальної земельної
ділянки розмір його земельної ділянки
має складати 1063 кв.м, а розмір земельної
ділянки ОСОБА_2 - 750 кв.м.

Колегія суддів вважає, що сторони
вибрали неналежний спосіб захисту
порушеного права, пред'явивши у даній
справі позови один до одного про
усунення перешкод і про надання
дозволу на приватизацію частини
земельної ділянки без погодження межі
з суміжним землекористувачем (а в
даному випадку - іншого
співкористувача загальної земельної
ділянки).

Фактично ж між сторонами спірним є
питання про розподіл земельної ділянки
з визначенням конкретних розмірів
земельних ділянок, які мають бути
виділені сторонам у конкретне
користування. Назване спірне питання
врегульоване ст. 120 ЗК України і
виходить за межі заявленого у справі
позову і цей спір має бути вирішений
сторонами шляхом пред'явлення
відповідного позову у іншій справі,
якщо вони не зможуть його вирішити у
добровільному порядку .

Приймаючи до уваги, що між сторонами в
даний час в установленому законом
порядку не вирішений спір про розміри
земельних ділянок, які мають бути
виділені їм у конкретне користування,
та в установленому порядку не
визначені та не винесені на місцевість
межі цих земельних ділянок, то заявлені
у справі позови не підлягають
задоволенню саме з цих підстав.

Відповідно до ст. 396 ЦК України особа,
яка має речове право на чуже майно, має
право на захист цього права, у тому
числі і від власника майна, відповідно
до положень глави 29 цього Кодексу.

Статтею 391 ( гл. 29 ЦК) власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

При ухваленні нового рішення колегія
суддів виходить з того, що за
відсутності межі між земельними
ділянками сторін, встановленої в
передбаченому законом порядку,
вирішення спору про усунення
перешкод…, який розглядається у даній
справі, є передчасним.

Іншими словами : в даний час не
визначені в установленому законом
порядку конкретні розміри особистих
земельних ділянок сторін, їх межі не
встановлені на місцевості, а тому
заявлені у даній справі позови про
усунення перешкод та про надання
дозволу на приватизацію земельної
ділянки без погодження межі з суміжним
землекористувачем - в даний час є
необґрунтованими.

За наведених обставин постановлене у
справі рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позовів з інших підстав,
ніж були викладені в оскаржуваному
рішенні суду.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, пп.3, 4 ч.1
ст.309, ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів -

в и р і ш и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 19 вересня 2014
року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову
у зв'язку з його необґрунтованістю.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову
у зв'язку з його необґрунтованістю.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржене у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
рішенням апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -