Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/5175/14
Головуючий у 1 інстанції: Ільяшевич
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:
Боєвої В.В.,

Суддів Денисенко
Т.С., Коваленко А.І.,

При секретарі: Хомяк
К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області від 19 вересня 2014 року
за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
про визнання документу таким, що є
неналежним та порушує права споживача,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до ПАТ
«Акцент-Банк» про визнання документу
таким, що є неналежним та порушує права
споживача.

Позивач зазначав, що 21 серпня 2008
року між ним та відповідачем був
укладений договір споживчого кредиту
№ АСPYRС2110008, який складається із заяви
та загальних умов надання споживчого
кредиту фізичним особам
«Розстрочка»(Стандарт), за яким йому
був наданий кредит у сумі 17215 грн. 54 коп.
на строк 36 місяців з метою придбання
меблів.

Зазначає, що загальні умови надання
споживчого кредиту фізичним особам
«Розстрочка»(Стандарт) не відповідають
вимогам ч.4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав
споживачів», оскільки в порушення ДСТУ
4163-2003 «Державна уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації. Вимоги оформлення
документів», надруковані дрібним
шрифтом (меншим за розмір 12-14),
міжрядковим інтервалом меншим ніж 1,5,
відсутня назва. Крім того зазначає, що
загальні умови не співпадають із
умовами прописаними в самій заяві,
оскільки у заяві не передбачені
комісії, в той час як із Загальних Умов
вбачається, що передбачена комісія за
надання кредиту (одноразова), яка
складає 10%(додається до суми кредиту),
комісія за розрахункове
обслуговування щомісячно складає 1,8%; в
заяві перший внесок становить 0%, із
документів необхідний лише паспорт, в
умовах необхідні паспорт, довідка про
доходи, ідентифікаційний номер; в заяві
вартість страховки складає 660грн. 54
коп., в Загальних Умовах - 0%; у заяві
процентна ставка становить 1% на місяць
на суму залишку заборгованості, у
відповідності до Загальних Умов -
процентна ставка за кредитом
нараховується на залишок суми кредиту
і складає 12%; винагорода за надання
фінансового інструменту(єдино разова) -
1505 грн., згідно Загальних Умов -
наведеної винагороди не передбачено;
Згідно із заявою щомісячна винагорода
за надання фінансового інструменту
становить 309 грн. 88 коп., згідно
Загальних Умов - наведеної винагороди
не передбачено. Крім того, зазначає, що
винагорода та комісія - це різні
складові. Також зазначає, що у
відповідності до заяви, споживчий
кредит надається за загальними умовами
надання кредиту -Розстрочка Стандарт,
разом з тим, загальні умови
передбачають надання криту за умовами
«Розстрочка», а не Розстрочка Стандарт.
Також зазначає, що загальні умови
підписані лише ним, а уповноважена
особа відповідача наведені умови не
підписала.

Посилаючись на ці обставини, просив
визнати документ - Загальні умови
надання споживчого кредиту таким, що
порушує права споживача - позивача по
справі, а також визнати загальні умови
надання споживчого кредиту неналежним,
тобто такими, що не відносяться до
заяви позичальника № АСPYRС2110008.

Рішенням Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 19 вересня 2014
року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
представника ПАТ «Акцент-Банк»,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Відмовивши ОСОБА_2 в задоволенні
позову, суд зазначав, що посилання
позивача на положення статей 1, 11, 15, 18
Закону України «Про захист прав
споживачів» (в редакції Закону України
№3795-VI від 22.09.2011 року «Про внесення змін
та доповнень до Закону України «Про
захист прав споживачів») при вирішенні
даного спору не можуть бути взяті до
уваги, оскільки на час укладення
оспорюваного кредитного договору такі
застереження були відсутні, а тому суд
дійшов висновку, що відсутні підстави
вважати, що ПАТ «Акцент-Банк» у
порушення вимог частини 2 статті 11,
статті 15 ЗУ «Про захист прав
споживачів» надав позивачеві
недостовірну інформацію. Також суд
дійшов висновку, що немає підстав
вважати, що відповідачем були порушені
права позивача - сторони договору
споживчого кредиту, оскільки договір
складається із заяви разом із
запропонованими ПАТ «Акцент-Банк»
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), Тарифами. Вирішуючи спір в
частині вимог про визнання Загальних
Умов, такими що не належать до
кредитного договору, суд виходив з
того, що Заява позичальника, підписана
позивачем, разом із запропонованими
ПАТ «Акцент - Банк» Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), Тарифами
складає кредитний договір.

Основні доводи апеляційної скарги
ОСОБА_2 зводяться до перелічення
позовних вимог та обгрунтування цих
вимог, викладених в його позовній
заяві. Також апелянт посилається на те,
що судом взагалі не досліджено все, що
зазначено в позові та не взято до уваги,
що при укладенні кредитного договору
мало місце порушення прав споживача.

Проте, такі доводи апеляційної скарги
не знайшли підтвердження при
апеляційному розгляді.

Судом встановлено, що 21 серпня 2008
року між ОСОБА_2 та ПАТ «Акцент - Банк»
був укладений договір споживчого
кредиту № ACPYRC2110008, який складається із
заяви та загальних умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
«Розстрочка» (Стандарт), за яким
позивачу був наданий кредит у сумі 17215
грн. 54 коп. на строк 36 місяців з кінцевим
терміном повернення коштів - 20 серпня
2011 року включно з метою придбання
товару, а також 660 грн. 54 коп. на оплату
страхового платежу зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 1,0 % на місяць, на суму залишку
заборгованості за кредитом, єдино
разової винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 1505
грн. 00 коп. та щомісячної винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 309 грн. 88 коп. в обмін на
зобов'язання Позичальника з повернення
кредиту, сплати відсотків, винагороди,
комісії в зазначені в Заяві та Умовах
надання споживчого кредиту фізичним
особам (Розстрочка)(Стандарт) - строки.
Погашення заборгованості здійснюється
в наступному порядку: починаючи з 20
вересня 2008 року(дата сплати першого
щомісячного платежу) щомісяця в період
сплати, за який приймається період з 20
по 25 число кожного місяця. Позичальник
повинен надавати Банку
кошти(щомісячний платіж) у сумі 883 грн. 05
коп. для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, відсотків,
винагороди, комісії також інших витрат
згідно з Умовами.

В суді першої інстанції також
встановлено, що текст Загальних умов
надруковані дрібним шрифтом(меншим за
розмір 12-14), з міжрядковим інтервалом
меншим ніж 1,5. Виходячи з того, що
кредитний договір був укладений 21
серпня 2008 року і того дня с також були
підписані оспорювані Загальні умови,
суд першої інстанції вірно зазначив, що
положення частини 4 статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
на які посилається позивач і в яких
прямо заборонено у будь -який спосіб
ускладнювати прочитання споживачем
тексту детального розпису сукупної
вартості споживчого кредиту,
зазначеного у договорі про надання
споживчого кредиту або у додатку до
такого договору, у тому числі шляхом
друкування його кеглем, меншим за кегль
шрифту основного тексту, злиття
кольору шрифту з кольором фону, набули
чинності у відповідності до Закону
України № 3795-VI від 22.09.2011 року «Про
внесення змін та доповнень до Закону
України «Про захист прав споживачів»),
тобто, на час укладення сторонами
оспорюваного договору такі
застереження не існували.

Вирішуючи спір в частині вимог
про визнання Загальних Умов, такими що
не належать до кредитного договору, суд
виходив з того, що Заява позичальника,
підписана позивачем, разом із
запропонованими ПАТ «Акцент - Банк»
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), Тарифами складає кредитний
договір (а. с. 4). Судова колегія
вважає, що посилання апелянта на те, що
суд першої інстанції взагалі не взяв до
уваги посилання позивача на
застереження, які містяться в статтях
1, 11, 15, 18 Закону України «Про захист прав
споживачів» (в редакції Закону України
№3795-VI від 22.09.2011 року «Про внесення змін
та доповнень до Закону України «Про
захист прав споживачів») є хибним, Зі
змісту оскаржуваного судового рішення
видно, що суд першої інстанції в
повному обсязі дослідив позовні вимоги
ОСОБА_2, надав докладний аналіз кожного
з доводів - з огляду на вказані
позивачем ніби-то порушення його прав
як споживача та надав їм належну
правову оцінку - з огляду на те, що на
час укладення оспорюваного кредитного
договору такі застереження були
відсутні.

Так, зі змісту оскаржуваного
рішення видно, що суд, аналізуючи
Загальні Умови кредиту, які були
підписані позивачем 21 серпня 2008 року у
сукупності із вимогами ч.2 ст.11 ЗУ "Про
захист прав споживачів", дійшов
висновку, що підстав вважати, що ПАТ
«Акцент - Банк» надав позивачеві
недостовірну інформацію щодо
загальних умов кредитування, немає, а
розбіжності в умовах кредитування у
заяві та в Загальних умовах, на які
посилається позивач, не свідчать про
перекручування та недостовірність
інформації, оскільки Загальні Умови
містять саме загальні відомості щодо
умов кредитування Банком, надаються
споживачеві з інформативною метою, за
якою споживача повинно бути
поінформовано про всі можливі умови
надання споживчого кредиту, в той час
як умови, кредитування, вказані у Заяві
позичальника, є спеціальними, тобто
такими, за яких укладався кредитний
договір. Виходячи з
аналізу спірних загальних умов, спірні
Загальні Умови містять всю необхідну
інформацію, передбачену вимогами ч.2 ст.
11 ЗУ "Про захист прав споживачів"(у ред..
на час укладання кредитного договору),
та будь-яким чином не порушують прав
позивача, який був ознайомлений як із
загальними умовами кредитування, так і
з умовами, вказаними у Заяві
позичальника, яка є невід'ємною
частиною кредитного договору.

Також в рішенні вказано, що суд
приходить до висновку, що підстав
вважати, що ПАТ «Акцент - Банк» у
порушення вимог ч.2 ст.11, ст. 15 ЗУ «Про
захист прав споживачів» надав
позивачеві недостовірну інформацію, у
суду немає, як немає підстав вважати, що
відповідачем були порушені права
позивача, як сторони споживчого
кредиту, який складається із заяви
разом із запропонованими ПАТ «Акцент -
Банк» Умовами надання споживчого
кредиту фізичним особам ("Розстрочка")
"(Стандарт), Тарифами.

Крім того, колегія суддів звертає
увагу на те, що в матеріалах справи
знаходиться копія рішення
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області від 11.06.2013 року
(справа № 243/1630/13) в справі за позовом
ПАТ «Акцент- Банк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, з якого
вбачається, що позовні вимоги банку
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ПАТ «Акцент- Банк»
заборгованість за кредитним договором
№ ACPYRC2110008 від 21.08.2008 року станом на 22
березня 2013 року в загальній сумі 113186
грн. 39 коп. та судові витрати (а. с. 43-48).

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 03.09.2013 року апеляційна
скарга ОСОБА_2 задоволена частково.
Вищевказане рішення суду першої
інстанції в частині стягнення пені
скасоване та відмовлено в задоволенні
позову про стягнення пені та зменшено
розмір судових витрат, які належить
стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Акцент-Банк». В решті рішення суду
залишено без змін (а. с. 49-52).

З огляду на вищевикладене судова
колегія вважає, що подача ОСОБА_2
позовної заяви до Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
про визнання документу таким, що є
неналежним та порушує права споживача
лише у березні 2014 року, є засобом
ухилення від виконання судового
рішення, яке набрало законної сили.

Інші доводи апеляційної скарги є
такими, що не спростовують висновків
суду першої інстанції, а лише
відображують позицію позивача та його
представника, висловлену в ході
розгляду справи і полягають лише в
переоцінці доказів, які належним
чином перевірені і оцінені судом
першої інстанції і не доводять
порушення судом першої інстанції норм
процесуального і матеріального права.

За таких обставин судова колегія
вважає, що підстав для скасування
рішення суду першої інстанції не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 19 вересня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: