АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/6984/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 434/9310/13-ц
Категорія: договірні
Доповідач -Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року судова
колегія судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Харківської
області в складі:

Головуючого-судді:
Гальянової І.Г.

суддів:
Бородіна М.М.

Костенко Т.М.

при секретарі:
Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Артемівського
районного суду Луганської області від
25 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення суми,-

ВСТАНОВИЛА :

08 листопада 2013 року позивач звернувся
у суд з позовом в якому просив стягнути
з відповідача на його користь суму
боргу в розмірі 46000,00 грн. та судові
витрати у справі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в липні
2013 року він надав відповідачу товар, за
який той відмовився сплачувати. Через
деякий час він забрав у відповідача
частину товару, а на той товар, який був
використаний відповідачем, вони
домовилися, що відповідач надасть
розписку про повернення його вартості
та після цього відповідач надав
розписку на суму 46000,00 грн., згідно якої
зобов'язався повернути вказану грошову
суму не пізніше 20.07.2013 року, однак
відповідач відмовляється повернути
йому суму боргу, тому він просить суд
стягнути з відповідача вказану суму.

В судовому засіданні суду першої
інстанції представник позивача
підтримав вказані позовні вимоги з
зазначених підстав та просив їх
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні суду
першої інстанції позов не визнав , не
заперечуючи того факту що він
домовився з позивачем про поставку
будівельного матеріалу, про що він
спочатку перед отриманням
будівельного матеріалу надав розписку
позивачу на 46000,00 грн. Оскільки
будівельні матеріали він не отримав, то
про написану ним розписку він забув. На
цей час він нічого позивачу не винен, бо
гроші не брав, а будівельні матеріали
від нього не отримав.

Рішенням Артемівського районного суду
Луганської області від 25 лютого 2014 року
позовні вимоги позивача були
задоволені. Суд стягнув з відповідача
на користь позивача 46 000 ,00 грн. та
судові витрати в сумі 460,00 грн..

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати вказане рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог. Доводи
апеляційної скарги обґрунтовує
неповним з»ясуванням судом обставин,
що мають значення для справи, порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Відповідач зазначає, що при ухваленні
рішення суд не взяв до уваги ,що ніяких
грошових коштів від відповідача він не
отримував, а розписку йому видав у
зв»язку з переговорами стосовно
майбутньої поставки йому позивачем
будівельних матеріалів,що виконано
позивачем не було.

Рішенням Апеляційного суду Луганської
області від 23 квітня 2014 року вказане
рішення суду першої інстанції було
скасовано та ухвалено нове рішення
яким відмовлено позивачу в задоволенні
позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 вересня 2014
року рішення Апеляційного суду від 23
квітня 2014 року скасовано та справа
направлена на новий розгляд до
Апеляційного суду Харківської області.

Відповідач в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з»явився,
будучи належним чином повідомленим про
час та місце розгляду справи (а.с.135, 137).
Про причини неявки суду не повідомив.

За таких обставин, судова колегія, у
відповідності до вимог ч.2 ст. 305 ЦПК
України вважає за необхідне розглянути
справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника позивача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Задовольняючи позивні вимоги
позивача та стягуючи з відповідача на
його користь 46 000,00 грн. боргу, суд
першої інстанції, з посиланням на
вимоги ст.ст. 530, 655, 604, 1046 ЦК України,
виходив з того ,що виниклі між
сторонами зобов»язання щодо
купівлі-продажу товару, за
домовленістю сторін , змінились
позиковим зобов»язанням.

При цьому , судом першої інстанції
встановлено та підтверджено наявними у
справі доказами, що 09.07.2013 року ОСОБА_5
надав позивачу розписку, якою
зобов'язався повернути йому або його
представнику грошові кошти у розмірі
46000,00 грн, що еквівалентно 5644 доларів
США в строк не пізніше 20.07.2013 року.

Вказана обставина підтверджується
оригіналом такої розписки, написання
якої відповідачем не заперечується (
а.с.15).

Судом першої інстанції також
встановлено та цей факт відповідачем
не спростовано, що написанню
зазначеної розписки перебувала
домовленість сторін про продаж
будівельних матеріалів, за якою ОСОБА_4
повинен був поставити і поставив
будівельні матеріали ОСОБА_5, але
ОСОБА_5 не сплатив в повному обсязі
кошти за поставлені будівельні товари
і за домовленістю сторін первісне
зобов'язання припинилося та між
сторонами склалося нове зобов'язання,
яке оформлено у формі розписки,
відповідно до якої ОСОБА_5 повинен був
сплатити позивачу 46000,00 грн. не пізніше
20.07.2013 року.

Статтею 1053 ЦК України
встановлено, що за домовленістю сторін
борг, що виникає з договорів
купівлі-продажу,найму або з іншої
підстави, може бути замінений
позиковим зобов»язанням. Заміна боргу
позиковим зобов»язанням провадиться з
додержанням вимог про новацію і
здійснюється у формі, встановленій для
договору позики ( ст. 1047 цього Кодексу).

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, на
підтвердження укладеного договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Факт написання відповідачем розписки ,
якою він зобов»язувався передати
позивачу чи його представнику
зазначені грошові кошти , підтверджує
той фат, що виниклі між сторонами
правовідносини щодо купівлі-продажу
будівельних матеріалів, за
домовленістю сторін , замінені
позиковим зобов»язанням та
спростовують доводи відповідача щодо
видачі ним зазначеної розписки у
зв»язку з переговорами стосовно
майбутньої поставки позивачем
будівельних матеріалів та не
виконання позивачем такої
домовленості.

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до обгрунтованого висновку
щодо стягнення з відповідача на
користь позивача 46 000,00 грн. суми боргу
за позиковим зобов»язанням та вірно
вирішив питання щодо розподілу судових
витрат у справі.

Доводи, викладені відповідачем в
апеляційній скарзі вказаних висновків
суду не спростовують та не дають
підстав для скасування чи зміни
ухваленого у справі рішення.

З огляду на наведене судова колегія
приходить до висновку про залишення
рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315, 317, 319, 218 ЦПК
України , судова колегія -,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Артемівського районного
суду Луганської області від 25 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :