У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати
у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М., суддів:
Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Маляренка
А.В., Юровської Г.В.,розглянувши в
судовому засіданні справу за заявою
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про
перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами рішення апеляційного суду
м. Києва від 17 квітня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Аскент-Нафта», Комунального
підприємства «Київське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна»
про визнання права власності, за
касаційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Аскент-Нафта» на ухвалу апеляційного
суду м. Києва від 30 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом, у якому зазначав, що 31
липня 2001 року між ним та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Аскент-Нафта» (далі - ТОВ
«Аскент-Нафта») укладено договір
комісії, згідно з умовами якого останнє
зобов'язалося за його дорученням та за
винагороду здійснити юридичні дії,
внаслідок яких укласти від свого імені
за рахунок позивача договір
купівлі-продажу нерухомого майна.

Оскільки ТОВ «Аскент-Нафта» не
передало йому у власність придбаний за
договором комісії об'єкт нерухомості,
просив визнати за ним право власності
на об'єкт нерухомості - «Розширення
овочевої бази з 22 404 т до 26 774 т
оптово-роздрібного овочевого
комбінату у Дніпровському районі м.
Києва», площею 12 630 кв. м, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 15 грудня 2011 року
визнано за ОСОБА_6 право власності на
об'єкт нерухомості - «Розширення
овочевої бази з 22 404 т до 26 774 т
оптово-роздрібного овочевого
комбінату у Дніпровському районі м.
Києва», що розташований по АДРЕСА_1, −?
та зобов'язано КП
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації прав
власності на об'єкти нерухомого майна»
зареєструвати право власності ОСОБА_6
на зазначений об'єкт нерухомості.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
17 квітня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 червня 2013
року, рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 15 грудня 2011 року
скасовано, у задоволенні позову
відмовлено.

У грудні 2013 року представник ОСОБА_6 -
ОСОБА_7 звернулася до суду із заявою про
перегляд рішення апеляційного суду
м. Києва від 17 квітня 2013 року у
зв'язку з нововиявленими обставинами, у
якій зазначала, що ухвалюючи рішення
від 17 квітня 2013 року про відмову в
позові, апеляційний суд керувався тим,
що рішенням Дніпровського районного
суду м. Києва від 01 серпня 2002 року, про
яке заявнику стало відомо у 2013 році,
право власності на спірні нежитлові
приміщення визнано за ТОВ
«Аскент-Нафта». Проте зазначене
рішення суду першої інстанції
скасоване ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 15 травня 2013 року, що набрала
законної сили. Вказану обставину
вважав нововиявленою.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
05 лютого 2014 року заяву представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 задоволено, рішення
апеляційного суду м. Києва від 17 квітня
2013 року скасовано, рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 15 грудня 2011 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 червня 2014 року
ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 05 лютого 2014 року скасовано,
передано заяву ОСОБА_6 про
перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами рішення апеляційного суду
м. Києва від 17 квітня 2013 року на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
30 вересня 2014 року заяву представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 задоволено частково.
Рішення апеляційного суду м. Києва від
17 квітня 2013 року скасовано. Рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 15 грудня 2011 року скасовано, увалено
нове рішення про відмову у позові.

У касаційній скарзі представник ТОВ
«Аскент-Нафта», посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 30 вересня 2014 року та залишити
в силі рішення апеляційного суду м.
Києва від 17 квітня 2013 року.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
вивчивши матеріали цивільної справи та
дослідивши доводи касаційної скарги,
вважає, що касаційна скарга
має бути задоволена частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд апеляційної інстанції при розгляді
заяви не дотримався вимог цивільного
процесуального права.

Встановлено, що 31 липня 2001 року між ТОВ
«Аскент-Нафта» (комісіонер) та ОСОБА_6
(комітент) укладено договір комісії,
предметом якого було визначено об'єкт
нерухомого майна незавершеного
будівництва - розширення плодоовочевої
бази по АДРЕСА_1 (а. с. 5−?9, т. 1).

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 договору
комісіонер за дорученням комітента та
за винагороду зобов'язався укласти від
імені та за рахунок комітента договір
купівлі-продажу об'єкта нерухомості
вартістю до 2 500 000 грн у строк до 01 січня
2002 року.

03 вересня 2001 року між регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по м. Києву та ТОВ
«Аскент-Нафта» укладено договір
купівлі-продажу об'єкта незавершеного
будівництва - розширення плодоовочевої
бази по АДРЕСА_1.

У позові ОСОБА_6 зазначав, що свої
зобов'язання за договором комісії він
виконав та передав ТОВ «Аскент-Нафта»
грошові кошти у розмірі 2 500 000 грн, проте
останнє придбані приміщення позивачу
не передало.

Ухвалюючи рішення від 17 квітня 2013 року
про відмову у позові ОСОБА_6,
апеляційний суд керувався тим, що
позивачем не надано суду оригіналу
договору комісії від 31 липня 2001 року та
підписаного директором ТОВ
«Аскент-Нафта» Клименком О.В. листа від
17 грудня 2001 року про виконання
умов договору комісії. Суд оцінив
вказані дії як ухилення від участі в
експертизі та вважав доведеним факт, що
договір комісії 31 липня 2001 року між
сторонами не укладався і не
підписувався.

Крім того, апеляційний суд встановив,
що право власності на спірний об'єкт
нерухомого майна у ТОВ «Аскент-Нафта»
виникло відповідно до договору
купівлі-продажу, укладеного 03 вересня
2001 року із регіональним відділенням
Фонду державного майна України по м.
Києву та зареєстрованого на підставі
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 01 серпня 2002 року.

Із матеріалів справи вбачається, що
рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 01 серпня 2002 року задоволено
скаргу ТОВ «Аскент-Нафта» на дії
Головного управління комунальної
власності м. Києва та визнано за ТОВ
«Аскент-Нафта» право власності на
об'єкт нерухомості - «Розширення
плодоовочевої бази з 22404 т до 26774 т
оптово-роздрібного плодоовочевого
комбінату в Дніпровському районі м.
Києва» по АДРЕСА_1, площею 12 630 кв. м. Під
час розгляду скарги судом встановлено,
що згідно з договором купівлі-продажу
від 03 вересня 2001 року за № 782 ТОВ
«Аскент-Нафта» придбало на аукціоні 28
серпня 2001 року вказаний об'єкт
нерухомого майна та звернулося до
Головного управління комунальної
власності м. Києва із клопотанням
видати свідоцтво про право власності
на нього, проте у вчиненні вказаної дії
було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
15 травня 2013 року рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 01 серпня 2002
року скасовано, скаргу ТОВ
«Аскент-Нафта» залишено без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦПК України
рішення або ухвала суду, якими
закінчено розгляд справи, що набрали
законної сили, а також судовий наказ
можуть бути переглянуті у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Згідно з ч. 2 ст. 361 ЦПК України
підставами для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв'язку з нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи; 2) встановлені вироком суду, що
набрав законної сили, завідомо
неправдиві показання свідка, завідомо
неправильний висновок експерта,
завідомо неправильний переклад,
фальшивість документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення; 2-1) встановлення вироком суду,
що набрав законної сили, вини судді у
вчиненні злочину, внаслідок якого було
ухвалено незаконне або необґрунтоване
рішення; 3) скасування судового рішення,
яке стало підставою для ухвалення
рішення чи постановлення ухвали, що
підлягають перегляду; 4) встановлена
Конституційним Судом України
неконституційність закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконане.

У п. 9 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»
роз'яснено, що скасування судового
рішення (п. 3 ч. 2 ст. 361 ЦПК України) може
бути визнано нововиявленою обставиною
лише в тому випадку, коли суд
обґрунтував ухвалене судове рішення
скасованим (воно було підставою для
ухвалення такого судового рішення) або
виходив із нього, хоча прямо й не
посилався на нього на підтвердження
наявності вказаних обставин, а також
якщо наслідком скасування судового
рішення є інше за змістом вирішення
спору.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 01 серпня 2002 року не
було підставою для ухвалення рішення
апеляційного суду м. Києва від 17 квітня
2013 року, про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами якого
звернувся ОСОБА_6, оскільки висновок
апеляційного суду ґрунтувався на
сукупності доказів, наданих сторонами.

Вказана обставина була встановлена
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 червня
2014 року, вимоги якої при новому
розгляді заяви ОСОБА_6 про перегляд у
зв'язку з нововиявленими обставинами
рішення апеляційного суду м. Києва від
17 квітня 2013 року апеляційним судом не
виконано, чим порушено вимоги ч. 4 ст. 338
ЦПК України, оскільки процесуальний
документ апеляційного суду від 30
вересня 2014 року є рішенням, яким
вирішено спір по суті.

Суд не врахував, що обставини, на які
посилалася особа, яка брала участь у
справі, у своїх поясненнях в
апеляційній або касаційній скарзі чи в
заяві про перегляд судового рішення
Верховним Судом України або які могли
бути встановлені при всебічному і
повному з'ясуванні судом обставин
справи, тобто при виконанні вимог ч. 4
ст. 10 ЦПК України, не є нововиявленими
обставинами.

Тому висновки апеляційного суду м.
Києва в ухвалі від 30 вересня 2014
року про те, що договір комісії від 31
липня 2001 року є чинним, ТОВ
«Аскент-Нафта» не набуло право
власності на спірний об'єкт
нерухомості, не виконало умови
договору купівлі-продажу щодо
завершення будівництва об'єкта
експлуатації, здійснення реєстрації в
установленому законом порядку
стосуються переоцінки доказів, що були
досліджені судами.

Апеляційним судом порушено вимоги
глави 4 розділу V ЦПК України, якою
врегульовано компетенцію
(процесуальні повноваження) судів, які
здійснюють перегляд рішень або ухвал
суду у зв'язку з нововиявленими
обставинами. Апеляційний суд,
розглядаючи заяву ОСОБА_6, неправильно
розтлумачив вимоги ст. 361 ЦПК України,
не врахував роз'яснень пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ та не звернув увагу на те, що
обставини, на які заявник посилається
як на нововиявлені, могли бути
встановлені при всебічному і повному
з'ясуванні судом обставин справи, а
отже не є нововиявленими.

З огляду на допущені апеляційним судом
порушення норм процесуального права,
оскаржувану ухвалу апеляційного суду
необхідно скасувати та направити заяву
ОСОБА_6 на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 343, 344, 345, 347, 349
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Аскент-Нафта» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30
вересня 2014 року скасувати, заяву ОСОБА_6
про перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами рішення апеляційного суду
м. Києва від 17 квітня 2013 року
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.М. Ситнік
Судді: Л.М. Мазур А.В.
Маляренко В.А. Нагорняк Г.В. Юровська