Справа №345/3411/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2014 року
Калуський міськрайонний суд Івано -
Франківської області

в складі : головуючого - судді Галущак
Л.О.

секретаря Заткальницької
Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Калуш цивільну
справу за позовом ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_2, яка діє від імені
неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5, , третя особа служба у справах
дітей Калузької районної державної
адміністрації про виселення -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду із даним позовом,
мотивуючи тим, що згідно кредитного
договору № IFI0GA від 11.09.2008 року
позивач надав ОСОБА_2 кредит в розмірі
115987.63 доларів США строком до 11.09.2018 року
зі сплатою відсотків за користування
кредитними коштами в строки та в
порядку, встановлених кредитним
договором.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором,
11.09.2008 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_1 був укладений
іпотечний договір, згідно з умовами
якого відповідач в забезпечення
виконання умов кредитного договору
передав позивачу в іпотеку житловий
будинок, загальною площею 180.50 кв.м.,
житловою площею 96.30 кв.м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Свої зобов"язаня за кредитним
договором позивач виконав в повному
обсязі, однак відповідач не надав
своєчасно банку грошові кошти для
погашення заборгованості за кредитом,
відсотками комісією та іншими
витратами відповідно до умов договору.

Рішенням Калуського міськрайонного
суду від 30.10.2013 року звернуто стягнення
не предмет іпотеки, а саме, житловий
будинок загальною площею 180.50 кв.м.,
житловою площею 96.30 кв.м., який
розташований АДРЕСА_1.

Позивачем направлено письмову вимогу
про добровільне звільнення
вищезазначеного житлового приміщення
із всіма мешканцями, однак, таке
залишене без виконання.

Посилаючись на вказані обставини та
вимоги ст. 109 ЖК України та ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» просили виселити
відповідачів та інших осіб, які
зареєстровані або проживають в
житловому будинку за вищезазначеною
адресою.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі з підстав, наведених у
позовній заяві. Додатково пояснив, що
на даний час прийняте рішення суду від
30.10..2013 р., яким позов ПАТ КБ
«Приватбанк» задоволено і в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 11.09.2008 року звернено
стягнення на будинок, в якому
проживають відповідачі. Також
зазначив, що на час укладення
договору іпотеки у будинку не
проживали неповнолітні діти і після
укладення договору іпотеки
іпотекодавець не вправі був
реєструвати в квартирі інших осіб без
згоди іпотекодержателя. Позов просить
задоволити.

Відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2, яка також
являється законним представником
неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
та їх представник ОСОБА_6 в судове
засідання не з'явилися, проте, подали до
суду заперечення та заяву , в яких
заперечили проти позову і просять
розгляд справи провести без їхньої
участі.

Представник третьої особи - служби у
справах дітей Калуської районної ради
в судовому засіданні позов не визнав, у
задоволенні позову просить відмовити,
врахувавши інтереси малолітніх дітей,
які залишаються без житла.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов не
підлягає до задоволення , виходячи з
наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2
11.09.2008 року було укладено кредитний
договір, згідно якого банк надав
відповідачці кредит в розмірі 115987.63
доларів США, а відповідач
зобов'язувався повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитом в строки та порядку,
встановленим кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором 11.09.2008 року між
позивачем та відповідачем був
укладений іпотечний договір згідно з
умовами якого відповідач в
забезпечення виконання умов
кредитного договору передав позивачу в
іпотеку житловий будинок , загальною
площею 180.50 кв.м., житловою площею 96.30
кв.м., який розташований за адресою:
АДРЕСА_1 ( а.с.6-11).

У зв'язку з невиконанням позичальником
зобов'язань заборгованість за
кредитним договором станом на 22.09.2011
року склала 218113,6 доларів США.

Рішенням Калуського міськрайонного
суду від 30.10.2013 року звернуто стягнення
не предмет іпотеки, а саме, житловий
будинок загальною площею 180.50 кв.м.,
житловою площею 96.30 кв.м., який
розташований в АДРЕСА_1 ( а.с.12-13).

Позивачем на адресу відповідачів 15.06.2014
року була направлена письмова вимога
про виселення, проте вони у
добровільному порядку помешкання не
звільнили ( а.с.16-18).

Стаття 40 ч.1 Закону України «Про
іпотеку» передбачає, що звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей і виселення
проводиться у порядку, встановлених
законом.

Вимога ч.3 ст. 109 ЖК України та ч.2, ч.3 ст. 40
Закону України «Про іпотеку» позивачем
виконані.

Однак, 07 червня 2014 року набув чинності
Закон України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» і п.1 ч.1 цього Закону
передбачено, що протягом дії цього
Закону не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із ст. 4 Закону
України «Про іпотеку», якщо таке майно
виступає як забезпечення зобов'язань
громадянина України (позичальника або
майнового поручителя) за споживчими
кредитами наданими йому кредитними
установами - резидентами України в
іноземній валюті за умовами, що: таке
нерухоме житлове майно
використовується за місцем постійного
проживання позичальника (майнового
поручителя) або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умовами, що у позичальника
або майнового поручителя у власності
не знаходиться інше нерухоме житлове
майно, і загальна площа такого
нерухомого житлового майна (об'єкта
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна) не перевищує 140 кв.м.
для квартири та 250 кв.м. для житлового
будинку.

Перелік цих умов є виключним і для
застосування Закону України "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті" суд
зобов'язаний перевірити їх наявність
як підставу для відмови у задоволенні
позову.

Із фотокопії довідки Студінської
сільської Ради Калуського району №62
від 22.05.2014 року ( а.с.14 ) вбачається , що
відповідачі та їх неповнолітні діти
зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1,
тобто нерухоме житлове майно
використовується за місцем постійного
проживання позичальника .

Як видно із інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
від 15.12.2014 року ОСОБА_2 та
неповнолітньому ОСОБА_3 , на підставі
свідоцтва про право власності ,
виданого 01.03.2007 року госпрозрахунковим
відділом приватизації державного
житла при УЖКГ МВК на праві спільної
власності належить по ? частині
двокімнатної квартири, що знаходиться
в АДРЕСА_2( а.с.66-67). Як вбачається із акту
та довідки КП ЖЕО №4 від 16.12.2014 року у
квартирі по АДРЕСА_2 проживають батько
та брат із сім"єю ( а.с.69-70) , тобто інше
житло для постійного проживання у
відповідачів відсутнє.

По-скільки , відповідачам наданий
кредит в іноземній валюті, загальна
площа спірного будинку становить 180.50
кв.м. (житлова - 96.30 кв.м.) і це є єдиним
місцем проживання відповідачів, тому
суд вважає, що вищезазначений закон
підлягає застосуванню незалежно на
якому етапі знаходиться виконання
рішення суду, яким звернено стягнення
на предмет іпотеки в рахунок погашення
заборгованості по кредитному договору
.

Так як, вимога про виселення є похідною
від вимоги про стягнення на предмет
іпотеки і враховуючи дію Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», судова колегія вважає, що
вимоги про виселення відповідача не
можуть підлягати задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 526, 527, 530, 625 ЦК України, ст 40 ЗУ
"Про іпотеку", Законом України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», ст.ст.
213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

Р І Ш И В :

В задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_2, яка діє від імені
неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5, , третя особа служба у справах
дітей Калузької районної державної
адміністрації про виселення
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області через Калуський міськрайонний
суд протягом 10-ти днів з часу його
проголошення.

ГОЛОВУЮЧА :