АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 688/1838/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1953/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

у складі: головуючого судді
Купельського А.В.,

суддів: Фанди В.П., Спірідонової Т.В.

при секретарі: Дорощук О.М.

з участю: апелянта ОСОБА_1,
представників апелянта колективного
спеціалізованого
будівельно-монтажного підприємства -
Цегелі В.Д., Васильченка В.О.,
представника позивача ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами колективного
спеціалізованого
будівельно-монтажного підприємства та
ОСОБА_1 на рішення Шепетівського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 15 серпня 2014 року, по справі
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 та
колективного спеціалізованого
будівельно-монтажного підприємства
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу нежитлової будівлі,

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_5, звертаючись до
суду з вказаним позовом, зазначав, що
був учасником колективного
спеціалізованого
будівельно-монтажного підприємства та
володів часткою у розмірі 23,57 %. 13.11.2013
року позивач написав заяву про вихід зі
складу учасників та заявив вимогу про
виплату належної частки в статутному
капіталі. Однак, йому стало відомо, що
частина майна, яка належала
підприємству, була продана ОСОБА_1 без
його відома.

Позивач вважає, що цей правочин значною
мірою порушив його права, оскільки під
час розрахунку вартості належної йому
частки, продане майно не враховується,
чим значною мірою зменшується реальна
вартість його частки у статутному
капіталі.

У зв'язку з цим, позивач просив суд
визнати недійсним договір
купівлі-продажу нежитлової будівлі
пилорами, яка складається із 88/1000
часток в праві спільної часткової
власності на комплекс, загальною
площею 2177,2 кв.м. по АДРЕСА_1 від 4.02.2011
року, укладений між колективним
спеціалізованим будівельно-монтажним
підприємством та ОСОБА_1

Рішенням Шепетівського
міськрайонного суду від 15 серпня 2014
року позов задоволено.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу нежитлової будівлі
пилорами,

яка складається із 88/1000 часток в праві
спільної часткової власності на

________________________________________________________________________
__

Головуючий у першій інстанції: Мазур
Н.В. Категорія:
19,20

Доповідач: Купельський А.В.

комплекс, загальною площею 2177,2 кв.м. по
АДРЕСА_1 від 4.02.2011 року, укладений між
колективним спеціалізованим
будівельно-монтажним підприємством та
ОСОБА_1, посвідчений приватним
нотаріусом Шепетівського
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрований в реєстрі під № 258.

Не погоджуючись з таким рішенням,
колективне спеціалізоване
будівельно-монтажне підприємство та
ОСОБА_1 подали апеляційні скарги, в яких
просили його скасувати та ухвалити
нове, яким у позові відмовити.

Вважають, що рішення є незаконним та
необґрунтованим, прийняте з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, при неповно з'ясованих
обставинах, що мають значення для
справи.

Колективне спеціалізоване
будівельно-монтажне підприємство
(КСБМП) зазначає, що суд не прийняв до
уваги, що на момент укладення
оспорюваного договору, позивач не був
учасником колективного підприємства,
тому не мав права втручатись у
діяльність підприємства, а лише має
право на отримання грошової
компенсації вкладу, а не на частину у
майні.

Також, вказує, що увесь майновий
комплекс придбаний на підставі
договору купівлі-продажу державного
майна, не перебував у спільній
частковій власності; нежитлова будівля
пилорами знаходилась на балансі КСБМП,
належала йому на праві власності і була
зареєстрована у встановленому законом
порядку.

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі
посилається на те, що суд не звернув
увагу, що КСБМП було забезпечено
проведення незалежної оцінки ринкової
вартості оспорюваної будівлі, тому
ціна продажу відповідала ринковим
цінам на момент реалізації майна.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
ознайомившись з доводами апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
4 лютого 2011 року між КСБМП в особі
директора Цегелі В.Д., який діяв на
підставі Статуту КСБМП,
зареєстрованого виконкомом
Шепетівської міської ради 11.01.1999 року
за № 27 та свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи, виданого
виконкомом Шепетівської міської ради
за № 0000333, зареєстрованого 11.01.1999
(надалі - продавець) та громадянином
ОСОБА_1 (надалі - покупець) укладено
договір купівлі-продажу, за яким
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю нежитлову будівлю
пилорами, яка складає 88/1000 часток в
праві спільної часткової власності, на
комплекс загальною площею 2177,2 кв.м, що
знаходиться по АДРЕСА_1, а покупець
зобов'язується прийняти дану будівлю і
сплатити ціну відповідно до умов, що
зазначені в цьому договорі - 59815 грн. (а.
с. 33-34).

Вказане відчуження нерухомого майна,
що знаходилося на балансі КСБМП,
здійснене на підставі згоди трудового
колективу, що посвідчена протоколом № 1
Загальних зборів трудового колективу
Шепетівського КСБМП від 25.01.2011 року та
за ціною в сумі 59815 грн., яка визначена
за домовленістю сторін (а. с. 47).

Відповідно до ст.1 Установчого договору
КСБМП (а. с. 9-17) - учасники купують разом
орендне майно колишнього орендного
підприємства ОПСЕМ11 для спільного
володіння, користування і
розпорядження майном, створивши
колективне підприємство з тією ж
назвою і відповідно до Установчого
договору учасниками колективного
підприємства є 116 членів, кожен з яких
володіє певною долею статутного фонду.

Як вбачається з матеріалів справи під
час вирішення питання про продаж
будівлі лісопилки на зборах трудового
колективу було присутніми лише 13
чоловік.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що учасники підприємства
володіють його майном на праві
спільної часткової власності, тому
рішення про відчуження майна мало б
вирішуватись на зборах учасників
підприємства, і на укладення договору
купівлі-продажу частини майна - повинна
бути згода учасників даного
підприємства, а не згода трудового
колективу.

З таким висновком суду першої
інстанції не погоджується колегія
суддів апеляційного суду, з наступних
підстав.

28 березня 1995 року фонд державного майна
та орендне підрядне спеціалізоване
будівельно-монтажне підприємство
уклали договір купівля-продажу
цілісного майнового комплексу та
приміщення ОПСБМП за адресою АДРЕСА_1
та АДРЕСА_2 (а. с. 3-11).

ОСОБА_5 наказом начальника
Шепетівського ССМУ-5 №33 від 31 березня
1986 року прийнятий на роботу, а наказом
директора ОПСБМП №13 від 17 квітня 1996
року - звільнений з роботи (а.с. 151- 151а).

За ст. 1 установчого договору учасники
колективного спеціалізованого
будівельно-монтажного підприємства в
кількості 116 осіб, серед яких був і
ОСОБА_5 купили орендне майно колишнього
орендного підприємства ОПСБМП для
спільного володіння, користування та
розпорядження, створивши колективне
підприємство (а. с. 84 - 117).

На загальних зборах колективного
спеціалізованого
будівельно-монтажного підприємства
затверджено статут підприємства (а. с.
101-117).

23 червня 2005 року ОСОБА_5 звернувся до
директора підприємства з заявою про
виведення з членів КП та визначення
його долі грішми (а. с. 154.)

25 січня 2005 року в колективному
спеціалізованому
будівельно-монтажному підприємстві
працювало 17 осіб (а. с. 83).

25 січня 2011 року за рішенням загальних
зборів труд колективу вирішено продати
нежитлову будівлю пилорами (а. с. 153).

З витягу з реєстру прав власності на
нерухоме майно, виданого 1 лютого 2011
року, вбачається, що будівля пилорами
за адресою АДРЕСА_1 знаходиться у
колективній власності колективного
спеціалізованого
будівельно-монтажного підприємства (а.
с. 14).

4 лютого 2011 року колективне
спеціалізоване будівельно-монтажне
підприємство та ОСОБА_1 уклали договір
про купівлю продаж не житлової будівлі
пилорами, що був посвідчений
нотаріусом (а. с. 33-34).

Таким чинно, як видно з матеріалів
справи, організація орендарів
орендного підприємства за договором
купівлі-продажу купила в порядку
приватизації державного майна
цілісний майновий комплекс орендного
підприємства і на його базі створила
колективне підприємство, статут якого
затверджено на загальних зборах членів
підприємства колективної власності
зареєстровано виконавчим комітетом.

Первісна доля ОСОБА_5 у статутному
фонді підприємства становила 0,76 % від
загальної вартості майна придбаного по
договору купівля-продажу, що виникла
внаслідок внесення ним на приватизацію
зазначеного державного майна коштів у
вигляді майнового сертифікату та
сплата в грошовій сумі, ст. 4
установчого договру (а. с. 86, 88).

Згідно зі ст. 4 Закону "Про підприємства
в Україні" відносини, пов'язані з
підприємствами в Україні, регулюються
цим Законом та іншим законодавством, що
визначає окремі особливості, сторони й
види діяльності підприємств в Україні,
до якого, зокрема, належить Закон "Про
власність".

Статтею 9 Закону "Про підприємства в
Україні" також передбачено, що
підприємство діє на основі статуту,
який затверджується власником
(власниками) майна, а для державних
підприємств - власником майна за участю
трудового колективу. До статуту можуть
бути включені положення, пов'язані з
особливостями діяльності
підприємства.

Право колективної власності та його
здійснення врегульовані Законом "Про
власність", згідно з яким суб'єктом
цього права є колективне підприємство
(ст. 20), а не члени його колективу, як
помилково вважав суд. Виникає воно,
зокрема, на підставі передачі
державних підприємств в оренду, викупу
трудовими колективами державного
майна (ст. 21). Встановлюючи, що у
власності колективного підприємства є
вироблена продукція, одержані доходи, а
також майно, придбане на підставах, не
заборонених законодавством, ст. 23
передбачає, що в цьому майні
колективного підприємства
визначаються вклади його працівників.
Розмір вкладу працівника визначається
залежно від його трудової участі у
діяльності державного або орендного
підприємства, а також участі у
збільшенні майна колективного
підприємства після його створення. На
вклад працівника колективного
підприємства нараховуються і
виплачуються проценти в розмірі, що
визначається трудовим колективом
виходячи з результатів господарської
діяльності підприємства. Працівникові,
який припинив трудові відносини з
підприємством, а також спадкоємцям
померлого працівника виплачується
вартість вкладу.

Отже, відповідно до законодавства член
колективного підприємства (працівник),
який припинив трудові відносини з ним,
має право на одержання вартості
визначеного вкладу, а не частки в майні
підприємства, з чого виходив суд.

Зазначене підтверджується статутом
колективного підприємства ст. ст. 3.3., 3.7,
5.1 та спростовує посилання позивача на
Закон „Про кооперацію".

Позивач не навів норм, які б вимагали
розгляду питання про вихід члена
колективного підприємства і виділення
визначеного вкладу зборами
колективного підприємства.

Вказане підтверджується, роз'ясненнями
викладеними у п. 28 постанов Пленуму
Верховного Суду України, від 24.10.2008, № 13
"Про практику розгляду судами
корпоративних спорів", де зазначено, що
при вирішенні спорів, пов'язаних із
виходом учасника з товариства,
господарські суди повинні керуватися
тим, що відповідно до ЦК та Закону про
господарські товариства учасник ТОВ чи
ТДВ вправі у будь-який час вийти з
товариства незалежно від згоди інших
учасників та самого товариства. Вихід
зі складу учасників товариства не
пов'язується ні з рішенням зборів
учасників, ні з внесенням змін до
установчих документів товариства. У
зв'язку з цим моментом виходу учасника
з товариства є дата подачі ним заяви
про вихід відповідній посадовій особі
товариства або вручення заяви цим
особам органами зв'язку. Положення
установчих документів, які обмежують
чи забороняють право на вихід учасника
з товариства, є незаконними.

Крім того, п. 3.3 Статуту колективного
підприємства передбачає, за згодою
інших учасників пропорційний розподіл
частки одного учасника між усіма.

Посилання суду на ст. 4 Прикінцеві
та Перехідні положення ЦК України не
можна визнати обґрунтованими.

Стаття 4 Прикінцеві та Перехідні
положення ЦК України визначає, що ЦК
України застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.
Права та обов'язки, щодо власності на
спірне майно, щодо права на одержання
вартості визначеного вкладу виникло у
1995 році, з часу укладення договору
купівлі - продажу цілісного майнового
комплексу та внесення коштів.

Таким чином висновок суду першої
інстанції, що учасники підприємства
володіють його майном на праві
спільної часткової власності є
необґрунтованим.

Не знайшло свого підтвердження,
твердження, що ОСОБА_5 на момент продажу
нежитлової будівлі пилорами був
учасником, працівником колективного
спеціалізованого
будівельно-монтажного підприємства і
що рішення про відчуження майна мало б
вирішуватись на зборах учасників
підприємства за його участю.

За таких обставин відсутні підстави
для твердження, що оспорюваний договір
договору купівлі - продажу цілісного
майнового комплексу порушує права
ОСОБА_5, тому рішення підлягає
скасуванню з постановленням нового
рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія
суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги колективного
спеціалізованого
будівельно-монтажного підприємства та
ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шепетівського міськрайонного
суду Хмельницької області від 15 серпня
2014 року скасувати та ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5
до ОСОБА_1 та колективного
спеціалізованого
будівельно-монтажного підприємства
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу не житлової будівлі.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:/підпис/

Судді:/підписи/

З оригіналом згідно:

суддя апеляційного суду
А.В. Купельський