пр.№ 2/464/2299/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2014 року
м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді Борейка
С.В.

за участю секретаря судових засідань
Валько З.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
позовом приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ПЗУ
Україна» до ОСОБА_2 про відшкодування в
порядку регресу шкоди завданої
дорожньо-транспортною пригодою, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом у
якому просить стягнути з відповідача
10720,10 грн. матеріальної шкоди у порядку
регресу, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортного пригоди; судові
витрати покласти на відповідача. В
обґрунтування позову покликається на
те, що 25.07.2011 сталась ДТП за участі
автомобілів марки: «ЗАЗ 110557-44», д.н.з.
НОМЕР_1 (застрахованого позивачем) та
автомобілем НОМЕР_2, під керуванням
відповідача, який був визнаний винним у
вчиненні ДТП, згідно з постанови суду
від 18.08.2011. Попри те, застрахований
автомобіль, внаслідок поштовху від
автомобіля відповідача, здійснив
зіткнення із автомобілем НОМЕР_3, який
застрахований у ПрАТ «СК «ВУСО» та така
ДТП була визнана страховим випадком, у
зв'язку із чим ПрАТ «СК «ВУСО» було
виплачено страхове відшкодування ТОВ
«Транс-сервіс-1» (страхувальник
автомобіля марки «Мазда») у спірному
розмірі, що підтверджено платіжним
дорученням від 14.09.2011 № 11221. У
подальшому позивач здійснив виплату
суми страхового відшкодування на
користь ПрАТ «СК «ВУСО», що
підтвердженого угодою про зарахування
зустрічних однорідних вимог. Вважає, що
оскільки згідно з постанови суду від
18.11.2011 винною особою у вчиненні ДТП є
відповідач, а відтак такий у
відповідності до ст.ст. 993, 1187, 1188 ЦК
України є особою на яку покладено
обов'язок відшкодування шкоди
заподіяної ДТП. Попри те, зазначає, що
строк позовної давності не пропущений,
оскільки такий згідно з постанови суду
від 13.10.2014 був перерваний у
відповідності до ст.264 ЦК України.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином викликався; разом із позовною
заявою та 27.11.2014 подав заяву про
слухання справи у їх відсутності,
позовні вимоги підтримує повністю.

У судове засідання відповідач не
з'явився, хоча належним чином
викликався у судове засідання; подав на
адресу суду заяву про слухання справи у
його відсутності. Разом із тим, подав
письмові заперечення проти позову у
яких зазначив, що 25.07.2011 здійснив
зіткнення із автомобілем марки «ЗАЗ
11055», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_3, який зупинився перед ним та
винною особою визнано його. Однак,
перед тим водій автомобіля марки «ЗАЗ
11055», д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зіткнення із
автомобілем марки «Мазда», винною
особою такої ДТП визнаного ОСОБА_3,
згідно з постанови суду від 12.08.2011.
Вважає, що його вина у ДТП між
автомобілями «ЗАЗ 11055» та «Мазда»
відсутня, як і відсутній
причино-наслідковий зв'язок, оскільки
шкода заподіяна не з його вини. Попри
те, у заперечення звертається до суду
із заявою про застосування строку
позовної давності, який сплив у
відповідності до ст.993 ЦК України, а
тому просить відмовити у позові.

Суд вважає за можливе провести судове
засідання у відсутності сторін, за їх
письмовими згодами; фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного запису
не здійснювалось, згідно з ч.2 ст.197 ЦПК
України.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши дійсні обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до наступного.

Відповідно до ст.ст.22, 1166 ЦК України
шкода, завдана майну фізичної чи
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим суб'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену безпеку.

Згідно з положеннями ст.ст.993, 1191 ЦК
України, ст.27 Закону України «Про
страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування в
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник за або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України
передбачено право особи, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений.

Згідно з правової позиції викладеної у
п.4 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01.03.20133 №№4, розглядаючи
позови про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до ст.ст.1166, 1187 ЦК України
шкода, завдана особі чи майну фізичної
або юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
шкоду виникає у її завдавача за умови,
що дії останнього були неправомірними,
між ними та шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це не було наслідком дій
джерела підвищеної небезпеки, -
незалежно від наявності вини.

Судом встановлено, що 25 липня 2011 року о
11.00 год. на вулиці Городоцька,226 у
м.Львові сталась дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобілів НОМЕР_2,
під керуванням водія ОСОБА_2 та «ЗАЗ
11057», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням
водія ОСОБА_3 Постановою Залізничного
районного суду м. Львова від 18.08.2011, яка
набрала законної сили, встановлено
обставини вказаної ДТП та з'ясовано, що
ДТП сталася внаслідок дій ОСОБА_2, який
не вибрав безпечної швидкості руху, не
дотримався безпечної дистанції, чим
порушив вимоги п.п.12.1, 13.1. ПДР України в
результаті чого вчинив ДТП, що
підтверджує його вину.

Так, 25 липня 2011 року о 11.00 год. на вулиці
Городоцька,226 у м.Львові сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобілів марки «ЗАЗ 11057», д.н.з.
НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 та
«Мазда 6», д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням
водія ОСОБА_4, який в свою чергу
здійснив зіткнення із автомобілем
НОМЕР_7, під керуванням ОСОБА_5
Постановою Турківського районного
суду Львівської області від 12.08.2011, яка
набрала законної сили, встановлено
обставини вказаної ДТП та з'ясовано, що
ДТП сталася внаслідок дій ОСОБА_3, який
проявив неуважність до дорожньої
обстановки та її змін, не дотримався
безпечної дистанції, чим порушив
вимоги п.п.5.1, 12.1 ПДР України в
результаті чого вчинив ДТП, що
підтверджує його вину.

Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України ці
постанови суду є обов'язковими в
частині, що стосується вчинених дій
водіями ОСОБА_2 та ОСОБА_3, тому їх вина у
вчиненні ДТП не підлягає доказуванню.

Так, між ПрАТ «СК «ВУСО» та ТОВ
«Транс-сервіс-1» 12.05.2011 було укладено
договір добровільного страхування
наземного транспортного засобу №
1-01 - автомобіля марки «Мазда 6»,
д.н.з. НОМЕР_3. Цивільно-правова
відповідальність водія ОСОБА_3
застрахована в ПрАТ «СК ПЗУ Україна»,
відповідно до полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АА/5162653 від
28.05.2011 /а.с.5, 36/.

Відповідно до висновку № 124/11
експертного автотоварознавчого
дослідження від 02.08.2011, проведеного на
основі звернення ПрАТ «СК «ВУСО»
встановлено, що вартість
відновлювального ремонту автомобіля
марки «Мазда 6», д.н.з. НОМЕР_3 внаслідок
ДТП від 25.07.2011 станом на момент
проведення дослідження становить 16428,30
грн. та відповідно до рахунків ТОВ
«НІКО Захід» та ВААТ «Захід Моторс»
вартість матеріального збитку,
заподіяного власнику такого
автомобіля складає у розмірі 12343,23 грн.

Факт ДТП 25.07.2011, згідно з постанови
Турківського районного суду
Львівської області від 12.08.2011, визнано
страховим випадком та ПрАТ «СК «ВУСО»
на користь ТОВ «Транс-сервіс-1»
виплачено страхове відшкодування у
розмірі 10 720,00 грн., який визначений
відповідно до розрахунку страхового
відшкодування до страхового акту №
UA016/L01/03 від 11.11.2011 /а.с.29/.

Згідно з угоди №15/11/2011-3 від 15.11.2011 про
зарахування зустрічних однорідних
вимог, укладеної між ПАТ «СК «ПЗУ
Україна» та ПАТ «СК «ВУСО» сторони
здійснили зарахування зустрічних
однорідних вимог по регресних
претензіях (зобов'язаннях), зокрема,
сторони ПАТ «СК «ВУСО», у зв'язку із
пошкодженням автомобіля марки «Мазда
6», д.н.з. ВС НОМЕР_3, під час ДТП, що
сталась 25.07.2011 з вини водія
транспортного засобу «ЗАЗ», д.н.з.
НОМЕР_1 ОСОБА_3, цивільно-правова
відповідальність якого застрахована
ПАТ «СК «ПЗУ Україна», відповідно до
договору страхування (полісу) № АА/5162053
від 28.05.2011; погоджений розмір
страхового відшкодування в порядку
регресу складає у сумі 10720,00 грн.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно вимог ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до положень ст.214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує, зокрема, питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовуються
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються.

Враховуючи наведене вище, суд
приходить переконання, що докази, які
містяться у матеріалах справи не є
беззаперечними з точки зору
доведеності: вини відповідача у
заподіянні матеріальної шкоди
автомобілю марки «Мазда 6», внаслідок
ДТП, що сталась за участю останнього
автомобіля і автомобіля марки «ЗАЗ
11057», водія якого (ОСОБА_3.) визнано вини
у вчиненні такої ДТП; безпосереднього
причинного зв'язку між ДТП за участю
автомобіля відповідача та автомобіля
марки «ЗАЗ 11057», та шкодою заподіяної
позивачу внаслідок ДТП між
автомобілями марки «Мазда 6» та «ЗАЗ
11057», а тому суд приходить до висновку
про те, що позивач не довів право
регресної вимоги, а відтак у такому
позові необхідно відмовити за
безпідставністю та недоведеністю.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю три роки.

Щодо заяви відповідача про
застосування строку позовної давності,
суд приходить до наступного.

Згідно з ч.ч.1, 6 ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалась або
могла довідатись про порушення свого
права або про особу, яка його порушила;
за регресними зобов'язаннями перебіг
позовної давності починається від дня
виконання основного зобов'язання.

Судом встановлено, що позивач
звертався до Залізничного районного
суду м.Львова із позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, однак ухвалою
суду від 13.10.2014 у справі № 462/6036/14-ц
позовну заяву ПАТ «СК «ПЗУ Україна»
повернуто на підставі ст.115 ЦПК України
( справа не підсудна цьому суду); у
зв'язку із цим, позивач подав
аналогічний позов до Сихівського
районного суду м.Львова 27.10.2014; подія
ДТП мала місце 25.07.2011; угода №15/11/2011-3 про
зарахування зустрічних однорідних
вимог, укладена між ПАТ «СК «ПЗУ
Україна» та ПАТ «СК «ВУСО» від 15.11.2011,
оцінюється судом як момент виконання
основного зобов'язання у відповідності
до ч.6 ст.261 ЦК України, а відтак саме
тоді почався строк перебігу позовної
давності тривалістю три роки, а тому
судом не встановлено пропущення
позивачем строку позовної давності, а
відтак останній звернувся у межах
загального строку позовної давності.

У зв'язку із відмовою у позовних
вимогах, відповідно до ст.88 ЦПК України,
понесені позивачем судові витрати
відшкодуванню не підлягають.

Відповідно до ст.ст.22, 257, 261, 993, 1166, 1187, 1191
ЦК України, Закону України «Про
страхування», Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», постанови Пленуму ВС України
№ 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання
застосування законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» та керуючись ст. ст. 10, 57-60, 79,
88, 208, 212-215 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

у позові приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ПЗУ
Україна» до ОСОБА_2 про відшкодування в
порядку регресу шкоди завданої
дорожньо-транспортною пригодою -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
через суд першої інстанції шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий