Справа № 177/1468/14-ц
Провадження № 2-п/177/4/14
У Х В А Л А

Іменем України

22.12.2014 Криворізький районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Строгової Г.
Г.

за участі: секретаря Дзиговської
Т. Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі заяву
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства ОСОБА_2 банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Криворізького
районного суду Дніпропетровської
області від 16.10.2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства ОСОБА_2 банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
задоволено позовні вимоги, а саме:
стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
ОСОБА_2 «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором № DNH4KP90550639 від
15.08.2006 року станом на 10.04.2014 року, в
розмірі 25 302, 45 грн., яка складається з:
заборгованості за кредитом в розмірі 1
468,69 грн.; заборгованості по процентам
за користування кредитом – 7 694,95 грн.;
пені за несвоєчасність виконання
зобов’язань за договором – 14 457,74 грн.;
штрафу (фіксована частина)- 500,00 грн.;
штрафу (процентна складова) – 1 181,07 грн.
та судовий збір у розмірі 253,02 грн.

21.11.2014 року на адресу суду надійшла
заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд
вищевказаного заочного рішення, в якій
він просить переглянути та скасувати
заочне рішення від 16.10.2014 року та
призначити цивільну справу до
розгляду в загальному порядку.

У своїй заяві як на підстави скасування
заочного рішення Криворізького
районного суду Дніпропетровської
області від 17.11.2014 року, відповідач
посилається на поважність причин
неявки його в судове засідання 16.10.2014
року, за станом свого здоров’я, так як
він хворів, в літку йому зробили
операцію по видаленню апендициту. Крім
того, зазначив що на його утриманні
знаходяться дружина та неповнолітня
дитина, яких він 16.10.2014 року не міг
залишити самих. Також, посилається на
те що в теперішній час він позбавлений
можливостей доповісти про докази на
підтвердження своєї правоти, оскільки,
не отримавши копії позовної заяви, він
не знає, з яких підстав виходив позивач,
обґрунтовуючи свої вимоги.

У судове засідання відповідач – ОСОБА_1
та його представник ОСОБА_3 не
з’явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином, про
що свідчить телефонограми № 703 від
08.12.2014 року про повідомлення ОСОБА_1 про
розгляд справи призначений на 19.12.2014
року, яку він особисто прийняв (а.с. 54).

Представник позивача ПАТ КБ
«ПриватБанк» - ОСОБА_4, у судове
засідання не з’явився, але надала суду
заяву, розгляд справи за її відсутності
(а.с. 55-56).

В зв’язку з неявкою в судове засіданні
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає заяву про перегляд заочного
рішення суду такою, що не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України, заочне
рішення підлягає скасуванню, якщо
судом буде встановлено, що відповідач
не з'явився в судове засідання та не
повідомив про причини неявки з
поважних причин і докази, на які він
посилається, мають істотне значення
для правильного вирішення справи.

Тобто, як видно зі змісту ст. 232 ЦПК
України, для скасування заочного
рішення необхідна наявність одночасно
двох наведених умов.

Верховний Суд України у своєму листі
від 01.05.2007 «Про практику ухвалення та
перегляду судами заочних рішення у
цивільних справах» дійшов
аналогічного висновку, що правильною є
практика тих судів, які скасовують
заочне рішення лише за наявності двох
підстав, визначених у ст. 232 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачу ОСОБА_1 за адресою його
проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 була
направлена повістка про виклик його в
судове засідання з розгляду цивільної
справи за позовом Публічного
акціонерного товариства ОСОБА_2 банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, яка була отримана його
матір’ю, яка проживає разом з ним (а.с
22), а отже ОСОБА_1 вважається таким, що
належним чином повідомлений про
розгляд справи, в силу ч. 3 ст. 76 ЦПК
України. У зв’язку з нявкою в судове
засідання ОСОБА_1 в судове засідання на
10.07.2014 року розгляд справи було
перенесено на 07.08.2014 року, ОСОБА_1 в
судове засідання не з’явився, але
надав заяву про відкладення розгляду
справу та надання йому часу для
підписання договору з адвокатом про
надання правової допомоги (а.с. 25), у
зв’язку з чим розгляд справи
перенесено на 17.09.2014 року, про що ОСОБА_5
особисто отримав розписку (а.с. 27).
Однак, до суду знов не з’явився,
повторно надавши заяву про надання
часу для укладення договору про
надання правової допомоги, оскільки не
зробив цього, у зв’язку з хворобою (а.с.
28,29). Про розгляд справи призначений на
16.10.2014 року ОСОБА_1, 18.09.2014 року особисто
отримав судову повістку, про що
свідчить розписка (а.с. 31), однак в
судове засідання не з’явився по
невідомій суду причині, як зазначив
відповідач в заяві про перегляд
заочного рішення, під час розгляду
справи в суді він був відсутній у
зв’язку зі станом здоров’я, оскільки
він влітку переніс операцію по
видаленню апендициту, про що надав
довідку (а.с. 28), однак зазначену довідку
суд не може вважати доказом поважності
причин неявки в судове засідання
відповідача 16.10.2014 року, оскільки з
наданої довідки вбачається, що
останньому дійсно була проведена
операція по видаленню апендициту, але
11.08.2014 року, тобто за два місяці до
винесення судового рішення. Також, як
на поважність неявки в судове
засідання 16.10.2014 року відповідач
посилається на те, що у нього на
утриманні знаходяться дружина та
неповнолітня дитина, яких в цей день
він не міг залишити самих, однак не
надає доказів в підтвердження цього.
Заяви про розгляд справи за його
відсутності чи про перенесення
слухання справи суду не надав, у
зв’язку з чим суд не мав можливості
знати про причини неявки останнього в
судове засідання. А тому, з метою
економії процесуального часу та
дотримуючись принципу розумності
строків розгляду справи, судом 16.10.2014
року після четвертої неявки в судове
засідання відповідача було винесено
заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК
України, на підставі наявних у справі
доказів.

На думку суду, відповідачем не
дотримано також другої обов’язкової
умови, необхідної для скасування
заочного рішення, а саме не зазначено
доказів, які б мали істотне значення
для правильного вирішення справи.
Відповідач посилається на те, що він не
мав можливості довести про свою
правоту, оскільки не отримував копії
позовної заяви, та не знає з яких
міркувань виходив позивач,
обґрунтовуючи свої вимоги, однак
ОСОБА_1 була направлена копія позовної
заяви з доданими до неї матеріалам
разом з повісткою про виклик його в
судове засідання на 10.07.2014 року (а.с. 22).
Також, позивач не скористався
можливістю ознайомитися з матеріалами
справи, в порядку ст. 27 ЦПК України,
надавши заяву про ознайомлення з
матеріалами справи. Отже, доводи які
зазначені в заяві про перегляд
заочного рішення не заслуговують на
увагу, оскільки не ґрунтуються на
законі.

Аналізуючи перелічені вище докази в їх
сукупності, виходячи із системного
аналізу норм чинного законодавства,
суд приходить до висновку про
відсутність достатніх підстав для
задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення Криворізького
районного суду Дніпропетровської
області від 16.10.2014 року, у зв’язку з чим,
вказану заяву слід залишити без
задоволення відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 231
ЦПК України.

Зазначене не перешкоджає відповідачу
оскаржити заочне рішення суду в
загальному порядку шляхом подання
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 231, 232, 294 ЦПК України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного
рішення у цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
ОСОБА_2 банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості - залишити
без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

ОСОБА_6