АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/3319/14
інстанції Волошин Р.Р.
Доповідач: Ігнатенко П.Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року грудня місяця 11 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця
М.П.Суддів:Воронцової Л.П. Ігнатенко
П.Я.При секретарі:Калюжному О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Бериславського
районного суду Херсонської області від
07 жовтня 2014 року у цивільній справі за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року публічне акціонерне
товариство комерційного банку
«ПриватБанк»(далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»
або банк) звернулося до суду із
вказаним вище позовом, посилаючись на
те, що 13 липня 2006 року між ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 укладено
кредитний договір, за умовами якого
відповідачу надано кредит в сумі 10000,00
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну карту зі
сплатою 36% річних. У зв'язку з
порушенням боржником зобов'язань за
вказаним договором, станом на 31 липня
2014 року виникла заборгованість у
розмірі 24412,44 грн., з яких:
заборгованість за кредитом - 6317,00 грн.,
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 16456,75 грн., штраф
(фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.
та штраф (процентна складова) - 1138,69 грн.,
які позивач просив стягнути з
відповідача на свою користь.

Рішенням Бериславського
районного суду Херсонської області від
07 жовтня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
№б/н від 13 липня 2006 року станом на 31
липня 2014 року у розмірі 23273,75 грн., а
також 243,60 грн. судових витрат.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог. В
обґрунтування своїх вимог зазначає, що
позивачем пропущено строк позовної
давності, встановлений ст.257 ЦК України,
оскільки останній платіж по погашенню
кредитної заборгованості за кредитною
карткою внесено відповідачем у березні
2010 року. При цьому, позовна заява подана
банком лише в серпні 2014 року.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до апеляційного суду не
надходили.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_5 в
судове засідання не з'явився, подав
заяву про розгляду справи у його
відсутності. Доводи апеляційної скарги
підтримав.

Представник банку Сукач А.А. апеляційну
скаргу не визнала, просить її відхилити
та залишити рішення суду без змін.
Окрім того, надала додатково відомості
про перевипуск платіжної картки, строк
дії якої: липень 2012 року, а також
відомості про рух коштів по рахунку,
згідно якого в 2012 році ОСОБА_5
проводились платежі по погашенню
заборгованості по кредиту.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах визначених
ст.303 ЦПК України, а саме в частині
відмови у застосуванні до спірних
правовідносин спливу строку позовної
давності, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності
збігається з моментом виникнення в
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Статтею 264 ЦК України передбачено, що
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається, що 13.07.2006 року між
ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_5 укладено
кредитний договір № б/н, згідно якого
останній отримав кредит у сумі 10000,00
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.
Кредитний договір складається із заяви
позичальника та Умов і Правил надання
банківських послуг (а.с.8-14).

Відповідно до п.5.4. «Правил
користування платіжною карткою» строк
погашення по кредиту (кредитний ліміт,
кредитна лінія) по платіжним картам без
встановленого мінімального
обов'язкового платежу, здійснюється в
наступному порядку: строк погашення
процентів по кредиту - щомісячно за
попередній місяць; строк погашення
кредиту - в повному обсязі, не пізніше
останнього дня місяця, вказаного на
платіжній карті.

Згідно п.3.1.3. цих же Правил по
закінченню строку дії відповідна карта
пролонгується банком на новий строк
(шляхом надання клієнту карти з новим
строком дії), якщо раніше (до початку
місяця закінчення строку дії) не
надійшла письмова заява від
позичальника про закриття картрахунку,
а також при умові наявності грошових
коштів на картрахунку для оплати
послуг по виконанню розрахункових
операцій (в передостанній день місяця
закінчення строку дії) і при дотриманні
інших умов продовження, передбачених
договором.

В ході апеляційного розгляду надано
докази перевипуску картки зі строком
дії по липень 2012 року включно (а.с.49).

Окрім того, згідно відомостей про рух
коштів по особовому рахунку ОСОБА_5
проводились платежі в 2012 році (а.с.58-61).

Вказані обставини, встановлені в ході
апеляційного розгляду, були доведені
до відома відповідача та на пропозицію
апеляційного суду додаткові пояснення
з цього приводу ОСОБА_5 не надав і їх не
спростував.

Таким чином, судом правильно
встановлено, що внаслідок неналежного
виконання відповідачем своїх
зобов'язань по своєчасному і повному
погашенню коштів за кредитним
договором від 13.07.2006 року виникла
заборгованість, розмір якої
підтверджується наданим банком
розрахунком і відповідачем по справі, у
відповідності до вимог ст.ст.10,60 ЦПК
України, не спростований. В зв'язку з
чим стягнуто з ОСОБА_5 на користь банку
повністю заборгованість за кредитом в
сумі 6317,00 грн., заборгованість по
процентам за користування кредитом в
розмірі 16456,75 грн., а в частині штрафу
позовні вимоги задоволені частково та
стягнуто штраф в сумі 500 грн. з метою
уникнення подвійної відповідальності
(а.с.4-7).

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
застосування до даних правовідносин
наслідків спливу позовної давності,
оскільки платіж по погашенню
кредитної заборгованості відповідачем
здійснено в лютому 2012 року, що
відповідно до вимог ст. 264 ЦК України є
вчиненням дій позичальником, які
переривають строк позовної давності.
Окрім того, в ході апеляційного
розгляду встановлено, що мав місце
перевипуск картки, а отже, строк
виконання зобов'язань боржника - липень
2012 року. За таких обставин, при
зверненні банку до суду за захистом
свого порушеного права у вересні 2014
року трирічний строк не закінчився
(а.с.7).

Доводи апелянта висновки суду першої
інстанції не спростовують і не містять
посилання на нові факти чи засоби
доказування, які б вказували на
незаконність ухваленого у справі
рішення, а тому підлягають відхиленню.

Оскільки порушень норм матеріального і
процесуального права, що можуть
слугувати підставою для скасування чи
зміни судового рішення, колегією
суддів не встановлено, то підстав для
задоволення апеляційної скарги не
вбачається, рішення законне та
обґрунтоване і має бути залишено без
змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Бериславського районного суду
Херсонської області від 07 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: