Провадження №2/761/7860/2014
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд м.Києва в складі:
головуючого судді:
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мікол» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, гарантійної виплати
за неоплачену додаткову оплачувану
навчальну відпустку, середнього
заробітку за весь час затримки
розрахунку, компенсації вартості
невиданого спецодягу та взуття, -
У вересні 2014 року ОСОБА_1 (Позивач)
звернувся до Шевченківського
районного суду м.Києва з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мікол» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі в сумі 7 129,95 грн. з
01.05.2013р. по 15.10.2013р., гарантійної виплати
за неоплачену додаткову оплачувану
навчальну відпустку тривалістю 48
робочих (60 календарних) днів у зв'язку з
перебуванням на сесії у ВНЗ та захистом
дипломного проекту в сумі 3 855,48 грн.,
середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку, починаючи з
16.10.2013р. по дату подачі позовної заяви
до суду в сумі 10 985,79 грн., компенсації
вартості невиданого спецодягу та
взуття за період 2012 та 2013 років роботи
згідно ч.2 ст.164 КЗпП України в сумі 3 200,00
Свої позовні вимоги Позивач
обґрунтовує тим, що згідно наказу за №
Мі/к-90 від 20.02.2009р. він був прийнятий на
посаду монтажника сталевих та
залізобетонних конструкцій 5 розряду в
ТОВ «Мікол», м. Київ. Наказом
відповідача за № Мі/к-517 від 15.10.2013р. він
був звільнений з займаної посади на
підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (за
згодою сторін). Разом з тим, за період
роботи у Відповідача, останній має
заборгованість перед Позивачем по
заробітній платі за період з 01.05.2013р. по
15.10.2013р., а саме: - за липень 2013р. - 3 453,19
грн., - за вересень 2013р. - 1 992,04 грн., - за
жовтень - 1 684,72 грн., а всього 7 129,95 грн.
Окрім того, в травні 2013р. Позивач
одержав з КНУБА (ВНЗ IV рівня
акредитації), де він навчається на
останньому 5 (випускному) курсі на
заочній формі навчання, довідку-виклик
на сесію для здачі (складання)
державного іспиту та захисту
дипломного проекту у липні 2013р., а тому
звернувся до керівництва Відповідача з
письмовою заявою про надання йому
додаткової оплачуваної відпустки у
травні та червні 2013р. тривалістю 60
календарних днів для підготовки до
здачі державного іспиту та захисту
дипломного проекту у ВНЗ. Проте,
керівник ТОВ «Мікол» відмовився
завізувати подану Позивачем заяву про
надання додаткової оплачуваної
навчальної відпустки, повідомивши, що
Позивач має взяти лише неоплачувану
відпустку за власний рахунок, що
останній і вимушений був зробити, а
тому з Відповідача підлягає стягненню
гарантована законом грошова
компенсація неоплаченої
середньомісячної вартості
використаної Позивачем навчальної
відпустки у травні та червні 2013 року
тривалістю 60 календарних (48 робочих)
днів у сумі 3 855,84 грн. Окрім того,
Позивач зазначив, що у день звільнення -
15.10.2013р. він не працював, оскільки
вранці був викликаний інспектором
відділу кадрів ТОВ «Мікол» до офісу
підприємства для оформлення його
звільнення, в цей же день Позивач
отримав трудову книжку із записом про
звільнення, копію наказу про
звільнення та висунув роботодавцю
вимогу про остаточний розрахунок,
проте в день звільнення така вимога
Позивача була проігнорована з боку
Відповідача. Протягом двох наступних
тижнів Позивач постійно телефонував до
офісу Відповідача з проханнями
виплатити йому заборгованість по
заробітній платі та провести з ним
остаточний розрахунок при звільненні
та просив видати довідку про
заборгованість по заробітній платі,
проте відповідач кожного разу усно
повідомляв Позивача про відсутність
коштів для виплати заробітної плати.
Враховуючи викладене, Відповідач має
сплатити Позивачу середньомісячний
заробіток за увесь час затримки
розрахунку в сумі 24 500,34 грн. Разом з
тим, Відповідач має компенсувати
Позивачу вартість невиданого
останньому спецодягу 54 розміру та
спецвзуття 43 розміру монтажника з
монтажу сталевих та залізобетонних
конструкцій: костюму ЛГН (куртка, штани,
комбінезон) прогумованого для захисту
від води; каски з пластику для захисту
голови, рукавиць гумових (чи ПВХ), чобіт
(робочих черевиків) цвяхових, юфтевих, 43
розміру, у кількості 2 (двох) комплектів
за відпрацьовані Позивачем 2012 та 2013
роки, в сумі 3 200,00 грн.
Позивач в судове засідання не з'явився,
подав клопотання, в якому просив
провести розгляд справи за його
відсутності, позовні вимоги підтримав,
проти заочного рішення не заперечував
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки не повідомив.
Заяв та клопотань про розгляд справи у
відсутності представників відповідача
на адресу суду не надходило.
Суд, керуючись положеннями ст.ст.169, 224
ЦПК України вважає за можливе провести
заочний розгляд справи за відсутності
представника відповідача на підставі
наявних в справі доказів, отримавши на
Дослідивши матеріали справи, повно і
всебічно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
Судом встановлено, що Позивач з 23.02.2009р.
по 15.10.2013р. працював в ТОВ «Мікол» на
посаді монтажника стальних та
залізобетонних виробів п'ятого розряду
на будівельному майданчику № 2, що
підтверджується копією трудової
книжки Позивача (а.с.13-14).
Згідно Довідки ТОВ «Мікол» № 680 від
16.10.2013р. встановлено, що Позивачу була
нарахована заробітна плата до виплати
за період з 01.05.2013р. по 15.10.2013р. в
наступних розмірах: за травень 2013р. 0 0,00
грн., за червень 2013р. - 0,00 грн., за липень
2013р. - 3 453,19 грн., за серпень 2013р. - 0,00 грн.,
за вересень 2013р. - 1 992,04 грн., за жовтень
2013р. - 1 684,72 грн., а всього до виплати за
відповідний період - 7 129,95 грн. (а.с.36).
Разом з тим, 13.03.2013р. Позивачем було
подано до Відповідача заяву про
надання додаткової відпустки з 04.03.2013р.
по 30.06.2013р. згідно довідки-виклику
Київського національного університету
будівництва і архітектури для
виконання та захисту дипломного
проекту № 9 від 04.03.2013р. (а.с.34). Проте
вказана заява Відповідачем не
розглянута та відповідна навчальна
відпустка Позивачу не надана.
Водночас, Позивач зазначив, що в день
звільнення - 15.10.2013р. Відповідач не
здійснив з ним повного розрахунку та
заборгував нараховану, проте
невиплачену заробітну плату за липень,
вересень, жовтень 2013р. на загальну суму
7 129,95 грн. Позивач неодноразово
звертався до Відповідача з заявами про
проведення повного розрахунку при
звільненні (а.с.16-17), разом з тим,
директор Відповідача відмовлявся
приймати та реєструвати відповідні
На запит суду щодо надання
довідки-розрахунку заборгованості
Позивача по заробітній платі за період
роботи з 01.05.2013р. по 15.10.2013р. із
зазначенням розрахунку: гарантійної
виплати (компенсації) за неоплачувану
навчальну відпустку за відповідний
період, середнього заробітку за весь
час затримки розрахунку до моменту
подачі позовної заяви, надання Журналу
видачі працівникам ТОВ «Мікол»
спецодягу та спецвзуття за 2012 та 2013рр.,
Відповідач відповіді не надав.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України суд
виходить з наявних у справі доказів та
обставин, доведених позивачкою.
Згідно зі ст. 94 Кодексу Законів про
працю України (КЗпП України), заробітна
плата - це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу. Розмір заробітної плати
залежить від складності та умов
виконуваної роботи, професійно-ділових
якостей працівника, результатів його
праці та господарської діяльності
підприємства, установи, організації і
максимальним розміром не обмежується.
Статтею 21 Закону України «Про оплату
праці» визначено: працівник має право
на оплату своєї праці відповідно до
актів законодавства і колективного
договору на підставі укладеного
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
Судом встановлено, що Відповідач не
здійснив розрахунку з Позивачем при
звільненні, та не зважаючи на
неодноразові звернення Позивача, так і
не здійснив повного розрахунку з
останнім по заробітній платі за липень
2013р., вересень-жовтень 2013р. на загальну
суму 7 129,95 грн., що підтверджується
випискою за картковим рахунком клієнта
за період з 01.01.2013р. по 30.06.2013р., дата
формування виписки 23.10.2013р. (а.с.18-19).
Статтею 202 КЗпП України визначено, що
працівникам, які проходять виробниче
навчання або навчаються в навчальних
закладах без відриву від виробництва,
власник або уповноважений ним орган
повинен створювати необхідні умови для
поєднання роботи з навчанням.
Відповідно до ст. 216 КЗпП України та ст.
15 Закону України «Про відпустки»
працівникам, які успішно навчаються
без відриву від виробництва у вищих
навчальних закладах з вечірньою та
заочною формами навчання, надаються
додаткові оплачувані відпустки на
період підготовки та захисту
дипломного проекту (роботи) студентам,
які навчаються у вищих навчальних
закладах з вечірньою та заочною
формами навчання першого та другого
рівнів акредитації, - два місяці, а у
вищих навчальних закладах третього і
четвертого рівнів акредитації - чотири
На час додаткових відпусток у зв'язку з
навчанням (статті 211, 213, 216 цього
Кодексу), за працівниками за основним
місцем роботи зберігається середня
заробітна плата (ст. 217 КЗпП України).
Отже, судом встановлено, що при
звільненні Відповідачем не було
здійсненого повного розрахунку з
Позивачем з урахуванням того, що під
час роботи у Відповідача Позивач
навчався на заочній формі навчання у
вищому навчальному закладі четвертого
рівня акредитації, а тому відповідно до
положень чинного законодавства
Позивач мав право на додаткову
оплачувану відпустку, яка не була
надана Відповідачем, а тому позовні
вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з
Відповідача заборгованості по
розрахунку за нараховану та
невиплачену заробітну плату за період
липень 2013р., вересень-жовтень 2013р. в
сумі 7 129,95 грн., а також оплаті
додаткової відпустки у зв'язку з
навчанням за період з травня по червень
2013р. в межах заявлених позовних вимог в
сумі 3 855,84 грн., а всього 10 985,79 грн.
підлягають задоволенню.
Разом з тим, відповідно до вимог ч.ч. 1, 2
ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з
вини власника або уповноваженого ним
органу належних звільненому
працівникові сум у строки, зазначені в
ст. 116 цього Кодексу, при відсутності
спору про їх розмір підприємство,
установа, організація повинні
виплатити працівникові його середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.
Згідно п. 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999р.
«Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку
із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він у
цей день не був на роботі, - наступного
дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок,
суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на
користь працівника середній заробіток
за весь період затримки розрахунку, а
при непроведенні його до розгляду
справи - по день постановлення
рішення, якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини. Сама по
собі відсутність коштів у роботодавця
не виключає його відповідальності.

Згідно Постанови Верховного Суду
України в справі № 6-76цс14 від 02.07.2014р.
встановлено, що передбачений частиною
першою статті 117 КЗпП України обов'язок
роботодавця щодо виплати середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні настає за умови
невиплати з його вини належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 КЗпП України, при
цьому визначальними є такі обставини,
як невиплата належних працівникові сум
при звільненні та факт проведення з ним
остаточного розрахунку.

Порушення процедури про банкрутство
роботодавця, наявність тривалого
періоду здійснення виконавчих дій
органами державної виконавчої служби,
незначна частка заборгованості
підприємства перед працівником у
виплаті компенсації за невикористану
відпустку порівняно із сумою
середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку при звільненні по
день фактичного розрахунку не може
свідчити про відсутність вини
роботодавця в невиплаті працівникові
належних коштів і не є підставою для
звільнення роботодавця від обов'язку
сплатити зазначені кошти.

Виходячи з довідки ТОВ «Мікол» № 680 від
16.10.2013р. середньоденна заробітна плата
Позивача, обчислена за правилами п.8
Постанови Кабінету Міністрів України
«Про затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати» від
08.02.1995р. № 100, становить 123,75 грн. ((3 453,19
грн. + 1 992,04 грн.) /44), а тому середній
заробіток за весь період затримки
розрахунку з 17.10.2012р., тобто наступного
дня після пред'явлення Позивачем
роботодавцеві вимог про розрахунок, по
день постановлення рішення суду -
01.12.2014р. (294 робочі дні) становить 36 258,75
грн., що підлягає стягненню на користь
Позивача.

Щодо позовних вимог в частині
компенсації невиданого спецодягу та
спецвзуття, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 164 КЗпП України видача
замість спеціального одягу і
спеціального взуття матеріалів для їх
виготовлення або грошових сум для їх
придбання не дозволяється. Власник або
уповноважений ним орган повинен
компенсувати працівникові витрати на
придбання спецодягу та інших засобів
індивідуального захисту, якщо
встановлений нормами строк видачі цих
засобів порушено і працівник був
змушений придбати їх за власні кошти. У
разі дострокового зносу цих засобів не
з вини працівника власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний
замінити їх за свій рахунок.

Разом з тим, Позивачем не надано
доказів того, що він самостійно та за
власний кошт купував спецодяг, як і не
наведено норм на підтвердження
порушення Відповідачем строку видачі
цих засобів, а тому позовні вимоги в
частині компенсації за придбання
спецодягу та спецвзуття за 2012 та 2013
роки в сумі 3 200,00 грн. не підлягають
задоволенню.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Зважаючи на те, що відповідач для
участі у судовому засіданні свого
представника не направив і доказів на
спростування доводів позивача не
надав, а встановлені судом обставини та
належні їм докази свідчать про те, що
Відповідач не в повному обсязі
розрахувався з Позивачем при
звільненні останнього, а тому суд
вважає за можливе частково
задовольнити вимоги позивача та
стягнути на його користь
заборгованість по заробітній платі в
сумі 7 129,95 грн. з 01.05.2013р. по 15.10.2013р.,
гарантійної виплати за неоплачену
додаткову оплачувану навчальну
відпустку тривалістю 48 робочих (60
календарних) днів у зв'язку з навчанням
в сумі 3 855,48 грн., середнього заробітку
за весь час затримки розрахунку,
починаючи з 17.10.2013р. по 01.12.2014р. в сумі 36
258,75 грн., а всього 47 244,18 грн.

Розподіляючи судові витрати
відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
суд вважає за необхідне стягнути з
відповідача в дохід держави судовий
збір у сумі 472,44 грн.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 21
Закону України «Про оплату праці»,
ст.ст. 94, 116, 117, 164, 202, 216, 217 Кодексу
Законів про працю України, з
урахуванням Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999р.
«Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці», та
керуючись ст.ст. 11, 60, 208, 209, 212-215, 218, 222,
224-226, 292, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мікол» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, гарантійної виплати
за неоплачену додаткову оплачувану
навчальну відпустку, середнього
заробітку за весь час затримки
розрахунку, компенсації вартості
невиданого спецодягу та взуття -
задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мікол» на користь
ОСОБА_1 заборгованість по заробітній
платі в сумі 7 129,95 грн. з 01.05.2013р. по
15.10.2013р., виплати за неоплачену
додаткову відпустку тривалістю у
зв'язку з навчанням в сумі 3 855,48 грн.,
середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку, починаючи з
17.10.2013р. по 01.12.2014р. в сумі 36 258,75 грн., а
всього 47 244,18 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мікол» в дохід
держави судовий збір у розмірі 472,44 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
до Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили в
разі закінчення вищезазначених
строків або після розгляду справи
апеляційним судом, якщо його не
скасовано.

Суддя: