Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №285/3926/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді Матюшенка І.В.

суддів: Широкової Л.В., Борисюка Р.М.

з участю секретаря судового

засідання Мишаковської В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Новоград-Волинського міськрайонного
суду Житомирської області від 12
листопада 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом в якому просив стягнути
з ОСОБА_2 на користь повнолітнього
онука ОСОБА_4 аліменти у розмірі 400 грн.
щомісячно на час навчання. Посилався на
те, що його онук навчається в інституті
інженерно-екологічних систем у м. Одесі
на бюджетній основі, а тому потребує
матеріальної допомоги. Також зазначав,
що відповідач працездатний,
інвалідності немає, проте своєму сину
матеріальної допомоги не надає.

Рішенням Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 12 листопада 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2
аліменти на користь сина ОСОБА_4 у
твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн.
щомісячно на час навчання, починаючи з
дня звернення до суду 07.10.2014 року до
30.06.2016 року.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права, просить скасувати рішення та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову. Зокрема, апелянт
посилається та те, що позивач не може
бути опікуном над повнолітнім онуком
та, відповідно, не має права на
звернення до суду з таким позовом. Крім
цього, на думку апелянта, суд не
з'ясував чи потребує ОСОБА_4
матеріальної допомоги, оскільки він
перебуває на повному державному
утриманні.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що відповідач у
справі є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
відносно якого позбавлений
батьківських прав (а.с.6-7). ОСОБА_4 є
студентом 2-го курку Інституту
інженерно-економічних систем Одеської
державної академії будівництва та
архітектури держбюджетної денної
форми навчання. Термін навчання з 01.09.2014
року по 30.06.2016 року.

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Новоград-Волинської міської
ради від 13.12.2000 року № 463 позивача було
призначено опікуном над неповнолітнім
ОСОБА_4

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач, хоча і позбавлений
батьківських прав відносно сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проте в змозі і
зобов'язаний надавати матеріальну
допомогу останньому на період його
навчання.

Проте, такий висновок суду є
помилковим.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України
якщо повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Частиною третьою цієї ж статті
встановлено, що правом на звернення до
суду з позовом про стягнення аліментів
на користь повнолітніх дочку чи сина
має той з батьків, з ким проживає дочка,
син, а також самі дочка, син, які
продовжують навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КпШС України
(діяв на час встановлення опіки над
ОСОБА_4) опіка встановлюється над
неповнолітніми, які не досягли
п'ятнадцяти років.

Зі змісту вище наведених норм права
слідує, що ОСОБА_3 не є опікуном
повнолітнього ОСОБА_4, який проживає та
зареєстрований в м. Одеса (а.с.10), а тому
ОСОБА_3 не є особою, права якої порушено
і яка має право звернення до суду з
позовом про стягнення аліментів на
користь повнолітнього, який продовжує
навчання.

У зв'язку з неправильним застосуванням
судом першої інстанції норм
матеріального права рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням, в
порядку ст. 309 ЦПК України, нового
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 12 листопада 2014 року
скасувати, ухваливши нове про відмову у
задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий Судді