Справа № 732/1796/14
Провадження № 2/732/485/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12.12.2014 року
м. Городня

Городнянський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого судді Соколова О.О.

при секретарі Шевеленко К.В.,

з участю прокурора Палієнко І.Є.

розглянувши у відкритому попередньому
судовому засіданні в залі суду
цивільну справу за позовом Прокурора
Городнянського району Чернігівської
області в інтересах: Чернігівської
міської лікарні № 2 до ОСОБА_1 про
відшкодування витрат, понесених
закладом охорони здоров'я на
стаціонарне лікування потерпілого від
злочину;-

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Городнянського району
Чернігівської області в інтересах:
Чернігівської міської лікарні № 2
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1
про відшкодування витрат, понесених
закладом охорони здоров'я на
стаціонарне лікування потерпілого від
злочину

Позов обгрунтовано тим, що відповідно
ст. 121 Конституції України, прокуратура
наділена правом представництва
інтересів держави в суді у випадках,
визначених законом.

Згідно ст. 36-1 Закону України «Про
прокуратуру», представництво
прокуратурою інтересів держави у суді
полягає у здійсненні прокурорами від
імені держави процесуальних дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
держави та суспільства у випадках
передбачених законом.

Відповідно до статті 110 Цивільного
процесуального кодексу України позови
про відшкодування шкоди, завданої
ушкодженням здоров'я фізичної особи, чи
шкоди, завданої внаслідок скоєння
злочину, можуть пред'являтися за місцем
проживання чи перебування позивача,
або за місцем завдання шкоди.

Дана позовна заява внесена з метою
відшкодування витрат, понесених
закладом охорони здоров'я на
стаціонарне лікування потерпілого від
злочину, враховуючи те, що відповідач
добровільно не відшкодував
вищенаведені кошти.

Встановлено, що 12 липня 2014 року, близько
18 години ОСОБА_1, перебуваючи у стані
сильного алкогольного сп'яніння,
керував автомобілем марки CHERY AMULET A15,
реєстраційний номер НОМЕР_1. Рухаючись
по ділянці дороги у м. Городня по вул.
Леніна у напрямку центру міста, проявив
неуважність не стежив за дорожньою
обстановкою, внаслідок чого не зміг
вчасно зменшити швидкість руху, чим
порушив вимоги пунктів 2.3 б), 2.9 а), 12.3
Правил дорожнього руху України,
затверджених постановою КМ України від
10 жовтня 2001 року № 1306, що призвело до
наїзду на велосипед під керуванням
ОСОБА_2.

У результаті наїзду ОСОБА_2 заподіяно
тілесні ушкодження у вигляді закритих
переломів правої плечової та лівої
малогомілкової кісток зі зміщенням,
закритої черепно-мозкової травми,
струсу головного мозку, які згідно
висновку судово-медичної експертизи №
88 від 03.09.2014 року відносяться до
категорії тілесних ушкоджень
середнього ступеня тяжкості, за
ознакою тривалості розладу здоров'я.

Однак, після скоєння наїзду на
велосипедиста ОСОБА_1, усвідомлюючи, що
першому заподіяні тілесні ушкодження,
що він перебуває у небезпечному для
життя стані, позбавлений можливості
вжити заходів для самозбереження через
травму, та маючи змогу допомогти
ОСОБА_2, завідомо залишив потерпілого
без допомоги на місці
дорожньо-транспортної пригоди.

Городнянським РВ УМВС України в
Чернігівській області 12.07.2014 року
внесено відомості про вказане
кримінальне правопорушення до ЄРДР під
№ 0000258 за ознаками складу
злочинів, передбачених ч. 1 ст. 286, ч.1 ст.
135 КК України.

Внаслідок отриманих тілесних
ушкоджень потерпілий ОСОБА_2 з 13.07.2014
року по 08.08.2014 року (26 ліжко-днів)
перебував на стаціонарному лікуванні у
Чернігівській міській лікарні № 2.
Згідно довідки від 15.09.2014 № 510, наданої
вищенаведеним лікувальним закладом,
вартість одного ліжко-дня на момент
лікування складала 216, 59 грн., у т.ч.
заробітна плата - 132,80 грн., нарахування
на заробітну плату - 45, 76 грн.,
господарські витрати - 1,94 грн., витрати
на харчування - 3, 04 грн., придбання
медикаментів - 4, 74 грн., оплата
комунальних послуг - 28, 30 грн. Сукупна
вартість лікування ОСОБА_2 за 26
ліжко-днів у Чернігівській міській
лікарні № 2 склала 5631, 34 грн.

Відповідно до ст. 127 КПК України
підозрюваний, обвинувачений, а також за
його згодою будь-яка інша фізична чи
юридична особа має право на будь-якій
стадії кримінального провадження
відшкодувати шкоду, завдану
потерпілому, територіальній громаді,
державі внаслідок кримінального
правопорушення.

30.09.2014 року старшим прокурором
прокуратури району до суду направлено
клопотання про звільнення
підозрюваного ОСОБА_1 від кримінальної
відповідальності у зв'язку із
примиренням винного з потерпілим. У
ході судового розгляду ОСОБА_1 визнав у
повному обсязі свою вину,
інкриміновані йому кримінальні
правопорушення та підтвердив
обставини їх скоєння. Ухвалою
Городнянського райсуду від 14.10.2014 року
кримінальне провадження щодо ОСОБА_1
закрито, підозрюваного звільнено від
кримінальної відповідальності у
зв'язку із примиренням винного з
потерпілим. Однак, наведене не є
реабілітуючою підставою.

Шкоду матеріального характеру
потерпілому ОСОБА_2 відшкодовано,
натомість витрати, понесені
Чернігівською міською лікарнею № 2 на
лікування потерпілого від
кримінального правопорушення,
залишились невідшкодованими.

Згідно ст. 1206 ЦК України, особа, яка
вчинила злочин, зобовЧязана
відшкодувати витрати закладові
охорони здоровЧя на лікування
потерпілого від цього злочину. Якщо
лікування проводилось закладом
охорони здоровЧя, що є у державній
власності, у власності Автономної
Республіки Крим або територіальної
громади, кошти на відшкодування витрат
на лікування зараховуються до
відповідного бюджету.

Відповідно до ст. 128 КПК України,
цивільний позов в інтересах держави
предЧявляється прокурором.

Згідно до п.п. 6,7 постанови Пленуму
Верховного суду України «Про
відшкодування витрат на стаціонарне
лікування особи, яка потерпіла від
злочину, та судових витрат» від 07.07.1995 №
11, відшкодування витрат на
стаціонарне лікування потерпілого
від злочину можливе лише тоді, коли є
причинний зв'язок між злочинними
діями чи бездіяльністю винної особи
та перебуванням потерпілого на такому
лікування. У кримінальному судочинстві
відшкодування витрат на стаціонарне
лікування потерпілого може
покладатися тільки на особу, вина якої
у вчиненні злочину встановлена
обвинувальним вироком суду (у тому
числі без призначення покарання, із
звільненням від покарання, про умовне
засудження чи засудження з відстрочкою
виконання вироку). В усіх інших
випадках таке відшкодування
провадиться в порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до п. 3 вищезазначеної
постанови Пленуму Верховного Суду
України, витрачені на стаціонарне
лікування кошти підлягають
відшкодуванню у повному обсязі і
зараховуються до відповідного
державного бюджету залежно від джерел
фінансування закладу охорони здоров'я
або на рахунок юридичної особи, якій
належить останній.

В судовому засіданні прокурор
підтримав в повному обсязі.

Відповідач позов визнав в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст.1206 ЦК України, ст.ст.10,
11, 61, 209, 212-215 ЦПК України, суд; -

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_1 на користь місцевого
бюджету м. Чернігова, реєстраційний
рахунок 0002 МФО 853592 в УДК
Городнянського району за -
5631,34 грн. витрачені на стаціонарне
лікування потерпілого від злочину.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
243,60 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Чернігівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, або в
порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя:
Соколов О.О.