Справа № 1304/8787/12
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/4465/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бойко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І.,
Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло
М.В.,

з участю: ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Галицького районного суду м. Львова від
4 грудня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
стягнення боргу за договором позики,-

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 04.12.2012 року позов ОСОБА_3
задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 в користь ОСОБА_3 заборгованість
за договором позики від 11.01.2010 року в
сумі 32556007 грн.56 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 в користь ОСОБА_3 сплачені
останньою судові витрати у розмірі 3219
грн.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2, яка не
брала участі в розгляді даної справи,
однак, вважає, що оскаржуваним рішенням
порушено її права та інтереси, як
стягувача у виконавчому провадженні,
боржниками в якому є відповідачі у
даній справі.

Просить рішення суду скасувати з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права. Апелянт
вважає, що рішення суду в частині
стягнення з відповідачів на користь
позивача процентів від суми позики
суперечить Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»,
і таке безпідставне стягнення з
відповідачів значної суми процентів за
договором позики позбавить її, як
стягувача у виконавчому провадженні, в
майбутньому задовольнити свої вимоги з
боржників.

В судове засідання відповідачі не
з»явились, про час та місце розгляду
справи були повідомлені у
встановленому процесуальним законом
порядку, шляхом направлення їм судових
повісток рекомендованим листом з
повідомленням про вручення на вказану
ними адресу місця проживання (а.с.152) і
додатково ще телефонограмою (а.с.553-154)
на відомі суду засоби зв»язку,
клопотань про відкладення розгляду
справи від них не надходило, а тому
розгляд справи апеляційним судом
проведено у відповідності до вимог ч.2
ст.305 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта в підтримання апеляційної
скарги, заперечення сторони позивача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 11.01.2010 року між
позивачем ОСОБА_3 (позикодавцем) та
відповідачем ОСОБА_5 (позичальником)
було укладено договір позики (а.с.6), за
умовами якого, позикодавець надав
позичальнику позику в розмірі 200 тисяч
Євро, а позичальник зобов»язувалася
повернути позичену суму грошових
коштів в строк до 31.01.2010 року.

У відповідності до п.6 вказаного
договору, якщо позичальник своєчасно
не повернув позику, він зобов»язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також 500% річних від
простроченої суми за весь період
прострочення.

Виконання зобов»язань за цим договором
забезпечено порукою відповідачів
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі договорів
поруки від 11.01.2010 року (а.с.7, 8).

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов»язання, на вимогу
кредитора зобов»язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи те, що сторони договору
погодили між собою таку
відповідальність позичальника за
прострочення виконання грошового
зобов»язання, що не суперечить нормі ч.2
ст.625 ЦК України, і поручителі
поручились за це, - підстав відмовляти у
стягненні всієї суми боргу з
відповідачів у користь позивача в суду
не було.

Крім того, колегія суддів вважає, що
доводи апелянта про порушення
оскаржуваним рішенням суду її законних
прав та інтересів, не знайшли свого
підтвердження, оскільки предметом
спору у даній справі є грошові кошти, а
не речі з індивідуально-визначеними
ознаками, права на які могла б заявляти
інша особа, в тому числі й апелянт.

Таким чином, суд першої інстанції не
допустив порушень норм матеріального
та/або процесуального права, які б були
підставою для зміни чи скасування
рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
а тому її необхідно відхилити,
залишивши оскаржуване рішення суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 4 грудня 2012 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду.

Головуючий:
Бойко С.М.

Судді:
Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.