Справа № 159/4778/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Бондар В.М. Провадження №
22-ц/773/1631/14 Категорія: 2 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Карпук А.К., Здрилюк О.І.,

при секретарі Концевич Я.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Скулинської
сільської ради Ковельського району про
визнання рішення сільської ради та
державного акта на право власності на
земельну ділянку недійсними, визнання
права власності на нерухоме майно в
порядку спадкування за апеляційною
скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 23 вересня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 23 вересня
2014 року задоволено частково позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Скулинської
сільської ради про визнання рішення
сесії Скулинської сільської ради,
державного акта на право приватної
власності на земельну ділянку
недійсним та визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на
житловий будинок та господарські
будівлі і споруди по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
матері ОСОБА_4

Визнано частково незаконним рішення
Скулинської сільської ради
Ковельського району від 21.10.2009 року №
24/6 «Про затвердження технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельні ділянки»
щодо передачі у власність ОСОБА_2
земельної ділянки, яка знаходяться в
АДРЕСА_1, а саме: для обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд площею 0.2500 га.

Визнано недійсним державний акт про
право власності на землю серії ЯИ №562756,
виданий ОСОБА_2 30.12.2009 року Управлінням
Держкомзему у Ковельському районі,
цільове призначення якої для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, в розмірі 0.2500 га, кадастровий
номер земельної ділянки :01:001:0091,
по АДРЕСА_1.

Вирішено питання судових витрат.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_2, покликаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права просить
скасувати це рішення і ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3

Заслухавши осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши доводи апеляційної
скарги, законність і обґрунтованість
рішення суду, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін з
наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (а. с 7).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась
спадщина, яка складається, зокрема, з
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами, що знаходяться
за адресою: АДРЕСА_1. Належність даного
майна спадкодавцю підтверджується
витягом з погосподарської книги № 4 за
1998 рік Скулинської сільської ради (а. с
8) та довідкою Скулинської сільської №
271 від 09.12.2007 рок (а. с. 9).

Згідно з заповітом, посвідченим
секретарем виконкому Скулинської
сільської ради Ковельського району 22
березня 1990 року, ОСОБА_4 свій житловий
будинок з усіма господарськими
будівлями по АДРЕСА_1 заповіла своїй
дочці ОСОБА_3.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК
Української РСР (1963 року) для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Не допускається прийняття
спадщини під умовою або з
застереженням. Прийнята спадщина
визначається належною спадкоємцеві з
моменту відкриття спадщини.
Визначається, що спадкоємець прийняв
спадщину: якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Зазначені в цій статті дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

Задовольняючи вимоги щодо визнання за
позивачем права власності на житловий
будинок суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_3
прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4
шляхом вступу у володіння і управління
спадковим майном, як того вимагав
Закон, однак позбавлена можливості
отримати свідоцтво про право на
спадщину в нотаріальній конторі у
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів, що
підтверджується листом Ковельської
державної нотаріальної контори (а. с. 22).
Відтак в силу Закону спадкова маса
належить спадкоємцеві з моменту
відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 377 ЦК України до
особи, яка набула право власності на
житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача). Аналогічні
положення щодо переходу права на
земельну ділянку закріплені у ст. 120 ЗК
України.

Відповідно до витягу з погосподарської
книги № 4 за 1998 року Скулинської
сільської ради Ковельського району (а.
с. 8) для обслуговування житлового
будинку по АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_4
була виділена земельна ділянка площею
0.25 га.

Відтак питання щодо належності
вищезгаданої земельної ділянки, після
смерті ОСОБА_4, мало б вирішуватись
органом місцевого самоврядування з
врахування спадкоємців, які прийняли
спадщину, а саме житловий будинок по
АДРЕСА_1.

Не зважаючи на наявність спадкоємця
після смерті ОСОБА_4, яка прийняла у
передбачений Законом строк та порядок
спадщину, про що достовірно було
Скулинській сільській раді
Ковельського району, останньою 21
жовтня 2009 року було прийнято рішення №
24/ «Про затвердження технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельні ділянки», а
в подальшому на його підставі ОСОБА_2
видано Державний акт про право
власності на землю серії ЯИ № 562756
площею 0,25 га з цільовим призначення для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд по АДРЕСА_1.

За змістом ст. 59 ЗУ «Про місцеве
самоврядування в Україні» акти органів
та посадових осіб місцевого
самоврядування повинні відповідати
Конституції та законам України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Рішення Скулинської сільської ради
Ковельського району від 21 жовтня 2009
року № 24/ «Про затвердження технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельні ділянки» в
частині передачі у власність ОСОБА_2
земельної ділянки по АДРЕСА_1 не в
повній мірі відповідає вимогам Закону.

Не встановивши та не переконавшись у
прийняті спадкоємцями нерухомого
майна, що розташоване на земельній
ділянці по АДРЕСА_1, Скулинська
сільська рада прийняла рішення про
виділення цієї ж земельної ділянки
особі, якій не належить таке нерухоме
майно. А в подальшому і видала на цю
земельну ділянку Державний акт.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» від 23 лютого 2006 року суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

У рішенні у справі «Рисовський проти
України» Європейський суд підкреслив
особливу важливість принципу
«належного урядування». Він
передбачає, що у разі, коли йдеться про
питання загального інтересу, зокрема,
якщо справа впливає на такі
основоположні права людини, як майнові
права, державні органи повинні діяти
вчасно та в належний і якомога
послідовніший спосіб. Зокрема, на
державні органи покладено обов'язок
запровадити внутрішні процедури, які
посилять прозорість і ясність їхніх
дій, мінімізують ризик помилок і
сприятимуть юридичній визначеності у
цивільних правовідносинах, які
зачіпають майнові інтереси.

З врахуванням викладеного ОСОБА_3, як
спадкоємець, яка прийняла спадщину у
вигляді нерухомого майна, у
передбачений Законом спосіб звернувся
до суду за захистом свого права та
просила визнати недійсними рішення та
виданий на його підставі державний акт
про передачу у власність ОСОБА_2
земельної ділянки на якій така
нерухомість розташована.

Рішення суду як найважливіший акт
правосуддя покликане забезпечити
захист гарантованих Конституцією
України прав і свобод людини та
здійснення проголошеного Основним
Законом України принципу верховенства
права (п. 2 Постанов, Пленуму Верховного
Суду України від 18.12.2009, № 14 "Про судове
рішення у цивільній справі").

За таких обставин задоволення позову
ОСОБА_3 у повному обсязі відновить
порушене право позивача на
користування земельною ділянкою по
АДРЕСА_1 цільове призначення якої для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, які
належать їй як спадкоємцю.

Доводи апеляційної скарги про
пропущення строків звернення з даним
позовом до суду не заслуговують на
увагу. В суді апеляційної інстанції
представник позивача зазначила, що про
наявність рішення Скулинської
сільської ради та Державного акту на
спірну земельну ділянку позивач
дізналась лише в 2013 році. Такі
пояснення представника позивача
апелянтом не спростовані.

Суд, правильно встановивши фактичні
обставини справи, дав належну оцінку
представленим доказам, дійшов
обґрунтованого висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про
безпідставність позовних вимог є
власним тлумаченням встановлених
обставин справи, були предметом
дослідження суду першої інстанції і їм
суд в сукупності з іншими доказами по
справі дав правильну юридичну оцінку.

Рішення ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для його скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
відхилити, а рішення Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 23 вересня 2014 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді: