Справа № 751/9387/14 Провадження №
22-ц/795/2456/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Овсієнко Ю. К. Доповідач - Страшний М. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року м.ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСтрашного
М.М.,суддів:Євстафіїва О.К., Шарапової
О.Л.,при секретарі:Нечасного О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщення суду апеляційну
скаргу Чернігівської міської ради на
рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 20 жовтня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
Чернігівської міської ради про
визнання права власності в порядку
спадкування

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 20 жовтня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6
задоволено, визнано за кожною право
власності на 12 частину житлового
будинку з господарськими будівлями, що
розташовані за адресою АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі Чернігівська
міська рада просить дане рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в позові, посилаючись на
неповне встановлення обставин, що
мають значення для справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права. Апелянт вказує, що судом не було
з'ясовано причини відсутності
правовстановлюючих документів у
спадкодавця та не взято до уваги не
дотримання останнім вимог щодо
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно. Апелянт посилається
на те, що згідно довідки Киїнської
сільської ради в погоспордарських
книгах запис про домогосподарство на
прізвище ОСОБА_5 відсутнє, відсутні
документи про виділення ОСОБА_5 і
земельної ділянки.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до
наступного висновку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є єдиними
спадкоємицями за законом після смерті
свого чоловіка та батька ОСОБА_8, а тому
їх вимоги про визнання права власності
на житловий будинок з надвірними
будівлями, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування
за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
року не суперечать вимогам діючого
законодавства, а саме нормам ст.ст.
1218,1261,1266 ЦК України.

Судом першої інстанції обставини
справи з'ясовані в обсягу, необхідному
для правильного вирішення спору,
відповідно до встановлених обставин,
правильно визначено суть і характер
правовідносин сторін та норми
матеріального права, що їх регулюють.

Судом встановлено, що згідно копії
паспорта ОСОБА_5 з 03.08.1974 року позивач
перебувала у шлюбі з ОСОБА_8, що був
зареєстрований Голубичською сільською
радою Ріпкинського району (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
що підтверджується копією свідоцтва
про смерть серія НОМЕР_1 (а.с.9), його
дружина ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_6 мають
право на спадкування за законом.
Спадщина складається із житлового
будинку АДРЕСА_1.

Згідно даних паспорту ОСОБА_5
зареєстрована у будинку по АДРЕСА_1 з 17
травня 1987 року, а ОСОБА_6 - з 24 квітня 1993
року (а.с.12-13).

Постановою державного нотаріусу
Другої чернігівської державної
нотаріальної контори від 27 травня 2014
року ОСОБА_5 було відмовлено у вчиненні
нотаріальної дії - видачі свідоцтва про
право на спадщину на належну їй частку
житлового будинку (а.с.34).

Згідно копії технічного паспорту на
житловий будинок АДРЕСА_1,
виготовленого за станом на 11.04.2014 року
Чернігівським міським БТІ, вказаний
житловий будинок побудований у 1976 році
на землях Радгоспу імені Фрунзе.

Станом на 31.12.2012 року право власності на
будинок з надвірними будівлями за
адресою АДРЕСА_1 не зареєстровано, що
підтверджено в матеріалах справи
довідкою МБТІ (а.с.11).

Статтею 5 ЦК України передбачено, що до
правовідносин застосовується те
законодавство, яке діяло на час їх
виникнення.

Відповідно до ч. 3 ст.3 Закону України
від 01.07.2004 року «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього закону,
виникають у момент такої реєстрації.

Згідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону
права на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, за таких умов: якщо
реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

На час виникнення права власності у
спадкодавця ОСОБА_8 на будинок
позначений в технічному паспорті літ.
А-1 державна реєстрація права власності
не була обов'язковою у сільській
місцевості, подальша зміна
законодавства не позбавила його
набутого права власності на будинок.

Доводи апелянта про те, що за
позивачами не може бути визнано право
власності на житловий будинок у зв'язку
з відсутністю відповідних записів в
погосподарських книгах, не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки обов'язкове
ведення погосподарських книг в
сільській місцевості здійснювалось в
УРСР з 1979 року відповідно до Вказівок
по веденню погосподарського обліку в
сільських Радах народних депутатів,
затверджених Центральним статистичним
управлінням СРСР 13.04.1979 року за № 112/5,
проте розпорядженням Ради Міністрів
УРСР від 13 березня 1978 року № 117-р землі
Радгоспу імені Фрунзе були включені до
земель міста Чернігова (а.с.36), тобто з
1978 року житловий будинок вважається
таким, що розташований в межах міста
Чернігова.

Не підлягають застосуванню до спірних
правовідносин Інструкція про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР та Перелік
правовстановлюючих документів, на
підставі яких провадиться реєстрація
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затверджені Міністерством
комунального господарства УРСР 31 січня
1966 року, оскільки судом встановлено, що
будинок був збудований у 1976 році в
сільській місцевості, в не в місті чи
селищі міського типу.

Відповідно до статті 2 Закону України
від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин (вересень 2008 року),
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень - це
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону
право власності та інші речові права на
нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до
набрання чинності Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме
майно набувається в порядку, який
існував на час його спорудження, а не
виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого права, а не підставою
його виникнення.

Підсумовуючи викладене, апеляційний
суд приходить до висновку, що рішення
суду першої інстанції є законним та
обгрунтованим, постановленим з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Чернігівської
міської ради відхилити.

Рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 20 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: