Виноградівський районний суд
Закарпатської області
________________________________________________________________________
___________________________
Справа № 299/4383/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19.12.2014 року
м.Виноградів

Виноградівський районний суд
Закарпатської області в особі
головуючого судді Леньо В.В., при
секретарі Дорда Д.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Виноградів цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В
И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
сторони уклали шлюб 26.08.1995 року. У
сторін у шлюбі народилося троє дітей:
син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_10, донька ОСОБА_9
ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2
Одруження виявилось невдалим, причиною
розпаду шлюбу є те, що у сторін
виявились різні характери, відсутнє
взаємопорозуміння, а тому позивачка
просить шлюб між ними розірвати. Діти
перебувають з позивачкою на її повному
утриманні. Оскільки відповідач не
надає матеріальної допомоги, його
заробіток є мінливим, то позивачка
просить стягнути аліменти на утримання
дітей у твердій сумі у розмірі по 500
гривень на кожну дитину щомісячно,
починаючи із дати подачі позову до
досягнення дітьми повноліття.

Позивачка в судове засідання не
з'явилася, проте подала до суду
письмову заяву, у якій просила розгляд
справи провести без її участі, позовні
вимоги підтримує, просить такі
задовольнити (а.с.18).

Відповідач будучи повідомленим про
день, час та місце розгляду справи
належним чином в порядку ст.74 ЦПК
України, про що свідчить повістка,
наявна в матеріалах справи (а.с.17), в
судове засідання з невідомих суду
причин не з'явився і від нього не
надійшло жодного клопотання про
відкладення слухання справи або
поважні причини неявки, тому на
підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за
можливе провести заочний розгляд
справи на підставі наявних у ній
доказів, оскільки позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.112 СК України
суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розлучення, бере до уваги наявність
малолітньої дитини та інші обставини
життя сторін.

В судовому засіданні належними
доказами достовірно встановлено, що
сторони уклали шлюб 26.08.1995 року у
виконкомі Великопаладської сільської
ради Виноградівського району, актовий
запис №13 (а.с.4).

За час шлюбу у сторін народилося троє
дітей: син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_10, донька
ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9, 10, 11).

Одруження виявилось невдалим, причиною
розпаду шлюбу виявилося те, що у сторін
різні характери та погляди на життя,
відсутнє взаємопорозуміння, міцної
сім'ї сторони не створили, шлюб існує
тільки формально.

На даний час діти знаходяться на
утриманні матері (а.с.12). Спору щодо
місця проживання дітей не має. Спору
про майно, що є спільною власністю
сторін, не має.

Відповідно до вимог ст.51 Конституції
України та ст.24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка, примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК
України зобов'язані спільно
піклуватись про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік
зобов'язаний утверджувати в сім'ї
повагу до матері. Дружина зобов'язана
утверджувати в сім'ї повагу до батька.
Дружина та чоловік відповідальні один
перед одним, перед іншими членами сім'ї
за свою поведінку в ній.

Кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини. Примушування до
припинення шлюбних відносини,
примушування до їх збереження, є
порушенням прав жінки, чоловіка на
свободу та особисту недоторканість і
може мати наслідки, встановлені
законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України).

З'ясувавши фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, взявши до уваги наявність у
сторін малолітньої дитини та обставини
життя подружжя, з врахуванням того, що
сторони шлюбним життям не живуть, що
шлюб існує тільки формально, та
враховуючи, що подальше збереження
шлюбу між сторонами є недоцільним,
оскільки у період з часу звернення
позивачки до суду та розгляду справи у
суді наміри позивачки розірвати шлюб
не змінилися, суд встановив справжнє
прагнення позивачки до розірвання
шлюбу, а відтак приходить до
переконання, що розірвання шлюбу не
суперечить інтересам сторін і їх
неповнолітній дитині, після цього не
будуть порушені їх особисті та майнові
права, у зв'язку із чим позовні вимоги в
частині розірвання підлягають
задоволенню.

Розглядаючи вимогу про стягнення
аліментів суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27
Конвенції ООН про права дитини від 20
листопада 1989 року, яка ратифікована
Постановою Верховної Ради України №
789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула
чинності для України 27 вересня 1991 року,
держава визнає право кожної дитини на
рівень життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини. Батьки
або інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15.05.2006 року
№ 3 "Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів" за
відсутності домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину той із
них, з ким вона проживає, вправі
звернутися до суду з відповідним
позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти
на дитину присуджуються в частці від
заробітку (доходу) її матері, батька (ст.
183 цього Кодексу) або в твердій грошовій
сумі (ст. 184 СК) і виплачуються
щомісячно.

Відповідно до ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати свою дитину до
досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183
ч.1 СК України, частка заробітку (доходу)
матері, батька, яка буде стягуватись як
аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення. За правилами
ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
за винятком випадків, передбачених
статтею 184 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.184 СК України,
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Однак у задоволенні позову про
стягнення аліментів на сина ОСОБА_3
слід відмовити з наступного. Згідно
свідоцтва про народження ОСОБА_3
народився ІНФОРМАЦІЯ_11. Позивачка до
суду подала позов 03.12.2014 року.

Отже, на момент подання позову сину
ОСОБА_3 виповнилося 18 років. З
врахуванням положень ст.180 СК України,
батьки обов'язку утримувати дитину,
якій виповнилося 18 років не мають.
Інших обставин, позивачка не навела.
Відтак у задоволенні позову в частині
стягнення аліментів на сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_3 у суду правових підстав не
має. Позов вцій частині задоволенню не
підлягає.

Керуючись принципами законності,
справедливості та розумності, суд
вважає, що позовні вимоги в частині
стягнення аліментів підлягають
частковому задоволенню та з
відповідача слід стягувати аліменти на
утримання доньки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 та
сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 500
гривень щомісячно, починаючи із дати
подачі позову до досягнення дитиною
повноліття.

Вирішуючи питання про стягнення
судових витрат суд виходить з того, що
відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалене
рішення, суд присуджує з іншої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Разом з
тим, Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України
якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.10, 60, 61, 169, 209, 212-215, 224, 225, 367 ЦПК
України, ст.ст. 180, 182, 183, 184, 191 СК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити - частково.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
26.08.1995 року у виконкомі
Великопаладської сільської ради
Виноградівського району, актовий
запис №13 - р о з і р в а т и.

Позивачці залишити шлюбне прізвище -
"ОСОБА_1".

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, код
НОМЕР_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1,
аліменти на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_6, код НОМЕР_2,
зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 на
утримання доньки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8
та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, аліменти у
твердій грошовій сумі у розмірі по 500
(п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи
із дати подачі позову - 03.12.2014 року і до
досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення
суду у межах суми платежу за один
місяць.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243,60
гривень судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави 243,60
гривень судового збору.

Відповідачем може бути подано заяву
про перегляд заочного рішення протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГоловуючийВ. В. Леньо