Справа №592/368/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Чернобай О. І.Номер
провадження 22-ц/788/2170/14 Суддя-доповідач -
Лузан Л. В. Категорія - 39
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Дубровної В. В. , Криворотенка
В. І.

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 12 листопада 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5,

треті особі: Сумська районна державна
нотаріальна контора, Піщанська
сільська рада,

про визнання права власності на
домоволодіння в порядку спадкування за
законом,

в с т а н о
в и л а :

Рішенням суду від 12 листопада 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3
частину домоволодіння, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з
житлового будинку позначеного на плані
літерою "Б-1", сараю "Д", сараю "Е", сараю
"Ж", вбиральні "З", погрібу "Г" в порядку
спадкування за законом після смерті
матері, ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду в тій
частині позовних вимог, у задоволенні
яких було відмовлено, і постановлення
нового рішення про задоволення позову
з тих підстав, що судом неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи, що у справі не були доведені
обставини, що мають значення для
справи, які суд визнав встановленими,
що висновки суду не відповідають
обставинам справи та що судом були
порушені норми матеріального і
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення особи, яка бере участь у
справі, вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається наступне.

ОСОБА_6 є дружиною ОСОБА_4 та матір'ю
ОСОБА_3 і ОСОБА_5 (а.с.79,76,84).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла (а.с.13).

Згідно довідки виконкому Садівської
сільської ради від 08 травня 2012 року
ОСОБА_6 постійно проживала і була
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.
Разом з нею на день її смерті були
зареєстровані: чоловік - ОСОБА_4 та син
ОСОБА_3 (а.с.61).

Після смерті ОСОБА_6 залишилось
спадкове майно, зокрема, будинок з
господарсько-побутовими будівлями
АДРЕСА_1, ? частина трикімнатної
квартири по АДРЕСА_2 та грошові вклади в
ПАТ "Державний ощадний банк України"
(а.с.4-6, 87).

Позивач, як спадкоємець першої черги, в
межах 6-ти місячного строку після
смерті матері звернувся до приватного
нотаріусу Сумського районного
нотаріального округу ОСОБА_7 з заявою
про прийняття спадщини (а.с.57).

Крім позивача, спадкоємцями першої
черги є відповідачі - ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
які також в межах 6-ти місячного строку
після смерті ОСОБА_6 звернулись до
приватного нотаріусу з заявами :

- ОСОБА_4 - з заявою про відмову від
прийняття спадщини на користь ОСОБА_5 (
ас. 74),

- ОСОБА_5 - з заявою про прийняття
спадщини (а.с.73,74).

12 листопада 2013 року ОСОБА_5 було видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом на 2/3 частки (у тому числі з
урахуванням 1/3 частки, від якої
відмовився ОСОБА_4) від спадкового
майна, а саме : ? частини трикімнатної
квартири в АДРЕСА_2.

Звертаючись до суду з позовом у даній
справі, ОСОБА_3 обґрунтовував його тим,
що нотаріус відмовив у видачі
свідоцтва про право на спадщину, а саме,
на будинок з господарсько-побутовими
будівлями АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що за
життя матері, ОСОБА_6, рішенням суду за
нею було визнане право власності на
названий будинок, але це право
власності вона не зареєструвала в
установленому законом порядку .

Названі доводи позивача
підтверджуються матеріалами справи,
зокрема вбачається, що рішенням
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 11 листопада 2008 року за ОСОБА_6 було
визнано право власності в порядку
спадкування на житловий будинок з
господарсько-побутовими будівлями
АДРЕСА_1, проте в установленому порядку
право власності не було зареєстроване
(а.с.7,8).

Позивач у заявленому у справі позові
просив суд визнати за ним право
власності в порядку спадкування за
законом на спадкове майно, а саме, на
весь будинок з господарсько-побутовими
будівлями АДРЕСА_1.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції, пославшись на вимоги
ст. 1267 ЦК України, виходив з того, що
позивач не надав суду доказів на
підтвердження своїх доводів про те, що
відповідачі не заперечують проти
визнання за ним, позивачем, права
власності на спадкове майно -
домоволодіння в АДРЕСА_1. Позивач та
відповідачі являються спадкоємцями
першої черги, їхні частки у спадковому
майні є рівними, спадщина між ними не
розділена.

Не погоджуючись з постановленим у
справі рішенням, в апеляційній скарзі
позивач посилається на те, що в
порушення норм процесуального права
суд першої інстанції не сприяв
сторонам у вирішенні спірного питання,
у тому числі, і шляхом укладення
мирової угоди, у якій би йшла мова про
домовленість сторін щодо розподілу
всього спадкового майна.

Колегія суддів вважає, що у суду першої
інстанції не було підстав для
задоволення позову у повному обсязі, а
доводи апеляційної скарги про
протилежне не можна визнати
обґрунтованими. При цьому колегія
суддів виходить з наступного.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України 1. До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

За статтею 1261 ЦК України1. У першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1267 ЦК 1. Частки у спадщині
кожного із спадкоємців за законом є
рівними. 2. Спадкоємці за усною угодою
між собою, якщо це стосується рухомого
майна, можуть змінити розмір частки у
спадщині когось із них. 3. Спадкоємці за
письмовою угодою між собою,
посвідченою нотаріусом, якщо це
стосується нерухомого майна або
транспортних засобів, можуть змінити
розмір частки у спадщині когось із них.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України 1.
Спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. 2. Не допускається
прийняття спадщини з умовою чи із
застереженням. 5. Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Статтею 1278 ЦК України передбачається,
що 1. Частки кожного спадкоємця у
спадщині є рівними, якщо спадкодавець у
заповіті сам не розподілив спадщину
між ними. 2. Кожен із спадкоємців має
право на виділ його частки в натурі.

За статтею 1296 ЦК України 1. Спадкоємець,
який прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину. 2. Якщо
спадщину прийняло кілька спадкоємців,
свідоцтво про право на спадщину
видається кожному з них із визначенням
імені та часток у спадщині інших
спадкоємців. 3. Відсутність свідоцтва
про право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

З наведених норм права вбачається, що у
суду першої інстанції були підстави
для визнання за позивачем, як за одним
із трьох спадкоємців першої черги,
права власності на 1/3 частину спірного
спадкового майна, яким у даній справі
являється будинок з
господарсько-побутовими будівлями
АДРЕСА_1. Суд першої інстанції прийшов
до вірного висновку про те, що позовні
вимоги про визнання за позивачем права
власності на інші 2/3 частини названого
спадкового майна не грунтуються на
вимогах діючого законодавства,
оскільки відсутня норма матеріального
права, яка б передбачала право позивача
на спадкування всього спірного будинку
з господарсько-побутовими будівлями.

Доводи позивача про те, що суд першої
інстанції не створив для сторін
можливості укладення мирової угоди чи
вирішення спору в добровільному
порядку іншим шляхом, - не
підтверджуються матеріалами справи.
Вбачається, що справа розглядалась у
суді першої інстанції на протязі 10
місяців; судові засідання призначались
декілька разів. На протязі названого
часу відповідачі не виявили бажання
вирішити спір у добровільному порядку
або шляхом укладення мирової угоди; не
виявили вони такого бажання і під час
розгляду справи у суді апеляційної
інстанції.

Крім того, слід зазначити, що сторони в
майбутньому не позбавляються
можливості добровільного (за взаємною
згодою) розподілу спадкового майна,
оскільки діючим законодавством,
зокрема, статтями 6, 627 ЦК така
можливість передбачена шляхом
укладення спадкоємцями, які прийняли
спадщину, договору про поділ
спадкового майна.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції були повно та всебічно
встановлені обставини справи,
правильно застосовані норми
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
висновків суду не спростовують, а тому
рішення суду у оскаржуваній частині
слід залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308,
313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 12 листопада 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -