Провадження №: 2/752/414/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2014 року Голосіївський
районний суд міста Києва в складі
головуючого судді - Пасинок В.С., за
участю секретаря - Тасенко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором та зустрічним
позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк",
товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» про визнання
частково недійсним договору про
передачу Активів та Кредитних
зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на
користь ПАТ «Дельта банк» від 30.06.2010, -

в с т а н о в и в:

у червні 2013 року ПАТ «Дельта Банк»
звернулося до суду з указаним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що 25.05.2007
року між ТОВ «Український промисловий
банк» та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № 623/ФКВ-07, згідно з
умовами якого банк надав їй кредитні
кошти у розмірі 117 350,00 доларів США під 13
% річних за весь час фактичного
користування кредитом на строк по
20.05.2027 року.

Проте, відповідач порушила умови
повернення платежів, у результаті чого
станом на 17.04.2013 року виникла
заборгованість за договором кредиту в
розмірі 1 129 920,13 грн.

30.06.2010 року між ТОВ «Український
промисловий банк», АТ «Дельта Банк» та
Національним банком України був
укладений договір про передачу активів
та кредитних зобов'язань TOB
«Український промисловий банк» на
користь AT «Дельта Банк».

На підставі викладеного та з наведених
у позовній заяві підстав просив суд
задовольнити позов та з урахуванням
уточнень останнього остаточного
стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за
кредитним договором станом на 03.11.2014
року в розмірі 1 812 218,76 грн., а також
вирішити питання судових витрат у
справі (а.с. 2-4, 138).

Не погоджуючись з пред'явленим позовом,
ОСОБА_1 через свого представника подала
зустрічну позовну заяву, якою просила
суд визнати недійсним договір про
передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на
користь ПАТ «Дельта банк» від 30.06.2010
року, укладений між ТОВ «Український
промисловий банк», АТ «Дельта Банк» та
Національним банком України, в частині
передачі кредитних зобов'язань за
кредитним договором № 623/ФКВ-07 від
25.05.2007 року (а.с. 69-71).

Мотивувала свої вимоги тим, що
оспорюваний договір був укладений в
порушення вимог ст. 91 Закону України
«Про банки та банківську діяльність»,
його укладення та заміна кредитора у
зобов'язанні потягнула за собою
фактичну зміну умов кредитного
договору в частині порядку повернення
коштів, через що в силу ст. ст. 203, 215 ЦК
України він є недійсним.

В судовому засіданні представник ПАТ
«Дельта Банк» позовні вимоги
первісного позову підтримав з
урахуванням їх уточнень та просив
первісний позов задовольнити в повному
обсязі. Проти задоволення зустрічного
позову заперечував, просив суд
відмовити у його задоволенні,
посилаючись на його безпідставність та
необґрунтованість.

Представник відповідача за первісним
позовом - позивача за зустрічним
позовом в ході розгляду справи
заявлений ПАТ «Дельта Банк» позов не
визнав та просив суд відмовити у його
задоволенні, врахувавши при цьому
доводи сторони відповідача, вкладені в
письмових запереченнях, та посилаючись
на подання ПАТ «Дельта Банк» позовної
заяви з пропуском строку позовної
давності. Позовні вимоги зустрічного
позову підтримав та просив їх
задовольнити в повному обсязі (а.с. 65-66,
109-113).

Відповідач - ТОВ «Український
промисловий банк», будучи в
установленому законом порядку
повідомленим про час та місце розгляду
справи, явку свого представника в
судове засідання не забезпечив, про
причини неявки суд не повідомив, заяв
про розгляд справи за його відсутності
не надавав.

Заслухавши представників сторін, які
не заперечували проти розгляду справи
за відсутності відповідача ТОВ
«Український промисловий банк»,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Встановлено, що 25.05.2007 року між ТОВ
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_1 укладений кредитний договір №
623/фкв-07, на підставі якого позичальнику
було надано кредит у розмірі 117 350,00
доларів США під 13 % річних за весь час
фактичного користування кредитом на
строк по 20.05.2027 року (а.с. 5-10).

Виконання зобов'язань за даним
кредитним договором забезпечено
іпотекою відповідно до укладеного між
ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 іпотечного
договору № 623/Zфкві-07 від 25.05.2007 року,
предметом якого є квартира АДРЕСА_1 (а.с.
157-160).

Згідно зі ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

При цьому згідно ст. 627 ЦК України та
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Зокрема, ст. 628 ЦК України передбачено,
що зміст договору становлять умови,
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Крім того, як визначає п. 3 ст. 203 ЦК
України, волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

У даному випадку, наявність підписаних
правочинів свідчить про те, що обидва
учасники бажали укласти правочин і що
зовнішній вираз їх волі відповідає
внутрішньому.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною вимог, які
встановлені частинами першою-третьою,
п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Обставин, визначених частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203
ЦК України при розгляді даної справи
судом не встановлено. Вказане також не
заперечувалось сторонами та доказів на
підтвердження зворотного ними в
розпорядження суду надано не було.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що ТОВ «Український
промисловий банк» були виконані умови
кредитного договору та ОСОБА_1 25.05.2007
року надані грошові кошти в розмірі 117
350,00 доларів США, що в гривневому
еквіваленті станом на вказану дату
становило 592 617,50 грн. (а.с. 174).

30.06.2010 року між ТОВ «Український
промисловий банк», АТ «Дельта Банк» та
Національним банком України був
укладений договір про передачу активів
та кредитних зобов'язань TOB
«Український промисловий банк» на
користь AT «Дельта Банк», відповідно до
п. 4.1 якого у порядку, обсязі та на
умовах, визначених договором, ТОВ
«Український промисловий банк»
передає (відступає) АТ «Дельта Банк»
права вимоги за кредитними та
забезпечувальними договорами, що
забезпечують виконання кредитних
зобов'язань перед Національним банком,
внаслідок чого АТ «Дельта Банк»
замінює ТОВ «Український промисловий
банк» як кредитора (стає новим
кредитором) у зазначених зобов'язаннях,
а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі ТОВ
«Український промисловий банк» АТ
«Дельта Банк» прав вимоги до боржників
АТ «Дельта Банк» переходить
(відступається) право вимагати (замість
ТОВ «Український промисловий банк»)
від боржників повного, належного та
реального виконання обов'язків за
кредитними та забезпечувальними
договорами (а.с. 161-172).

Згідно з п. 1.7 зазначеного договору від
30.06.2010 року кредитні та забезпечувальні
договори (договори застави (іпотеки),
поруки), укладені ТОВ «Український
промисловий банк» з боржниками, права
вимоги за якими передані в заставу
Національному банку і забезпечують
виконання ТОВ «Український
промисловий банк» кредитних
зобов'язань перед Національним банком,
та підлягають передачі на підставі
цього договору. Перелік кредитних та
забезпечувальних договорів наведений
у додатку № 2 до цього договору (а.с. 164).

Згідно наявного в матеріалах справи
витягу з додатку № 2 до договору про
передачу активів та кредитних
зобов'язань від 30.06.2010 року до переліку
кредитних та забезпечувальних
договорів входять кредитних договір №
623/фкв-07 та іпотечний договір №
623/Zфкві-07 від 25.05.2007 року (а.с. 173).

Згідно акту звірки № 1 від 01.07.2010 року,
підписаного ТОВ «Укрпромбанк» та АТ
«Дельта Банк» відповідно до п. 1.3.
Регламенту щодо послідовності дій ТОВ
«Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» в
процесі прийому/передачі активів ТОВ
«Укрпромбанк» відповідно до договору
про передачу активів ТОВ «Укрпромбанк»
від 30.06.2010 року з метою підтвердження
факту переведення прав вимоги
Укрпромбанком та користь Дельта Банку
та фактичної заборгованості
позичальників за кредитними
договорами, загальний залишок ОСОБА_1
за кредитним договором станом на 01.07.2010
року склав 875 411,74 грн. (а.с. 175).

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 511, ч. 1 ст.
60, ч. 1 ст. 179 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України
первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються, та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення. Боржник має
право не виконувати свого обов'язку
новому кредиторові до надання
боржникові доказів переходу до нового
кредитора прав у зобов'язанні.

Як вбачається з матеріалів справи, з
метою виконання вимог ст. 516 ЦК України,
відповідно до умов п. 4.8. договору від
30.06.2010 року, згідно якого «Дельта
Банк»та «Укрпромбанк» зобов'язані
письмово повідомити боржників про
передачу відповідних прав вимоги
шляхом направлення їм спільного
повідомлення за формою, узгодженою
«Дельта Банком» та Укрпромбанком в
усіх істотних аспектах впродовж 5
(п'яти) робочих днів з дати укладення
цього договору, ТОВ «Укрпромбанк» та
ПАТ «Дельта Банк» листом від 08.07.2010 року
було повідомлено відповідача про
заміну кредитора у зобов'язанні шляхом
направлення спільного повідомлення,
про свідчить поштових відправлень (а.с.
176-177).

Отже, з врахуванням зазначеного, на
думку суду, ПАТ «Дельта Банк» належним
чином виконало вимоги ст. ст. 516, 517 ЦК
України при заміні кредитора у
зобов'язанні іншою особою та довело
перед судом в розрізі положень ст. ст.
57-59 ЦПК України перехід до нього прав
первісного кредитора, через що ПАТ
«Дельта Банк» має право вимоги до
відповідача за зобов'язаннями
останньої перед первісним кредитором.

Як встановлено судом, банком було
надано ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі
й порядку, визначених умовами
укладеного між ними кредитного
договору. Проте, як встановлено в ході
розгляду справи, ОСОБА_1, в свою чергу,
належним чином не виконує умови
останнього, через що станом на 03.11.2014
року має заборгованість в розмірі 1 812
218,76 грн.

Згідно положень ст. ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим до виконання сторонами.

На підставі ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Разом з тим, на думку суду, позивач ПАТ
«Дельта Банк» всупереч вимогам ст. ст.
10, 60 ЦПК України не надав суду належних
і допустимих доказів щодо розміру
заборгованості відповідача за
кредитним договором.

До вказаного висновку суд приходить,
виходячи з наступного.

Так, як встановлено в ході розгляду
справи, відповідачем ОСОБА_1 25.05.2007 року
відповідно до умов укладеного між нею
та ТОВ «Український промисловий банк»
кредитного договору було отримано
грошові кошти в розмірі 117 350,00 грн., що в
гривневому еквіваленті становило 592
617,50 грн. (а.с. 174).

Звернувшись до суду з даним позовом, в
обґрунтування останнього ПАТ «Дельта
Банк» вказало на те, що ОСОБА_1 належно
не виконуються умови кредитного
договору, кредит не повертається,
відповідні сплати не провадяться,
внаслідок чого станом на 17.04.2013 року в
неї наявна заборгованість в розмірі 137
624,47 доларів США, що в гривневому
еквіваленті на вказану дату становить 1
129 920,13 грн., з яких: тіло кредиту - 102 191,00
доларів США, що становить 816 812,66 грн.;
відсотки - 35 433,47 доларів США, що
становить 283 219,73 грн.,; комісія за
ведення кредиту - 29 887,74 грн. (а.с. 11).

Крім того, задля обґрунтування своїх
вимог банком було додано до позовної
заяви копію листа-попередження № 4743
від 15.04.2011 року, направленого ОСОБА_1, зі
змісту якого вбачається, що у останньої
станом на 15.04.2011 року була наявна
прострочена заборгованість в розмірі 23
804,51 доларів США, з яких: сума
простроченого кредиту - 7 239,78 доларів
США; сума прострочених відсотків за
користування кредитом - 16 564,73 доларів
США, та 5 601,61 грн. - сума комісій за
користування кредитом (а.с. 12).

Зі змісту вимоги ТОВ «Український
промисловий банк» № 8539 від 18.02.2009 року
вбачається, що станом на 11.02.2009 року у
ОСОБА_1 була наявна заборгованість в
розмірі 154 242,00 доларів США та 903,00 грн.
(а.с. 66).

Згідно наявного в матеріалах справи
витягу з додатку № 2 до договору про
передачу активів та кредитних
зобов'язань від 30.06.2010 року фактичний
розмір невиконаного ОСОБА_1 грошового
зобов'язання за кредитним договором
від 25.05.2007 року у валюті кредиту станом
на 01.06.2010 року складав 114 421,02 доларів
США, що в гривневому еквіваленті
становив 868 006,32 грн. (а.с. 173).

Згідно акту звірки № 1 від 01.07.2010 року,
підписаного ТОВ «Укрпромбанк» та АТ
«Дельта Банк» відповідно до п. 1.3.
Регламенту щодо послідовності дій ТОВ
«Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» в
процесі прийому/передачі активів ТОВ
«Укрпромбанк» відповідно до договору
про передачу активів ТОВ «Укрпромбанк»
від 30.06.2010 року з метою підтвердження
факту переведення прав вимоги
Укрпромбанком та користь Дельта Банку
та фактичної заборгованості
позичальників за кредитними
договорами, загальний залишок ОСОБА_1
за кредитним договором станом на 01.07.2010
року склав 875 411,74 грн. (а.с. 175).

Натомість з наданого представником ПАТ
«Дельта Банк» розрахунку
заборгованості, доданого до заяви про
уточнення розміру позовних вимог,
вбачається, що заборгованість ОСОБА_1
за кредитним договором від 25.05.2007 року
станом на 03.11.2014 року становить 1 812 218,76
грн. (а.с. 139-140). При цьому, як вбачається
з останнього, нарахування банком
провадилось виходячи із суми
заборгованості в розмірі 102 191,00 доларів
США за тілом кредиту та 7 720, 32 доларів
США за відсотками.

Пояснити такі розбіжності у розмірі
невиконаного ОСОБА_1 грошового
зобовязання представник ПАТ «Дельта
Банк» в ході розгляду справи не зміг,
посилаючись на відсутність у нього
інформації з даного приводу.
Детального розрахунку заборгованості
позичальника із вказівками про те, коли
(в які дні місяці та роки) вона погашала
свою заборгованість, яка частина
сплачених сум йшла на погашення тіла
кредиту, а яка - на погашення відсотків
і комісій, якими первинними платіжними
документами підтверджується кожна
сплата, в розпорядження суду надано
також не було.

Тому, суд дійшов до висновку про те, що
позов не може бути задоволений у
зв'язку з безпідставністю позовних
вимог та їх недоведеністю.

При цьому суд не приймає до уваги
посилання сторони відповідача за
первинним позовом - ОСОБА_1 на пропуск
ПАТ «Дельта Банк» строку позовної
давності з огляду на те, що заміна
сторони у договорі - це перехід до іншої
особи на підставі закону, договору або
іншого нормативного акту як прав так і
обов'язків за договором. При заміні
сторони у договорі відбувається
правонаступництво прав та обов'язків
за договором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок:
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги);
правонаступництва тощо.

Разом з цим, за положеннями ч. 3
зазначеної норми, кредитор у
зобов'язанні не може бути замінений,
якщо це встановлено договором або
законом.

При цьому, згідно зі ст. 516 ЦК України
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Разом з тим, поняття зміна сторони в
договорі (правонаступництво) та
поняття відступлення права вимоги
(передача права за правочином) є суто
різними за своїм правовим змістом.

Так, при зміні сторони у договорі права
та обов'язки за договором переходять до
особи яка є правонаступником, при цьому
дія договору продовжується, але з
участю іншої особи.

При відступлені права вимоги кредитор
може відступити лише ті права та у тих
обсягах, які має на час передачі вимоги
та які визначені між ним та іншою
особою, яка ці права приймає у окремому
договорі, при цьому первинний договір
продовжує діяти з участю тих самих
осіб, які його уклали, оскільки
обов'язки за первинним договором до
іншої особи не переходять.

Аналіз положень договору від 30.06.2010
року, укладеного між ТОВ «Український
промисловий банк», АТ «Дельта Банк» та
Національним банком України, про
передачу активів та кредитних
зобов'язань TOB «Український
промисловий банк» на користь AT «Дельта
Банк», згідно яких у порядку, обсязі та
на умовах, визначених договором, ТОВ
«Український промисловий банк»
передало (відступило) АТ «Дельта Банк»
права вимоги за кредитними та
забезпечувальними договорами, що
забезпечують виконання кредитних
зобов'язань перед Національним банком,
внаслідок чого АТ «Дельта Банк»
замінило ТОВ «Український промисловий
банк» як кредитора (стало новим
кредитором) у зазначених зобов'язаннях,
а внаслідок передачі ТОВ «Український
промисловий банк» АТ «Дельта Банк»
прав вимоги до боржників до АТ «Дельта
Банк» перейшло (відступилось) право
вимагати (замість ТОВ «Український
промисловий банк») від боржників
повного, належного та реального
виконання обов'язків за кредитними та
забезпечувальними договорами, дає
підстави суду для висновку про те, що за
своєю правовою природою укладений
30.06.2010 року договір між ТОВ
«Укрпромбанк» та ТОВ «Дельта Банк» є
договором про відступлення права
вимоги існуючої заборгованості, право
на стягнення якої було у ТОВ
«Укрпромбанк».

Отже, виходячи з положень ст. ст. 256-261 ЦК
України, приймаючи до уваги, що ПАТ
«Дельта Банк» звернулось до суду із
позовом 05.06.2013 року, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
висновку про пропуск банком строку
позовної давності.

Розглядаючи зустрічний позов, поданий
ОСОБА_1, суд також приходить до висновку
про відсутність підстав для його
задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено та не заперечувалось
сторонами у справі, з 21.01.2010 року
Національний банк України відкликав
банківську ліцензію та ініціював
процедуру ліквідації ТОВ
«Укрпромбанку».

Як встановлено судом, 30.06.2010 року між
ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк» та
Національним банком України був
укладений договір про передачу Активів
та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку
на користь Дельта Банку, відповідно до
умов якого ТОВ «Укрпромбанк» передало
ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, що забезпечують виконання
кредитних зобов'язань перед
Національним банком України. (а.с. 161-172).

Згідно наявного в матеріалах справи
витягу з додатку № 2 до договору про
передачу активів та кредитних
зобов'язань від 30.06.2010 року до переліку
кредитних та забезпечувальних
договорів входять кредитних договір №
623/фкв-07 та іпотечний договір №
623/Zфкві-07 від 25.05.2007 року (а.с. 173).

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок передання ним
своїх прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Згідно п. 6 ст. 91 Закону України «Про
банки та банківську діяльність» з дня
прийняття рішення про відкликання
ліцензії та призначення ліквідатора
укладення угод, пов'язаних з
відчуженням майна банку чи передачею
його майна третім особам, допускається
в порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 95 Закону України «Про
банки та банківську діяльність»
ліквідатор приймає рішення про
отримання та відчуження активів та/або
зобов'язань без повідомлення та
отримання згоди акціонерів, боржників,
кредиторів (вкладників) банку.

Обґрунтовуючи позов, позивач просить
визнати частково недійсним вище
вказаний договір про передачу активів
та кредитних зобов'язань ТОВ
«Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта
Банк» з тих підстав, що останній був
укладений відповідачами в період
відкликання банківської ліцензії та
ліквідації «Укрпромбанку», що, на її
думку, є підставою для визнання його
недійсним в силу положень ст. ст. 203, 215
ЦК України.

Проте, згідно з ч. 1 ст. 215, ч. ч. 1, 3 ст. 203 ЦК
України підставою недійсності
правочину є суперечливість змісту
правочину ЦК України, актам цивільного
законодавства, його моральним засадам.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Судом встановлено, що вказаний вище
договір про передачу Активів та
Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на
користь Дельта Банку, по-перше, був
укладений на виконання постанови №
265/БТ від 08.06.2010 року Правління
Національного банку України про
погодження рішення Конкурсної комісії
про визначення переможцем конкурсу АТ
«Дельта Банк», якому будуть передані
активи ТОВ «Укрпромбанк», що
перебувають у заставі Національного
банку України як забезпечення за
кредитами рефінансування та
стабілізаційними кредитами, з
одночасним передаванням його
зобов'язань за цими кредитами, що не
суперечило вимогам чинного
законодавства, а, по-друге, в межах
ліквідаційної процедури та рамках
положень ст. ст. 91, 95 Закону України «Про
банки та банківську діяльність» й
підписаний ліквідатором ТОВ
«Укрпромбанк» Раєвським К.Є. (а.с. 171).

Відповідно до ст. 3 ЦК України
загальними засадами цивільного
законодавства є: свобода договору та
свобода підприємницької діяльності,
яка не заборонена законом.

Статтею 6 ЦК України закріплено принцип
свободи договору, який передбачає
право суб'єкта цивільного права на
укладення й інших договорів, прямо не
передбачених актами цивільного
законодавства, але відповідають
загальним засадам цивільного
законодавства. Сторони договору мають
право врегулювати у договорі, який
передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами. Сторони в
договорі можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Тому, доводи позивача та його
представника про недотримання
відповідачами при укладенні договору
про передачу активів та кредитних
зобов'язань Укрпромбанку на користь
Дельта Банку вимог ст. ст. 91, 95 Закону
України «Про банки та банківську
діяльність» судом не приймаються до
уваги як безпідставні, оскільки
базуються на власному припущенні та не
ґрунтуються на вимогах діючого
законодавства України.

З аналізу умов вказаного вище договору
не вбачається, що він суперечать нормам
Цивільного кодексу України або іншим
актам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони
є вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи представник
позивача не довів наявність сукупності
підстав, передбачених ст. 215 ЦК України,
необхідних для визнання договору про
передачу Активів та Кредитних
зобов'язань Укрпромбанку на користь
Дельта Банку частково недійсним.

Посилання ОСОБА_1 також як на підставу
недійсності договору від 30.06.2010 року на
те, що за наслідками укладення
останнього заміна кредитора у
зобов'язанні потягнула за собою
фактичну зміну умов кредитного
договору в частині порядку повернення
коштів, також не знайшла свого
підтвердження в ході розгляду справи
як через свою недоведеність та
необґрунтованість, так і через те, що
протягом всього розгляду справи ОСОБА_1
не було надано доказів в розрізі
положень ст. ст. 57-59 ЦПК України щодо
виконання нею своїх обов'язків та
дотримання нею порядку їх виконання,
визначених кредитним договором від
25.05.2007 року, як попередньому кредитору,
так і новому. І це при тому, що в ході
розгляду справи судом встановлено, що
останню було належним чином та у
визначеному законом й договором
порядку повідомлено про заміну
кредитора.

Отже, аналізуючи зібрані докази по
справі в їх сукупності, норми чинного
законодавства, суд приходить до
висновку про те, що відповідачі діяли
відповідно до норм чинного
законодавства та в межах своїх
повноважень, а відтак вважає позов
ОСОБА_1 безпідставним, необґрунтованим
та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 6, 203, 215, 512-518, 526, 530, 611, 625, 627-629, 638, 1049,
1054 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 57-60, 88, 209, 213-215,
218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та зустрічним позовом ОСОБА_1
до публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк", товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» про визнання
частково недійсним договору про
передачу Активів та Кредитних
зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на
користь ПАТ «Дельта банк» від 30.06.2010-
залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання через Голосіївський районний
суд м. Києва апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
В.С. Пасинок