Справа № 372/84/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2014 року
Обухівський районний суд
Київської області в складі:

головуючого судді Мостового Р.П.

при секретарі Василенко О.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
Обухівського районного суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Української міської ради Обухівського
району Київської області та ОСОБА_2 про
відшкодування завданої майнової та
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
позовом, в якому посилається на ті
обставини, що є власником автомобілю
Peugeot Expert, реєстраційний номер НОМЕР_1, що
підтверджується технічним паспортом
НОМЕР_2 від 24 грудня 2011 року та
приблизно о 10 год. 50 хв. 23 вересня 2013
року на належний йому автомобіль, який
був припаркований на узбіччі вулиці
Лісової в селі Плюти Обухівського
району Київської області впало дерево,
внаслідок чого, автомобіль зазнав
механічних ушкоджень, а позивачу, як
власнику, була заподіяна майнова та
моральна шкода.

Позивач вважає, що
цивільно-правову відповідальність за
даним позовом повинні нести
Українська міська рада Обухівського
району Київської області та ОСОБА_2 і
просить стягнути з них солідарно в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди 45 451,23 грн. та моральної шкоди 10 000
грн., а також стягнути з відповідачів на
його користь понесені ним судові
витрати.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі з підстав викладених у
позовній заяві.

Представник Української міської
ради проти позову заперечував з
підстав, викладених в письмових
запереченнях у зв'язку з
недоведеністю. Зокрема, вказував на те,
що позивачем не надано доказів про
місце розташування вказаного дерева,
про стан дерева, відсутності
встановлення меж земельної ділянки в
натурі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явилась, хоча була
повідомлена про дату та час судового
засідання належним чином.

Вислухавши представників сторін,
дослідивши письмові докази, суд вважає,
що заявлені позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільно
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 60 Цивільно
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Позивач у позовній заяві вказує,
що дерево, яке впало на належний йому
автомобіль, росло на вулиці Лісовій в
селі Плюти Обухівського району
Київської області на межі суміжних
земельних ділянок, Української міської
ради та ОСОБА_2.

Проте, жодних фактичних доказів
про місце розташування вказаного
дерева Позивач не надав.

Твердження Позивача, що в листі
Української міської ради Обухівського
району Київської області від 25.10.2013
року вказано, що дерево розташоване на
суміжній земельній ділянці не
відповідає дійсності. Даним листом
Позивачу повідомлено, що для точного
визначення місця знаходження
вказаного дерева, необхідно відповідно
до вимог Земельного кодексу України та
Закону України "Про землеустрій"
встановити межі земельної(их)
ділянки(нок) в натурі (на місцевості).

Також Позивач у позовній заяві
вказує, що на місце пригоди було
викликано працівників міліції, які
зафіксували факт дорожньої пригоди та
склали відповідні документи.

Разом з тим, як видно із висновку
дільничного інспектора міліції
міського відділку міліції
Обухівського РВ ГУМВС України в
Київській області від 27.09.2013 року, всі
вказані у висновку обставини викладені
зі слів ОСОБА_1 під час його опитування,
жодної згадки про особисте
встановлення дільничним того чи іншого
факту не має.

Крім того, Позивач у позовній
заяві вказує, що дерево, яке впало на
належний йому автомобіль, було в
аварійному стані, про що з його слів
свідчить гнила серцевина стовбура,
сухість, тріщини, тощо.

Разом з тим, із позову вбачається,
що на місце пригоди не було викликано
офіційних осіб, які б засвідчили
аварійний стан дерева.

Правові, економічні, екологічні,
соціальні та організаційні засади
благоустрою населених пунктів і
спрямований на створення умов,
сприятливих для життєдіяльності
людини визначає Закон України "Про
благоустрій населених пунктів".

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 17 Закону
України "Про благоустрій населених
пунктів" громадяни у сфері благоустрою
населених пунктів зобов'язані, серед
іншого, утримувати в належному стані
об'єкти благоустрою (їх частини), що
перебувають у їх власності або
користуванні, а також визначену
правилами благоустрою території
населеного пункту прилеглу до цих
об'єктів територію.

Згідно із п.1 ч.2 ст. 18 Закону
України "Про благоустрій населених
пунктів" підприємства, установи та
організації у сфері благоустрою
населених пунктів зобов'язані, серед
іншого, утримувати в належному стані
об'єкти благоустрою (їх частини), що
перебувають у їх власності або
користуванні, а також визначену
правилами благоустрою території
населеного пункту прилеглу до цих
об'єктів територію.

Наказом Міністерства
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства
України від 10 квітня 2006 р. N 105
затверджено "Правила утримання зелених
насаджень у населених пунктах України"
(далі - Правила) , ці правила визначають
правові та організаційні засади
озеленення населених пунктів,
спрямовані на забезпечення
сприятливих умов життєдіяльності
людини.

Відповідно до п. 5.5. вказаних
Правил відповідальними за збереження
зелених насаджень і належний догляд за
ними є:

на об'єктах благоустрою державної чи
комунальної власності -
балансоутримувачі цих об'єктів;

на територіях установ,
підприємств, організацій та прилеглих
територіях - установи, організації,
підприємства;

на територіях земельних ділянок,
які відведені під будівництво, -
забудовники чи власники цих територій;

на безхазяйних територіях,
пустирях - місцеві органи
самоврядування;

на приватних садибах і прилеглих
ділянках - їх власники або користувачі.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 Земельного
кодексу України дерева, які стоять на
межі суміжних земельних ділянок, а
також плоди цих дерев належать
власникам цих ділянок у рівних
частинах.

Відповідно до п. 2.1. Правил
благоустрою території, забезпечення
чистоти і порядку в м. Українка та с.
Плюти, затверджених рішенням
Української міської ради Обухівського
району Київської області 20 сесії 6
скликання від 09 червня 2011 року та
опублікованих в газеті Дніпровський
проспект №26 (418) від 01 липня 2011 року та
№27 (419) від 08 липня 2011 року прилеглою
територією до підприємств, установ,
організацій усіх форм власності та
житлових будинків вважати тротуари,
газони, та територію, що прилягає до
краю проїзної частини дороги або до
води на набережній.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" рішення ради
нормативно-правового характеру
набирають чинності з дня їх офіційного
оприлюднення, якщо радою не
встановлено більш пізній строк
введення цих рішень у дію.

Проте з наданих Позивачем доказів
суду неможливо зробити висновок щодо
наявності вини Відповідачів у
заподіяні йому матеріальної шкоди.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

За таких обставин позовна вимога щодо
відшкодування матеріальної шкоди
задоволенню не підлягає, в зв'язку із її
недоведеністю Позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Відповідно до загальних підстав
цивільно - правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні.

Оскільки із наданих Позивачем доказів
суду неможливо зробити висновок щодо
наявності вини Відповідачів у
заподіяні йому матеріальної шкоди,
вимога про відшкодування моральної
шкоди також задоволенню не підлягає.

Керуючись, ст.ст. 15, 16, 60, 614, 1116, 1167,
1187 Цивільного кодексу України, ст.ст.
27-31, 57, 61, 118-119, 212
Цивільно-процесуального кодексу
України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Української міської ради Обухівського
району Київської області та ОСОБА_2 про
відшкодування завданої майнової та
моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Обухівський районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня проголошення рішення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні в судовому засіданні
під час проголошення рішення - з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
Р.П. Мостовий