РІШЕННЯ

іменем
України

10 грудня 2014 року
м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської
області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю: секретарів Дереги Д.М.,
Зубенко Л.С.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми,

в с т а н о в и в:

26.09.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2
безпідставно отриманих ним 5000 грн.

В обґрунтування позовної заяви
позивач ОСОБА_1 зазначив, що 04.10.2013 року
з його вини сталася ДТП, внаслідок якої
була завдана майнова шкода ОСОБА_2

Його цивільно-правова
відповідальність була застрахована в
ПРАТ "СК "Здорово", яке було зобов'язано
відшкодувати майнову шкоду, завдану
ним як володільцем транспортного
засобу.

Оскільки отримання страхового
відшкодування потребувало значного
часу, він домовився з ОСОБА_2 про те, що
надасть йому кошти в сумі 5000 грн. для
проведення ремонту автомобіля. А після
отримання страхового відшкодування
ОСОБА_2 повинен був повернути йому
зазначену суму.

Однак, після отримання страхового
відшкодування ОСОБА_2 не повернув йому
5000 грн., тому він звернувся з позовом до
суду.

Позивач ОСОБА_1 під час судового
розгляду підтримав позов та пояснив,
що, оскільки ОСОБА_2 отримав страхове
відшкодування від страхової компанії,
він не має підстав для отримання від
нього зазначених 5000 грн. на
відшкодування шкоди, тому зобов'язаний
цю суму повернути.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечував
зазначених позивачем обставин щодо
отримання 5000 грн., а також щодо
отримання страхового відшкодування
спричиненої матеріальної шкоди від
ПРАТ "СК "Здорово".

Водночас, заперечував проти свого
обов'язку повернути зазначену суму,
оскільки він не брав на себе такого
зобов'язання і наданою ним розпискою це
не передбачено. Просив у позові
відмовити.

Вислухавши пояснення осіб, які
брали участь у справі, дослідивши
письмові докази, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок наявних у справі
доказів у їх сукупності, суд дійшов
наступного:

Сторонами не заперечувалися та,
відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не
підлягають доказуванню наступні
обставини: 04.10.2013 року з вини позивача
ОСОБА_1 сталася ДТП, внаслідок якої була
завдана шкода майну відповідача
ОСОБА_2; цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_1 була
застрахована в ПРАТ "СК "Здорово", яке
виплатило потерпілому ОСОБА_2
узгоджену суму страхового
відшкодування за шкоду, завдану ОСОБА_1;
31.10.2013 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 5000
грн., про що склав розписку.

Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК
України зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

П. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України
передбачено, що завдання майнової
(матеріальної) та моральної шкоди іншій
особі визначено однією з підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч.
2, ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у
повному обсязі, якщо договором або
законом не передбачено відшкодування у
меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою,
яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або
утримання якого створює підвищену
небезпеку.

Особа, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, відповідає за завдану шкоду,
якщо вона не доведе, що шкоди було
завдано внаслідок непереборної сили
або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Оскільки страховик здійснив
страхову виплату ОСОБА_2, чим повністю
відшкодував матеріальну шкоду, завдану
з вини ОСОБА_1, у останнього не настає
обов'язку щодо відшкодування
матеріальної шкоди.

Водночас, як вбачається зі змісту
розписки від 31.10.2013 року, ОСОБА_2 отримав
від ОСОБА_1 суму 5000 грн. в якості
відшкодування незручностей та шкоди,
пов'язаних з ДТП 04.10.2013 року. (а. с. 38).

При цьому, в розписці не
конкретизовано, про відшкодування якої
шкоди йдеться мова: матеріальної чи
моральної.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Враховуючи, що в розписці не
зазначені конкретні підстави
отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 суми 5000
грн., а ОСОБА_1 не зобов'язаний
відшкодовувати завдану ним
матеріальну шкоду, яка була повністю
відшкодована страхової компанією,
належить дійти висновку, що відповідач
ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 5000 грн. без
достатньої правової підстави.

За таких обставин, позовна заява
ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2
отриманих без достатньої правової
підстави 5000 грн. є обґрунтованою і
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача належить стягнути витрати по
сплаті судового збору.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-216, 218 ЦПК
України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 5000 (п'ять тисяч) грн. в рахунок
повернення безпідставно набутого
майна; 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. на
відшкодування витрат по сплаті
судового збору, а всього - 5243 (п'ять
тисяч двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Зміївський районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Головуючий: