Справа №480/3111/13-ц 17.12.2014 17.12.2014 17.12.2014
Провадження №22-ц/784/3328/14
Провадження №22-ц/784/3328/14
Головуючий суду 1-й інстанції -
Доповідач апеляційного
суду - Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання -
Орельською Н.М.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Миколаївського районного
суду Миколаївської області

від 10 листопада 2014 року,

ухвалене за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання дійсним
договору купівлі-продажу житлового
будинку та визнання права власності на
житловий будинок,

В С Т А Н О В И Л А:

19 грудня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вказаною позовною заявою, яку
обґрунтовував наступним.

У 2011 році він та відповідач дійшли
згоди щодо укладання договору
купівлі-продажу житлового будинку по
АДРЕСА_1 Миколаївського району
Миколаївської області.

08 травня 2012 року позивач передав ОСОБА_5
3000 доларів США в рахунок оплати
вартості зазначеного будинку, про що
відповідач склав розписку та передав
йому ключі від будинку та документи, що
засвідчують його право власності.

Позивач зазначав, що в червні того ж
року, будучи впевненим в тому, що він
придбав зазначене домоволодіння,
здійснив у ньому ремонт та огородив
двір.

Разом з тим, відповідач став ухилятись
від укладання договору купівлі-продажу
житлового будинку.

Посилаючись на вказані обставини,
ОСОБА_4 просив на підставі ст.ст.220, 657 ЦК
України визнати дійсним договір
купівлі-продажу будинку по АДРЕСА_1
Миколаївського району Миколаївської
області та визнати за ним право
власності на нього.

Рішенням Миколаївського районного
суду Миколаївської області від 10
листопада 2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що він
є безпідставним.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до ст.655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно і сплатити за нього певну грошову
суму.

Стаття 657 ЦК України, в редакції чинній
на час виникнення спірних
правовідносин, передбачає, що договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації, крім договорів
купівлі-продажу майна, що перебуває в
податковій заставі.

Згідно ч.3 ст.640 ЦК України, в редакції що
діяла на час виникнення спірних
правовідносин, договір, який підлягає
нотаріальному посвідченню або
державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним.

Однак, зазначена норма не
застосовується щодо правочинів, які
підлягають і нотаріальному
посвідченню, і державній реєстрації,
оскільки момент вчинення таких
правочинів відповідно до статей 210 та 640
ЦК України пов'язується з державною
реєстрацією, тому вони не є укладеними
і не створюють прав та обов'язків
сторін (п.13 постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 06
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними».

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачу на праві приватної
власності з 2007 року належить житловий
будинок АДРЕСА_1

За даною адресою зареєстровані ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.10).

08 травня 2012 року ОСОБА_5 написав
розписку про отримання ним 3000 доларів
США, як зазначено у тексті «за будинок,
що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Факт написання розписки та передачу
ОСОБА_5 позивачу документів на будинок
підтвердили у судовому засіданні
свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу даного будинку не
здійснювалося та державна реєстрація
його не провадилась.

Встановивши зазначене, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову ОСОБА_4

Сторони не дотрималися вимог ст.ст.210,
640, 657 ЦК України, а тому спірний договір
не є укладеним.

У зв'язку з цим, правила частини 2 статті
220 ЦК України не можуть бути
застосовані у даному випадку, оскільки
момент вчинення правочину
купівлі-продажу житлового будинку
пов'язується саме з державною
реєстрацією.

За такого, вимоги ОСОБА_4 про визнання
дійсним договору купівлі-продажу
спірного житлового будинку та визнання
за ним права власності на нього є
безпідставними.

А тому, колегія суддів не вбачає
підстав для зміни або скасування
рішення суду, оскільки воно є законним
та обґрунтованим.

Апеляційна скарга не містить доводів,
які б спростовували висновки суду чи
доводили б порушення ним норм
законодавства, які є підставою для
скасування або зміни рішення.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
рішення Миколаївського районного суду
Миколаївської області від 10 листопада
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: