№ 207/1159/14-ц
№ 2/207/875/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року Баглійський районний
суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю. при
секретарі Плетенко К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпродзержинську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Баглійської районної у м.
Дніпродзержинську ради, треті особи -
ТОВ "Абонент ХХ1" , департамент
житлово-комунального господарства та
будівництва Дніпродзержинської
міської ради, - про визнання права
користування житловим приміщенням,
зобов'язання зареєструвати у квартирі,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в
Баглійський районний суд м.
Дніпродзержинська з позовом до
виконавчого комітету Баглійської
районної у м. Дніпродзержинську ради, в
якому просить суд визнати за нею право
користування квартирою АДРЕСА_2,
зобов'язати ТОВ "Абонент ХХ1"
зареєструвати її у вказаній квартирі.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що з 2002 року разом з родиною
вселилась до вказаної квартири, де
проживає по теперішній час, постійно
робить ремонт у квартирі за власні
кошти, як поточний, так і капітальний,
що підтверджено актами. Рішенням
виконкому Баглійської у м.
Дніпродзержинську ради від 20.06.2007 року
№ 158 її поставлено на квартирний облік
та включено до першочергового списку
осіб, які потребують поліпшення
житлових умов, як багатодітну родину,
одиноку матір на склад сімї 6 осіб. При
цьому позивачка та її діти
зареєстровані у гуртожитку АДРЕСА_1.
Об`єкти нерухомого майна за позивачкою
не зареєстровані. На даний час родина
позивачки на обліку осіб, котрі
потребують поліпшення житлових умов
під № 145. З дня вселення до спірної
квартири сплачує всі комунальні
платежі, квартира є її постійним місцем
проживання. У звязку з її численними
зверненнями щодо поліпшення житлових
умов відповідачем проводилась певна
робота, так колишнього квартиронаймача
було знято з ресєтрації за рішенням
Баглійського районного суду від 17.05.2013
року, тому позивач змушена звернутись
до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги в повному
обсязі, пояснила, що гуртожиток
АДРЕСА_1, де вона зареєстрована з
родиною, ще наприкінці 90-х років
прийшов у аварійний стан і є
непридатним для проживання, тому вона з
дітьми у 1998 році була змушена зайняти
спірну квартиру, яка перебувала у
запущеному стані і фактично була
безгосподарною. За власні кошти та
власними зусиллями виконала ремонт у
квартирі, привела та підтримує її у
стані, придатному для проживання, але
до цього часу не може зареєструватись у
ній та зареєструвати своїх дітей,
оскільки формально її право на дане
житло не закріплено. Така
невизначеність порушує її права,
стверджує, що крім неї та її родини за
цей час у квартирі ніхто не проживав та
не заявляв про свої права на неї.
Постійно сплачує за комунальні
послуги, однак вносить платежі від
імені колишнього квартиронаймача.
Здійснити розподіл спірної квартири
відповідач відмовляється, оскільки не
надійшла її черга.

Представник відповідача - виконавчого
комітету Баглійської районної ради м.
Дніпродзержинска заявлений позов
визнав у повному обсязі, окремих заяв
та клопотань не мав, даних щодо
балансоутримувача спірної квартири не
має, пояснив, що здійснити розподіл
спірного житла позивачці виконком не
має законних підстав.

Представник третьої особи -
департамент житлово-комунального
господарства та будівництва
Дніпродзержинської міської ради,
просив суд розглянути справу без його
участі, окремих заяв та клопотань щодо
предмету позову не мав (л.с. 97).

Представник третьої особи - ТОВ
"Абонент ХХ1" - у судове засідання не
зявився, про день та час розгляду
повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши позивача, представника
відповідача, взявши до уваги позицію
третьої особи, дослідивши письмові
докази у справі, вважає, що пред`явлений
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України
визнання відповідачем позову є
підставою задоволення позову судом
лише за наявності для того законних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Відповідно до вимог ст.ст.
60 ч. 4, 212 ЦПК України доказування не може
грунтуватись на припущеннях, жоден
доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Згідно ст. 101 Житлового кодексу України
при проведенні капітального ремонту
жилого будинку державного або
громадського житлового фонду, коли
ремонт не може бути проведено без
виселення наймача, наймодавець
зобов'язаний надати наймачеві та
членам його сім'ї на час проведення
капітального ремонту інше жиле
приміщення, не розриваючи при цьому
договору найму на ремонтоване
приміщення. У разі відмовлення наймача
від переселення в інше жиле приміщення
наймодавець може вимагати переселення
його в судовому порядку. Жиле
приміщення, надаване на час
капітального ремонту, має знаходитись
у межах даного населеного пункту і
відповідати встановленим санітарним і
технічним вимогам. Після закінчення
капітального ремонту і прийняття
будинку державною комісією наймач
вселяється у жиле приміщення, яке він
раніше займав. Видатки наймача по
переселенню, викликаному капітальним
ремонтом жилого будинку,
відшкодовуються наймодавцем. У період
проживання наймача в зв'язку з
капітальним ремонтом в іншому жилому
приміщенні він вносить квартирну плату
лише за приміщення, надане йому на час
ремонту. Замість надання жилого
приміщення на час проведення
капітального ремонту жилого будинку
наймачеві та членам його сім'ї за їх
згодою та згодою наймодавця може бути
надано в постійне користування інше
благоустроєне жиле приміщення.

Рішення про це приймають органи,
зазначені в статтях 51 - 53 цього Кодексу.

Згідно ст. 34 ЖК України громадяни, які
проживають у гуртожитках, визнаються
такими, що потребують поліпшення
житлових умов. У відповідності до ст. 132
ЖК України осіб, які проживають у
гуртожитках, виселяються також у разі
знесення будинку або переобладнання
будинку (жилого приміщення) в нежилий, а
також якщо будинок (жиле приміщення)
загрожує обвалом. При цьому
виселюваним надається інша жила площа
в гуртожитку або інше жиле приміщення.

З матеріалів справи (л.с.34, 35)
вбачається, що спірна квартира не
приватизована, заявниця вселилась до
квартири у 2002 році, а квартиронаймач
залишив житло. Однак дані про те, на
яких законних підставах позивачкою
використовується дане житло, який
орган є його балансоутримувачем, за
яких саме обставин здійснено
переселення позивачки з гуртожитку до
спірної квартири, в матеріалах справи
відсутні і сторонами протягом судового
розгляду не надані. Позивачкою під час
судового засідання повідомлено, що
вона була змушена залишити колишнє
місце проживання, оскільки будинок
гуртожитку перебуває у аварійному
стані, але будь-яких доказів вказаних
обставин суду не надано, у позовній
заяві відсутнє посилання на ці
підстави в обгрунтування заявленого
позову, на обставини набувальної
давності у позові позивач не
посилається. Також відсутні будь-які
рішення органу місцевого
самоврядування з приводу звернень
позивачки і відмови їй у наданні
спірної квартири у користування. Суту
не надано доказів зняття з реєстрації
квартиронаймача за вказаною адресою.

Ст. 17 Цивільного кодексу України,
зокрема, встановлено, що орган
місцевого самоврядування здійснює
захист цивільних прав та інтересів у
межах, на підставах та у спосіб, що
встановлені Конституцією України та
законом. Рішення, прийняте зазначеними
органами щодо захисту цивільних прав
та інтересів, не є перешкодою для
звернення за їх захистом до суду.

Згідно ст. 18 Кодексу адміністративного
судочинства України справи щодо
оскарження дій або бездіяльності
посадових чи службових осіб місцевих
органів виконавчої влади
розглядаються і вирішуються місцевим
загальним судом як адміністративним
судом або окружним адміністративним
судом за вибором позивача.

Відповідні судові рішення щодо
оскарження позивачкою дій або
бездіяльності посадових осіб місцевих
органів виконавчої влади стосовно
результатів розгляду її клопотань в
матеріалах справи відсутні, позивачкою
не надано доказів звернення за судовим
захистом в порядку адміністративного
судочинства.

Заявлені вимоги щодо зобов'язання ТОВ
"Абонент ХХ1" вчинити певні дії та
зареєструвати позивачку у спірній
квартирі не підлягають задоволенню,
оскільки заявлені до третьої особи у
справі, клопотань про притягнення
співвідповідача у справі не надходило.

Виходячи з викладеного, суд дійшов
висновку про відсутність передбачених
законом підстав дляя задоволення вимог
позивачки.

Судові витрати, понесені позивачою при
зверненні до суду, суд вважає
необхідним віднести на рахунок
позивачки.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.
ст. 31, 36, 51-53, 61, 66, 67, 68, 101, 103 Житлового
кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 174, 212 -
216 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Баглійської районної у м.
Дніпродзержинську ради, треті особи -
ТОВ "Абонент ХХ1" , департамент
житлово-комунального господарства та
будівництва Дніпродзержинської
міської ради, - про визнання права
користування житловим приміщенням,
зобов'язання зареєструвати у квартирі,
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги . Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий у справі

Т.Ю.Погребняк.