Справа № 203/2482/13-ц
Провадження № 2/0203/78/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 грудня 2014 р.

Кіровський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого - судді
Підберезного Г.А.

при секретарі -
Лісіцині М.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк» в
особі відділення №211, про розподіл
майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська знаходиться
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк» в
особі відділення №211, про розподіл
майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач
в позовній заяві та її представник в
ході судового засідання посилалися на
те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 19 листопада 2005
року перебували в зареєстрованому
шлюбі, який рішенням Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
10 липня 2012 року шлюб був розірваний .

Від даного шлюбу сторони мають дитину -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син, який
перебуває на утриманні у матері.

В період шлюбу, відповідно до
нотаріально посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
договору купівлі-продажу нерухомого
майна від 17.04.2008 року, ОСОБА_2 була
придбана АДРЕСА_1. Вказана квартира
була придбана за кредитні кошти у
розмірі 7000,00 доларів США, що є
еквівалентом 35350,00 грн.

Приймаючи до уваги, що зазначена
квартира була придбана під час
спільного подружнього життя, то вона є
предметом розподілу, як майно набуте
під час шлюбу.

На підставі викладеного, з урахуванням
позовних вимог, просили суд:

· визнати за ОСОБА_1 право
власності на 2/3 частини квартири
АДРЕСА_1 з урахуванням проживання
дитини;

· визнати за ОСОБА_2 право
власності на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 - в останні судові
засідання не з'являвся, у раніше
наданих поясненнях, просив суд у
задоволені позовних вимог відмовити,
посилаючись на те, що кошти, не є
спільною власністю подружжя, оскільки
подарувала йому їх ОСОБА_5, а кредитні
кошти були витрачені на облаштування
квартири.

Третя особа - Публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк» в особі
відділення №211 - в судове засідання
свого представника не направили, про
час та місце слухання справи були
повідомлені належним чином, про
причини своєї неявки суду не
повідомили. За таких обставин, суд
вважає можливим розглянути справу за
їх відсутністю на підставі наданих
доказів.

Вислухавши сторін, дослідивши
матеріали справи, суд знаходить
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
з 19 листопада 2005 року перебували в
зареєстрованому шлюбі, який рішенням
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 10 липня 2012 року
шлюб був розірваний.

Від даного шлюбу сторони мають дитину -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син, який
перебуває на утриманні у матері.

В період шлюбу, відповідно до
нотаріально посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
договору купівлі-продажу нерухомого
майна від 17.04.2008 року, ОСОБА_2 була
придбана АДРЕСА_1. Вказана квартира
була придбана за кредитні кошти у
розмірі 7000,00 доларів США, що є
еквівалентом 35350,00 грн, що
підтверджується укладеним 17.04.2008 року
між АКБ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_2,
нотаріально посвідченим договором
іпотеки № 0/1.

Так, ч.3 ст.368 ЦК України, ст..60 СК України,
наголошено, що майно, набуте подружжям
за час шлюбу, є їхньою спільною
сумісною власністю, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що
кожна річ, набута за час шлюбу, крім
речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Разом з тим, ст.ст. 61, 63,65 СК України
наголошено, що об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя може бути
будь - яке майно, за винятком
виключеного з цивільного обороту.
Дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не установлено домовленістю
між ними. Дружина, чоловік
розпоряджаються майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, за взаємною згодою. При
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Договір, укладений
одним із подружжя в інтересах сім'ї,
створює обов'язки для другого з
подружжя, якщо майно, одержане за
договором, використане в інтересах
сім'ї.

П.п. 23,24 Постанови Пленуму ВСУ «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» наголошено,
що вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
(статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно
до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути
будь-які види майна, за винятком тих,
які згідно із законом не можуть їм
належати (виключені з цивільного
обороту), незалежно від того, на ім'я
кого з подружжя вони були придбані чи
внесені грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом. Спільною сумісною власністю
подружжя, зокрема, можуть бути:
квартири, жилі й садові будинки;
земельні ділянки та насадження на них,
продуктивна і робоча худоба, засоби
виробництва, транспортні засоби;
грошові кошти, акції та інші цінні
папери, паєнакопичення в
житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо. Майно, яке
належало одному з подружжя, може бути
віднесено до спільної сумісної
власності укладеною при реєстрації
шлюбу угодою (шлюбним договором) або
визнано такою власністю судом з тих
підстав, що за час шлюбу його цінність
істотно збільшилася внаслідок
трудових або грошових затрат другого з
подружжя чи їх обох. До складу майна, що
підлягає поділу включається загальне
майно подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб. При поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

До доводів відповідача з приводу
придбання квартири за кошти його
матері ОСОБА_5, які були подаровані йому
останньою та витрат кредитних коштів
на облаштування квартири суд
відноситься критично, оскільки
рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 31.07.2014 року /дата
набрання чинності 08.10.2014 року /
встановлено недоведеність придбання
ОСОБА_2 спірної квартири за 50 000,00
доларів США, подаровані його матір'ю, що
в силу ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягає
доказуванню. Також вищезазначена
квартира була придбана за кредитні
кошти у розмірі 7000,00 доларів США, що
підтверджується укладеним 17.04.2008 року
між АКБ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_2,
нотаріально посвідченим договором
іпотеки № 0/1 та довідкою банку від
11.04.2013 року про вилучення запису з
реєстру заборон, реєстру іпотек, тощо -
квартири АДРЕСА_1, у зв'язку з
виконанням ОСОБА_2 зобов'язань за
кредитним договором. Інших доказів
протилежного відповідачем суду не
надано.

До доводів свідків суд відноситься
критично, у зв'язку з вищевикладеним.

Також ст.. 70 СК України наголошено, що у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. При вирішенні спору про
поділ майна суд може відступити від
засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення,
зокрема якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї. За рішенням суду частка майна
дружини, чоловіка може бути збільшена,
якщо з нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Отже, суд вважає можливим збільшити
частку позивача при розподілі майна,
оскільки як вбачається з пояснень
представника позивача і не
спростовувалося відповідачем, дитина
знаходиться на утриманні матері і
мешкає з нею. При цьому суд приймає до
уваги рішення Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 10.07.2012 року
/дата набрання чинності 24.07.2012 року/,
згідно якого шлюб між сторонами був
розірваний, а також стягнуто аліменти
на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 на утримання
дитини ОСОБА_3, що суд розцінює як
небажання відповідача для
добровільного утримання їх спільної
дитини. Також суд враховує, що дитина
відвідує певні заняття, а саме
Громадську організації «Клуб Бойових
Мистецтв «СІЧ» м. Дніпропетровська, де
займається карате; Семенівську середню
загальноосвітню школу де вивчає
іноземні мови; відвідує Семенівський
дошкільний навчальний заклад ясла -
садочок «КОЛОСОК», відвідування яких
потребує додаткових витрат.

Також відповідно до ст..88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 229,40 грн

На підставі викладеного, керуючись п.п.
23,24 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», ст.ст. 61, 63,65,70 СК України,
ч.ч.2,3 ст.325, ч.3 ст. 368 ЦК України ст.ст. 10,
11, 58,60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа - Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк» в особі відділення №211,
про розподіл майна - задовольнити.

У порядку розподілу майна визнати за
ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини
квартири АДРЕСА_1.

У порядку розподілу майна визнати за
ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 -
229,40 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
Г.А. Підберезний