Ухвала

іменем україни

24 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М.,
Парінової І.К.,

Ступак О.В., Штелик С.П.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Лафорт», моторного
(транспортного) страхового бюро
України, третя особа - ОСОБА_5, про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, за касаційною скаргою
моторного (транспортного) страхового
бюро України на рішення Вишгородського
районного суду Київської області від 28
лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 23 липня 2014
року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Лафорт» (далі - ПрАТ «СК
«Лафорт»), моторного (транспортного)
страхового бюро України (далі - МТСБУ), у
якому просив стягнути з МТСБУ на свою
користь 11 769 грн 60 коп. у рахунок
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди (далі - ДТП), та витрати на
проведення оцінки збитків, завданих
автомобілю ВАЗ-21099 у розмірі 1200 грн.
Вимоги обґрунтовані тим, що 31 серпня
2013 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем
марки «Ауді А8», державний номерний
знак НОМЕР_1, порушив Правила
дорожнього руху, в результаті чого
допустив зіткнення з автомобілем
ВАЗ-21099, державний номерний знак НОМЕР_2,
під керування позивача. Зазначені
обставини підтверджуються постановою
Вишгородського районного суду
Київської області від 27 вересня 2013
року. Внаслідок ДТП автомобіль ВАЗ-21099
отримав механічні пошкодження.
Відповідно до звіту визначення
вартості майнових збитків, завданих
власнику транспортного засобу від 30
вересня 2013 року № 2625, вартість
відновлювального ремонту автомобіля
ВАЗ-21099 становить 11 769 грн 60 коп.
Цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля «Ауді А8» була
застрахована у ПрАТ «СК «Лафорт», що
підтверджується полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 05 грудня 2012
року № АЕ/0669567. Після ДТП позивач
неодноразово звертався до страхової
компанії, однак на залишені
повідомлення страхова компанія не
реагувала, при виїзді на місце
знаходження ПрАТ «СК «Лафорт» ні
адміністрації, ні її працівників не
виявлено. Посилаючись на те, що
зазначені обставини унеможливлюють
виплату страхового відшкодування за
пошкоджений автомобіль, позивач просив
позов задовольнити.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 28
лютого 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 23 липня 2014 року, позов
задоволено частково. Стягнуто на
користь ОСОБА_3 з МТСБУ 11 769 грн 60 коп. у
рахунок відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, та витрати за проведення
визначення вартості майнових збитків у
розмірі 1 200 грн. Вирішено питання
розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі МТСБУ просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
і ухвалити нове рішення про відмову в
позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213-214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення
судів попередніх інстанцій у повній
мірі не відповідають.

Судами встановлено, що 31 серпня 2013 року
близько 12 год. 30 хв. по просп. Шевченка у
м. Вишгороді ОСОБА_4, керуючи
автомобілем «Ауді А8», державний
номерний знак НОМЕР_1, не дотримавшись
безпечної дистанції руху, порушив
Правила дорожнього руху, в результаті
чого допустив зіткнення з автомобілем
ВАЗ-21099, державний номерний знак НОМЕР_2,
яким керував ОСОБА_3, внаслідок чого
автомобіль останнього отримав
механічні пошкодження

Постановою Вишгородського районного
суду Київської області від 27
вересня 2013 року, що набрала законної
сили, ОСОБА_4 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП.

Згідно зі звітом визначення вартості
майнових збитків, завданих власнику
транспортного засобу від 30 вересня 2013
року № 2625, складеного товариством з
обмеженою відповідальністю
«Експертно-Асистуюча Компанія
«Фаворит», вартість відновлювального
ремонту автомобіля ВАЗ-21099 складає 11 769
грн 60 коп.

Цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля «Ауді А8», яким
керував ОСОБА_4, була застрахована у
ПрАТ «СК «Лафорт», що підтверджується
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 05 грудня 2012 року № АЕ 0669567.

Листом МТСБУ від 16 вересня 2013 року № 25337
ОСОБА_3 відмовлено у виплаті страхового
відшкодування.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 18 жовтня 2013 року порушено
провадження у справі про банкрутство
ПрАТ «СК «Лафорт».

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, дійшов
висновку, що страхове відшкодування, в
межах ліміту відповідальності,
передбаченого страховим полісом, має
бути відшкодоване МТСБУ, оскільки
стосовно страховика ПрАТ «СК «Лафорт»
відкрито процедуру банкрутства.

Погодитися з такими висновками судів
не можна з огляду на таке.

Згідно зі ст. 20 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі ліквідації страховика
за рішенням визначених законом органів
обов'язки за договорами обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності виконує ліквідаційна
комісія. Обов'язки страховика за такими
договорами, для виконання яких у
страховика, що ліквідується,
недостатньо коштів та/або майна, бере
на себе МТСБУ. Виконання обов'язків у
повному обсязі гарантується коштами
відповідного централізованого
страхового резервного фонду МТСБУ на
умовах, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 41 зазначеного Закону
МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту
потерпілих відшкодовує шкоду на
умовах, визначених цим Законом, у разі
недостатності коштів та майна
страховика - учасника МТСБУ, що
визнаний банкрутом та/або
ліквідований, для виконання його
зобов'язань за договором обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності.

Таким чином, цим Законом визначено
необхідні обов'язкові умови для
проведення МТСБУ регламентних виплат
за страховика.

Статтею 46 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
встановлено, що після завершення всіх
розрахунків з кредиторами ліквідатор
подає до господарського суду звіт та
ліквідаційний баланс. Господарський
суд після заслуховування звіту
ліквідатора та думки членів комітету
кредиторів або окремих кредиторів
виносить ухвалу про затвердження звіту
ліквідатора та ліквідаційного балансу.
Якщо за результатами ліквідаційної
процедури після задоволення вимог
кредиторів не залишилося майна,
господарський суд виносить ухвалу про
ліквідацію юридичної особи - банкрута.
Якщо ж майна банкрута вистачило для
задоволення вимог кредиторів у повному
обсязі, він вважається таким, що не має
боргів і може продовжувати свою
підприємницьку діяльність (ч. 5 цієї
статті).

Відповідно до ч. ч. 6, 7, 8 ст. 87 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» у разі
визнання господарським судом
страховика банкрутом і відкриття
ліквідаційної процедури всі договори
страхування, укладені таким
страховиком, за якими страховий
випадок не настав до дати прийняття
зазначеного рішення, припиняються,
крім випадків, передбачених частиною
третьою цієї статті. Страхувальники за
договорами страхування, дії яких
припиняються на підставах,
передбачених частиною шостою цієї
статті, мають право вимагати
повернення частини виплаченої
страховику страхової премії
пропорційно різниці між строком, на
який був укладений договір
страхування, і строком, протягом якого
фактично діяв договір страхування,
якщо інше не передбачено
законодавством. Страхувальники за
договорами страхування, за якими
страховий випадок настав до дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання страховика
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури, мають право вимагати
страхові виплати.

Із системного тлумачення вищевказаних
положень законодавства вбачається, що
ліквідаційна комісія страховика
виконує обов'язки за договорами
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності у
разі настання страхового випадку до
початку процедури ліквідації
страховика. У разі настання страхового
випадку в межах строку дії полісу
страхування, але після початку
процедури ліквідації страховика,
зобов'язання з відшкодування шкоди за
такими договорами має виконувати МТСБУ
відповідно до покладених на нього
повноважень.

Крім того, висновок про недостатність
коштів та майна страховика - учасника
МТСБУ, що визнаний банкрутом, може бути
зроблений лише після складання
ліквідатором звіту та ліквідаційного
балансу і подання його до
господарського суду та їх затвердження
останнім.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на
зазначені вище положення закону уваги
не звернув, у порушення вимог ст. ст.
212-214 ЦПК України не виконав вимоги
процесуального права щодо повного та
всебічного з'ясування обставин справи,
зокрема, не встановив, чи визнано ПрАТ
«СК «Лафорт» банкрутом та/або
ліквідовано; чи звертався позивач із
заявою про включення його до реєстру
кредиторів; чи наявні невиконані
зобов'язання страховика за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів,
укладеного з позивачем; чи достатньо
коштів і майна страховика для
виконання його зобов'язань за спірним
договором обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів.

Оскільки обставини, за яких МТСБУ
повинно відшкодовувати шкоду за
страховика, належним чином не
з'ясовані, висновок про покладення
обов'язку з відшкодування такої шкоди
на відповідача є передчасним.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд не звернув
уваги на допущені судом першої
інстанції порушення норм
процесуального права, які
унеможливлюють встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення судом норм процесуального
права, що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, повністю не
встановлені, судові рішення не
відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
їх скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу моторного
(транспортного) страхового бюро
України задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 28 лютого
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 23 липня
2014 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.О. Дьоміна

Судді:
В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Ступак

С.П. Штелик