Провадження №2-о/522/382/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді - Єршової Л. С.

при секретарі - Ларіній Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за заявою
ОСОБА_1, заінтересована особа - ОСОБА_2,
про встановлення факту належності
правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси
надійшла заява ОСОБА_1, заінтересована
особа - ОСОБА_2, про встановлення факту
належності правовстановлюючого
документу.

Зазначена заява обґрунтована тим, що 30
квітня 1993 року в порядку приватизації
житла ОСОБА_1 отримала у спільну
сумісну власність разом з членами сім`ї
- ОСОБА_2, ОСОБА_3, квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло, виданим
Управлінням житлово-комунального
господарства виконкому Одеської
міської ради народних депутатів 30.04.1993
року №8076, зареєстрованим та записаним
у реєстрову книгу за №5-776, на підставі
розпорядження органу приватизації №8076
від 30.04.1993 року. У вказаному
правовстановлюючому документі
(свідоцтві про право власності на
житло), як і в розпорядженні органу
приватизації, прізвище заявниці
вказано як «ОСОБА_1», замість вірного
«ОСОБА_1», що і стало приводом для
звернення до суду.

Заявниця подала до суду заяву, в якій
просила розглянути справу за її
відсутності.

Заінтересована особа подала до суду
заяву, в якій просила розглянути справу
за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає за можливе задовольнити заяву
ОСОБА_1 з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка села Крест
Ярославського району Ярославської
області, є громадянкою України, що
підтверджується паспортом громадянина
України серії НОМЕР_2, виданим
Приморським РВ УМВС України в Одеській
області 16 серпня 1999 року.

17.11.2014 року ОСОБА_1 отримала картку
платника податків, в якій її прізвище
також зазначено як «ОСОБА_1».

30 квітня 1993 року в порядку приватизації
житла заявниця отримала у спільну
сумісну власність разом з членами сім`ї
- ОСОБА_2, ОСОБА_3, квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло, виданим
Управлінням житлово-комунального
господарства виконкому Одеської
міської ради народних депутатів 30.04.1993
року №8076, зареєстрованим та записаним
у реєстрову книгу за №5-776, на підставі
розпорядження органу приватизації №8076
від 30.04.1993 року.

У вказаному правовстановлюючому
документі (свідоцтві про право
власності на житло), як і в
розпорядженні органу приватизації,
прізвище заявниці вказано як «ОСОБА_1»,
замість вірного «ОСОБА_1». Таке
написання її прізвища є наслідком
довільного перекладу з російської
мови, якою було складено усі
правовстановлюючі документи за часів
СРСР, на українську мову, з боку осіб,
які після закінчення існування держави
СРСР заповнювали та видавали документи
українською мовою.

У технічному паспорті на вищевказану
квартиру прізвище ОСОБА_1 зазначено
лише на російській мові «ОСОБА_1».

Право власності на належну заявниці
частку квартири вона зареєструвала, що
підтверджується реєстраційним
посвідченням, виданим ОМБТІ 25.05.1993 року.
У вказаному документі її прізвище
також зазначено лише на російській
мові «ОСОБА_1».

Суд враховує, що помилка у прізвищі
заявниці у правовстановлюючому
документі перешкоджає їй
використовувати власність на свій
розсуд та позбавляє можливості вільно
розпоряджатися належною часткою
квартири.

Судом встановлено, що в квартирі, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
заявниця зареєстрована і проживає з
13.08.1974 року до теперішнього часу.

В свою чергу, 18.01.2011 року ОСОБА_3
подарував ОСОБА_2 1/3 частину зазначеної
квартири, що підтверджується договором
дарування від 18.01.2011 року, посвідченим
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
тому заінтересованою особою по
зазначеній справі є ОСОБА_2

Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК
суд розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.
Згідно ст. 259 ч.1 ЦПК України у рішенні
суду повинно бути зазначено відомості
про факт, встановлений судом, мету його
встановлення, а також докази, на
підставі яких суд установив цей факт.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я,
по-батькові, місце і час народження
якої, що зазначені в документі, не
збігаються з ім'ям, по-батькові,
прізвищем, місцем і часом народження
цієї особи, зазначеним у свідоцтві про
народження або в паспорті.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року N 5 "Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення", суд розглядає
в порядку окремого провадження справи
про встановлення фактів, якщо: згідно з
законом такі факти породжують юридичні
наслідки, тобто від них залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав громадян;
чинним законодавством не передбачено
іншого порядку їх встановлення;
заявник не має іншої можливості
одержати або відновити загублений чи
знищений документ, який посвідчує факт,
що має юридичне значення; встановлення
факту не пов'язується з наступним
вирішенням спору про право.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму
Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 5
"Про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення" при розгляді справи про
встановлення відповідно до п. 6 ст. 273
ЦПК факту належності
правовстановлюючих документів особі,
прізвище, ім'я, по батькові, місце і час
народження якої, зазначені в документі,
не збігаються з ім'ям, по батькові,
прізвищем, місцем і часом народження
цієї особи, вказаними у свідоцтві про
народження або в паспорті, у тому числі,
факту належності правовстановлюючого
документа, в якому допущені помилки у
прізвищі, імені, по батькові або
замість імені чи по батькові зазначені
ініціали суд повинен запропонувати
заявникові подати докази про те, що
правовстановлюючий документ належить
йому і що організація, яка видала
документ, не має можливості внести до
нього відповідні виправлення.

З'ясувавши обставини справи, оцінивши
зібрані у справі докази, суд приходить
до висновку, що вимоги заявника
ґрунтуються на вимогах закону,
обставини справи підтверджені певними
засобами доказування та вказують на
наявність підстав для задоволення
заяви ОСОБА_1 про встановлення факту
належності їй правовстановлюючого
документу.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільну справу в межах заявлених
вимог і на підставі представлених
сторонами доказів.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 10, 11, 57, 60, 234, 209, 218, 256, 259, ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа -
ОСОБА_2, про встановлення факту
належності правовстановлюючого
документу, - задовольнити у повному
обсязі.

Встановити факт належності ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина
України серії НОМЕР_2, виданий
Приморським РВ УМВС України в Одеській
області 16 серпня 1999 року, ІПН НОМЕР_1,
правовстановлюючого документу, а саме:
свідоцтва про право власності на житло
(квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1), виданого Управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської ради
народних депутатів 30.04.1993 року №8076,
зареєстрованого та записаного у
реєстрову книгу за №5-776.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Приморський районний суд м. Одеси
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Л.С.Єршова

03.12.2014