Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №276/1420/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого Павицької
Т.М.,

суддів Миніч Т.І.,
Трояновської Г.С.,

при секретарі судового

засідання
Ковальській Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі цивільну справу
за позовом управління Пенсійного фонду
України в Володарсько-Волинському
районі Житомирської області до ОСОБА_2
про стягнення надмірно виплачених сум
пенсії, за апеляційною скаргою
управління Пенсійного фонду України в
Володарсько-Волинському районі
Житомирської області на рішення
Володарсько-Волинського районного
суду Житомирської області від 20
листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року УПФУ в
Володарсько-Волинському районі
Житомирської області звернулось до
суду із вищезазначеним позовом, у якому
просило стягнути з ОСОБА_2 надмірно
виплачену пенсію у розмірі 29 191 гн. 60
коп. Позов обґрунтований тим, що 12 січня
2007 року УПФУ в Володарсько-Волинському
районі Житомирської області
відповідачу була призначена пенсія за
віком по списку №2. Розмір пенсії було
обчислено на підставі довідки про
заробітну плату №10-808 від 18.04.2006 року,
яка видана ВАТ „Мурманська
геологорозвідувальна експедиція" за
період роботи на Крайній Півночі з
01.11.1976 року по 31.10.1981 року та за даними
системи персоніфікованого обліку з
01.07.2000 року по 31.12.2006 року.
Використовуючи програмне
забезпечення, надане Управлінню для
виконання працівниками відділу
пенсійного забезпечення покладених на
них функціональних обов'язків, при
введенні заробітної плати було
допущено помилку, а саме заробітну
плату в карбованцях не переведено в
гривні у співвідношенні 1:100000.
Внаслідок допущеної помилки
відповідачу була переплачена пенсія в
сумі 29 191 грн. 60 коп., яку він
добровільно не бажає повернути.
Посилаючись на ст.ст. 1212, 1215 ЦК України
просило позов задовольнити.

Рішенням Володарсько-Волинського
районного суду Житомирської області
від 20 листопада 2014 року відмовлено в
задоволенні позову УПФУ в
Володарсько-Волинському районі
Житомирської області.

В апеляційній скарзі УПФУ в
Володарсько-Волинському районі
Житомирської області, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
того, що УПФУ в Володарсько-Волинському
районі Житомирської області
пропустило трирічний строк на
звернення до суду, оскільки право на
звернення до суду у позивача виникло у
вересні 2009 року, а позивач звернувся до
суду лише 20 жовтня 2014 року.

Колегія суддів погоджується з
рішенням суду першої інстанції з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 січня 2007 року
управлінням Пенсійного фонду України
в Володарсько-Волинському районі
Житомирської області відповідачу була
призначена пенсія за віком по списку
№2. Розмір пенсії було обчислено на
підставі довідки про заробітну плату
№10-808 від 18.04.2006 року, яка видана ВАТ
„Мурманська геологорозвідувальна
експедиція„ за період роботи на
Крайній Півночі з 01.11.1976 року по 31.10.1981
року та за даними системи
персоніфікованого обліку з 01.07.2000 року
по 31.12.2006 року.

Протоколом від 24.09.2009 року виявлена
помилка в нарахуванні пенсії ОСОБА_2 та
нарахована надмірно виплачена пенсія
в сумі 29 191 грн. 60 коп. Помилка при
нарахуванні пенсії виникла у зв'язку з
тим, що при нарахуванні пенсії
помилково введена заробітна плата не в
гривнях, а в карбованцях відповідно до
довідки про заробітну плату №10-808 від
18.04.2006 року, виданої ВАТ „Мурманська
геологорозвідувальна експедиція".

Відповідач ОСОБА_2 на лист позивача
№2930/02 про повернення надмірно
виплаченої пенсії, 04.11.2009 року направив
на адресу УПФУ в
Володарсько-Волинському районі листа
в якому зазначив, що він пенсійного
законодавства України не порушував,
зловживань, або надання недостовірних
даних з його сторони не було, а тому
вимоги ст.50 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" щодо повернення суми
надмірно отриманої пенсії на його не
поширюються.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції відповідач, на підставі
положень п.4 ст.267 ЦК України подав
письмову заяву про застосування строку
позовної давності.

Згідно з ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

З урахуванням долучених до справи
доказів, колегія суддів вважає
обґрунтованими висновки про наявність
підстав до застосування строку
позовної давності та відмову у
позові.

Так, згідно з положеннями ст.256, 257 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг
позовної давності починається з дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила (ч. 1
ст.261 ЦК України).

З урахуванням особливостей
конкретних правовідносин, початок
перебігу позовної давності пов'язаний
з певними юридичними фактами та їх
оцінкою управомоченою особою.

Встановлено, що у вересні 2009 позивач
виявив надмірно переплачену пенсію
ОСОБА_2 в сумі 29 191 грн. 60 коп. про що
повідомив останнього, але позовні
вимоги до ОСОБА_2 заявлені лише 20
жовтня 2014 року, тобто з пропуском
передбаченого законодавством
трирічного строку.

Таким чином, позивач, звернувшись у
суд з позовом до ОСОБА_2 лише 20 жовтня
2014 року, пропустив строк позовної
давності, проте клопотання про
поновлення пропущеного строку та
доказів поважності його пропуску не
подав, в той час як відповідачем
заявлено клопотання про
застосування судом строку позовної
давності.

За таких обставин, суд першої
інстанції правомірно ухвалив
рішення про відмову у позові з причин
пропуску строку позовної давності.

Безпідставними є доводи позивача, що
на правовідносини які виникли між
сторони позовна давність не
поширюється.

За правилами ст.268 ЦК України позовна
давність не поширюється:

1) на вимогу, що випливає із порушення
особистих немайнових прав, крім
випадків, встановлених законом;

2) на вимогу вкладника до банку
(фінансової установи) про видачу
вкладу;

3) на вимогу про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, крім випадків
завдання такої шкоди внаслідок
недоліків товару, що є рухомим майном, у
тому числі таким, що є складовою
частиною іншого рухомого чи нерухомого
майна, включаючи електроенергію;

4) на вимогу страхувальника
(застрахованої особи) до страховика про
здійснення страхової виплати
(страхового відшкодування);

5) на вимогу центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері державного
матеріального резерву, стосовно
виконання зобов'язань, що випливають із
Закону України "Про державний
матеріальний резерв".

Законом можуть бути встановлені
також інші вимоги, на які не
поширюється позовна давність.

Законом України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" не встановлено, що на
вимоги про повернення суми надмірно
отриманої пенсії не поширюється
позовна давність.

Згідно ч. 1 ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишення
рішення суду першої інстанції без змін
як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Володарсько-Волинському районі
Житомирської області відхилити.

Рішення Володарсько-Волинського
районного суду Житомирської області
від 20 листопада 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді