Справа № 336/6290/14-ц
Пр. № 2/336/2792/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

головуючого судді
Наумова О.О.,

при секретарі
Сергієнко С.О.,

представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Запоріжжі
цивільну справу за первісним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: відділ по
Шевченківському району служби
(управління) у справах дітей
Запорізької міської ради, відділ по
Ленінському району служби (управління)
у справах дітей Запорізької міської
ради про визначення місця проживання
дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2, третя особа: відділ по
Шевченківському району служби
(управління) у справах дітей
Запорізької міської ради про
визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3, треті особи: відділ
по Шевченківському району служби
(управління) у справах дітей
Запорізької міської ради, відділ по
Ленінському району служби (управління)
у справах дітей Запорізької міської
ради про визначення місця проживання
дитини. В обґрунтування позову, позивач
за первісним позовом зазначив, що між
ним та ОСОБА_3 27.08.2004 року було
зареєстровано шлюб, від якого вони
мають неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 У 2010 році шлюбні відносини
між ними були фактично припинені, та
рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 19.06.2014 року цей
шлюб було розірвано. Після припинення
шлюбних відносин неповнолітній син
залишився разом з матір'ю ОСОБА_3 та за
рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 06.05.2014 року з
позивача стягнуто аліменти на
утримання сина у розмірі 1/6 частини з
усіх його доходів. Позивач зазначає, що
ще у часи перебування у шлюбі та після
припинення шлюбних відносин ОСОБА_3 не
приділяла достатньої уваги сину, не
займалася вихованням дитини, часто
була відсутня вдома та зловживала
алкогольними напоями, нерідко
нецензурно висловлювалася у
присутності дитини та навіть била її,
створювала умови, які негативно
впливають на дитину, її фізичне та
моральне благополуччя. Після
припинення сімейних відносин він
регулярно забирав сина ОСОБА_4 до себе,
а з початку червня 2014 року його син
ОСОБА_4 постійно мешкає з ним та його
новою родиною. Позивач вказує, що
оскільки відповідачка ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків з виховання, лікування та
утримання сина, не бажає займатися його
інтелектуальним та фізичним розвитком,
будь-якої фінансової участі в
утриманні дитини не приймає,
харчування дитини, її оздоровлення,
придбання іграшок, одягу, підручників,
канцтоварів та інших речей для
підготовки дитини до школи
здійснюється за рахунок позивача,
останній просить суд визначити місце
проживання неповнолітнього сина
ОСОБА_4 разом із батьком ОСОБА_2 та
припинити стягнення з останнього
аліментів на користь ОСОБА_3 на
утримання сина ОСОБА_4.

ОСОБА_3 звернулась до суду із
зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2,
третя особа: відділ по Шевченківському
району служби (управління) у справах
дітей Запорізької міської ради про
визначення місця проживання, в якій
вказала, що з 2010 року їх сім'я з ОСОБА_2
розпалася та рішенням Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2014
року шлюб з відповідачем розірвано. За
рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 06.05.2014 року з
відповідача стягнуто аліменти на
утримання сина. Після припинення
шлюбних відносин, син ОСОБА_4 залишився
з позивачем, з початку червня 2014 року
син за проханням ОСОБА_2 мешкає з
відповідачем. Позивач за зустрічним
позовом зазначає, що з серпня вона не
може забрати дитину, оскільки
відповідач силою утримує сина в
будинку співмешканки. З цього питання
вона неодноразово зверталася до
органів опіки та піклування
Шевченківського району м. Запоріжжя та
до міліції. Позивач вказує, що вона
турбується за свою дитину, любить її і
дитина має всі умови для нормального
розвитку і життя. Позивач просить
визначити місце проживання
неповнолітнього сина ОСОБА_4 за місцем
проживання матері.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 15.09.2014 року
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 щодо
визначення місця проживання дитини
прийняті до спільного розгляду з
первісним позовом ОСОБА_2

У судовому засіданні позивач і
представник позивача за первісним
позовом позовні вимоги підтримали в
повному обсязі та просили їх
задовольнити, в задоволені зустрічних
позовних вимог просили відмовити.
Позивач також пояснив, що на даний час
він перебуває в шлюбі. Його дружина
піклується за ОСОБА_4, а син в свою чергу
називає дружину мамою та не бажає
повертатися додому і спілкуватися з
матір'ю. З червня ОСОБА_4 проживає разом
з його новою родиною, але мати його
навідала в серпні, лише після звернення
до суду з позовом. З вересня син
переведений до ЗОШ №22 в Ленінському
районі. На даний час відповідач не
працює і не має матеріальної
можливості утримувати сина.
Представник позивача зазначив, що
позивач має постійну роботу, позитивно
характеризується за місцем роботи, має
сім'ю. Мати дитини не працює, не має
доходів, негативно характеризується.

Позивач за зустрічним позовом та її
представник в судовому засіданні
зустрічні позовні вимоги підтримали в
повному обсязі та просили їх
задовольнити, в задоволені первісних
позовних вимог просили відмовити.
Позивач також зазначила, що вона на
даний час працює на заводі «Іскра»
прибиральницею, має матеріальні
можливості утримувати сина.

Представник відділу по Ленінському
району служби (управління) у справах
дітей Запорізької міської ради в
судовому засіданні надала висновок та
просила прийняти рішення з урахуванням
інтересів дитини.

Представник відділу по
Шевченківському району служби
(управління) у справах дітей
Запорізької міської ради в судовому
засіданні надала висновок та просила
суд залишити дитину проживати з
матір'ю.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_6 пояснив, що він з 2011 р. по травень
2014 року був вчителем ОСОБА_4 в музичній
школі. За час навчання жодного разу
батька дитини не бачив.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснив, що він є батьком ОСОБА_3 Шість
років назад ОСОБА_2 вигнав його доньку з
сином, з того часу вони проживають
разом. Вчителі не пускають до дитини в
СШ №101. Зазначив, що з донькою у нього
нормальні стосунки і він не заперечує,
щоб донька з онуком проживала в його
квартирі.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснила, що вона є матір'ю ОСОБА_3
ОСОБА_2 не займався дитиною, забрав сина
щоб не платити аліменти і не повертає.
Влітку вони хотіли разом з онуком
поїхати до моря, але батько не дозволив.
Не заперечує, щоб донька з онуком
проживала в його квартирі.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_3 на
протязі дванадцяти років. Дитину часто
бачила разом з матір'ю, бабою та дідом. З
батьком дитину не бачила. Зазначила, що
мати дитини має гарні умови для
проживання сина.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_3
Остання їй повідомила, що влітку батько
буде забирати дитину до себе, але все
літо вона ОСОБА_4 не бачила. Дитина,
проживаючи з матір'ю була одягнена,
баба з дідом любили дитину та мають всі
умови для її проживання.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
пояснила, що вона працює вчителем ЗОШ №
22, в якій навчається дитина. ОСОБА_3 та
бабуся дитини приходили в школу у
вересні, намагалися забрати дитину, але
ОСОБА_4 сховався за неї і просив його не
забирати. Мати дитини ще двічі
приходила до класу, та кожного разу
дитина була налякана приходом
останньої. ОСОБА_4 в школу постійно
приводять і забирають батько та його
дружина. Дитина виявляє бажання бути з
батьком.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні
пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_2 -
батька ОСОБА_4. Дитину вона відводе до
школи і забирає. Дитина називає її
мамою і вона не проти, щоб ОСОБА_4
проживав разом з її родиною. ОСОБА_3
двічі приїздила до них додому і
виламувала двері. У дитини не має
бажання спілкуватися з матір'ю.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні
пояснила, що вона є сусідкою родини
ОСОБА_2 Дана родина чуйна, має гарні
стосунки. Діти завжди знаходяться під
наглядом дорослих. ОСОБА_4 називає
ОСОБА_12 - мамою. Мати дитини жодного
разу не бачила.

Малолітній ОСОБА_4 в судовому засіданні
показав, що він проживає з батьком та
його дружиною ОСОБА_12. Батько його
забезпечує всім необхідним. До школи
його приводять і забирають зі школи
батько та його дружина, які не
дозволяють йому пропускати уроки. Один
дома він ніколи не залишається. Дружину
батька - тітку ОСОБА_12, він називає
мамою. Зазначив, що його мати ОСОБА_3
била, дозволяла пропускати школу,
завжди залишала його одного, зі школи
він приходив сам, коли дома не було їжі,
мати не готувала і він нічого не їв. Дід
та баба на нього кричали. Мати
приводила до додому наркомана, під
ліжком він бачив шприци. Пояснив суду,
що він бажає залишитися проживати з
батьком.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, допитавши свідків та
дослідивши інші докази, які є у справі,
суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2
підлягають задоволенню, а зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Статтями 10, 60 ЦПК України зазначено, що
кожна із сторін повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
а обов'язок подання доказів покладено
на сторін, або інших осіб, що беруть
участь у справі.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 27.08.2004 року було укладено шлюб,
що підтверджується свідоцтвом про шлюб
(а.с.8). Згідно рішення Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2014
року шлюб між сторонами розірвано
(а.с.13).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження (а.с.9) та не
заперечувалось сторонами в судовому
засіданні.

За рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 06.05.2014 року з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто
аліменти на утримання сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини з
усіх його доходів.

Згідно довідки кооперативу №11
«Машинобудівник» від 11.09.2014 року,
ОСОБА_3 зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_4 і батьками
ОСОБА_7 і ОСОБА_8 (а.с.68).

Згідно виробничої характеристики від
07.08.2014 року на слюсаря ВАТ «Мотор Січ»
ОСОБА_3, 1983 р.н., остання працювала на
підприємстві з 2002 р. по 2013 р., до
дорученої роботи відносилась сумлінно,
мала випадки порушення трудової
дисципліни, а саме була відсутня
тривалий час на робочому місці, була
періодично відсутня на роботі, за що
притягалася до відповідальності (а.с.27).

Згідно характеристики голови
квартального комітету №24 від 29.07.2014
року на ОСОБА_3, остання за час
проживання з 2004 року по 2010 рік по
АДРЕСА_2 показала себе
безвідповідальною та не готовою до
виховання дитини (а.с.16).

Суд критично ставиться і не приймає до
уваги характеристики, підписані
ОСОБА_15 та ОСОБА_16 з місця роботи і
місця проживання, дані на ОСОБА_3,
оскільки дані характеристики на
оформлені належним чином та у суду не
має відомостей щодо зазначених осіб
(а.с. 15,17).

Згідно характеристики голови ЖБК №11
«Машинобудівник», ОСОБА_3 позитивно
характеризується за місцем проживання
(а.с.58,59).

Згідно довідок Шевченківського
районного центру зайнятості м.
Запоріжжя, ОСОБА_3 перебуває на обліку
як безробітна 25.12.2013 р. по 17.04.2014 р. та з 05
вересня 2014 року (а.с.60,61).

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_3 з
09.05.2014 року не працює (а.с.66-67).

Згідно довідки з наркологічного
диспансеру від 26.09.2014 року, ОСОБА_3 знята
з обліку у 2002 році внаслідок стійкого
поліпшення (а.с103). Згідно довідки №2424
від 29.09.2014 року КУ «Обласного
клінічного наркологічного диспансеру»
ОСОБА_3 на диспансерному обліку не
перебуває (а.с. 121).

Згідно довідки КП «Обласна клінічна
психіатрична лікарня» від 25.09.2014 року,
ОСОБА_3, 1983 р.н., знаходилась на
стаціонарному лікуванні з 30.07.2013 року
по 05.08.2013 року з діагнозом: специфічний,
емоційно-нестійкий розлад особистості
(імпульсивний тип), ускладнений
зловживанням спиртними напоями (а.с.105).

Згідно виробничої характеристики від
07.08.2014 року на зуборізальника ВАТ
«Мотор Січ» ОСОБА_2, 1977 р.н., останній
працює на підприємстві з 2012 року,
сумлінно відноситься до своїх
обов'язків, порушень трудової
дисципліни не має (а.с.28).

Згідно характеристики голови
квартального комітету №24 від 29.07.2014
року, ОСОБА_2 є спокійною людиною,
працює, вільний від роботи час
проводить з родиною (а.с.18).

За довідкою про доходи, середній
заробіток за місяць зуборізальника АТ
«Мотор Січ» ОСОБА_2 складає близько 4500
грн. (а.с.118).

Згідно свідоцтво про шлюб, ОСОБА_2
зареєстрував шлюб з ОСОБА_12 (а.с.119).

За характеристикою з Запорізької
дитячої школи мистецтв № 4 на ОСОБА_4,
спілкування з викладачами відбувалося
через матір та бабусю (а.с.62).

За довідкою ЗОШ №22, ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1
навчається у 4-А класі ЗОШ №22 (а.с.120).

Згідно психологічної характеристики
ЗОШ №22 на учня 4-го класу ОСОБА_4,
останній навчається в школі з вересня
2014 року. 04.09.2014 року до школи прийшли
мати та бабуся дитини, кричали, що
дитину вкрав батько. Вчитель закривав
собою дитину, ОСОБА_4 плакав, був
наляканий, казав, що їхати з мамою та
бабусею не буде. ОСОБА_4 почуває себе
захищеним тільки дома у батька, каже, що
йому добре з батьком і мамою ОСОБА_12.
Дитина переживає стан гострого
дистреса (а.с.117).

За довідкою КЗ «Центр первинної
медико-санітарної допомоги №2» від
16.09.2014 року, ОСОБА_4, 2004 р.н. з листопада
2004 року знаходиться під наглядом
закладу. В квітні 2014 року дитина
знаходилася на лікуванні в ДМБЛ №5 з
клінічним діагнозом підозра на
токсичну дію проковтнутої речовини
(оцтова кислота). За медичною допомогою
дитини в заклад зверталися лише мати та
бабуся дитини. З травня 2014 року за
медичною допомогою до ЛПЗ не
зверталися (а.с.160).

Згідно висновку районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Шевченківському району від
03.10.2014 року «про можливість проживання
малолітнього ОСОБА_4, 2004 р.н. разом з
матір'ю», встановлено, що малолітній
ОСОБА_4 зареєстрований і останні 4 роки
проживав разом з матір'ю за адресою:
АДРЕСА_1. З червня 2014 року дитина мешкає
разом із батьком, його дружиною ОСОБА_12
та двома малолітніми дітьми. З вересня
2011 року по травень 2014 року дитина
відвідувала ЗОШ №101. Мати ОСОБА_4 на
даний час не працює, перебуває на
обліку в центрі зайнятості, отримує
аліменти на утримання дитини від
ОСОБА_2, позитивно характеризується за
місцем проживання, має задовільні
умови для проживання, кімната потребує
прибирання. Батько дитини позитивно
характеризується за місцем роботи і
проживання. Районна адміністрація
вважає можливим проживання
малолітнього ОСОБА_4 разом з матір'ю
(а.с.176-177).

Згідно висновку районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Ленінському району від 27.10.2014
року, з початку літа 2014 року дитина
проживає разом з батьком та його
родиною, де між членами родини існують
гарні стосунки. Для дітей виділена
окрема простора кімната, в ній чисто,
охайно. Створені всі умови для життя і
розвитку дитини. У власних поясненнях
ОСОБА_4 повідомив, що в родині батька
відчуває себе забезпеченим турботою та
доглядом, гр. ОСОБА_12 називає матір'ю. На
цей час він має відсторонення від
рідної матері, оскільки остання
зловживає спиртними напоями, часто
залишала його самого вдома, та він має
страх, що його насильно забере матір чи
баба. Орган опіки і піклування прийшов
до висновку визначити місце проживання
малолітнього ОСОБА_4 разом з батьком.
Рекомендовано батькам спільно вчиняти
дії щодо відновлення у дитини контакту
з матір'ю (а.с.180-182).

Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, у принципі 6 проголошено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона повинна, коли
це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір?ю.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про
охорону дитинства» на кожного з
батьків покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки або
особи, які їх замінюють, мають право і
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання дитини суд бере до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов?язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Згідно пункту 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 червня 1998
року № 16 «Про застосування судами
деяких норм Кодексу про шлюб та сім?ю
України» роз'яснено, що суди, вирішуючи
спори між батьками, які проживають
окремо (в тому числі в одній квартирі),
про те, з ким із них і хто саме з дітей
залишається, мають виходити із
рівності прав та обов?язків батька й
матері щодо своїх дітей, повинні
постановити рішення, яке відповідало б
інтересам дітей. При цьому суд
враховує, хто з батьків виявляє більшу
увагу до дітей і турботу про них, їхній
вік і прихильність до кожного з
батьків, особисті якості батьків,
можливість створення належних умов для
виховання, маючи на увазі, що перевага в
матеріально-побутовому стані одного з
батьків сама по собі не є вирішальною
умовою для передачі йому дітей.

Суд критично відноситься до пояснень
відповідачки в судовому засіданні та
викладених в зустрічному позові
пояснень з приводу утримання силою
дитини за місцем проживання батька та
неодноразового звернення відповідачки
до органів опіки в Шевченківському
районі та до органів міліції, оскільки
такі пояснення не узгоджуються з
письмовими доказами, наявними у справі,
матеріали справи також не містять
належних та допустимих доказів того, що
з червня 2014 року до дати коли позивач
звернувся до суду з позовом про
визначення місця проживання дитини,
остання вчиняла дії щодо досягнення
згоди з позивачем відносно зміни місця
проживання свого малолітнього сина,
або у іншому законному порядку,
вирішувала це питання. Суд вважає, що
відповідачка з періоду проживання сина
з позивачем по справі фактично не
здійснювала заходів для повернення
дитини, що свідчить про її згоду щодо
проживання дитини з батьком та
створення останнім дитині добрих умов
для проживання.

Лише після звернення позивача до суду з
позовом, відповідачка звернулася з
зустрічним позовом до суду (а.с.51-55).

Відповідно до ч. 2 ст.155 СК України,
батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

У ст.3 Конвенції про права дитини
вказано: в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів. У ст. ст.8, 9, 20
Конвенції вживається термін
«найкращі» інтереси дитини.

Згідно ч.3 ст.157 СК України, той із
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

У ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства»
вказано, що батьки, які проживають
окремо від дитини, зобов'язані брати
участь у її вихованні і мають право
спілкуватися з нею, якщо судом визнано,
що таке спілкування не перешкоджатиме
нормальному вихованню дитини.

З матеріалів справи вбачається, що
дитина з червня 2014 року проживає з
батьком та його родиною, для дитини
створені всі умови для її життя і
розвитку, батько належно виконує свої
батьківські обов'язки. Малолітня
дитина в судовому засіданні вказала на
особисту прихильність до батька, також
дана позиція дитини підтверджується
психологічною характеристикою дитини
з ЗОШ №22, висновком районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Ленінському району від 27.10.2014
року.

Також не узгоджуються з матеріалами
справи пояснення відповідачки, що вона
на даний час працює, оскільки остання
перебуває на обліку в центрі
зайнятості, отримує аліменти від
позивача на утримання дитини, яка з
червня місяця не проживає з нею,
матеріальної можливості утримувати
дитину відповідачка не має.

При вирішенні питання щодо визначення
місця проживання дитини, суд також
враховує, що відповідачка прихильна до
вжиття алкогольних напоїв, що
підтверджується поясненнями
малолітнього ОСОБА_4 за висновком
районної адміністрації Запорізької
міської ради по Ленінському району від
27.10.2014 року і довідкою КП «Обласна
клінічна психіатрична лікарня» від
25.09.2014 року, що в свою чергу має
негативні наслідки у вихованні дитини.

Орган опіки та піклування або суд не
можуть передати дитину для проживання
з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2
ст. 161 СК України).

Суд, враховуючи роз'яснення, норми
закону, бере до уваги дійсне ставлення
батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з
батьків та надані докази на
підтвердження таких обставин.

Отже, враховуючи вищевикладене,
приймаючи до уваги, що не встановлено
судом протипоказань позивачу по справі
для виховання дитини та який має
самостійний дохід, не зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, не встановлено і аморальної
поведінки позивача по справі,
проживання дитини, яка є малолітньою,
разом з своїм батьком не зашкодить
нормальному розвиткові дитини та буде
відповідати розумності проживання
дитини зі своїм батьком та забезпечить
її гармонійний розвиток.

Натомість, у суду є підстави вважати, з
врахуванням висновку районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Ленінському району як органу
опіки та піклування, що задоволення
первісного позову буде сприяти
повноцінності виховання дитини,
усунення протиріч у взаємовідносинах
між сторонами по справі.

Відповідач по справі не позбавлена
права звернутися до компетентних
державних органів щодо визначення
способів її участі у вихованні та
спілкуванні з сином, якщо їй будуть
створюватись перешкоди в цьому, з
врахуванням інтересів дитини та
батьків дитини. Згідно з ч. 1, 2 і ст. 157 СК
України питання виховання дитини
вирішується батьками спільно.

Суд також приходить до висновку про
необхідність припинення аліментного
обов'язку позивача ОСОБА_2 щодо
утримання сина, оскільки дитина
проживає з позивачем і останній несе
всі витрати по утриманню дитини.

Відповідно до ст.11 ЗУ «Про охорону
дитинства», сім'я є природним
середовищем для фізичного, духовного,
інтелектуального, культурного,
соціального розвитку дитини, її
матеріального забезпечення і несе
відповідальність за створення
належних умов для цього. Кожна дитина
має право на проживання сім'ї разом з
батьками або в сім'ї одного з них та на
піклування батьків. Право дитини на
отримання належного сімейного
виховання виникає у неї з моменту
народження.

Враховуючи наведені вище обставини,
суд оцінюючи зібрані під час розгляду
справи докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтуються на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, враховуючи перш за все
інтереси малолітньої дитини, дійшов
висновку про задоволення первісного
позову ОСОБА_2 про визначення місця
проживання малолітнього сина ОСОБА_4 з
батьком і припинення стягнення з
позивача аліментів, та відмову в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3
про визначення місця проживання дитини
з мамою.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 155, 157, 180 СК України, ст.3 Конвенції
про права дитини, Декларацією прав
дитини, ст.11,12,15 ЗУ «Про охорону
дитинства», ст.ст. 10,15, 60, 208-209, 212-215, 218,
ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи:
відділ по Шевченківському району
служби (управління) у справах дітей
Запорізької міської ради, відділ по
Ленінському району служби (управління)
у справах дітей Запорізької міської
ради про визначення місця проживання
дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання
малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом
із батьком ОСОБА_2.

Припинити стягнення з ОСОБА_2 аліментів
на користь ОСОБА_3 на утримання
малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: відділ по
Шевченківському району служби
(управління) у справах дітей
Запорізької міської ради про
визначення місця проживання дитини -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Шевченківського районного суду

м. Запоріжжя
О.О.Наумов