АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2588/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 71 Компанієць О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Охріменко Н. І. УХВАЛА
15 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоОхріменко Н.
І.суддівЗахарової А. Ф. , Качана О. В. при
секретаріПосипайко А.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6
на рішення Смілянського
міськрайонного суду Черкаської
області від 25 липня 2014 року по справі за
заявою в.о. головного лікаря
комунального закладу «Черкаська
обласна психіатрична лікарня» про
госпіталізацію в примусовому порядку
в с т а н о в и л а :
У липні 2014 року в.о. головного лікаря КЗ
«Черкаська обласна психіатрична
лікарня» Косенкова Ірина
Володимирівна звернулася до суду із
заявою про госпіталізацію ОСОБА_6 у
психіатричний стаціонар у примусовому
Заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 має
психічні розлади шизофренічного кола з
агресивними діями і кверулянськими
тенденціями. Тяжкий психічний розлад
обумовлює реальні наміри вчинити дії,
що являють собою безпосередню
небезпеку для нього та оточуючих, в
зв'язку з чим ОСОБА_6 потребує лікування
в умовах стаціонару.
Рішенням Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 25 липня 2014
року заяву задоволено. Вирішено
госпіталізувати ОСОБА_6 до
комунального закладу «Черкаська
обласна психіатрична лікарня» в
примусовому порядку.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення, просить
визнати його незаконним та
безпідставним.

В обґрунтування апеляційної скарги
ОСОБА_6 вказує на свою відсутність при
розгляді питання про примусову
госпіталізацію його до психіатричної
лікарні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, вивчивши та обговоривши
матеріали справи, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Задовольняючи заяву про
госпіталізацію ОСОБА_6 до
психіатричного закладу в примусовому
порядку, суд виходив з того, що ОСОБА_6
має тяжкий психічний розлад, що являє
собою безпосередню небезпеку для нього
та оточуючих, і підлягає
госпіталізації без його усвідомленої
згоди.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, і вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу правовідносин і
закон, який їх регулює, та ухвалив
рішення з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Рішення Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 25 липня 2014
року відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Судом встановлено, що відповідно
до висновку ЛКК комунального закладу
«Черкаська обласна психіатрична
лікарня» №1997/02 від 24.07.2014 року ОСОБА_6 17
липня 2014 року поступив на лікування до
закладу за направленням на
госпіталізацію дільничного
лікаря-психіатра Уманської
центральної лікарні та дав добровільну
письмову згоду на лікування, але в
подальшому категорично відмовився від
лікування, почав порушувати режим
відділення, не виконував призначення
чергового персоналу, вів себе
агресивно. Комісією лікарів-психіатрів
було встановлено, що дана поведінка є
наслідком тяжкого психічного розладу
особи та встановила діагноз
шизофренія, параноїдна форма,
приступоподібно-прогредієнтний тип
перебігу, афективно маячний синдром з
кверулянськими висловлюваннями,
внаслідок чого він виявляє реальні
наміри вчинити дії, що являють собою
безпосередньо небезпеку для себе та
оточуючих. Внаслідок чого комісія
визначила, що ОСОБА_6 потребує
примусової госпіталізації та
лікування в умовах комунального
закладу «Черкаська обласна
психіатрична лікарня».

Частина 2 ст. 281 ЦПК України та ст. 22
Закону України «Про психіатричну
допомогу» від 22.02.2000 року визначають, що
справа за заявою про надання
психіатричної допомоги у примусовому
порядку чи про припинення надання
амбулаторної психіатричної допомоги,
госпіталізацію у примусовому порядку
розглядається в присутності особи,
щодо якої вирішується питання про
надання їй психіатричної допомоги у
примусовому порядку, з обов'язковою
участю прокурора, лікаря-психіатра,
представника психіатричного закладу,
що подав заяву, та законного
представника особи, щодо якої
розглядаються питання, пов'язані з
наданням психіатричної допомоги.

Згідно ст. 14 Закону України «Про
психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року
особа, яка страждає на психічний
розлад, може бути госпіталізована до
психіатричного закладу без її
усвідомленої згоди або без згоди її
законного представника, якщо її
обстеження або лікування можливі лише
в стаціонарних умовах, та при
встановленні в особи тяжкого
психічного розладу, внаслідок чого
вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри
вчинити дії, що являють собою
безпосередньо небезпеку для неї чи
оточуючих, або неспроможна самостійно
задовольняти свої основні життєві
потреби на рівні, який забезпечує її
життєдіяльність.

Оскільки, висновком ЛКК у ОСОБА_6 станом
на 24 липня 2014 року був встановлений
тяжкий психічний розлад, суд
відповідно до вимог ст.ст. 279-281 ЦПК
України

ухвалив рішення про задоволення заяви
без його усвідомленої згоди і вірно
застосував положення ст.. 14 Закону
України «Про психіатричну допомогу»
від 22.02.2000 року.

При цьому колегія суддів врахувала
пояснення як представників обласної
психіатричної лікарні, самого ОСОБА_6,
висновок ЛКК, а також ті обставини, що
ОСОБА_6 страждає психічними розладами з
2001 року, являється інвалідом 2 групи
безтерміново та госпіталізується в
психіатричний заклад в 16 раз.

Тому, колегія суддів відхиляє доводи
апелянта, щодо незаконності рішення
суду першої інстанції, внаслідок його
відсутності у судовому засіданні при
вирішенні питання, щодо примусової
госпіталізації і приходить до
висновку, що суд першої інстанції на
підставі належним чином оцінених
доказів, дійшов до правильного
висновку, що є обґрунтовані підстави
для надання ОСОБА_6 відповідної
психіатричної допомоги у примусовому
порядку, а тому відсутні підстави для
скасування законного та
обґрунтованого рішення

Керуючись ст. ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення
Смілянського міськрайонного суду
Черкаської області від 25 липня 2014 року -
відхилити.

Рішення Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 25 липня 2014
року по справі за заявою в.о. головного
лікаря комунального закладу
«Черкаська обласна психіатрична
лікарня» про госпіталізацію в
примусовому порядку ОСОБА_6 - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий :

Судді :