Справа № 276/1290/14-ц
Провадження по справі №2/276/522/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року

Володарсько-Волинський районний суд
Житомирської області в складі :

головуючого - судді Мельника М.Л.

секретаря Ігнатенко
О.М.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Володарсько-Волинського районного
суду справу за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_2

про

відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача
звернувся в суд з даним позовом
вказуючи, що 29 травня 2014 року ОСОБА_2,
на 115 км а/д Київ-Чоп керуючи
автомобілем НОМЕР_1, належним на праві
власності ОСОБА_3, не врахував дорожню
обстановку, здійснив наїзд на металеву
огорожу, внаслідок чого відбулася
дорожньо-транспортна пригода та
автомобіль згорів. Згідно висновків
ДАІ та суду дорожньо-транспортна
пригода сталася з вини водія ОСОБА_2,
який порушив п.2.3.а, п.2.3.б Правил
дорожнього руху України. Вина ОСОБА_2
підтверджується протоколом про
адміністративне правопорушення від
29.05.2014 року, схемою ДТП, а також
постановою Володарськ- Волинського
районного суду Житомирської області
від 01.07.2014 року, якою ОСОБА_2 визнано
винним у скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП України.

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у в
розмірі 92333 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та дав
аналогічні пояснення, що викладені в
позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав та пояснив, що він домовився з
ОСОБА_4 возити на автомобілі хліб з
Києва. Отримав від останнього ключі від
автомобіля, технічний паспорт та інші
документи, після чого перевірив
технічну справність автомобіля. Заяву
на роботу не писав, трудову книжку не
здавав, в трудових відносинах не
перебував. Автомобілем керував на
законних підставах. 29.05.2014 року
повертався з Києва і на об'їзній дорозі
біля Коростишева вдарився автомобілем
в відбійник, який перекинувся та
загорівся.

Заслухавши сторін, допитавши свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню за слідуючих
підстав.

- 2 -

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВССУ від
01.03.2013 року №4 "Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки "передбачено, що відповідно
до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок
у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Пунктом 6 даної Постанови передбачено,
що особою, яка зобов'язана відшкодувати
шкоду, завдану джерелом підвищеної
небезпеки, є фізична або юридична
особа, що на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди, позички
тощо) володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Якщо особа під час керування
транспортним засобом має посвідчення
водія на право керування транспортним
засобом відповідної категорії і
реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником або іншою особою, яка на
законній підставі використовує такий
транспортний засіб, то саме ця особа
буде нести відповідальність за
завдання шкоди (пункт 2.2. Правил
дорожнього руху України).

Допитані в судовому засіданні свідок
ОСОБА_4 показав, що автомобіль НОМЕР_1
належить ОСОБА_3 і він його
використовує за усною домовленістю з
власником. Коли відповідач звернувся
до нього, щоб попрацювати на
автомобілі, він зателефонував власнику
і той дозволив керувати автомобілем
ОСОБА_2 Після цього показав маршрут,
домовились про разову оплату,
відповідач показав посвідчення водія,
він надав йому техпаспорт, техталон,
санітарну книжку та страховку, що дає
право керувати даним автомобілем.

Свідок ОСОБА_3 підтвердив, що його
автомобілем користувався ОСОБА_4,
останній зателефонував і запитав
дозволу передати автомобіль НОМЕР_1
водію ОСОБА_2, на що він дав дозвіл.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач є власником автомобіля НОМЕР_1,
що підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_2 виданого Браворським РЕВ ДАІ. З
дозволу власника відповідач на
законній підставі 29.05.2014 року керував
автомобілем НОМЕР_1.

Постановою Володарсько-Волинського
районного суду від 01.07.2014 року ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого статтею 124 КупАП та
встановлено, що 29.05.2014 року о 08 год 30 хв.
ОСОБА_2 на 115 км. а/д Київ-Чоп керуючи
автомобілем НОМЕР_1 не врахував дорожню
обстановку, відволікся від керування
транспортного засобу, в ході чого
здійснив наїзд на металеву огорожу,
внаслідок чого відбулася ДТП та
автомобіль загорівся, чим поруши п.2.3.а,
2.3.б ПДР України.

Тому водій ОСОБА_2 несе
відповідальність за завдану шкоду в
результаті пошкодження автомобіля.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання позову відповідачем суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Представник позивача надав суду
висновок експертного
атотоварознавчого дослідження від
07.06.2014 ркоу, згідно якого автомобіль
рахується як знищеним в результаті ДТП
і матеріальний збиток заподіяний
власнику автомобіля НОМЕР_1 в
результаті його пошкодження при ДТП
складає 91683 грн. Відповідач вказане
дослідження не спростував.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму ВССУ від
01.03.2013 року №4 "Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки "у разі якщо власник
транспортного засобу не згоден із
визнанням транспортного засобу
фізично знищеним, йому відшкодовується
різниця між вартістю транспортного
засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди, а також
витрати з евакуації

- 3 -

транспортного засобу з місця цієї
пригоди. Якщо ж транспортний засіб
визнано фізично знищеним,
відшкодування шкоди виплачується у
розмірі, який відповідає вартості
транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди та
витратам з евакуації транспортного
засобу з місця дорожньо-транспортної
пригоди.

Представник позивача в судовому
засіданні визнав автомобіль НОМЕР_1
фізично знищеним.

Зібрані в ході судового засідання
докази дають підстави суду для
задоволення позовних вимог в межах
наданих сторонами доказів.

Тому з відповідача на користь позивача
підлягають стягненню розмір
матеріального збитку заподіяного
власнику автомобіля, що становить 91683
грн.

Підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача пронесенні
документально підтверджені судові
витрати у виді судового збору в сумі
923,33 грн. та витрат за проведення
експертно-товарознавчого дослідження
в сумі 650 грн, а всього в сумі 1573,33 грн, що
підтверджується наданими доказами.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, ст.ст.
22, 1166 ЦК України, суд -

В И Р
І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_3
матеріальну шкоду у розмірі 91683
(дев'яносто одна тисяча шістсот
вісімдесят три ) гривні та судові
витрати в розмірі 1573 ( одна тисяча
пятсот сімдесят три) гривні 33 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Головуючий:
Мельник М.Л.