Справа № 139/1036/14-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року
Мурованокуриловецький районний суд
Вінницької області в складі:
головуючої - судді Тучинської Н.В.,

секретаря судового засідання
Хонькович Л.І.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Муровані Курилівці
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 06 травня 1995
року і мають двох спільних дітей:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Вважаючи, що фактично
шлюб існує формально і не бажаючи
підтримувати подружні стосунки,
позивач з позовом про розірвання шлюбу
звернувся до суду.

У судовому засіданні позивач
підтримав заявлені позовні вимоги та
суду пояснив, що подружнє життя у них
не склалось через несумісність
характерів та різні погляди на
подружнє життя. Між ними постійно
виникали сварки і непорозуміння. Три
останні роки дружина допускала
подружні зради, він намагався
врятувати сім'ю, однак уже більше року
вони проживають окремо, не ведуть
спільного господарства, не підтримують
подружніх стосунків та не піклуються
один про одного. Просить розірвати шлюб
без надання строку на примирення.

Відповідач позовні вимоги визнала.
Суду відповідач пояснила: Протягом
подружнього життя чоловік ображав і
принижував її, контролював доходи і
витрати. 13 січня 2014 року вона залишила
чоловіка і поїхала жити до матері в с.
Ломачинці. Після розірвання шлюбу
просила залишити прізвище ОСОБА_2. У
судових дебатах заявила, що не
погодиться на розірвання шлюбу, поки
чоловік не розділить майно.

Розглянувши справу в судовому
засіданні, суд прийшов до висновку, що
позов слід задовольнити.

Так, свідоцтвом про укладення
шлюбу (а.с. 4) стверджується, що сторони з
06 травня 1995 року перебувають у
зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвами
про народження (а.с. 6,7), - що мають
спільних дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
неповнолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 16 Загальної
декларації прав людини від 10 грудня 1948
року чоловіки і жінки користуються
однаковими правами щодо одруження, під
час шлюбу та під час його розірвання.

Позивач у позовній заяві і
судовому засіданні обґрунтував свою
вимогу про розірвання шлюбу, а
відповідач фактично визнала її.
Сторони категорично заявили про
неможливість відновлення подружніх
стосунків, оскільки кожен з них створив
нову сім'ю без реєстрації шлюбу. Суд не
вбачає підстав для надання сторонам
строку на примирення, оскільки вважає
їх рішення виваженим і перевіреним,
вважає. що цей шлюб вичерпав своє
значення для сторін, він не відповідає
принципам встановленим законом і
суспільством для такого союзу, а тому
його необхідно розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа,
яка змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб
(а.с. 4), відповідач при реєстрації шлюбу
своє прізвище ОСОБА_2 змінила на
прізвище чоловіка ОСОБА_2. У судовому
засіданні відповідач просила після
розірвання шлюбу залишити їй прізвище,
отримане у шлюбі.

Керуючись ст.ст. 110, 112, 113 СК України, ст.
16 Загальної декларації прав людини від
10 грудня 1948 року, ст.ст.10, 60, 212, 213, 215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Розірвати
шлюб, укладений 06 травня 1995 року у
виконкомі Жванської сільської ради
Мурованокуриловецького району
Вінницької області за актовим
записом № 04 між ОСОБА_1, 1970 року
народження та ОСОБА_2, 1975 року
народження.

Після реєстрації розірвання
шлюбу відповідачу залишити прізвище
ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено
сторонами в апеляційному порядку до
апеляційного суду Вінницької області
через Мурованокуриловецький районний
суд шляхом подання в 10-денний строк з
дня проголошення рішення скарги.

Суддя: _________