Справа № 750/4302/14 Провадження №
22-ц/795/2336/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Рахманкулова І. П. Доповідач - Скрипка А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСкрипки
А.А.суддів:Лакізи Г.П., Онищенко О.І.при
секретарі:Сахаровій К.О.за
участю:ОСОБА_5- в режимі
відеоконференції; представника
позивача - Рожка С.М.

розглянув у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на заочне рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 13
червня 2014 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк „ПриватБанк" до
ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Деснянського
районного суду м. Чернігова від 13.06.2014
року позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
„ПриватБанк" до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про відшкодування шкоди, завданої
злочином, задоволено. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на
користь публічного акціонерного
товариства комерційний банк
„ПриватБанк" 459550 грн. збитків, завданих
злочином. Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 на користь держави по 1218 грн.
судового збору з кожного.

Ухвалою Деснянського районного суду
м.Чернігова від 20.10.2014року заяву ОСОБА_5
про перегляд заочного рішення суду від
13.06.2014року по справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк „ПриватБанк" до
ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
відшкодування шкоди - залишено без
задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
заочне рішення суду першої інстанції
від 13.06.2014року скасувати. Доводи
апеляційної скарги зазначають, що при
ухваленні заочного рішення судом
першої інстанції судом було позбавлено
ОСОБА_5 права на захист, оскільки
апелянт вказує, що він неодноразово
звертався з клопотаннями про розгляд
справи у його присутності, проте, в
судове засідання його доставлено не
було. Апелянт також вказує, що судом не
враховано всі обставини, які мають
істотне значення для правильного
вирішення справи, а саме, як зазначає
апелянт, даний цивільний позов
неможливо розглядати без участі третіх
осіб, боржників, відносно яких вже
ухвалені судові рішення про стягнення
заборгованості за кредитними
договорами. Апелянт вказує, що
зазначені судові рішення набрали
законної сили, на їх виконання було
реалізовано іпотечне майно, тому без
дослідження вказаних обставин будуть
порушені права боржників, які не
приймали участі у розгляді справи в
якості відповідачів чи
співвідповідачів. ОСОБА_5 також
зазначає, що оскільки рішення судів про
стягнення коштів з інших боржників не
скасовані, то публічне акціонерне
товариство комерційний банк
„ПриватБанк" ставить собі за мету
повторно стягнути кошти з відповідачів
по даній справі в розмірі 459550 грн. При
цьому апелянт вказує, що судом при
постановленні вироку щодо
відповідачів було обгрунтовано
залишено без розгляду цивільний позов
публічного акціонерного товариства
комерційний банк „ПриватБанк" до
відповідачів про стягнення
матеріальної шкоди. Апелянт також
стверджує, що позивачем не
представлено суду висновку експертизи,
в якому б обґрунтовувалась ринкова
вартість будинків та надвірних споруд;
проведену оцінку апелянт вважає
необ'єктивною.

В судове засідання апеляційного суду
відповідачі ОСОБА_7,ОСОБА_8, належним
чином повідомлені про час і місце
розгляду справи, відповідно до
повідомлень про вручення поштових
відправлень (а.с.38,39,том2), не з'явились.
Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК
України, неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд на підставі приписів
статті 308 ЦПК України приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а оскаржуване
заочне рішення суду першої інстанції, -
залишенню без змін, виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 3
Цивільного кодексу України загальними
засадами цивільного законодавства є
справедливість, добросовісність та
розумність.

В ході судового розгляду даної справи
встановлено і вказані обставини
підтверджуються її матеріалами, що
вироком Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 04.11.2013 року у
справі № 2515/123242/2012, який залишений без
змін ухвалою апеляційного суду
Чернігівської області від 24.02.2014 року(
а.с. 24-42, том 1) ОСОБА_5 визнано винним за
ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України і
призначено покарання у вигляді 5 (п'яти)
років позбавлення волі з конфіскацією
усього особистого майна, що є його
власністю; ОСОБА_7 визнано винним за ч. 4
ст. 190 КК України і призначено покарання
у вигляді 5 (п'яти) років позбавлення
волі, на підставі ст. 75 КК України
звільнено від відбування основного
покарання, встановлено випробування
строком на 3 (три) роки; ОСОБА_8 визнано
винним за ч. 4 ст. 190 КК України,
призначено покарання у вигляді 5 (п'яти)
років позбавлення волі з конфіскацією
усього особистого майна, що є його
власністю.

Вироком суду встановлено, що у липні 2007
року ОСОБА_10, діючи умисно,
переслідуючи корисливий мотив,
направлений на отримання джерел
незаконного збагачення, з метою
заволодіння шляхом обману та
зловживання довірою та коштами
банківської установи, створив та
очолив стійку організовану злочинну
групу, до складу якої залучив своїх
знайомих ОСОБА_7 та ОСОБА_11, які
виразили готовність здійснювати такі
злочинні дії.

З цією метою ОСОБА_5 розробив та узгодив
з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 план здійснення
злочинів вказаного спрямування, та
розподілив ролі між учасниками
організованої групи. Зокрема, згідно до
розробленого злочинного плану, ОСОБА_10
займався пошуком нерухомості, особисто
спілкувався з працівниками БТІ і
нотаріусом, вчиняв дії, пов'язані з
прискоренням оформлення необхідних
документів щодо укладання договорів
купівлі-продажу будинків, після
отримання коштів розподіляв їх між
учасниками групи, а також здійснював
загальне керівництво діями
співучасників.

ОСОБА_7 займався пошуками застарілих,
невеликої вартості житлових будинків
та за допомогою особи (працівник ПАТ КБ
"ПриватБанк''- ОСОБА_12),матеріали
відносно якої виділено в окреме
провадження, проводив їх оцінку із
завищенням у декілька разів фактичної
вартості будинку, приводив до особи,
матеріали відносно якої виділено в
окреме провадження, позичальників, які
в його присутності, підписували та
заповнювали всі необхідні документи
для одержання кредиту. Він же у
подальшому отримував кредитні кошти та
передавав їх ОСОБА_10

ОСОБА_8 підшукував осіб, які за
винагороду оформляли на себе іпотечний
кредит для придбання вказаних будинків
по завищеній вартості та контролював
здійснення ними двох - трьох первинних
платежів, з метою уникнення підозри у
працівників банку щодо подальшого
ухилення від кредитних зобов'язань.
ОСОБА_8 з відома всіх учасників групи,
згідно до відведеної йому ролі,
підшукав ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, яких
за винагороду умовив оформити на своє
ім'я іпотечні кредити під заставу
вказаних будинків.

Вказаним вироком суду встановлено, що у
такій спосіб зазначена організована
злочинна група, незаконно, шляхом
обману та зловживання довірою,
отримала в банку грошові кошти в сумі
459550 грн., чим заподіяла банку шкоду в
особливо великих розмірах.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ЗАТ (нині ПАТ) КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_15
було укладено кредитний договір від
27.12.2007 № CNCNGK00320057, відповідно до умов
якого ОСОБА_15 надано кредит у розмірі 29
500,00 доларів США на придбання
нерухомості, а також 6 332,50 доларів США
на сплату страхових платежів строком
до 27.12.2024 року; при цьому позичальник
зобов'язався повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строках та в
порядку, встановленими умовами
кредитного договору (а.с. 43-47, том 1). В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором сторонами
27.12.2007року було укладено договір
іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_15
передала в іпотеку нерухоме майно, а
саме: житловий будинок з
надвірними-будівлями, що розташований
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
68,50 м2, житловою площею 39,40 м2 (а.с.51-58,
том1).Предмет іпотеки іпотеки належить
іпотекодавцеві на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
Чернігівського районного
нотаріального округу Чернігівської
області ОСОБА_16 від 27.12.2007року за
реєстровим № 5309, зареєстрованого в
Чернігівському районному бюро
технічної інвентаризації від 27.12.2007
року в книзі № 1, номер запису 39,
реєстраційний № 21413671.Сторони
визначили, що вартість предмету
іпотеки складає 227250,00 грн., що в
еквіваленті курсу НБУ на дату
укладання договору іпотеки становить
45000,00 доларів США.

Заочним рішенням від 23.02.2009
Деснянського районного суду м.
Чернігова було задоволено позовні
вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк'' до ОСОБА_15
про розірвання кредитного договору від
27.12.2007 №CNCNGK00320057 та стягнення
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 239367грн.66 коп. (а.с.59-61, том 1). На
виконання даного рішення суду 07.04.2009
року було видано виконавчий лист.
Постановою від 27.10.2009 Деснянського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції на підставі п. 2 ст. 40 Закону
України "Про виконавче провадження"
виконавчий лист було повернуто без
виконання у зв'язку з відсутністю
майна боржника ОСОБА_15 на території
Деснянського ВДВС ЧМУЮ, на яке може
бути звернено стягнення і здійснені
державним виконавцем пошуки такого
майна виявилися безрезультатними ( а.с.
62, том 1).

Таким чином, заочне рішення
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 23.02.2009 року в частині
стягнення заборгованості за кредитним
договором, укладеним з ОСОБА_15, не
виконано.

Згідно матеріалів справи, 24.07.2007 року
між ЗАТ (нині - ПАТ) КБ "ПриватБанк'' та
ОСОБА_13 укладено кредитний договір №
CNCNGK00320050, відповідно до якого ОСОБА_13
надано кредит у розмірі 30 000 доларів CШA
на придбання нерухомості, а також 6 800
доларів США на сплату страхових
платежів строком до 25.07.2027 року; при
цьому позичальник зобов'язався
повернути кредит та сплатити відсотки
за користування кредитними коштами в
строках та в порядку, встановленими
умовами кредитного договору (а.с. 63-67,
том1). В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
сторонами 26.07.2007 року було укладено
договір іпотеки, відповідно до якого
ОСОБА_13 передав в іпотеку нерухоме
майно, а саме: житловий будинок з
надвірними будівлями, що розташований
за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею
90,5 м2, житловою площею 49,6 м2 (а.с.89-92, том
1). Предмет іпотеки належить
іпотекодавцю на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
Чернігівською районного нотаріального
округу Чернігівської області ОСОБА_16
Від 26.07.2007 за реєстровим №
2890,зареєстрованого в Чернігівському
районному бюро технічної
інвентаризації від 26.07.2007року,
реєстраційний №19236219, що
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 26.07.2007 за № 15374171.Сторони
визначили, що вартість предмету
іпотеки, відповідно до акту узгодження
заставного майна, складає 191900,00 грн., що
в еквіваленті курсу НБУ на дату
укладання договору іпотеки становить
38000,00 доларів США.

Рішенням від 22.01.2009 року Щорського
районного суду Чернігівської
області(а.с.93-94, том 1) задоволено
позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк'' до
ОСОБА_13 про розірвання кредитного
договору від 24.07.2007 № CNCNGK00320050 та
стягнення заборгованості у розмірі 175565
грн.46 коп. На виконання вказаного
рішення суду 26.02.2009 року було видано
виконавчий лист. Постановою від 16.11.2009
відділу державної виконавчої служби
Щорського районного управління
юстиції на підставі статті 40 Закону
України "Про виконавче провадження"
виконавчий документ повернуто без
виконання у зв'язку з відсутністю майна
боржника, на яке може бути звернуто
стягнення (а.с. 95, том 1).

Таким чином, рішення від 22.01.2009 року
Щорського районного суду
Чернігівської області в частині
стягнення заборгованості за кредитним
договором, укладеним з ОСОБА_13, не
виконано.

Відповідно до матеріалів справи, між
ЗАТ (нині - ПАТ) КБ "ПриватБанк" та
ОСОБА_14 було укладено кредитний
договір від 09.10.2007 № CNCNGK,
відповідно до якого надано кредит у
розмірі 31 500,00 доларів США на придбання
нерухомості, а також 7650 доларів CШA на
сплату страхових платежів строком до
09.10.2027 року; при цьому позичальник
зобов'язався повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строках та в
порядку, встановленими умовами
кредитного договору(а.с.100-105,том1). В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором сторонами
09.10.2007року було укладено договір
іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_14
передав в іпотеку нерухоме майно, а
саме: житловий будинок з надвірними
будівлями, що розташований за адресою:
АДРЕСА_3, загальною площею 70,7 м2,
житловою площею 44,3 м2. Предмет іпотеки
належить іпотекодавцю на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Чернігівського
районного нотаріального округу
Чернігівської області ОСОБА_16 від
09.10.2007 за реєстровим № 3933,
зареєстрованого в Чернігівському
районному бюро технічної
інвентаризації від 09.10.2007року у книзі №
1, номер запису № 138, реєстраційний №
20463003.Сторони визначили, що вартість
предмету іпотеки складає 45000,00 доларів
США, що в еквіваленті курсу НБУ на дату
укладання договору іпотеки становить
227250,00 грн. (а.с.96-99, том 1).Згідно витягу
з реєстру прав на нерухоме майно,
виданого Чернігівським районним бюро
технічної інвентаризації 09.10.2007 року за
№16216349, вартість всього нерухомого
майна складає 44989,00 грн.

Рішенням від 27.01.2009 року Деснянського
районного суду м. Чернігова задоволено
позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк'' до
ОСОБА_14 про стягнення заборгованості у
розмірі 278601 грн.16 коп. та розірвання
кредитного договору від 09.10.2007 №
CNCNGK. На виконання даного рішення
суду 05.03.2009 року було видано виконавчий
лист. Постановою від 08.12.2009 року
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції на
підставі п. 2 статті 40 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавчий
документ повернуто без виконання у
зв'язку з відсутністю майна боржника,
на яке може бути звернуто стягнення і
здійснені державним виконавцем пошуки
такого майна виявилися
безрезультатними ( а.с. 114, том 1).

Таким чином, рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 27.01.2009
року в частині стягнення
заборгованості з ОСОБА_14 за кредитним
договором, не виконано.

Відповідно до приписів ч.1 статті 1166 ЦК
України, майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується у
повному обсязі особою, яка її завдала.

Під шкодою, що має бути відшкодована,
розуміється знешкодження або
зменшення блага потерпілого в
результаті порушення його
матеріального права, що охороняється
законом.

Згідно ч.4 статті 61 Цивільного
процесуального кодексу України, вирок
у кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.1 статті 1192 ЦК України, з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Приймаючи до уваги норми матеріального
права, які регламентують спірні
правовідносини та фактичні обставини
справи, апеляційний суд приходить до
висновку, що є вірним по суті висновок
суду першої інстанції про задоволення
вимог заявленого позову, оскільки по
справі встановлено, що протиправними
діями ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 позивачу
заподіяна матеріальна шкода у розмірі
459550 грн., яка підлягає відшкодуванню.

За даних обставин доводи апеляційної
скарги щодо необґрунтованості
висновків оскаржуваного заочного
рішення суду першої інстанції не
знайшли свого підтвердження в ході
апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги відносно
того, що дана справа була розглянута
судом першої інстанції 13.06.2014року у
відсутності ОСОБА_5, не дивлячись на те,
що він звертався до суду з відповідними
клопотаннями про розгляд справи у його
присутності, не можуть бути підставою
доля скасування оскаржуваного
заочного рішення суду першої
інстанції, з наступних підстав. Як
вбачається з матеріалів справи
(а.с.149-151, том 1),оскаржуване заочне
рішення судом першої інстанції було
ухвалено 13.06.2014року у відсутності
відповідача ОСОБА_5, належним чином
повідомленого 04.06.2014року (дата вручення
повістки) про час і місце судового
розгляду справи, відповідно до
розписки, що мається в матеріалах
справи (а.с.161,том1). При цьому клопотання
ОСОБА_5 від 11.06.2014року про розгляд
справи у його присутності, адресоване
суду першої інстанції (а.с.160,том 1),
надійшло до суду з Чернігівського
слідчого ізолятора,згідно штампу
вхідної кореспонденції суду(а.с.159,том1),
16.06.2014року, тобто, вже після розгляду
судом справи по суті.

Перегляд заочного рішення суду першої
інстанції від 13.06.2014року по даній
справі за заявою ОСОБА_5 відбувався в
судовому засіданні 20.10.2014року за участю
ОСОБА_5 в режимі відеоконференції (а.с.
199,210,211-212, том 1).

Доводи апелянта відносно того, що
фактично позивач має на меті повторно
стягнути кошти з відповідачів в сумі
459500грн., оскільки вже є судові рішення
про стягнення кредитної
заборгованості з інших боржників, і
вказані рішення набрали законної сили,
не знайшли свого підтвердження в ході
апеляційного розгляду даної справи, з
наступних підстав. Як зазначалось вище,
і вказані обставини підтверджені
матеріалами справи (а.с.62,95,114,том1),
заочне рішення Деснянського районного
суду м. Чернігова від 23.02.2009 року в
частині стягнення заборгованості за
кредитним договором, укладеним з
ОСОБА_15, не виконано, виконавчий лист
повернуто виконавчою службою без
виконання; рішення від 22.01.2009 року
Щорського районного суду
Чернігівської області в частині
стягнення заборгованості за кредитним
договором, укладеним з ОСОБА_13, не
виконано, виконавчий лист повернуто
виконавчою службою без виконання;
рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 27.01.2009 року в частині
стягнення заборгованості з ОСОБА_14 за
кредитним договором, не виконано,
виконавчий лист повернуто виконавчою
службою без виконання. За даних
обставин твердження апелянта про
повторне стягнення грошових сум на
користь позивача є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги відносно
того, що вказані особи безпідставно не
залучені до участі в розгляді даної
справи в якості співвідповідачів, і
вказана обставина, на думку апелянта,
порушує права вказаних осіб, також не
можуть бути підставою для скасування
оскаржуваного заочного рішення суду
першої інстанції. Оскільки виходячи з
диспозитивності цивільного
судочинства, регламентованого
приписами статті 11 ЦПК України, з
матеріалів справи не вбачається, що
незалучення вказаних осіб до участі у
розгляді справи призвело до її
неправильного вирішення по суті.

Твердження апелянта щодо
необґрунтованої та необ'єктивної
оцінки експертизою будинків в
с.Клочків, в с.Жукотки, в с.Кархівка
Чернігівського району та області,
зокрема, визначення їх ринкової
вартості, не можуть бути підставою для
скасування оскаржуваного заочного
рішення суду першої інстанції.Оскільки
вказані будинку були надані
іпотекодавцями ОСОБА_15, ОСОБА_13,ОСОБА_14
в іпотеку позивачу відповідно до
укладених договорів іпотеки
(а.с.51-57,89-92,96-99,том 1).Даний позов
заявлено публічним акціонерним
товариством комерційний банк
„ПриватБанк" до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про відшкодування шкоди,завданої
злочином, в сумі 459550 грн. По справі
встановлено та підтверджується її
матеріалами, що вартість вказаного
заставного майна не входить до суми
позову банку до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про відшкодування шкоди,завданої
злочином. Предметом судового розгляду
по даній справі є не звернення
стягнення на предмети іпотеки, а
відшкодування шкоди в сумі 459550 грн.,
заподіяної банку вчиненням злочину.При
цьому також необхідно зазначити, що
постановлений відносно відповідачів
вирок Новозаводського районного суду
м. Чернігова від 04.11.2013року(а.с.24-42,том1)
набрав законної сили, і розмір
заподіяної шкоди в сумі 459550 грн. є
кваліфікуючою ознакою інкримінованого
апелянту та іншим засудженим злочину
(особливо великі розміри шкоди).

Враховуючи вищенаведене, доводи
апеляційної скарги не містять в собі
підстав для скасування оскаржуваного
рішення суду першої інстанції,
ухваленого на основі з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд також вважає за
необхідне зазначити, що в заочному
рішенні від 13.06.2014року (а.с.149-151,том1) суд
першої інстанції зазначив прізвище
відповідача ОСОБА_7, як ''ОСОБА_7''.
Відповідно до приписів ч.1 статті 219 ЦПК
України, яка регламентує виправлення
описок та арифметичних помилок у
судовому рішенні, суд може з власної
ініціативи або за заявою осіб, які
беруть участь у справі, виправити
допущені у судовому рішенні описки чи
арифметичні помилки.

Керуючись статтями: 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Деснянського районного
суду м. Чернігова від 13 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: