Справа № 175/3897/14-ц
Провадження № 2/175/1485/14
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

09 грудня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області

У складі головуючого судді Бойко О.М.,

При секретарі Карпенко І.Ю.

розглянувши в сел. Ювілейне у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Дніпропетровського районного
відділу Державної міграційної служби
України у Дніпропетровській області
про зняття з реєстраційного обліку та
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду із
вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що вона є власником житловим
будинком, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1, в якому зареєстрований ОСОБА_2
Добровільно звільнити будинок
відповідач не бажає, у зв'язку з чим
позивачка була змушена звернутися до
суду з позовом про усунення перешкод у
користуванні житловим будинком.

Представник позивачка у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд позов задовольнити у
повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні,
заперечував проти пред'явленого позову
у повному обсязі, вважаючи його не
обґрунтованим, безпідставним та таким,
що суперечить нормам чинного
законодавства, тому просив суд
відмовити у його задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін, їх
представників, вивчивши матеріали
справи та допитавши свідків у судовому
засіданні, суд приходить до наступного
висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 належить на
праві приватної власності житловий
будинок, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі
продажу від 10 серпня 1999 року
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського районного округу
ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за
№3217 та зареєстрованого
Новомосковським бюро технічної
інвентаризації за реєстровим №1793 від 08
вересня 1999 року. Також їй належить на
праві приватної власності земельна
ділянка, розташована за вищевказаною
адресою, відповідно до державного акту
на право приватної власності на землю
серія ДП №043059 виданого на підставі
рішення виконкому Підгородненської
міської ради народних депутатів №183
від 07 серпня 1999 року, площею 0,1199 га.

Відповідно до вимог ст. 156 ЖК України
члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом із ним
у будинку (квартирі), що йому належать
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням. До членів сім'ї власника
будинку належать особи, зазначені в ч.2
ст. 64 ЖК України.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач саме зі згоди власника
житла, тобто позивачки по справі,
прописаний у спірному будинку з 2005
року, та проживає як член сім'ї, тобто
відповідач вселився до спірного
будинку в установленому законом
порядку і набув прав і обов'язків,
передбачених ст.156 ЖК України.

Підстави виселення членів сім'ї
(колишніх членів сім'ї) власника
будинку передбачені ст. 157 ЖК України
та частиною першою ст. 116 ЖК України.

Виселення згідно із частиною першою ст.
116 ЖК України може мати місце, якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу власника або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Також, на підставі ст. 391 ЦК України,
вирішуючи даний спір суд враховує той
факт, що будинок є житловим, а
позбавлення житла можливе на підставі
вимог закону, який регулює житлові
правовідносини. Крім того, суд
враховує, що відповідно до ст. 7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» питання про зняття з
реєстрації колишніх членів сім'ї
власника будинку залежить, зокрема, від
вирішення питання про втрату ними
права користування жилим приміщенням,
яке регулюється нормами житлового і
цивільного кодексів (ст.ст. 71, 72, 156 ЖК
України, ст. 405 ЦК України).

Враховуючи вищевказані обставини
справи, суд приходить до висновку про
те, що ОСОБА_1 не наведено підстав
порушення ОСОБА_2 норм Житлового
кодексу України та не зазначено також
яким саме чином відповідач чинить їй
перешкоди у користуванні будинком.

Згідно з вимогами частин 1,4 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст.61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Враховуючи, обставини справи,
приймаючи до уваги норми чинного
законодавства, суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 41, 55 Конституції
України, ст.ст.10, 11, 57, 60, 79, 88, 212, 214, ЦПК
України, ст. 405 ЦК України, ст.ст. 156, 158, ЖК
України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Дніпропетровського районного
відділу Державної міграційної служби
України у Дніпропетровській області
про зняття з реєстраційного обліку та
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Дніпропетровський районний суд шляхом
подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя
О.М. Бойко