АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/6536/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Сухоруков А. О. Доповідач -
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року м.
Дніпропетровськ Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Григорченка Е.І.

суддів - Чубукова О.П., Максюти Ж.І.

при секретарі - Новицькій О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційними
скаргами

ОСОБА_2 і ОСОБА_3

на рішення Самарського районного суду
м. Дніпропетровська від 04 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, Виконавчого комітету
Самарської районної у м.
Дніпропетровську ради, треті особи:
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області, Комунальне
підприємство «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради, Головне управління
державної служби з надзвичайних
ситуацій України у Дніпропетровській
області, Публічне акціонерне
товариство «Дніпрогаз», про визнання
незаконним рішення про дозвіл на
будівництво, усунення перешкод в
користуванні власністю та зобов'язання
вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом,
і вточнивши, просила визнати
незаконним рішення виконавчого
комітету Самарської районної в м.
Дніпропетровську ради від 20.11.2009р. № 642
«Про дозвіл на будівництво нового
житлового будинку по АДРЕСА_1», усунути
їй перешкоди в користуванні частиною
домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом
зобов'язання ОСОБА_3 знести будівлі:
сарай Г та розпочату прибудову до сараю
Г, фундамент ф-Т, димохід біля прибудови
літ. а1-1 за адресою: АДРЕСА_1, зобов'язати
ОСОБА_3 протягом одного місяця після
набрання рішенням суду законної сили
провести такі ремонтні роботи в
домоволодінні АДРЕСА_1: укріпити
фундамент з вирівнюванням даху,
провести ремонт гідроізоляції цоколя
та облаштувати замощення навколо
будинку зі сторони квартири №2;
правильно облаштувати водовідведення
зі сторони квартири №2; встановити
димохід із металевих труб висотою не
менше 4-х метрів. Стягнути з відповідача
на її користь судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2
посилається на те, що їй на праві
власності належить 71/100 частина
домоволодіння АДРЕСА_1. В домоволодінні
їй належать: в житловому будинку А-1 -
приміщення 1-5 площею 9,0 кв.м. та 1-4 площею
5,8 кв.м; житлова прибудова А'-1 загальною
площею (6,0 + 9,3 + 12,3) 27, 6 кв.м.; прибудова а-1
та прибудова а2 -1; надвірні будівлі -
літня кухня - Б; сарай - Ж; навіси - Р,Н,С;
погріб з шийкою - К.

Земельна ділянка площею 0,0518 га, на якій
знаходиться її частина домоволодіння,
належить їй на праві власності на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку (серія ЯГ
№557031).

Відповідач ОСОБА_3 є співвласником
домоволодіння АДРЕСА_1, і йому належить
29/100 його частин. На своїй земельній
ділянці відповідач має такі будівлі:
частину житлового будинку А-1 з
приміщеннями 2-2;2-3; прибудову а'-1; сараї
З та Г; убиральню - Д. Будівлі на
земельній ділянці відповідача
розташовані в порушення будівельних
норм та правил, чим створюються
небезпечна пожежна ситуація,
затіняються її вікна, одне вікно
задимляється та інше.

Влітку 2010 року відповідач почав
зводити на своїй земельній ділянці
прибудову до сараю Г зі сторони межі з
її земельною ділянкою.

Стіни цієї прибудови знаходяться на
відстані не більше 4,2 м від її стіни з
вікном, що є порушенням будівельних
норм і правил.

З приводу незаконного будівництва вона
неодноразово зверталася з заявами в
Інспекцію ДАБК у Дніпропетровській
області та отримала відповідь від
8.10.2010р. за № Ф-652-40-181688, в якій її
повідомили про те, що відповідачем за
вищевказаною адресою ведеться
будівництво будинку відповідно до
проектної документації, розробленої
ТОВ «Дом-інвест», погодженої головним
архітектором району та на підставі
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт, наданого до
Інспекції ДАБК у Дніпропетровській
області 15.07.2010р.

В березні 2013р. з приводу незаконного
будівництва на земельній ділянці
відповідача вона звернулася на
«Урядову гарячу лінію», але також
отримала відповідь вже за підписом
заступника міського голови ОСОБА_6 про
законність будівництва ОСОБА_3 будинку
по АДРЕСА_1 на підставі рішення
Самарської районної у місті ради.

Так як у них з відповідачем у власності
знаходиться одна земельна ділянка за
адресою вул. Новаторська, 105, то
користуватися своїми земельними
ділянками, в тому числі і забудовувати
їх, вони повинні таким чином, щоб не
порушувалися їхні права.

Відповідач неналежним чином утримує
свою частину житлового будинку А-1, що
негативно впливає на її частину
будинку. Так, стіни будинку в
приміщенні 2-3 через відсутність
належного фундаменту просідають, в
зв'язку з чим просідає весь будинок А-1,
що тягне за собою порушення
конструкції спільного даху.

У зв'язку з чим позивач вимушена
звернутися до суду з цими позовними
вимогами.

Рішенням Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 04 червня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені
частково, усунені ОСОБА_2 перешкоди в
користуванні частиною домоволодіння
АДРЕСА_1 та зобов'язано ОСОБА_3 знести
сарай літ. Г, розташований на його
частині домоволодіння АДРЕСА_1.
Зобов'язаний ОСОБА_3 протягом одного
місяця з дня набрання рішенням суду
законної сили провести за власний
рахунок такі ремонтні роботи належної
йому частини житлового будинку
АДРЕСА_1: укріпити фундамент з
вирівнюванням даху, провести повний
ремонт гідроізоляції фундамента та
облаштувати замощення навколо
фундамента, правильно облаштувати
водовідведення даху.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат. В решті позовних вимог
відмовлено.

ОСОБА_2 звернулася з апеляційною
скаргою на рішення Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
04 червня 2014 року, де ставить питання про
часткове скасування рішення суду та
ухвалення нового про задоволення,
посилаючись на те, що рішення в частині
відмови у позові ухвалено з порушенням
норм матеріального і процесуального
права.

ОСОБА_3 також звернувся з
апеляційною скаргою на зазначене
рішення суду від 04 червня 2014 року, де
ставить питання про його скасування та
ухвалення нового про відмову у позові в
повному обсязі, посилаючись на те, що
рішення в частині задоволення позову
ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, апеляційний суд
вважає, що скарга ОСОБА_2 не підлягає
задоволенню, скарга ОСОБА_3 підлягає
частковому задоволенню, рішення суду в
частині зобов'язання знести сарай літ.
Г - скасуванню, з ухваленням нового
рішення, згідно п.п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України
з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в
частині зобов'язання ОСОБА_3 знести
сарай літ. Г, суд першої інстанції
виходив з того, що рішення виконавчого
комітету Самарської районної в м.
Дніпропетровську ради від 20.11.2009р. № 642
«Про дозвіл на будівництво нового
житлового будинку по АДРЕСА_1»,
передбачає знесення сараю «Г», який
перебудований одним із попередніх
власників у суттєво більших розмірах,
був газифікований, тому суд прийшов до
висновку, що зазначений сарай підлягає
знесенню.

З такими висновками суду погодитися не
можна з наступних підстав.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції не відповідає.

Згідно з положеннями ст. ст. 16, 391, 386 ЦК
України власник вправі звернутися до
суду з вимогою про захист порушеного
права будь-яким способом, що є
адекватним змісту порушеного права,
який ураховує характер порушення та
дає можливість захистити порушене
право, в тому числі шляхом знесення
будівлі у разі порушення прав власника
і неможливості усунення цих порушень
іншим способом, та в разі доведеності
відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК
України факту створення перешкод у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном.

Враховуючи встановлені обставини,
вимоги законодавства, колегія суддів
прийшла до висноку, що позивачем не
доведено створення перешкод у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном, саме:
сараєм літ. «Г», і неможливість
усунення порушень права власності
іншим способом, ніж знесення
зазначеного сараю.

Посилання апелянта ОСОБА_2, що сарай
літ. «Г» є самочинним будівництвом, не
може бути підставою для задоволення
позовних вимог щодо знесення сараю,
оскільки докази, які б підтверджували
самочинність збудованого сараю, суду
не надані.

З технічного паспорту на 29/100 частин
будинку АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_3,
вбачається, що сарай літ. «Г» не
значиться, як самочинне
будівництво/а.с. 61-65/.

Отже, колегія суддів вважає, що в даному
випадку відсутні підстави для
задоволення позовних вимог щодо
знесення сараю, тому рішення в цій
частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у позові в цій частині.

Вирішуючи даний спір в іншій частині,
який виник між сторонами, суд першої
інстанції в достатньо повному об'ємі
з'ясував права та обов'язки сторін,
обставини справи, перевірив доводи
сторін та дав їм належну правову
оцінку. Висновки суду підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами та поясненнями
самих сторін.

При вище наведених обставинах справи,
суд першої інстанції, відповідно до
ст.ст. 317, 319, 321, 376, 391 ЦК України, ст. 103 ЗК
України, ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України,
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог в частині
зобов'язання ОСОБА_3 провести за
власний рахунок ремонтні роботи
належної йому частини житлового
будинку, та відмову ОСОБА_2 в іншій
частині позовних вимог.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
ОСОБА_2, що дозвіл на будівництво
житлового будинку повинно надавати
Державна архітектурно-будівельна
інспекція, не може бути підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції та задоволення позову в
частині визнання незаконним рішення
виконкому Самарського району у місті
Дніпропетровську ради, оскільки
відповідно до ч. ч. 1. 2, 3 ст. 24 Закону
України "Про планування і забудову
території", який діяв на час виникнення
правовідносин, фізичні та юридичні
особи, які мають намір здійснити
будівництво об'єктів містобудування на
земельних ділянках, що належать їм на
праві власності чи користування,
зобов'язані отримати від виконавчих
органів відповідних рад, Київської та
Севастопольської міської державної
адміністрацій, у разі делегування їм
таких повноважень відповідними радами,
дозвіл на будівництво об'єкта
містобудування.

Фізичні та юридичні особи,
заінтересовані в здійсненні
будівництва об'єктів містобудування,
подають письмову заяву про надання
дозволу на будівництво до виконавчого
органу відповідної ради або Київської
чи Севастопольської міської державної
адміністрації.

Такий дозвіл на будівництво об'єкта
містобудування не дає права на початок
виконання будівельних робіт без
одержання відповідного дозволу
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України або її
територіальних органів (далі -
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю).

Відповідно до рішення виконкому
Самарського району у місті
Дніпропетровську ради від 20.11.2009 року
про дозвіл на будівництво житлового
будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 зобов'язаний
погодити проектну документацію та
одержати дозвіл на виконання
будівельних робіт в інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області
/т.1 а.с. 54/.

Згідно повідомлення про початок
виконання будівельних робіт, на які не
вимогається дозвіл, ОСОБА_3 повідомив
інспекцію ДАБК про початок будівельних
робіт/т. 1. а.с. 81/.

Згідно листів головного
архітектурно-планувального управління
Дніпропетровської міської ради та акту
інспекції ДАБК, будівництво по АДРЕСА_1
розпочато відповідно до рішення
виконкому Самарського району у місті
Дніпропетровську ради від 20.11.2009 року
на підставі зазначеного повідомлення,
будівельні роботи виконуються
відповідно до проекту/т. 1 а.с. 80,81, т.2 а.с.
160/.

Отже, колегія судді вважає, що суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висноку про
відсутність підстав для визнання
рішення виконкому незаконним, яке
ніяким чином не порушує права позивача.

Посилання апелянта ОСОБА_2, що при
будівництві ОСОБА_3 порушені
будівельні норми, недодержання
протипожежної відстані, не можуть бути
підставою для скасування рішення суду,
оскільки суд першої інстанції прийшов
до обгрунотваного висноку, враховуючи
примітки 7 до таблиці 1 розділу
«Протипожежні вимоги» ДБН 360-92**, про
відмову у знесенні розпочатого
будівництва з підстав недодержання
протипожежних розривів, так як будівлі
як позивача, так і відповідача
знаходяться в межах одного
домоволодіння, за адресою вул.
Новаторська, 105.

Доводи апелянта ОСОБА_2, що будівництво
ОСОБА_3 не відповідає
проектно-технічній документації, так
як будинок необхідно побудувати на
відстані 14,5 м. від огорожі по вул..
Новаторській, а відповідач розпочав
будівництво на відстані 13,85 м., не
можуть бути підставою для скасування
рішення суду, оскільки права позивача
не порушуються, а можуть бути порушені,
в даному випадку власника будинку
АДРЕСА_2 ОСОБА_7, який з відповідними
вимогами до суду не звертався.

Інші доводи ОСОБА_2, приведені в
апеляційній скарзі, не можуть бути
підставою для скасування рішення суду,
оскільки вони зводяться до особистого
тлумачення апелянтом норм права та до
іншої оцінки фактичних обставин
справи, яка відрізняється від
зробленої судом першої інстанції
оцінки і висновків суду не
спростовують.

Колегія суддів вважає, що доводи
апелянта ОСОБА_3 щодо порушення судом
процесуального права, який розглянув
змінені позовні вимоги щодо
зобов'язання провести ремонтні роботи,
не можуть бути підставою для
скасування рішення суду, оскільки
допущені судом порушення норм
процесуального права, про які
зазначено в апеляційній скарзі, на
законність рішення суду в зазначеній
частині не вплинули.

Суд першої інстанції, відповідно до ст.
391 ЦК України та висновку експертизи,
обгунтовано задовольнив позовні
вимоги в частині зобов'язання
відповідача провести ремонтні роботи
своєї частини домоволодіння, оскільки
в разі не проведення зазначених робіт
може бути погіршення технічного стану
усього житлового будинку літ. А-1
домоволодіння АДРЕСА_1 (т.1 а.с.183-194).

Таким чином, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає
задоволенню, скарга ОСОБА_3 підлягає
частковому задоволенню, рішення суду в
частині зобов'язання знести сарай літ.
Г - скасуванню, з ухваленням нового
рішення про відмову у позові в цій
частині. В іншій частині рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
апеляційний суд, -

вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 04 червня 2014 року
скасувати в частині зобов'язання
ОСОБА_3 знести сарай літ. Г,
розташований на його частині
домоволодіння АДРЕСА_1, та відмови
ОСОБА_2 у задоволенні цих позовних
вимог.

В іншій частині рішення Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
04 червня 2014 року залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: