Ухвала22 грудня 2014 рокум. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:
головуючогоГвоздика П.О.,суддів:
Завгородньої І.М., Іваненко
Ю.Г.,Кафідової О.В., Колодійчука
В.М.,розглянувши заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДЦІНВЕС»
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 3 вересня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Банк Кіпру» до ОСОБА_2,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Акрополіс Реаліті
Груп», товариства з обмеженою
відповідальністю «Еліт Менеджмент
Груп», товариства з обмеженою
відповідальністю «Комерційна фірма
«Олеван Плюс», товариства з обмеженою
відповідальністю «ДЦІНВЕС»,
товариства з обмеженою
відповідальністю «НВФ «Масальот» про
визнання договорів купівлі-продажу
недійсними,в с т а н о в и л а:У липні
2013 року публічне акціонерне товариство
«Банк Кіпру» (далі - ПАТ «Банк Кіпру»)
звернулось до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що 22 січня 2008 року
між акціонерним банком «АвтоЗАЗбанк»,
правонаступником якого воно є, та
ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки,
за умовами якого в іпотеку банку
останнім були передані належні йому
нежилі приміщення (у літ. «А») з № 1 по №
15, № І (групи приміщень № 168), з № 1 по №
30, № ІІ (групи приміщень № 169), загальною
площею 555,4 кв. м, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, на забезпечення
виконання умов кредитного договору,
укладеного між банком та ОСОБА_2, за
умовами якого позивальник отримав
кредит у розмірі 16 000 000 гривень.
Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 23 лютого 2009 року
визнано за ОСОБА_2 право власності на
вказані групи жилих приміщень. Проте до
скасування цього судового рішення в
апеляційному порядку 3 листопада 2011
року, ОСОБА_2 відчужив вказані групи
нежилих приміщень товариству з
обмеженою відповідальністю «Акрополіс
Реаліті Груп» (далі - ТОВ «Акрополіс
Реаліті Груп») за договорами
купівлі-продажу від 23 липня 2010 року,
яке, в свою чергу, відчужило ці групи
приміщень товариству з обмеженою
відповідальністю «Комерційна фірма
«Олеван Плюс» (далі - ТОВ КФ «Олеван
Плюс») за договорами купівлі-продажу
від 4 серпня 2010 року. Останнє на
підставі договору купівлі-продажу від
27 січня 2011 року відчужило групу
приміщень № 172 товариству з обмеженою
відповідальністю «Еліт Менеджмент
Плюс» (далі - ТОВ «Еліт Менеджмент
Плюс»), а групу приміщень № 173 на
підставі договору купівлі-продажу від
18 січня 2011 року - товариству з обмеженою
відповідальністю «ДЦІНВЕС» (далі - ТОВ
«ДЦІНВЕС»). 27 грудня 2011 року ТОВ «Еліт
Менеджмент Груп» відчужило групу
приміщень № 172 товариству з обмеженою
відповідальністю НВФ «Масальот».
Посилаючись на те, що рішення суду, яке
було підставою для відчуження майна,
яке є предметом іпотеки, скасовано,
позивач просив визнати недійсними
договори купівлі-продажу нежилих
приміщень від 23 липня 2010 року,
укладені між ОСОБА_2 та ТОВ «Акрополіс
Реаліті Груп»; договори
купівлі-продажу нежилих приміщень від 4
серпня 2010 року, укладені між ТОВ
«Акрополіс Реаліті Груп» та ТОВ КФ
«Олеван Плюс»; договір купівлі-продажу
від від 27 січня 2011 року, укладений між
ТОВ «Олеван Плюс» та ТОВ
«Еліт Менеджмент Груп»; договір
купівлі-продажу від 18 січня 2011 року,
кладений між ТОВ КФ «Олеван Плюс» та
ТОВ «ДЦІНВЕС»; договір купівлі-продажу
від 27 грудня 2011 року, укладений між ТОВ
«Еліт Менеджмент Груп» та ТОВ «НВФ
«Масальот». Рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 24 жовтня
2013 року позов ПАТ «Банк Кіпру»
задоволено. Визнано недійсним договір
купівлі-продажу нежилих приміщень від
23 липня 2010 року,
зареєстрований в реєстрі за № 2095,
укладений між ОСОБА_2 і ТОВ
«Акрополіс Реаліті Груп» щодо нежилих
приміщень № 172 в літ. А в
будинку АДРЕСА_1. Визнано недійсним
договір купівлі-продажу нежилих
приміщень від 23 липня 2010 року,
зареєстрований в реєстрі за № 2098,
укладений між ОСОБА_2 і ТОВ
«Акрополіс Реаліті Груп» до групи
нежилих приміщень № 173 в літ.
А в будинку АДРЕСА_1. Визнано недійсним
договір купівлі-продажу нежилих
приміщень від 4 серпня 2010
року зареєстрований в реєстрі за № 2247,
укладений між ТОВ
«Акрополіс Реаліті Груп» і ТОВ «КФ
«Олеван Плюс» щодо групи нежилих
приміщень № 172 в літ. А в будинку
АДРЕСА_1. Визнано недійсним договір
купівлі-продажу нежилих приміщень від
4 серпня 2010 року
зареєстрований в реєстрі за № 2241,
укладений між ТОВ
«Акрополіс Реаліті Груп» і ТОВ «КФ
«Олеван Плюс» щодо групи нежилих
приміщень № 173 в літ. А в будинку
АДРЕСА_1. Визнано недійсним договір
купівлі-продажу нежилих приміщень від
27 січня 2011 року зареєстрований в
реєстрі за № 106, укладений між
ТОВ «КФ «Олеван Плюс» і ТОВ «Еліт
Менеджмент Груп» щодо групи нежилих
приміщень № 172 в літ. А в будинку
АДРЕСА_1. Визнано недійсним договір
купівлі-продажу нежилих приміщень від
18 січня 2011 року
зареєстрований в реєстрі за № 128,
укладений між ТОВ «КФ «Олеван
Плюс» і ТОВ «ДЦІНВЕС» щодо групи
нежилих приміщень № 173 в літ. А в
будинку АДРЕСА_1. Визнано недійсним
договір купівлі-продажу нежилих
приміщень від 27 грудня 2011
року зареєстрований в реєстрі за № 3286,
укладений між ТОВ «КФ
«Олеван Плюс» і ТОВ «НВФ «Масальот»
щодо групи нежилих приміщень № 172 в літ.
А в будинку АДРЕСА_1. Вирішено питання
про розподіл судових витрат. Рішенням
апеляційного суду м. Києва від 18 грудня
2013 року рішення суду першої інстанції в
частині визнання недійсними договору
купівлі-продажу нежилих приміщень від
23 липня 2010 року, укладеного між ОСОБА_2
та ТОВ «Акорополіс Реаліті Груп»;
договору купівлі-продажу нежилих
приміщень від 4 серпня 2010 року,
укладеного між ТОВ «Акрополіс Реаліті
Груп» та ТОВ «КФ «Олеван Плюс»,
договору купівлі-продажу нежилих
приміщень від 18 січня 2011 року,
укладеного між ТОВ
«КФ «Олеван Плюс» та ТОВ «ДЦІНВЕС»
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення. У задоволенні позовних
вимог ПАТ «Банк Кіпру» відмовлено.
Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 квітня 2014 року рішення
апеляційного суду скасовано, справу
направлено на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції. Ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 2 липня
2014 року рішення суду першої інстанції
від 24 жовтня 2013 року залишено без
змін.Ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 3 вересня 2014 року касаційну
скаргу відхилено, рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 24 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 2 липня
2014 року залишити без змін.2 грудня здана
на пошту і 8 грудня 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від ТОВ «ДЦІНВЕС» про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 3 вересня 2014
року.Відповідно до вимог статті 356 ЦПК
України заява про перегляд судових
рішень подається протягом трьох
місяців з дня ухвалення судового
рішення, щодо якого подано заяву про
перегляд, або з дня ухвалення судового
рішення, на яке здійснюється посилання,
на підтвердження підстав, установлених
пунктом 1 частини 1 статті 355 цього
Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше,
але не пізніше одного року з дня
ухвалення судового рішення, про
перегляд якого подається заява. На
підтвердження підстав неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права (ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203, ч.
1 ст. 215 ЦК України) заявник послався та
додав копію: - ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 31 жовтня 2012 року (витяг з
Єдиного державного реєстру судових
рішень) в справі за позовом про
визнання недійсними договорів
купівлі-продажу та визнання недійсними
свідоцтв про право власності, якою
касаційну скаргу задоволено частково,
справу передано на новий розгляд до
суду першої інстанції. Як роз'яснено у
п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.
Крім того, заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини 1 статті
355 ЦПК України, може бути подана за
сукупністю таких умов: судом
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні і ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.
Результат аналізу наданої заявником
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ не дає підстав для
висновку про наявність, передбачених
ст. 355 ЦПК України, обставин для
перегляду судових рішень у порядку,
встановленому главою 3 розділу V ЦПК
України, оскільки справи розглянуті за
різних фактичних обставин. Оскільки
наведені заявником доводи не містять
ознак, які згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст.
355 ЦПК України є підставами для
перегляду судових рішень, а тому в
допуску справи до провадження
Верховного Суду України слід
відмовити. Ураховуючи наведене та
керуючись ст.ст. 72, 73, 354-356, 360 ЦПК
України, колегія суддів у х в а л и л а:У
допуску до провадження Верховного Суду
України справи за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк Кіпру»
до ОСОБА_2, товариства з обмеженою
відповідальністю «Акрополіс Реаліті
Груп», товариства з обмеженою
відповідальністю «Еліт Менеджмент
Груп», товариства з обмеженою
відповідальністю «Комерційна фірма
«Олеван Плюс», товариства з обмеженою
відповідальністю «ДЦІНВЕС»,
товариства з обмеженою
відповідальністю «НВФ «Масальот» про
визнання договорів купівлі-продажу
недійсними за заявою Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДЦІНВЕС»
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 3 вересня 2014 року
відмовити. Ухвала оскарженню не
підлягає. Головуючий

П.О. Гвоздик Судді:
І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко
О.В.
Кафідова
В.М. Колодійчук