Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"23" грудня 2014 р. Іллічівський районний
суд м. Маріуполя Донецької області під
головуванням судді Матвєєвої Ю. О., при
секретарі Кадимовій А.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Маріуполі цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Маріупольський завод важкого
машинобудування" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням,-

В
С Т А Н О В И В:

У грудні 2014 року ПАТ «МЗВМ» звернулось
до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням,
посилаючись на те, що ОСОБА_3 в 1991 році
за сумісним рішення адміністрації
підприємства та профспілкового
комітету було виділено жиле приміщення
в АДРЕСА_1. На підставі зазначеного
рішення він вселився до гуртожитку
разом з сім'єю: дружиною ОСОБА_4, та
дітьми ОСОБА_1, ОСОБА_2, після чого всі
були прописані в гуртожитку. Проте 19
вересня 2003 року ОСОБА_3 самостійно
знявся з реєстраційного обліку та з
сім'єю виїхав з гуртожитку. ОСОБА_4
залишилась зареєстрованою в
гуртожитку, в результаті чого виникла
заборгованість за проживання, однак 18
березня 2014 року ОСОБА_4 погасила
заборгованість та добровільно знялась
з реєстраційного обліку. В даний час,
відповідачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
залишились зареєстрованими в
гуртожитку, однак фактичне місце їх
проживання невідомо, особистих речей в
гуртожитку не зберігається. На
підставі цього позивач був змушений
звернутися до суду з даним позовом та
просив визнати відповідачів такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням.

Представник позивача ПАТ "МЗВМ" Козуб
Г.Г., що діє на підставі довіреності, в
судове засідання не з'явилась, надала
заяву про розгляд справи за її
відсутності, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі, просить задовольнити,
не заперечує проти винесення заочного
рішення.

Відповідачі в судове засідання не
з'явився з невідомих суду причин, про
час там місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, у зв'язку з
чим, суд ухвалив розглянути справу
заочно у порядку, передбаченому ст.224
ЦПК України.

Відповідно до письмових пояснень
свідків ОСОБА_7, яка працює начальником
дільниці гуртожитків ПАТ
«Азовзагальмаш» та ОСОБА_8, що працює
сестрою-господаркою гуртожитку №8 ПАТ
«Азовозагальмаш», відповідачі
зареєстровані в гуртожитку, але з
вересня 2003 року там не проживають, в
гуртожитку їх особистих речей немає.
Особові рахунки на їх ім'я відсутні.
Фактичне місце проживання невідоме.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ПАТ "МЗВМ" є
власником будинку АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право власності № ЯЯЯ
694316 від 26 жовтня 2007 р., зареєстрованого
в Бюро технічної інвентаризації м.
Маріуполя за реєстраційним номером №
3614941.

На підставі сумісного рішення
адміністрації підприємства та
профспілкового комітету ОСОБА_3 було
виділено жиле приміщення в АДРЕСА_1. Він
вселився до гуртожитку з
сім'єю:дружиною ОСОБА_4 та дітьми
ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Відповідно до службової записки
начальника УСХК ПАТ «Азовзагальмаш»,
родина виїхала з гуртожитку в 2003 році,
після чого ОСОБА_3 самостійно знявся з
реєстраційного обліку, а його дружина
знята з реєстраційного обліку 18
березня 2014 року. Їх діти залишились
зареєстрованими в гуртожитку, однак по
теперішній час там не проживають.

Відповідно до актів від 21 липня 2014 року,
06 серпня 2014 року, 03 вересня 2014 року,
виданих ПАТ "МЗВМ", встановлено, що
відповідачі не проживають у АДРЕСА_1 з
вересня 2003 р. і по теперішній час, їх
особисті речі в квартирі не
зберігаються.

Згідно ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України
власник володіє, користується та
розпоряджується своїм майном на свій
власний розсуд. Право власності є
нерухомим. Власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним його права на володіння,
користування та розпорядження
належним йому майном.

Відповідно до положення ст. ст. 71, 72 ЖК
України, особа може бути визнана такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням, у разі її відсутності
більше шести місяців за місцем
проживання без поважних причин.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом 7 днів на
підставі заяви особи, остаточного
рішення суду про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користуванням житловим
приміщенням.

За таких обставин, суд вважає за
можливе задовольнити позовні вимоги,
оскільки вони знайшли своє
підтвердження, тому відповідачів слід
визнати такими, що втратили право
користування жилим приміщенням у
гуртожитку АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215, 218, 224 - 228 ЦПК
України, ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України,
ст. 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», ст. ст. 71, 72 ЖК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Маріупольський завод
важкого машинобудування» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право
користування жилим приміщенням у
гуртожитку АДРЕСА_1.

На рішення може бути подана апеляція в
Апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський районний суд м.
Маріуполя протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: Ю. О.
Матвєєва