справа № 6/489/345/14
УХВАЛА

24 грудня 2014 року
м.Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

при секретарі Коденко К.В.

за участю:

державного виконавця Ширко С.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Миколаєві подання
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції про примусове проникнення до
житлового приміщення

встановив:

Державний виконавець Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції ОСОБА_1 (далі – державний
виконавець) звернувся до суду із
поданням від 22.12.2014 № 58868, в якому просив
надати доступ до житлового приміщення
та гаражу в м.Миколаєві по вул. Енгельса
5/1 для примусового виконання рішення
суду про стягнення коштів з ОСОБА_2

У поданні вказано, що на примусовому
виконанні в державного виконавця
знаходиться виконавчий лист № 2/489/1428,
виданий Ленінським районним судом
м.Миколаєва 13.02.2014, про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 19290,60 грн.
витрат, понесених на утримання та
збереження домоволодіння, що є
об’єктом їхньої спільної власності, та
378,00 грн. судових витрат.

Так як рішення боржником в
добровільному порядку не виконано та
він перешкоджає доступу до належного
йому на праві власності житлового
приміщення з метою з’ясування
майнового стану, державний виконавець
просить надати дозвіл на примусове
входження до житлового будинку та
гаражу, в якому можливе приховання
транспортного засобу боржника Ford Transit,
1991 року випуску, номерний знак 47709НІ.

У судовому засіданні державний
виконавець подання підтримав та просив
задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення державного
виконавця, ознайомившись із
матеріалами подання, вважає його таким,
що не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно із частиною першою статті 376 ЦПК
України питання про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника – фізичної особи
або особи, у якої знаходиться майно
боржника чи майно та кошти, належні
боржникові від інших осіб, або дитина,
щодо якої є виконавчий документ про її
відібрання, при виконанні судових
рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

Відповідні положення передбачені
пунктом 10 частини третьої статті 11
Закону України «Про виконавче
провадження».

Судом встановлено, що на виконанні в
державного виконавця знаходиться
виконавчий лист, виданий відповідно до
рішення Апеляційного суду
Миколаївської області від 28.10.2013 по
справі № 2/489/1428/14, про стягнення з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 19290 грн. на
відшкодування витрат, понесених на
утримання та збереження домоволодіння,
що є об’єктом їх спільної власності, та
378,00 грн. судових витрат.

Виконавче провадження відкрито
постановою державного виконавця від
01.04.2014, із встановленням боржнику
семиденного строку для добровільного
виконання рішення суду, в який його не
виконано.

08.05.2014 винесено постанову про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження.

Перевіркою майнового стану ОСОБА_2
державний виконавець встановив, що за
даними державної податкової служби
інформація стосовно сум доходу
боржника відсутня, а за повідомленням
Пенсійного фонду України інформація
про його перебування в трудових
відносинах чи виконання робіт за
цивільно-правовими договорами не
знайдена. За повідомленням БД «ІДТН»
зареєстрованої за боржником
сільськогосподарської техніки не
виявлено.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру
прав власності на нерухоме майно за
боржником зареєстровано житловий
будинок за лі. К-2, з огорожами та
спорудами, за адресою вул.Енгельса, 5/1 в
м.Миколаєві.

За повідомленням УДАІ УМВС України в
Миколаївській області за ОСОБА_2
зареєстрований автомобіль Ford Transit, 1991
року випуску, номерний знак 47709НІ.

Із подання слідує, що 07.08.2014 державний
виконавець здійснив вихід за адресою,
вказаною у виконавчому листі
(вул.Енгельса, 5/1 в м.Миколаєві), але
боржник не надав безперешкодного
доступу до житлового приміщення для
перевірки майнового його стану, а також
відмовся надати пояснення щодо
місцезнаходження транспортного
засобу, що оформлено актом від вказаної
дати, від підпису якого ОСОБА_2
відмовився.

Між тим, із доданих до подання
письмових доказів та дослідженого в
судовому засіданні виконавчого
провадження не підтверджено фактичне
отримання боржником постанови про
відкриття виконавчого провадження.
Також відсутні докази про направлення
і отримання ним вимоги державного
виконавця про дату і час вчинення
виконавчих дій. Крім того, із змісту
акту видно, що його складено
одноособово держаним виконавцем без
залучення понятих та конкретного часу
вчинення виконавчих дій, що не надає
можливості встановити достовірність
викладених в акті фактів.

Доводи державного виконавця про
присутність боржника при складанні
акту до уваги не приймає, оскільки вони
не підтверджуються матеріалами
подання та виконавчого провадження.

За таких обставин, підстави для
задоволення подання відсутні.

Керуючись статтями 293, 376 ЦПК України,
суд –

ухвалив:

у задоволенні подання державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції – відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути
подано до апеляційного суду
Миколаївської області через
Ленінський районний суд м.Миколаєва
протягом п’яти днів з дня її
проголошення.

Суддя
І.В.Коваленко