Справа № 265/2828/14-ц
Провадження № 8/265/15/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Копилової Л. В.,

при секретарі – Єфремовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за заявою
ОСОБА_1, діючої в інтересах ОСОБА_2,

зацікавлена особа – ОСОБА_3,

про перегляд за нововиявленими
обставинами рішення
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
19 листопада 2012 року по справі за
заявою Маріупольської міської ради
про визнання спадщини відумерлою -
квартири АДРЕСА_1,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, діюча в інтересах ОСОБА_2
звернулася до суду із заявою про
перегляд за нововиявленими
обставинами рішення
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
19 листопада 2012 року по справі за
заявою Маріупольської міської ради
про визнання спадщини відумерлою -
квартири АДРЕСА_1.

В обгрунтування своїх заявлених вимог
посилалася на та, що рішенням
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
19 листопада 2012 року визнано спадщину
відумерлою - квартиру АДРЕСА_1 після
смерті померлої ОСОБА_4, яка і була
власником вказаної квартири. Своє
спадкове майно померла заповіла
сестрі ОСОБА_5, яка на день відкриття
спадщини була зареєстрована в
ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 звернулася до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, одна не встигла до
кінця оформити свої спадкові права, так
як померла 13 квітня 2001 року.

Доньки померлої ОСОБА_5 – ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 прийняли спадщину після її
смерті звернувшись до нотаріальної
контори з відповідними заявами. В
подальшому між ними була укладена
мирова угода, за умовами якої ОСОБА_3
відмовляється від належної їй частки у
спадщині після смерті ОСОБА_5 у вигляді
частини квартири АДРЕСА_1 на користь
ОСОБА_6

В свою чергу ОСОБА_6о. будучи особою,
яка прийняла спадщину фактично
вступила в її управління надавши
квартиру своїй доньці ОСОБА_1 для
проживання в ній.

При винесенні рішення суд 19
листопада 2012 року не володів вказаною
інформацією і доказами, які стали
відомі в квітні 2014 року про прийняття
спадщини і вступ в її управління.
Відсутність цих істотних доказів
стало підставою для визнання спадщини
відумерлою.

Просить суд переглянути за
нововиявленими обставинами рішення
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
19 листопада 2012 року по справі за
заявою Маріупольської міської ради
про визнання спадщини відумерлою -
квартири АДРЕСА_1 і скасувати його.

При розгляді заяви ОСОБА_1 пояснила
суду, що діє в інтересах ОСОБА_6, а
ОСОБА_3 вона вказала як зацікавлену
особу. Повністю підтримала заявлені
вимоги, посилаючись на обставини,
викладені в заяві та просила її
задовольнити. Також пояснила суду, що
під час розгляду справи судом першої
інстанції ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_6, як
спадкоємці померлої ОСОБА_4 участі у
справі не приймали, тому не мали
можливості надати свої докази.

ОСОБА_3 на розгляд заяви до суду не
з»явилася, про час та місце її
розгляду повідомлена своєчасно в
установленому законом порядку.

Представник Маріупольської міської
ради, ОСОБА_7 заперечувала проти
задоволення заяви та просила залишити
її без задоволення, так як документи
надані заявником є новими доказами по
справі, і не можуть вважатися
нововиявленими обставинами.

Судом встановлено, що 19 листопада 2012
року Орджонікідзевським районним
судом міста Маріуполя Донецької
області по справі за заявою
Маріупольської міської ради про
визнання спадщини відумерлою,
винесено рішення, яким визнано
відумерлою спадщину після смерті
ОСОБА_8 у вигляді квартири АДРЕСА_1
(а.с.39).

При цьому як свідчать матеріали
справи, судом при розгляді даної заяви
було направлено запити до чотирьох
відділів реєстрації актів цивільного
стану міста Маріуполя про надання
актового запису про смерть ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

І як свідчать відповіді Приморського,
Іллічівського, Орджонікідзевського та
Жовтневого відділів реєстрації актів
цивільного стану міста Маріуполя,
такого актового запису про смерть не
виявлено.

Разом з цим суду Орджонікідзевським
відділом реєстрації актів цивільного
стану міста Маріуполя надано актовий
запис про смерть № 924 від 21 червня 2000
року на ім»я померлої 18 червня 2000
року ОСОБА_8 (а.с.27-29).

Заявником реєстрації її смерті була
ОСОБА_6 (а.с.28).

Відповідно до листа четвертої
маріупольської державної нотаріальної
контори від 08 листопада 2012 року
повідомлено, що спадкова справа до
майна померлої 18 червня 2000 року
ОСОБА_8, відсутня (а.с.34-35).

Як свідчить копія свідоцтва про смерть,
виданого 21 червня 2000 року
Орджонікідзевським відділом
реєстрації актів цивільного стану
міста Маріуполя, ОСОБА_4 померла 18
червня 2000 року. При цьому її прізвище
вказано як «Гіренко» (а.с.49).

Право власності на квартиру АДРЕСА_1
було зареєстровано за ОСОБА_8 (а.с.7).

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 30 травня 2013 року, рішення
суду від 19 листопада 2012 року
скасовано. В задоволенні заяви
Маріупольської міської ради
відмовлено (а.с.93-95).

Ухвалою від 25 вересня 2013 року Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вищевказане рішення
апеляційного суду скасовано та
залишено в силі рішення від 19
листопада 2012 року Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області (а.с.114-116).

ОСОБА_6 та ОСОБА_3 являються сестрами,
їх матір»ю була ОСОБА_9, яка в свою
чергу являлася сестрою померлої
ОСОБА_8

Померла ОСОБА_5 13 квітня 2001 року, а її
чоловік ОСОБА_10 26 липня 2006 року (а.с.50).

Як встановлено судом за життя ОСОБА_8
склала заповіт на своє майно на ім»я
ОСОБА_5 (а.с.165), однак остання так і не
прийняла спадщину в установленому
законом порядку і не мала права
розпоряджатися картирою № 119 в
будинку № 6 по вулиці Горлівській в
місті Маріуполі.

26 червня 2002 року Приморським районним
судом міста Маріуполя ухвалою суду
затверджено мирову угоду між ОСОБА_6 та
ОСОБА_3, за якою остання відмовляється
від належної їй частки у спадщині після
смерті ОСОБА_5 у вигляді частини
квартири АДРЕСА_1 на користь
ОСОБА_6 (а.с.57).

Відповідно до ст.361 ЦПК України
рішення або ухвала суду, якими
закінчено розгляд справи, що набрали
законної сили, а також судовий наказ
можуть бути переглянуті у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

За п.1 ч.2 вказаної статті підставами
для перегляду рішення, ухвали суду чи
судового наказу у зв'язку з
нововиявленими обставинами є: істотні
для справи обставини, що не були і не
могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи.

Відповідно до ст.362 ЦПК
України заяви про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами можуть
бути подані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі,
протягом одного місяця з дня
встановлення обставини, що є підставою
для перегляду.

При цьому заява про перегляд судового
рішення у зв'язку з нововиявленими
обставинами з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини другої статті 361 цього
Кодексу, може бути подана не пізніше
трьох років з дня набрання судовим
рішенням законної сили.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв’язку з
нововиявленими обставинами» (далі -
Постанова), передбачений главою 4
розділу V ЦПК перегляд судових рішень,
що набрали законної сили, у зв’язку з
нововиявленими обставинами є
самостійною стадією цивільного
процесу, в якому судом перевіряється
наявність чи відсутність правових
підстав для цього – юридичних фактів,
які існували на час розгляду справи,
але не були і не могли бути відомі
заявнику, хоча їх подання до суду могло
потягти ухвалення іншого за змістом
судового рішення.

Задоволення судом заяви про перегляд
судового рішення у зв’язку з
нововиявленими обставинами всупереч
вимогам ЦПК порушує принцип правової
визначеності та право заявника на
доступ до правосуддя, яке гарантується
пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод.

Згідно п.п.3-6 Постанови, нововиявлені
обставини – це юридичні факти, які
мають істотне значення для розгляду
справи та існували на час розгляду
справи, але не були і не могли бути
відомі заявнику, а також обставини, які
виникли після набрання судовим
рішенням законної сили та віднесені
законом до нововиявлених обставин
(частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених пунктами 1, 2
частини другої статті 361 ЦПК, є те, що
вони існували на час розгляду справи;
ці обставини не могли бути відомі
заявникові на час розгляду справи; вони
входять до предмета доказування у
справі та можуть вплинути на висновки
суду про права та обов’язки осіб, які
беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3,4 частини
другої статті 361 ЦПК нововиявлених
обставин необхідними умовами є те, що
вони існували на час розгляду справи,
але підстави виникли після ухвалення
рішення у справі (зокрема, шляхом
скасування судового рішення, яке стало
підставою для його ухвалення),
спростовують обставини, встановлені
судом на час розгляду справи, та мають
важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають
підтверджуватися фактичними даними
(доказами), що в установленому порядку
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення. Суд має право
скасувати судове рішення у зв’язку з
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини можуть вплинути
на юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Вирішуючи питання про наявність
нововиявлених обставин, суд повинен
розмежовувати нововиявлені обставини
та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або
заперечення сторін чи мають інше
істотне значення для правильного
вирішення справи, існували на час
ухвалення судового рішення, але
залишаються невідомими особам, які
беруть участь у справі, та стали
відомими тільки після ухвалення
судового рішення, є нововиявленими
обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися
тільки після ухвалення судового
рішення і не пов’язані з вимогою в цій
справі, а тому не могли бути враховані
судом при ухваленні судового рішення, є
новими обставинами і можуть бути
підставою для пред’явлення нової
вимоги (зокрема, погіршення майнового
стану відповідача після ухвалення
рішення про стягнення з нього
аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази
та докази, якими підтверджуються
нововиявлені обставини, оскільки нові
докази не можуть бути підставою для
перегляду судового рішення у зв’язку з
нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи
(зокрема, неналежне повідомлення
заявника про час і місце розгляду
справи, неповне встановлення фактичних
обставин справи, порушення порядку
дослідження доказів) не вважаються
нововиявленими обставинами, проте
можуть бути підставою для перегляду
судового рішення в апеляційному або
касаційному порядку.

Обставини, на які посилалася особа, яка
брала участь у справі, у своїх
поясненнях, в апеляційній або
касаційній скарзі чи в заяві про
перегляд судового рішення Верховним
Судом України або які могли бути
встановлені при всебічному і повному
з’ясуванні судом обставин справи,
тобто при виконанні вимог частини
четвертої статті 10 ЦПК, не є
нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере
учать у справі, доказу, про який їй було
відомо та який підтверджує відповідні
обставини, а також відмова суду у
прийнятті доказів не є підставами для
перегляду судового рішення у зв’язку
з нововиявленими обставинами.

При вирішенні питання про перегляд
судового рішення у зв’язку з
нововиявленими обставинами суд має
виходити з визначених частиною другою
статті 361 ЦПК підстав, перелік яких є
вичерпним і розширеному тлумаченню не
підлягає, та дотримання заявником умов,
що містяться в статтях 362, 364 ЦПК.

Судове рішення не може переглядатись у
зв’язку з нововиявленими обставинами
у разі якщо обставини, передбачені
частиною другою статті 361 ЦПК,
відсутні, а є підстави для перегляду
судового рішення в апеляційному чи
касаційному порядку або Верховним
Судом України, а також якщо обставини,
визначені частиною другою статті 361
ЦПК, були або могли бути відомі
заявникові на час розгляду справи.

Як встановлено матеріалами справи та
Вищим спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ при розгляді справи 25 вересня
2013 року, після смерті ОСОБА_8 ніхто в
права спадкування не вступив, до
нотаріальної контори не звертався.

Таким чином, посилання заявника на
нововиявлені обставини суд оцінює
критично та приходить до висновку, що
дані обставини не є нововиявленими,
оскільки жодним чином не можуть
вплинути на юридичну оцінку обставин,
здійснену судами двох інстанцій у
судовому рішенні.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.361-362 ЦПК України, п.п.1-6 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 4 «Про застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв’язку з
нововиявленими обставинами», суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, діючої в інтересах
ОСОБА_2, зацікавлена особа – ОСОБА_3 про
перегляд за нововиявленими
обставинами рішення
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
19 листопада 2012 року по справі за
заявою Маріупольської міської ради
про визнання спадщини відумерлою -
квартири АДРЕСА_1, залишити без
задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до
апеляційного суду Донецької області
шляхом подачі апеляційної скарги, яка
має бути подана до Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
протягом п”яти днів з дня її
проголошення.

Суддя Орджонікідзевського районного
суду

міста Маріуполя Донецької області

ОСОБА_11