Справа № 199/6651/14-ц
УХВАЛА

26.12.2014

Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар – Шахназарян М.А.

розглянувши заяву Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський ОСОБА_1» про вжиття
заходів до забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться
цивільна справа за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет застави
та стягнення штрафу. На переконання
особи, котра звертається із даною
заявою, дії відповідачів свідчать про
наміри провести відчуження майна, тому
позивач й звертається із заявою про
забезпечення позову для збереження
майна, що належить відповідачам на
праві власності, що сприятиме
подальшому виконанню судового рішення.

Відповідно до цієї заяви ПАТ
«ВіЕйБі Банк» звернувся до
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська з позовною заявою
про стягнення з ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 6/К-в на загальну суму 31 533 429,91 грн.
шляхом звернення стягнення на предмет
застави згідно умов договору застави №
3 від 21.08.2007 року, а саме: транспортній
засіб - ОСОБА_3, 2000 р.в., шасі №
JMZCP19Р201138908, р/н НОМЕР_1. Підставою для
звернення із даним клопотанням є те, що
в результаті невжиття судом
процесуальних дій шляхом накладення
арешту на майно та грошові кошти,
відповідач може здійснити дії щодо
відчуження свого майна навмисно, що
полягає в наступному: відповідач в
односторонньому порядку відмовився
від виконання своїх зобов’язань,
покладених на нього згідно кредитного
договору та договору застави, в
добровільному порядку не виконав
надіслану йому вимогу про сплату
заборгованості, він навмисно
ухиляється від виконання своїх
зобов’язань, переховуючись від
кредитора, не надає банку відомості про
стан та місцезнаходження
автотранспортного засобу, який
виступає предметом застави, і за
рахунок якого банк в подальшому
повинен задовольнити свої вимоги, не
здійснює страхування предмету застави
від ризику втрати, пошкодження,
крадіжки, протиправних дій третіх осіб,
дорожньо-транспортних пригод. Отже, у
банка є всі підстави вважати, що
відповідач може навмисно знищити,
сховати, пошкодити предмет застави за
для уникнення відповідальності, а
невжиття заходів забезпечення
вищевказаного позову унеможливить
виконання рішення по справі, що
призведе до надмірних збитків
позивача, а також уникнення
цивільно-правової відповідальності з
боку відповідача.

У заяві позивач просив накласти
арешт на зазначений вище транспортний
засіб, заборонити у будь-який спосіб
його відчужувати, а також накласти
арешт на грошові кошти, що належать
ОСОБА_2 в межах 3 346 564,61 грн.

26.12.2012 р. справа повернулася з
апеляційного суду Дніпропетровської
області: справа була направлена до суду
апеляційної інстанції 27.11.2014 через
подання відповідачем апеляційної
скарги на ухвалу суду від 20.11.2014 р.

Суд, розглянувши заяву про
забезпечення позову, дійшов до
наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду; разом з тим, на
виконання ч. 1 ст. 151 ЦПК суд за заявою
осіб, які беруть участь у справі, може
вжити передбачені цим Кодексом заходи
забезпечення позову, та у заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено: причини, у зв’язку з якими
потрібно забезпечити позов, вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності, інші відомості, потрібні
для забезпечення позову тощо.

Розглядаючи заяву про
забезпечення позову та приймаючи за
нею рішення, судом 19.11.2014 р. за
результатами аналогічної заяви
позивача вже були враховані обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги,
та зазначені ним докази, що
підтверджують кожну обставину, та
ухвалою від 19.11.2014 р. заява позивача про
забезпечення позову була задоволена
частково: було постановлено заборонити
у будь-який спосіб відчужувати
транспортний засіб - ОСОБА_3, 2000 року
випуску, шасі № JMZCP19Р201138908,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_2 (паспорт серія АЕ №
445657, виданий Красногвардійським РВ
УМВС України в Дніпропетровській
області 06.12.1996 року, ІПН: НОМЕР_2, адреса:
04125, АДРЕСА_1).

Згідно зі змістом п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК
України позов забезпечується у тому
числі накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб, а також забороною
вчиняти певні дії.

Разом з тим, для суду відсутні підстави
для задоволення вимог заяви у частині
накладення арешту на грошові кошти, що
належать ОСОБА_2 в межах 3 346 564,61 грн.,
оскільки суду не було надано доказів на
підтвердження належності
відповідачеві та перебування у нього
або в інших осіб грошових коштів, та
відсутнє обґрунтування необхідності
вжиття судом виду забезпечення позову
у виді арешту, оскільки за умови
накладення арешту в разі потреби
можливе обмеження права користування
майном, здійснення його опечатування
або вилучення його у боржника та
передача на зберігання іншим особам (ч.
5 ст. 57 Закону України «Про виконавче
провадження»)

Керуючись ст.ст. 151-153, п. 1 ч. 1 ст. 208 та ст.
210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський ОСОБА_1» про
забезпечення позову відмовити
повністю.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області черг
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
протягом п’яти днів з дня отриманні
копії ухвали апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя