Справа №469/1123/14-ц 23.12.2014 23.12.2014 23.12.2014
Провадження № 22-ц/784/3483/14
інстанції: Дорошенко А.В.
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
У Х В АЛ А

Іменем України

23 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської
області у складі:

головуючого:
Базовкіної Т.М.,

суддів:
Кушнірової Т.Б.,

Локтіонової О.В.,

при секретарі судового засідання:
Орельській Н.М.

за участі позивача ОСОБА_3, його
представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3

на рішення Березанського районного
суду Миколаївської області від 20
листопада 2014 року за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в
користуванні житловим будинком шляхом
виселення,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 р. ОСОБА_3 звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_5, яка діяла
також в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_6, про усунення перешкод в
користуванні житловим будинком шляхом
виселення.

В обґрунтування своїх вимог позивач
вказував, що на підставі договору
дарування від 12 серпня 2005 р. він є
власником житлового будинку № АДРЕСА_1.

Крім нього в будинку зареєстровані та
проживають його колишня дружина -
ОСОБА_5 разом з її неповнолітнім сином
ОСОБА_6

Посилаючись на те, що відповідач, яка
має на праві власності інше житло,
добровільно виселятися з будинку не
бажає, проживання в одному будинку з
нею є неможливим, позивач просив
виселити відповідача разом з
неповнолітнім ОСОБА_6 з належного йому
будинку.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2014 р. до
участі у справі для надання висновку
залучено орган опіки та піклування
Березанської районної державної
адміністрації.

Рішенням Березанського районного суду
Миколаївської області від 20 листопада
2014 р. в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач вказує на
порушення рішенням суду його прав як
власника будинку, просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове про
задоволення позову.

У запереченні на апеляційну скаргу
ОСОБА_5 вказує на безпідставність її
доводів і просить скаргу відхилити, а
рішення суду - залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
позивача, його представника,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню із
таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що відповідно до
договору дарування від 12 серпня 2005 р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Березанського районного нотаріального
округу ОСОБА_7, позивач є власником
житлового будинку № АДРЕСА_1.

З 25 грудня 2009 р. сторони перебували у
шлюбі. Відповідач разом із своїм сином
від попереднього шлюбу ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1 вселилися до належного
позивачу будинку як члени його сім'ї, та
в цьому будинку зареєстровано їх місце
проживання.

Заочним рішенням Березанського
районного суду Миколаївської області
від 13 червня 2012 р. шлюб сторін
розірвано.

Відповідач разом із ОСОБА_6 продовжує
проживати в будинку, добровільно
виселятися з нього не бажає.

Права власника житлового будинку
визначені статтею 383 ЦК України та ст. 150
ЖК України, які передбачають право
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд. Обмеження чи
втручання в права власника можливе
лише з підстав, передбачених законом.

В той же час законом встановлені
випадки обмеження його прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону.

Частиною 1 ст. 156 ЖК України
передбачено, що члени сім'ї власника
будинку, які проживають разом з ним у
будинку, що йому належить, користуються
жилим приміщенням нарівні з власником
будинку, якщо при їх вселенні не було
іншої угоди про порядок користування
жилим приміщенням.

Таке право зберігається і за колишніми
членами сім'ї власника житла.

Оскільки відповідач та її син
вселилися до житлового будинку,
належного позивачу, як члени її сім'ї,
припинення сімейних відносин з
власником будинку не припиняє його
права користуватися спірним будинком.

З урахуванням викладеного суд
обґрунтовано вважав, що відсутні
підстави для задоволення позову.

Доводи апелянта не спростовують
наведених висновків суду.

Так, посилання апелянта на наявність у
відповідача на праві власності частини
житлового будинку, який розташовано в
іншому населеному пункті, відмова
ОСОБА_5 підписати запропонований
позивачем договір найму житла та
сплачувати комунальні послуги не мають
правового значення по даній справі з
урахуванням заявлених позовних вимог,
їх змісту та підстав, оскільки не
припиняє право відповідачів як
колишніх членів сім'ї позивача на
користування спірним будинком.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає що відсутні підстави для
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити,
рішення Березанського районного суду
Миколаївської області від 20 листопада
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: