Справа № 736/1601/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року
м.
Корюківка

Корюківський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Корха О.І.,

при секретарі - Александровій Н.
Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Корюківка у приміщенні
суду справу за позовом ОСОБА_1 до
Корюківської міської ради, про набуття
права власності на нерухоме майно за
набувальною давністю, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1, звернулась до
суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що вона народилась
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.Горбулів,
Черняхівського району, Житомирської
області. 3 вересня 1977 року ОСОБА_1,
вступила до шлюбу з ОСОБА_3, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в
с.Верхолісся, Корюківського району
Чернігівської області.

У 1987 році чоловік позивачки ,на
той час працюючий на СПМК - 604 м.Чернігів
та який за договором виконував
електромонтажні роботи в збудованих
житлових будинках які будувало
підприємство КФТП. Згідно ордеру № 2/91
від 5 січня 1987 року отримав
однокімнатну квартиру за адресою:
АДРЕСА_1. Приписка знизу ордера
свідчить про те , що вказана у ордері
адреса змінилася на АДРЕСА_2.

Згідно діючого на той час
законодавства про реєстрацію місця
проживання громадянина у домову книгу
були внесені відповідні дані які
свідчать про те що, 27.07.1995 року у
квартирі АДРЕСА_2, було зареєстровано
подружжя, а саме ОСОБА_3, та ОСОБА_1

На підставі Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок аварії на
ЧАЕС» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року та Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» № 2163-ХІІ від 04.03.1992
року, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 скористалися
своїм законним правом стосовно
безоплатної приватизації житла.
Отримали свідоцтво про право власності
на житло яке було видано згідно рішення
виконкому міської ради від 30 вересня 1993
року № 138, у якому зазначено що квартира
за адресою:АДРЕСА_2 належить їм на праві
приватної спільної сумісної власності
.

Згідно діючого на той час
законодавства з моменту отримання
свідоцтва на право власності на житло у
місячний термін позивачі зробили
державну реєстрацію свого права на
житло. На той час функцію реєстрації
права на нерухоме майно було покладено
на Бюро технічної інвентаризації
Корюківського району. У свідоцтві
зазначено що АДРЕСА_2, дійсно належить
на праві приватної спільної сумісної
власності гр..ОСОБА_3 та членам його
сімї дружині ОСОБА_1 у рівних
долях.Запис у реєстрову книгу за № 658/4а.

26 липня 1995 року шлюб було
розірвано, про , що свідчить свідоцтво
про розірвання шлюбу видане Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Корюківського районного управління
юстиції 18 січня 2008 року, серія НОМЕР_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер колишній
чоловік позивачки ОСОБА_3, про що в
Книзі реєстрації смерті 1995 року 23
вересня зроблено відповідний актовий
запис за № 142, що підтверджується
свідоцтвом про смерть виданого
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Корюківського районного
управління юстиції Чернігівської
області від 23 вересня 1995 року . За час
життя колишній чоловік позивачки
заповіту не склав.

За час шлюбу у позивачки ОСОБА_1 та
її колишнього чоловіка ОСОБА_3, дітей не
було. Інших спадкоємців, які б могли
претендувати на спадщину, що
відкрилася після смерті колишнього
чоловіка позивачки і складалася з
рівної долі у однокімнатній квартирі
АДРЕСА_2 не має.

Відповідно до ст.355 ЦК України,
майно що є у власності двох або більше
осіб належить їм на праві спільної
власності. Також відповідно до ст.357 ЦК
України частки у праві спільної
часткової власності вважаються
рівними , якщо інше не встановлено за
домовленістю співвласників або
законом.

Згідно ст. 344 ЦК України, особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації.

Особа, яка заявляє про давність
володіння, може приєднати до часу свого
володіння увесь час, протягом якого цим
майном володіла особа, чиїм
спадкоємцем (правонаступником) вона є.
У даному випадку позивачкаОСОБА_1, як
колишня дружина померлого, яка разом
зколишнім чоловіком приватизували та
проживала в ньому у вказаній вище
однокімнатній квартирі, після смерті
чоловіка фактично стала власником
всієї квартири.

Право власності належить до числа
таких суб'єктів прав, які можуть
виникнути при наявності певного
юридичного факту, а то й їх сукупності.
Тому, виходячі зі змісту ст..344 ЦК
України обставинами, які мають
значення для справи, і які повинен
довести саме позивач ч.1 ст.60 ЦПК Україн
,є:

- законний об'єкт володіння;

- добросовісність володіння;

-відкритість володіння;

-давність володіння та його
безперервність.

Вважаючи на те що, вказане вище
нерухоме майно(квартира) є законним
об'єктом володіння вказує той факт що з
моменту отримання свідоцтва на право
власності на житло у місячний термін
колишній чоловік ОСОБА_3 та позивачка
ОСОБА_1 зробили держану реєстрацію
свого права на житло ( майно).

Добросовісність є однією із засад
цивільного законодавства, наряду зі
справедливістю та розумність ст.3 ЦК
України. Незаконний власник на протязі
всього володіння майном повинен бути
впевнений, що на це майно не
претендують інші особи і він отримав це
майно з підстав, достатніх для того, щоб
мати право власності на нього. Для
визнання володільця добросовісним
вважається достатнім, щоб він не набув
майно злочинним шляхом чи способом,
який завідомо суперечить основам
правопорядку та моралі. Також особу
слід вважати добросовісною у тому
випадку, коли вона діє без умислу
причинити шкоду іншій особі. Отже
позивачку ОСОБА_1 можна вважати
добросовісним набувачем вищевказаного
нерухомого майна.

Третя обставина, яка має суттєве
значення для визнання прав власності
за набувальною давністю це відкритість
володіння, тобто очевидне для третіх
осіб, які повинні мати можливість це
бачити, не перешкоджати доступу до
нього інших осіб, які мають право
отримувати про це майно інформацію. Ця
обставина дуже тісно пов'язана із
добросовісністю. Однак це не означає,
що володілець обов'язково повинен
спеціально інформувати інших осіб про
своє володіння майном. Володіти майном
набувач повинен без якогось
приховування цього факту, оскільки
виникне підозра та сумнів у
добросовісності, а значить і у
відкритості володіння. Факт того, що
позивачка ОСОБА_1 відкрито володіла і
володіє вказаним майном
підтверджується сплата за комунальні
послуги.

Давність володіння та безперервність
цього володіння по даній справі
потрібно вважати з моменту смерті
чоловіка, так як позивачка безперервно,
на протязі усього часу фактично
володіла квартирою за адресою: АДРЕСА_2.

Факт того, що позивачка ОСОБА_1,
являється власником рівної долі її
колишнього чоловіка у квартирі за
набувальною давністю підтверджується:
ордером на квартиру, свідоцтвом про
смерть ОСОБА_3, свідоцтвом про
розірвання шлюбу, свідоцтвом про право
власності на житло, домовою книгою,
довідкою з архівного відділу,
квитанціями про оплату комунальних
послуг та свідками які підтверджують,
що ОСОБА_1 добросовісно, відкрито та
безперервно володіла законним об'єктом
нерухомого майна.

Також відсутність зазначення
ідеальних часток у правовстановлюючих
документах співвласників перешкоджає
позивачці, здійснювати право
розпорядження своєю власністю.

Тому позивачка вимушена
звернутися до суду з даним позовом, а
саме - для визнання її власником
нерухомого майна за набувальною
давністю.

У судове засідання позивачка не
з»явилась, подала письмову заяву про
слухання справи без її участі, позовні
вимоги підтримала, просить суд їх
задовольнити. Судові витрати, сплачені
нею при подачі позову до суду просить
суд залишити за нею.

Представник відповідача Корюківська
міська рада в судове засідання не
з'явився, звернувся до суду з заявою про
розгляд справи без їх участі, не
заперечують проти задоволення вимог
позивача.

Від Корюківської державної
нотаріальної контори та від державного
нотаріального архіву Чернігівської
області до Корюківського районного
суду надійшло повідомлення про те, що
спадкова справа до майна померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 не заводилась.

В зв'язку з неявкою до суду сторін
фіксація судового процесу відповідно
до ст.197 ЦПК України не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає
за необхідне позов задовольнити за
наступних підстав. По справі
встановлено, що позивачка ОСОБА_1,
звернулась до суду з цим позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона
народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року в
с.Горбулів, Черняхівського району,
Житомирської області. 3 вересня 1977 року
ОСОБА_1, вступила до шлюбу з ОСОБА_3, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в
с.Верхолісся, Корюківського району
Чернігівської області.

У 1987 році чоловік позивачки ,на
той час працюючий на СПМК - 604 м.Чернігів
та який за договором виконував
електромонтажні роботи в збудованих
житлових будинках які будувало
підприємство КФТП. Згідно ордеру № 2/91
від 5 січня 1987 року отримав
однокімнатну квартиру за адресою:
АДРЕСА_1. Приписка знизу ордера
свідчить про те , що вказана у ордері
адреса змінилася на АДРЕСА_2.

Згідно діючого на той час
законодавства про реєстрацію місця
проживання громадянина у домову книгу
були внесені відповідні дані, які
свідчать про те що, 27.07.1995 року у
квартирі АДРЕСА_2, було зареєстровано
подружжя, а саме ОСОБА_3, та ОСОБА_1.

На підставі Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок аварії на
ЧАЕС» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року та Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» № 2163-ХІІ від 04.03.1992
року, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 скористалися
своїм законним правом стосовно
безоплатної приватизації житла
отримали свідоцтво про право власності
на житло яке було видано згідно рішення
виконкому міської ради від 30 вересня 1993
року № 138, у якому зазначено що квартира
за адресою:АДРЕСА_2 належить їм на праві
приватної спільної сумісної власності
.

Згідно діючого на той час
законодавства з моменту отримання
свідоцтва на право власності на житло у
місячний термін позивачі зробили
державну реєстрацію свого права на
житло. На той час функцію реєстрації
права на нерухоме майно було покладено
на Бюро технічної інвентаризації
Корюківського району. У свідоцтві
зазначено що АДРЕСА_2, дійсно належить
на праві приватної спільної сумісної
власності гр..ОСОБА_3 та членам його
сім»ї дружині ОСОБА_1 у рівних долях.
Запис у реєстрову книгу за № 658/4а.

26 липня 1995 року шлюб було
розірвано, про , що свідчить свідоцтво
про розірвання шлюбу видане Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Корюківського районного управління
юстиції 18 січня 2008 року, серія НОМЕР_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер колишній
чоловік позивачки ОСОБА_3, про що в
Книзі реєстрації смерті 1995 року 23
вересня зроблено відповідний актовий
запис за № 142, що підтверджується
свідоцтвом про смерть виданого
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Корюківського районного
управління юстиції Чернігівської
області від 23 вересня 1995 року . За час
життя колишній чоловік позивачки
заповіту не склав.

За час шлюбу у позивачки ОСОБА_1 та
її колишнього чоловіка ОСОБА_3, дітей не
було. Інших спадкоємців, які б могли
претендувати на спадщину, що
відкрилася після смерті колишнього
чоловіка позивачки і складалася з з
рівної долі у однокімнатній квартирі
АДРЕСА_2 не має.

Від Корюківської державної
нотаріальної контори та від державного
нотаріального архіву Чернігівської
області до Корюківського районного
суду надійшло повідомлення про те, що
спадкова справа до майна померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 не заводилась.

Відповідно до ст..355 ЦК України,
майно що є у власності двох або більше
осіб належить їм на праві спільної
власності. Також відповідно до ст..357 ЦК
України частки у праві спільної
часткової власності вважаються
рівними , якщо інше не встановлено за
домовленістю співвласників або
законом.

Згідно ст. 344 ЦК України, особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації.

Особа, яка заявляє про давність
володіння, може приєднати до часу свого
володіння увесь час, протягом якого цим
майном володіла особа, чиїм
спадкоємцем (правонаступником) вона є.
У даному випадку позивачкаОСОБА_1, як
колишня дружина померлого, яка разом
зколишнім чоловіком приватизували та
проживала в ньому у вказаній вище
однокімнатній квартирі, після смерті
чоловіка фактично стала власником
всієї квартири.

Право власності належить до числа
таких суб'єктів прав, які можуть
виникнути при наявності певного
юридичного факту, а то й їх сукупності.
Тому, виходячі зі змісту ст..344 ЦК
України обставинами, які мають
значення для справи, і які повинен
довести саме позивач ч.1 ст.60 ЦПК Україн
,є:

- законний об'єкт володіння;

- добросовісність володіння;

-відкритість володіння;

-давність володіння та його
безперервність.

Вважаючи на те що, вказане вище
нерухоме майно(квартира) є законним
об'єктом володіння вказує той факт що з
моменту отримання свідоцтва на право
власності на житло у місячний термін
колишній чоловік ОСОБА_3 та позивачка
ОСОБА_1 зробили держану реєстрацію
свого права на житло ( майно).

Добросовісність є однією із засад
цивільного законодавства, наряду зі
справедливістю та розумність ст..3 ЦК
України.Незаконний власник на протязі
всього володіння майном повинен бути
впевнений, що на це майно не
претендують інші особи і він отримав це
майно з підстав, достатніх для того, щоб
мати право власності на нього. Для
визнання володільця добросовісним
вважається достатнім, щоб він не набув
майно злочинним шляхом чи способом,
який завідомо суперечить основам
правопорядку та моралі. Також особу
слід вважати добросовісною у тому
випадку, коли вона діє без умислу
причинити шкоду іншій особі. Отже
позивачку ОСОБА_1 можна вважати
добросовісним набувачем вищевказаного
нерухомого майна.

Третя обставина, яка має суттєве
значення для визнання прав власності
за набувальною давністю це відкритість
володіння, тобто очевидне для третіх
осіб, які повинні мати можливість це
бачити, не перешкоджати доступу до
нього інших осіб, які мають право
отримувати про це майно інформацію. Ця
обставина дуже тісно пов'язана із
добросовісністю. Однак це не означає,
що володілець обов'язково повинен
спеціально інформувати інших осіб про
своє володіння майном. Володіти майном
набувач повинен без якогось
приховування цього факту, оскільки
виникне підозра та сумнів у
добросовісності, а значить і у
відкритості володіння. Факт, що
позивачка ОСОБА_1 відкрито володіла і
володіє вказаним майном
підтверджується сплата за комунальні
послуги та свідки.

Давність володіння та безперервність
цього володіння по даній справі
потрібно вважати з моменту смерті
чоловіка, так як позивачка безперервно,
на протязі усього часу фактично
володіла квартирою за адресою: АДРЕСА_2.

Факт того , що позивачка ОСОБА_1,
являється власником рівної долі її
колишнього чоловіка у квартирі за
набувальною давністю підтверджується:
ордером на квартиру, свідоцтвом про
смерть ОСОБА_3, свідоцтвом про
розірвання шлюбу, свідоцтвом про право
власності на житло, домовою книгою,
довідкою з архівного відділу,
квитанціями про оплату комунальних
послуг та свідками які підтверджують,
що ОСОБА_1 добросовісно, відкрито та
безперервно володіла законним об'єктом
нерухомого майна.

Також відсутність зазначення
ідеальних часток у правовстановлюючих
документах співвласників перешкоджає
позивачці, здійснювати право
розпорядження своєю власністю.

Дослідивши матеріали справи суд
вважає, що за даних обставин справи,
вимоги позивачки про визнання права
власності на майно - однокімнатну
квартиру АДРЕСА_2, не суперечать
вимогам діючого законодавства, є
обґрунтованими, законними та
підлягають задоволенню.

Відповідач по справі визнав позов
позивачки, визнання ними позову є
законним і приймається судом та не
порушує прав та свобод інших осіб.

Судові витрати сплачені позивачем
ОСОБА_1, при подачі позову до суду слід
залишити за позивачем.

Керуючись ст. 182, 317, 328, 344, 355-358, 368, 369, 372,
382, 392 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 60, 208-215, 218, 294
ЦПК України, суд, -

в и р і ш
и в:

Позов ОСОБА_1 до Корюківської міської
ради, про набуття права власності на
нерухоме майно за набувальною давністю
- задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 уродженкою
с.Горбулів, Черняхівського району,
Житомирської області право власності
на долю ? частину квартири,
розташованій за адресою:. АДРЕСА_2.

Визнати ОСОБА_1 уродженку
с.Горбулів, Черняхівського району,
Житомирської області власником усієї
квартири загальною площею 33,95 кв.м.,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

Судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 коп. сплачені позивачем
ОСОБА_1 при подачі позову до суду
залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
Чернігівського апеляційного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня винесення
рішення апеляційної скарги до
Корюківського районного суду.

Суддя
О. І. Корх