Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області
Справа № 279/4113/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014
року
Коростенський міськрайонний
суд

Житомирської області

в складі головуючого судді Шульги
О.М.

з секретарем
Башинською Н.М.

за участю

позивача
ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

3 осіб ОСОБА_5,
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в
м.Коростені цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Коростенського
сектору Управління міграційної служби
України у Житомирській області, третя
особа ОСОБА_5, Орган опіки і піклування
Коростенської міської ради про
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням шляхом визнання
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням та зобов"язати
зняти з реєстраційного обліку , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з
даним позовом в якому зазначила, що є
одноособово власником 15/100 частин
житлового будинку №3 по 1 провулку
Свердлова, що становить кв.2. Вказана
частина будинку складається з однієї
житлової кімнати, площею 9, 1 кв.м, кухні
11, 5 кв.м, сіней 8, 8 кв.м. Відповідач по
справі та її неповнолітня дитина
зареєстровані у вказаному помешканні,
однак фактично в житловому приміщенні
проживає вона, її молодша донька з
онукою. Відповідач зі своєю дитиною не
проживає, членом її сім"ї не являється,
договірні відносини між ними не
існують. Фактично відповідач зі своєю
сім"єю проживає в м.Житомирі. Останній
раз, тимчасово, відповідач проживала у
її помешканні у вересні та жовтні 2006
року після чого добровільно залишила
помешкання та перейшла проживати за
іншою адресою. Реєстрація у помешканні
відповідачки чинить їй перешкоди у
користуванні житловим приміщенням
оскільки в довідці її зазначають як
члена сім"ї, що створює для неї
перешкоди в оформленні житлової
субсидії, в оплаті комунальних послуг,
які випливають з кількості
зареєстрованих осіб. В квартирі на
житловій площі 9, 1 кв.м. зареєстровано 5
осіб, у зв"язку з чим на кожну особу
припадає 1, 82 кв.м.. Оскільки відповідач
не є членом її сім"ї, до набуття права
власності на вказане житлове
приміщення створила свою сім"ю, в
квартирі фактично без поважних причин
не проживає протягом тривалого часу, а
саме з листопада 2006 року, участі в
утриманні квартири не приймає , тому на
підставі ст.ст.71, 72, 156 ч.4, 158-163 Житлового
кодексу України, ст. ст.29, 391 ЦК України
просить усунути перешкоди в
користуванні кв.2 по 1 провулку
Свердлова, 3 в м.Коростені шляхом
визнання відповідача та її
неповнолітньої дитини ОСОБА_7 такими,
що втратили право користування даною
квартирою; зобов"язати Коростенський
сектор Управління міграційною службою
України зняти відповідача та її
неповнолітню дитину з реєстрації за
вказаною адресою.

В судовому засіданні
сторона позивача позовні вимоги
підтримала та пояснила, що після
навчання відповідач залишилась
проживати в м.Житомирі. У 2006 році разом
зі своєю сім"єю відповідач приїхала
проживати до спірного приміщення,
однак враховуючи те, що помешкання має
лише одну кімнату, розмір якої 9, 1 кв.м.,
зручності у помешканні відсутні, тому
відповідач пішла проживати на зйомне
житло. Оскільки відповідач фактично
обрала своїм місцем проживання інше
місто, а саме м.Житомир, де проживає та
працює, її дитина відвідує в м.Житомирі
навчальний заклад, тому на підставі
ст.ст.71, 72, 156 ЖК України відповідач
втратила право на користування спірною
квартирою, оскільки без поважних
причин не проживає в житловому
приміщенні. При цьому зазначила, що
будь-яких угод щодо участі в утриманні
житлового помешкання між ними не було,
фактично проживати трьом сім"ям в
помешканні неможливо .

Сторона відповідача в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнала і пояснила, що до 2005 року вона
перебувала в інтернаті. В 2006 році
приїхала проживати до позивача.
Оскільки в помешканні не було
зручностей, а також сторона позивача на
неї морально тиснула, не даючи
можливості проживати в квартирі, тому
вона вимушена була залишити спірне
житло і пішла проживати до сусідів. В
подальшому міська рада їй зняла житло
по вул.Грушевського, 174 де вона зі своєю
сім"єю мешкала до 2009 року. В 2009 році вона
поїхала на навчання до м.Житомира.
Після навчання залишилась в м.Житомирі,
де на даний час працює та винаймає
житло. До спірного житла навідувалась,
по декілька днів проживала. Останній
раз навідувалась 2.12.2014 року, однак її не
відразу впустили до помешкання.
Зазначила, що іншого житла вона не має і
позбавлена можливості зареєструватися
в м.Житомирі. Оскільки вона перебуває
на черзі на отримання житла у
виконавчому комітеті Коростенської
міської ради, то втрата реєстрації
позбавить її такої можливості .

Представник Коростенського
сектору Управління міграційної служби
України в судове засідання не
з"явився, письмово повідомив про
можливість розгляду справи у його
відсутності.

Третя особа ОСОБА_5 позовні
вимоги підтримала і пояснила, що
відповідач зі свою сім"єю не може з ними
проживати, оскільки помешкання
квартири цього не дозволяє. До того ж
чоловік відповідача є інвалідом 1
групи, а в квартирі відсутні зручності (
вода, санвузел, газ). При цьому
зазначила, що вона за власний кошт
зробила ремонт спірного помешкання та
невелику прибудову. Особисто вона
зверталась до відповідача про
допомогу, однак та їй повідомила про те,
що має сім"ю і незначний дохід, тому
допомогти їй нічим не може. Реєстрація
відповідача чинить їм перешкоди в
користуванні житлом, оскільки вони
позбавлені можливості отримати дрова.

Представник органу опіки і
піклування заперечив проти позову та
пояснив, що відповідач не має змоги
зареєструватися в іншому місці. Зняття
відповідача та її дитини з
реєстраційного обліку автоматично
потягне зняття її з черги на отримання
житла. Щодо сплати комунальних послуг
зазначив, що сторона позивача фактично
сплачує за те, що особисто споживає.
Проблем в отриманні довідки на паливо
у позивача бути не може, оскільки для
цього потрібен лише паспорт, технічний
паспорт на житлове приміщення, довідка
вуличного комітету.

Свідок ОСОБА_8 показала, що з
2004 року проживає по сусідству з
позивачем. Остання проживає зі своєю
донькою ОСОБА_5. Іхній будинок був в
аварійному стані і вони всією вулицею
намагались чим небудь їм допомогти.
Особисто вона допомагала клеїти
шпалери. ЇЇ батько робив проводку, а
товариш батька перероблював піч, яка
фактично була в розваленому стані.
Зазначила, що відповідач разом з
позивачем не проживає, оскільки мешкає,
як їй відомо, в м.Житомирі, та ніякої
допомоги в ремонті та прибудові
позивачу не надавала.

Вислухавши пояснення
сторін, показання свідка та
проаналізувавши їх в сукупності з
дослідженими в судовому засіданні
матеріалами справи, суд дійшов
висновку про наступне.

Судом встановлено, що на час подачі
позову позивачу на праві приватної
власності належала квартира №2 в
будинку №3 по 1 провулку Свердлова в
м.Коростені, яка складає 15/100 частин
вказаного будинку. Реєстрація права
власності на вказане житлове
приміщення було зареєстровано за
позивачем на підставі рішення
Коростенського міськрайонного суду
від 20.06.2006 року. Рішенням апеляційного
суду Житомирської області від 26.11.2014
року вказане рішення суду скасовано,
ухвалено нове рішення про відмову в
позові. Згідно технічного паспорту
квартиру №2 будинку №3 становить
кімната, площею, 9, 1 кв.м., сіні, площею 8, 8
кв.м. та кухня площею, 11, 5 кв.м. З довідки
Коростенського КВЖРЕП №2 слідує, що у
вказаному житловому приміщенні
зареєстровані ОСОБА_1 ( позивач), донька
позивача ОСОБА_5, онука ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_3 (
відповідач) та онука ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ( донька відповідача).

Відповідач, як член сім"ї власника
квартири з народження була
зареєстрованою у спірному житловому
приміщенні.

Підставою позову позивач зазначила
ст.ст.71, 72, 156 ч.4, 158-163 ЖК України та ст.ст.
29, 391 ЦК України.

Так, відповідно до ст.ст.71, 72 ЖК України,
особа, може бути визнана втратившою
право на користування жилим
приміщення, якщо буде відсутньою в
даному приміщенні без поважних причин
протягом шести місяців.

Доводи позивача про те, що
відповідач більше шести місяців без
поважних причин не користуються
квартирою були спростовані в судовому
засіданні, як стороною позивача так і
стороною позивача, які зазначили про
те, що житлове приміщення, розмір якого
становить 9, 1 кв. не дозволяє проживанню
в ньому позивачу, третій особі з
дитиною та сім"ї відповідача, до
складу якої входять чотири особи.
Відповідач зазначила, що не втратила
інтерес до спірної квартири, оскільки
іншого постійного місця проживання не
має, а позбавлення реєстрації
унеможливить отримати житло на
отримання якого вона перебуває в черзі
у виконавчому комітеті Коростенської
міської ради. Крім того, як встановлено
в судовому засіданні відповідач є
інвалідом 3 групи, а її чоловік інвалід
першої групи, а в спірній квартирі
відсутні зручності ( вода, газ,
санвузел), що також ускладнює
проживання відповідача та її сім"ї у
спірному помешканні, тому суд вважає,
що не проживання відповідача за місцем
реєстрації обумовлено об'єктивними
причинами. До того ж в судовому
засіданні встановлено, що між
сторонами існують напружені стосунки.
Посилання сторони позивача на
неприйняття відповідачем участі у
сплаті комунальних послуг та
неможливості із-за реєстрації
відповідача отримати паливо не можуть
бути безумовними підставами для
визнання особи такою, що втратила право
на користування жилим приміщенням, до
того ж ніякої домовленості між
стороною позивача та відповідачкою з
даного питання не було.

Статтею 391 ЦК України
визначено, що власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном. На
підставі вказаної норми закону позивач
повинен довести, що є реальна небезпека
порушення його права власності чи
законного володіння зі сторони
відповідача. Підтвердженням даного
факту можуть бути будь-які фактичні
дані на підставі яких можна зробити
висновок про наявність такої
небезпеки.

Однак, як встановлено в
судовому засіданні право власності на
нерухоме майно, з приводу якого
порушено спір, за позивачем не
зареєстровано, оскільки рішенням
апеляційного суду Житомирської
області від 26.11.2014 року рішення
Коростенського міськрайонного суду
від 20.06.2006 року, на підставі якого було
набуто позивачем таке право та
існувало на час подання позову,
скасовано.

Відповідно до ст.47
Конституції України кожен має право на
житло. Ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст.9 ЖК України
житлові права охороняються законом, за
винятком випадків, коли вони
здійснюються в суперечності з
призначенням цих прав чи з порушенням
прав інших громадян або прав державних
і громадських організацій.

Враховуючи наведене
підстави для задоволення позову
відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 3,6,10, 11,15, 60, 209, 212-218 ЦПК України,
ст.ст.9, 71, 72, 156 ЖК України, ст.391 ЦК
України, ст.47 Конституції України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України "Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового Кодексу України" №2 від 12
квітня 1985 року, Постановою Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 07.02.2014 року, -

В И Р І Ш ИВ:

В задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Коростенського
сектору Управління міграційної служби
України у Житомирській області, третя
особа ОСОБА_5, орган опіки і піклування
Коростенської міської ради про
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням шляхом визнання
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням та зобов"язати
зняти з реєстраційного обліку
відмовити.

Рішення може бути оскаржено
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Житомирської області через
Коростенський міськрайонний суд
шляхом подачі протягом десяти днів
апеляційної скарги.

Суддя :