Провадження № 2/201/3742/2014р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014р.

Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко
Н.В.

при секретарі –
Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

03.12.2014р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська із
позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
(а.с. № 2).

Провадження по справі було відкрито
ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 04.12.2014р.
(а.с. № 12).

Відповідно до ч. 2 ст. 110 ЦПК України
сторони досягли домовленості про
розгляд справи в Жовтневому районному
суді м. Дніпропетровська, оскільки
обидва проживають в належних їм на
праві власності квартирах, які
розташовані на теріторії Жовтневого
району м. Дніпропетровська, про що суду
03.12.2014р. надали відповідні заяви (а.с. №
5-11, 17-20).

15.12.2014р. до суду надійшла заява
позивача, в якій він просив шлюб
розірвати, через те, що сторони
втратили почуття любові, мають різні
погляди на ведення господарства та
виховання дитини, у зв’язку з чим,
відсутнє взаєморозуміння в родині.
Крім того, позивач посилався на те, що з
боку відповідачки мала місце подружня
зрада, а тому він бажає розірвати шлюб з
нею. Сторони припинили шлюбні стосунки
з липня 2014р. Позивач просив розглянути
справу за його відсутності та без
фіксування судового процесу
технічними засобами, про що надав
відповідну заяву (а.с. № 21, 18). Строк на
примирення просив не надавати.

Відповідачка, 15.12.2014р. також надала
заяву суду заяву, в якій не
заперечувала проти розірвання шлюбу,
зазначила що сторони дійсно з липня
2014р. припинили шлюбні стосунки. Між тим,
причиною припинення шлюбних стосунків
стало те, що як з боку позивача, так і з
боку відповідачки мала місце подружня
зрада. Відповідачка 15.12.2014р. двічі
змінювала свою позицію відносно
заявленого позову. Спочатку просила
надати строк на примирення, оскільки
сторони вибачили один одного за
подружні зради та вирішили
продовжувати спільне життя. Проте
після надання позивачем заяви, в якій
він наполягав на розірванні шлюбу,
відповідачка змінила свою думку та
просила шлюб розірвати, розглянувши
справу за її відсутності в судовому
засіданні та без фіксування судового
процесу технічними засобами (а.с. № 22,
23). Після розірвання шлюбу,
відповідачка просила залишити їй
прізвище «Сергеєва».

Суд, з’ясував фактичні взаємини
подружжя, причини, що спонукали
позивача на подачу позову до суду,
письмові заяви сторін, робить висновок,
що сімейні стосунки між подружжям
можливо зберегти, оскільки на момент
пред’явлення позову в грудні 2014р.
сторони не проживали разом лише
близько п’яти місяців. Крім того, суд
невпевненість відповідачки щодо
необхідності розірвання шлюбу (а.с. № 22,
23), також дає суду підставу вважати, що
примирення подружжя можливе.

Приймаючи до уваги положення ст. 111 СК
України, суд вважає за доцільне надати
сторонам термін для примирення 3 (три)
місяці і на цей період провадження по
справі зупинити.

Керуючись ст.111 СК України, ч. 5 ст. 191,
п. 7 ч. 1 ст. 201, п. 13 ч. 1 ст. 293 ЦПК України,
суд , -

У Х В А Л И В :

Провадження по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу – зупинити.

Надати сторонам строк для примирення –
3 (три) місяця.

Ухвала суду може бути оскаржена в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська шляхом
подання апеляційної скарги протягом
п’яти днів.

Суддя :
Н.В.Ткаченко