Справа № 531/1673/14-ц
Провадження № 2/531/619/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 грудня 2014 року. Карлівський районний
суд Полтавської області у складі:
головуючого судді
Жмурко П.Я.

при секретарі
Клименко Т.М.

за участю представника позивача
Дзюб Н.М.

відповідача
ОСОБА_2

прокурора
Одинець А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Карлівці цивільну справу
за позовом служби у справах дітей
Карлівської районної державної
адміністрації, в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
до ОСОБА_2 про виселення з будинку,-

ВСТАНОВИВ:

12.09.2014 року до Карлівського районного
суду надійшов вищевказаний позов.
Після виправлення вказаних судом
недоліків, позовну заяву було прийнято
судом. У позові позивач просить суд
виселити ОСОБА_2 з будинку по АДРЕСА_1,
право на користування яким та на
успадкування якого, мають неповнолітні
діти ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
неповнолітні ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3
перебувають на обліку служби у справах
дітей Карлівської РДА. Неповнолітні
діти, їхня мати ОСОБА_6, повнолітній син
останньої ОСОБА_7, а також відповідач
проживали у будинку по АДРЕСА_1. 1/3
частка вказаного будинку належала на
праві спільної власності ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_5. ОСОБА_3 була
одинокою матір'ю, відомості про батька
її дітей, зазначені у свідоцтвах згідно
з вимогами ст. 135 СК України. Після
смерті ОСОБА_3 право на користування
належним їй житлом, а також право на
успадкування такого, мають
неповнолітні діти, які перебувають у
комунальному закладі «Центр
соціально-психологічної реабілітації»
Полтавської обласної ради. В будинку по
АДРЕСА_1 на даний час зареєстровані
повнолітній син померлої ОСОБА_7 та
відповідач (співмешканець померлої).
Відповідач не перебуває в родинних
стосунках з дітьми, при цьому він веде
асоціальний спосіб життя, зловживає
спиртними напоями, згідно свідчень
сусідів - намагався виносити речі з
будинку. Відповідач не утримує дітей чи
будинок матеріально. З метою захисту
прав дітей, служба вважає за необхідне
виселити ОСОБА_2 Позовна заява містить
посилання на статті 71, 116, 156 ЖК України.

В судовому засіданні представник
позивача підтримує позов у повному
обсязі і просить виселити ОСОБА_2 на тій
підставі, що він псує майно в будинку,
зловживає алкогольними напоями,
виносить з будинку речі, що належать
дітям. Представник позивача вважає, що
ОСОБА_2 має бути виселений на підставі
ст. 116 ЖК України.

Відповідач проти задоволення позову
заперечує, позовні вимоги не визнає,
зазначає, що проживає в будинку останні
22 роки, оскільки перебував у фактичних
шлюбних відносинах з ОСОБА_6, вів з нею
спільне господарство і виховував
дітей. Відповідач не заперечує, що
раніше зловживав алкогольними напоями,
проте на даний час змінився, виправився
і веде нормальний спосіб життя.

Залучена до участі у справі прокурор,
проти задоволення позову заперечує і
не вбачає підстав, передбачених
статтею 116 ЖК України, для виселення
ОСОБА_2

Заслухавши пояснення сторін, думку
прокурора, вивчивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що в
задоволенні позову необхідно
відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

В матеріалах справи містяться витяги з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян про народження, в яких
відображена інформація щодо
неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 З витягів вбачається, що
відомості про батька дітей внесено до
Державних актів на підставі ст. 135 СК
України (за вказівкою матері), а матір'ю
неповнолітніх є ОСОБА_6. (а.с. 4-6)Зі
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1
вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6
померла. (а.с. 2)

За життя, померлій ОСОБА_6 належала 1/3
частка житлового будинку по АДРЕСА_1,
про що свідчить договір дарування та
витяг про реєстрацію права власності
на нерухоме майно. (а.с. 7, 9) В матеріалах
справи міститься копія листів домової
книги по вказаному будинку (оригінал
досліджено в судовому засіданні), з
яких вбачається, що на даний час в
будинку зареєстровані неповнолітні
діти ОСОБА_6, відповідач та ОСОБА_7, 1992
р.н. (а.с. 8) Позивач зазначив у позові, що
ОСОБА_7 є сином ОСОБА_6, проте докази на
підтвердження цієї обставини суду не
надані.

Долучивши зазначені вище докази,
позивач просить суд виселити
відповідача з будинку по АДРЕСА_1, на
підставі ст. 116 ЖК України, про що
зазначила представник позивача в
судовому засіданні і що вбачається з
позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його
не за призначенням, або
систематичним порушенням правил
соціалістичного співжиття роблять
неможливим для

інших проживання з ними в одній
квартирі чи в одному будинку, а заходи
запобігання і громадського
впливу виявились безрезультатними,
виселення винних на вимогу наймодавця
або інших заінтересованих осіб
провадиться без надання іншого
жилого

приміщення.

Пунктом 17 Постанови Пленуму ВСУ від
12.04.1985 року роз'яснено, що при вирішенні
справ про виселення на підставі ст.116
ЖК осіб, які систематично порушують
правила співжиття і роблять
неможливим для інших проживання з
ними в одній квартирі або будинку,
слід виходити з того, що при триваючій
антигромадській

поведінці виселення винного може
статися і при повторному порушенні,
якщо раніше вжиті заходи попередження
або громадського впливу не дали
позитивних результатів. Маються на
увазі, зокрема, заходи попередження,
що застосовуються судами,
прокурорами, органами внутрішніх
справ, адміністративними комісіями
виконкомів, а також заходи
громадського впливу, вжиті на зборах
жильців

будинку чи членів ЖБК, трудових
колективів, товариськими судами й
іншими громадськими організаціями за
місцем роботи або проживання
відповідача (незалежно від прямих
вказівок з приводу можливого
виселення).

Посилаючись на норми статті 116 ЖК
України, позивач не довів зазначені в
ній підстави для виселення ОСОБА_2, в
судовому засіданні. В матеріалах
справи відсутні будь-які докази того,
що ОСОБА_2 систематично руйнує або псує
жиле приміщення, використовує його не
за призначенням, систематично
порушує правила співжиття і
унеможливлює для інших проживання з
ним в одному будинку. Крім того, суду не
надано доказів, що службою чи іншими
особами було вжито заходи запобігання
і громадського впливу на ОСОБА_2, а
також, що такі заходи виявились
безрезультатними.

Зазначені у позові обставини, а саме
факт зловживання ОСОБА_2 алкогольними
напоями, антигромадський спосіб життя
останнього, факт винесення ним речей з
будинку, які йому не належать - в
судовому засіданні не були
підтверджені доказами.

Таким чином, в судовому засіданні не
було доведено позов про виселення з
підстав передбачених ст. 116 ЖК України.
Підстави для виселення, що зазначені в
ст. 71 ЖК України, яка також вказана у
позові, - в судовому засіданні не
доводились.

Суд також звертає увагу на те, що
позивачем не було надано суду
відомостей про співвласників будинку
по АДРЕСА_1; не підтверджено доказами
право неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 на успадкування частки, що
належала їхній померлій матері.

Враховуючи вищезазначене, в
задоволенні позову необхідно
відмовити за недоведеністю.

Позивач звільнений від сплати судового
збору на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про
судовий збір». З відповідача судовий
збір не може бути стягнуто, оскільки в
задоволенні позову відмовлено у
повному обсязі. Судовий збір має бути
відшкодовано за рахунок держави.

Керуючись п. 17 Постанови Пленуму ВСУ
від 12.04.1985 року, ст. ст. 71, 116 ЖК України,
ст.ст. 57, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову служби
у справах дітей Карлівської районної
державної адміністрації, в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_2 про виселення з будинку - у
повному обсязі.

Судовий збір у розмірі 243,60 грн.
відшкодувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення або дня отримання
копії рішення, через Карлівський
районний суд Полтавської області до
Апеляційного суду Полтавської області.

Суддя
Жмурко П.Я.