Справа №333/8046/14-ц
Провадження №2/333/3058/14
РІШЕННЯ

Іменем України

18 грудня 2014 року

м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі:

головуючого -
судді Тучкова
С.С.,

при секретарі
Шелесько Ю.О.,

за участю представника позивача

ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, цивільну справу
№333/8046/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовом про стягнення з ОСОБА_2
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій
грошовій сумі в розмірі 900,00 гривень
щомісячно, починаючи з дня пред'явлення
позову до суду і до досягнення сином
повноліття, посилаючись на те, що з
відповідачем вона перебувала у
фактичних шлюбних відносинах, від яких
вони мають неповнолітнього сина -
ОСОБА_4 З жовтня 2010 року фактичні шлюбні
відносини між ними припинені, сім'я
розпалася остаточно. Дитина після
розірвання шлюбу проживає разом з нею,
знаходиться на її утриманні. ОСОБА_2 не
має постійного місця роботи, його дохід
мінливий та нерегулярний. Добровільно
надавати матеріальну допомогу
відповідач відмовляється, тому вона
вимушена звернутися до суду.

Позивач у судове засідання не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи була повідомлена судом
своєчасно та належним чином, причини
неявки суду не надала.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримала та просила
суд його задовольнити з підстав,
викладених у ньому, а також зазначили,
що відповідач має дохід, який дозволяє
йому сплачувати аліменти на утримання
дитини у сумі, яку позивач просить
стягнути на її користь. Матеріальну
допомогу на утримання дитини
відповідач не надає, іншої сім'ї та
інших дітей не має, непрацездатних
членів сім'ї не утримує.

Відповідач у судовому засіданні позов
визнав частково, а саме не заперечував
проти стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, але не
в твердій грошовій сумі, а в 1/4 частці
від доходу, так як офіційно працює та
має регулярний дохід. Іншої сім'ї та
інших дітей він не має, непрацездатних
членів сім'ї не утримує.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, вивчивши
матеріали справи, дослідивши письмові
докази та проаналізувавши
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд приходить до
наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

На підставі ст.57 Цивільного
процесуального кодексу України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Згідно ст.60 Цивільного процесуального
кодексу України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про
народження, серії НОМЕР_3, виданого
15.03.2011 року Комунарським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Запорізького міського
управління юстиції (а.с.6), сторони є
батьками неповнолітньої дитини -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі довідки про доходи, виданої
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Макфорт» та наданої
суду відповідачем, встановлено, що
ОСОБА_2 працює маляром в Товаристві з
обмеженою відповідальністю «Макфорт»,
загальна сума його доходу за період з
червня 2014 року по листопад 2014 року
становить 6296,50 гривень.

Отже, судом встановлено, що на даний час
дитина знаходиться на утриманні матері
ОСОБА_5, проживає разом з нею.
Добровільно відповідач ОСОБА_2
матеріальну допомогу на утримання
дитини не надає, хоча є працездатним.

Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права
дитини, ратифікованої постановою
Верховної Ради України від 27.02.1997 року,
батько (батьки) або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про
права дитини, ратифікованої постановою
Верховної Ради України від 27.02.1997 року,
батьки несуть однакову
відповідальність за виховання і
розвиток дитини. Батьки несуть основну
відповідальність за виховання і
розвиток дитини. Найкращі інтереси
дитини є предметом їх основного
піклування.

На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права
дитини, ратифікованої постановою
Верховної Ради України від 27.02.1997 року,
в усіх діях щодо дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про
охорону дитинства» батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.
Кожна дитина має право на рівень життя,
достатній для її фізичного,
інтелектуального, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку.

Статтею 180 Сімейного кодексу України
передбачено, що батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Частиною 1 статті 181 Сімейного кодексу
України передбачено, що способи
виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними.

За змістом зазначених норм, будь-які
витрати на утримання дітей мають
визначатись за домовленістю між
батьками або за рішенням суду. На даний
час ніякої домовленості щодо виконання
обов'язку утримувати дитину між
сторонами не має, договір про сплату
аліментів на дитину, в якому було б
визначено розмір та строки виплати
аліментів, між позивачем та
відповідачем не укладався.

Як вбачається з положень Сімейного
кодексу України, спір щодо витрат на
утримання дитини може містить незгоду
між батьками, як щодо самого факту
сплати аліментів, так і щодо розміру
аліментів, які сплачуються добровільно
(Ухвала Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 грудня 2012 року
по справі №6-35893св12).

Відповідно до положень п.17 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від №3
15.05.2006 року «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів» за
відсутності домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину той із
них, з ким вона проживає, вправі
звернутись до суду з відповідним
позовом.

Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу
України за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує стан здоров'я та
матеріальне становище дитини і
платника аліментів, наявність у
останнього інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 Сімейного
кодексу України частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу
України мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст.184 Сімейного
кодексу України.

Статтею 184 Сімейного кодексу України
передбачено, якщо платник аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
виходячи з якнайкращого забезпечення
інтересів дитини, оскільки відповідач
має регулярний постійний дохід (працює
в Товаристві з обмеженою
відповідальністю «Макфорт» та отримує
заробітну платню), а інші обставини, які
б давали підстави для призначення
аліментів у твердій грошовій сумі,
відсутні, суд приходить до висновку, що
аліменти на утримання дитини мають
бути присуджені у частці від доходу її
батька.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу
України встановлено, що аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову.

Таким чином, у зв'язку із викладеним,
аналізуючи зібрані у справі докази та
вимоги чинного законодавства,
приймаючи до уваги положення ст.11
Цивільного процесуального кодексу
України щодо розгляду справ в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, виходячи з
якнайкращого забезпечення інтересів
дитини, враховуючи обставини справи, а
також те, що відповідач визнав позов
частково, суд вважає за можливе
задовольнити позов частково.

Так як задоволена основна вимога
позивача, яка була звільнена від сплати
судового збору при подачі заяви, з
відповідача повинен бути стягнений в
дохід держави судовий збір.

Керуючись ст.ст.180-184, 191 Сімейного
кодексу України, ст.8 Закону України
«Про охорону дитинства», Конвенції про
права дитини, ратифікованої постановою
Верховної Ради України від 27.02.1997 року,
ст.ст.10, 11, 59, 60, 84, 209, 214-215, 367 ЦПК України
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, 1986 року народження
(РНОКПП - НОМЕР_1), на користь ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП - НОМЕР_2), на
утримання неповнолітньої дитини -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі
1/4 частини всіх видів заробітку (доходу)
відповідача щомісяця, але не менш, ніж
30% прожиткового мінімуму відповідного
віку дитини, починаючи з 15.10.2014 року і до
повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, 1986 року народження
(РНОКПП - НОМЕР_1), судовий збір в дохід
держави в розмірі 243 (двісті сорок три)
гривні 60 копійок.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів
підлягає негайному виконанню у межах
суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м.Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя
С.С.
Тучков