справа №619/2486/14-ц
провадження №2/619/2147/14
РІШЕННЯ

іменем України

09 грудня 2014 року
м. Дергачі

Дергачівський районний суд
Харківської областіу
складіголовуючого - суддіБолибок Є.А.за
участю:секретаря судового
засіданняМолотко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

установив:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4
про стягнення суми заборгованості за
договором №НАХRRХ17620006 від 07.12.2007 року в
сумі 39375,11грн. В обґрунтування позову
позивач указав, що 07.12.2007 року між ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство КБ
«ПриватБанк», та ОСОБА_4 укладено
договір №НАХRRХ17620006 про отримання
кредиту в сумі 7920,00 грн., зі сплатою
процентів за користування кредитними
коштами в розмірі 12,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом. У
зв'язку з невиконанням прийнятих на
себе зобов'язань за Договором
№НАХRRХ17620006 від 07.12.2007 за відповідачем
станом на 16.04.2014 року числиться
заборгованість в сумі 39375,11грн., яка
складається з заборгованості по
кредиту у сумі - 1271,13грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом у сумі - 262,10грн.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом в сумі - 158,40грн.,
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором у сумі
35332,28грн., а також штрафи у
відповідності до умов та правил
надання банківських послуг становлять:
штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.,
штраф (процентна складова) - 1851,20 грн.

У судове засідання представник
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 не з'явився,
подав до суду заяву, в якій указав, що з
вимогами позовної заяви не згоден,
просив у задоволенні позову відмовити
у зв'язку з пропуском строку позовної
давності, справу просив розглядати у
його відсутність.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, подав до суду
заяву, в якій позов підтримав повністю,
просив його задовольнити, справу
просив розглядати у його відсутність.

Судом встановлені обставини і
визначені відповідно до них
правовідносини.

Відповідно до договору №НАХRRХ17620006 від
07.12.2007 року Закрите акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» надало ОСОБА_4 грошові
кошти на кредитну карту НОМЕР_1 у сумі
7920,00грн. на строк 12 місяців з 07.12.2007 року
по 06.12.2008 року включно, з умовами сплати
за користування кредитом відсотків у
розмірі 1,0% на місяць на суму залишку
заборгованості по кредиту, щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 19,8грн. та єдина
разової винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі
1320,00грн. в обмін на зобов'язання
Позичальника з повернення кредиту,
сплати відсотків, винагороди, комісії в
зазначені в заяві та Умовах надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка», «Стандарт») строки.
Погашення заборгованості здійснюється
в наступному порядку: щомісяця в період
сплати, за який приймається період з «5»
по «10» число кожного місяця
Позичальник повинен надавати Банку
грошові кошти (щомісячний платіж) у
сумі 724,10грн. для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, відсотків, винагороди,
комісії, а також інших витрат згідно з
Умовами.

Відповідно до розрахунку
заборгованості за договором
№НАХRRХ17620006 від 07.12.2007 року,
заборгованість станом на 16.04.2014 року
складає 39375,11грн., в тому числі: по
кредиту - 1271,13грн., по процентам за
користування кредитом - 262,10грн., по
комісії за користування кредитом -
158,40грн., пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором -
35332,28 грн., а також штрафи у
відповідності до умов та правил
надання банківських послуг становлять:
штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.,
штраф (процентна складова) - 1851,20 грн.

Всебічно, повно, об'єктивно та
безпосередньо дослідивши наявні у
справі докази, з'ясувавши обставини, на
які посилалися сторони, як на підставу
своїх вимог та заперечень, оцінивши ці
докази в сукупності, суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
позову з наступних мотивів.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.527 ЦК України, боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання
особисто, якщо інше не встановлено
договором або законом, не випливає із
суті зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і
порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Як вбачається з кредитного договору
№НАХRRХ17620006 від 07.12.2007 року Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» надав ОСОБА_4 грошові
кошти.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до
статті 625 цього Кодексу. Якщо
позичальник своєчасно не повернув
речі, визначені родовими ознаками, він
зобов'язаний сплатити неустойку
відповідно до статей 549-552 цього
Кодексу, яка нараховується від дня,
коли речі мали бути повернуті, до
дня їх фактичного повернення
позикодавцеві, незалежно від сплати
процентів, належних йому відповідно
до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України, право
на неустойку виникає незалежно від
наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Суд вважає встановленою наявність
фактів, якими обґрунтовувалися вимоги
про стягнення боргу за договором,
процентів та комісії, оскільки ОСОБА_4
не виконав умови договору та не
повернув запозичені ним кошти.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є
двостороннім договором, то права й
обов'язки виникають у кожного
контрагента.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267
ЦК України сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша
статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності
збігається з моментом виникнення в
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язання
за кредитним договором, позовна
давність за вимогами кредитора про
повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Як вбачається з договору №НАХRRХ17620006
від 07.12.2007 року Закрите акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» надало ОСОБА_4 грошові
кошти на кредитну карту НОМЕР_1 у сумі
7920,00грн. на строк 12 місяців з 07.12.2007 року
по 06.12.2008 року включно.

Тобто дія договору закінчилась 06
грудня 2008 року, а з позовом до суду банк
звернувся лише 23 травня 2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Частинами 2,3,4 ст.60 ЦПК України
передбачено, що докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Верховний Суд України у своїй
постанові від 19 березня 2014 року, справа
№6-14цс14, зазначив, що відповідно до
правил користування платіжною карткою,
які є складовою кредитного договору,
картка діє в межах визначеного нею
строку. За таким договором, що визначає
щомісячні платежі погашення кредиту та
кінцевий строк повного погашення
кредиту перебіг позовної давності (ст.
257 ЦК України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України, при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних
правовідносин, суд зобов'язаний
враховувати висновки Верховного Суду
України, викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 355 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3607 ЦПК
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України

Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України якщо
суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Так як позивачем не надано суду
належних та допустимих доказів
поважності пропущення позовної
давності, то суд дійшов до висновку про
відмову у задоволенні позову у зв'язку
зі спливом позовної давності, тобто на
підставі ч.4 ст.267 ЦК України.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 223-226, 233 ЦПК
України, суд -

ухвалив:

У задоволенні позову публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку в судову палату
по цивільних справах апеляційного суду
Харківської області через
Дергачівський районний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Є.А. Болибок