Справа № 758/7190/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

02 грудня 2014 року Подільський
районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Богінкевич С. М. ,

при секретарі - Власюк М. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної шкоди в порядку регресу,
суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що 29.05.2010 року, о 19 годин, на
вул. Соханя, 7 у м. Ялта відповідач
ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на
заокругленні дороги ліворуч виїхав на
смугу зустрічного руху, в результаті
чого, допустив зіткнення з автомобілем
НОМЕР_2, що призвело до пошкоджень
автомобілів.

Вказує, що відповідно до постанови
Ялтинського міського суду АР Крим від
15.06.2010 року відповідач за фактом скоєнї
вищезазначеної ДТП був визнаний винним
у скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП.

Зазначає, що у результаті
вищевказаного ДТП було пошкоджено
автомобіль Nissan Prairie SLX р/н. НОМЕР_2, що
належить ОСОБА_3, якому було завдано
матеріальні збитки у розмірі 14 357,75 грн.
(з ПДВ) відповідно до висновку
спеціаліста № 55810 від 11.06.2010 року.

Крім того зазначає, що оскільки на
момент вчинення вищезазначеної ДТП
відповідач не мав чинного договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, відповідно до вимог ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01.07.2004 року № 1961, власник
пошкодженого автомобіля - ОСОБА_4
(уповноважений довіреністю), з метою
отримання відшкодування за рахунок
коштів Фонду захисту потерпілих,
звернувся до Моторного (транспортного)
страхового бюро України з відповідною
заявою, в порядку ст. 35 Закону № 1961,
оскільки вартість відновлювального
ремонту винуватцем ДТП потерпілій
особі не було відшкодовано.

Зазначає, що у зв'язку з настанням
події, передбаченої пп. а) п.41.1 ст.41
Закону України № 1961, МТСБУ, 23.05.2011 року,
здійснило виплату відшкодування
потерпілій особі - ОСОБА_4 у розмірі
11964,79 грн. (без урахування ПДВ),
відповідно до встановленого п. 9.2 ст. 9
вищезазначеного Закону України № 1961
лімітом відповідальності, керуючись
нормами пп. а) п. 41.1 ст. 41, у зв'язку з чим
МТСБУ виконало покладену на нього
Законом № 1961 обов'язок з відшкодування
шкоди, заподіяної потерпілій особі з
вини власника транспортного засобу,
яка не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність.

Крім того, вказує, що МТСБУ згідно п. 40.3
ст. 40, п. 41.4 ст. 41 Закону України № 1961,
понесло додаткові витрати, пов'язані з
оплатою послуг аварійного комісара по
збору документів та оцінці збитків від
ДТП, розмір яких склав 200 грн.

Враховуючи те, що відповідачем у
добровільному порядку витрати
понесені позивачем не відшкодовані,
позивач змушений був звернутись до
суду з даною позовною заявою та просить
стягнути з відповідача в порядку
регресу 12 164,79 гривень, з яких: 11964,79
гривень - витрати, пов'язані з
проведенням регламентної страхової
виплати; 200 гривень - витрати, пов'язані
з оплатою послуг аварійного комісара
та судові витрати: а саме: 243,60 гривень -
судового збору; 1 000 гривень - витрат,
пов'язаних з оплатою правової допомоги.

В судове засідання 02.12.2014 року
представник позивача не з'явився, як
вбачається з матеріалів справи, про час
та місце судового розгляду
повідомлявся належним чином, однак
останнім до суду подано заяву, у якій
позов підтримав та просив його
задоволити повністю з підстав,
викладених у ньому, у зв'язку з чим суд
вважає за можливе розглядати справу у
його відсутності на підставі доказів,
долучених до матеріалів справи.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, як вбачається з матеріалів
справи, про час та місце судового
розгляду був повідомлений належним
чином, тому суд з урахуванням положення
п. 5 ст. 74, ст. 224 ЦПК України та заяви
представника позивача, в якій він не
заперечував проти такого розгляду
справи, приходить до висновку про
можливість слухати справу у його
відсутність на підставі всіх наявних
доказів, долучених до матеріалів
справи.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних і юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Частиною другою статті 16 ЦК України
передбачено, що одним із способів
захисту цивільних прав та інтересів
судом може бути визнання права, у тому
числі права власності на майно. Суд
також може захистити цивільне право
або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін виникає спір.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч.
4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України -
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоду було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", Моторне (транспортне)
страхове бюро України є єдиним
об'єднанням страховиків, які
здійснюють обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів за шкоду, заподіяну третім
особам. Участь страховиків у МТСБУ є
умовою здійснення діяльності щодо
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Статтею 41 цього ж закону передбачено,
що МТСБУ за рахунок коштів фонду
захисту потерпілих відшкодовує шкоду
на умовах, визначених цим Законом, у
разі її заподіяння транспортним
засобом, власник якого не застрахував
свою цивільно-правову
відповідальність.

Судом встановлено, що 29.05.2010 року, о 19
годин, на вул. Соханя, 7 у м. Ялта
відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем
НОМЕР_1, на заокругленні дороги ліворуч
виїхав на смугу зустрічного руху, в
результаті чого, допустив зіткнення з
автомобілем НОМЕР_2,під керуванням
ОСОБА_4 (відповідно до довіреності
(а.с.16), що призвело до пошкоджень
автомобілів, що підтверджується
довідкою ДАІ м.Ялта (а.с.14).

Відповідно до постанови Ялтинського
міського суду АР Крим від 15.06.2010 року
відповідач за фактом скоєного
вищезазначеної ДТП був визнаний винним
у скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП (а.с.20).

Судом встановлено, що в результаті
вищевказаної ДТП було пошкоджено
автомобіль Nissan Prairie SLX р/н. НОМЕР_2, що
належить на праві власності ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію КРС №324119 (а.с.15), останньому
було завдано матеріальні збитки у
розмірі 14 357,75 грн. (з ПДВ) відповідно до
висновку спеціаліста № 55810 від 11.06.2010
року (а.с.21-25).

Крім того, слід зазначити, що на момент
вчинення вищезазначеної ДТП
відповідач не мав чинного договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, відповідно до вимог ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01.07.2004 року № 1961, що
підтверджується листами СК
«Укрнафтатранс» №29 від 27.07.2010 року
(а.с.18), №15 від 03.02.2011 року (а.с.19).

У зв'язку з вищевикладеним власник
пошкодженого автомобіля - ОСОБА_4
(уповноважений довіреністю), з метою
отримання відшкодування за рахунок
коштів Фонду захисту потерпілих,
звернувся із повідомлення про ДТП
(а.с.12), заявою про страхове
відшкодування (а.с.13) до Моторного
(транспортного) страхового бюро
України, в порядку ст. 35 Закону № 1961,
оскільки вартість відновлювального
ремонту винуватцем ДТП потерпілій
особі не було відшкодовано.

Судом встановлено, що договірні
зобов'язання між МТСБУ, потерпілою
особою та відповідачем відсутні.

Нормами ст.11 ГК України передбачено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства. Таким актом
є Закон України № 1961 від 01.07.2004 року,
який містить спеціальні норми щодо
регулювання даних правовідносин.

Згідно з пп. а) п. 41.1 ст. 41
вищезазначеного Закону України № 1961,
МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту
потерпілих, відшкодовує шкоду на
умовах, зазначених цим Законом, у разі
її заподіяння транспортним засобом,
власник якого не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність.

Згідно ст. 22 Закону України № 1961 МТСБУ
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна життю, здоров'ю та майну
третіх осіб під час ДТП.

Як вбачається з матеріалів справи, у
зв'язку з настанням події, передбаченої
пп. а) п.41.1 ст.41 Закону України № 1961,
МТСБУ, 23.05.2011 року, здійснило виплату
відшкодування потерпілій особі -
ОСОБА_4 у розмірі 11 964,79 грн. (без
урахування ПДВ), відповідно до
встановленого п. 9.2 ст. 9 лімітом
відповідальності, керуючись нормами
пп. а) п. 41.1 ст. 41, що підтверджується
наказом про виплату відшкодування №1359
від 23.05.2011 року (а.с.33), копією платіжного
доручення №2253 від 23.05.2011 року (а.с.35).

Крім того, МТСБУ згідно п. 40.3 ст. 40, п. 41.4
ст. 41 вищезазначеного Закону України №
1961, понесло додаткові витрати,
пов'язані з оплатою послуг аварійного
комісара по збору документів та оцінці
збитків від ДТП, розмір яких склав 200
грн., що платіжним дорученням від 24.05.2011
року №2290 (а.с.39).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода,
завдана майну юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інше
не встановлено законом.

Пунктом 38.2.1 ст. 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що МТСБУ після
сплати страхового відшкодування має
право подати регресний позов до
власника транспортного засобу, який
спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, який не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, використання,
зберігання, або утримання якого
створює підвищену небезпеку.

У зв'язку з вищевикладеним, оскільки
МТСБУ виконало покладену на нього
Законом України № 1961 обов'язок з
відшкодування шкоди, заподіяної
потерпілій особі з вини власника
транспортного засобу, яка не
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача
про відшкодування матеріальної шкоди в
розмірі 12 164,79 гривень, з яких: 11964,79
гривень - витрати, пов'язані з
проведенням регламентної страхової
виплати; 200 гривень - витрати, пов'язані
з оплатою послуг аварійного комісара
знайшли своє доведення в ході судового
розгляду , а тому підлягають
задоволенню.

Що стосується позовних вимог про
стягнення судових витрат в розмірі 1 000
гривень за надання правової допомоги
слід зазначити, що відповідно до ст. 1
Закону України "Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах" розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України
передбачено, що до витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, належать
витрати на правову допомогу.

Згідно зі ст. 84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 56 ЦПК України правову
допомогу може надавати особа, яка є
фахівцем у галузі права і за законом
має право на надання правової допомоги
та допускається ухвалою суду за заявою
особи, яка бере участь у справі.

У зв'язку з вищевикладеним суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача в частині
відшкодування судових витрат в розмірі
1 000 гривень за надання правової
допомоги не підлягають задоволенню,
оскільки позивачем не було подано до
суду заяви про допущення до судового
розгляду особи, яка має право надавати
правову допомогу.

Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК
України, необхідно стягнути з
відповідача на користь позивача суму
сплаченого судового збору в розмірі 243
гривні 60 копійок (а.с.58).

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 1166,
1187, 1191 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 38, 41, 39, 49 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", та керуючись ст.ст. 3-14, 57-60, 79- 89,
169, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Моторного (транспортного)
страхового бюро України до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди в
порядку регресу - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_3) на користь
Моторного (транспортного) страхового
бюро України (р/р 871 в
Укрексімбанку м.Києва, МФО 322313, ) матеріальну шкоду всього в
розмірі 12 164 (дванадцять тисяч сто
шістдесят чотири) гривні 79 копійок, з
яких: 11 964 (одинадцять тисяч дев'ятсот
шістдесят чотири) гривні 79 копійок -
витрати, пов'язані з проведенням
регламентної страхової виплати; 200
(двісті) гривень - витрати, пов'язані з
оплатою послуг аварійного комісара

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_3) на користь
Моторного (транспортного) страхового
бюро України (р/р 871 в
Укрексімбанку м.Києва, МФО 322313, ) судовий збір в розмірі 243
(двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Подільський районний суд м. Києва,
шляхом подачі в десятиденний строк з
дня його проголошення апеляційної
скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом шляхом ухвалення за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С. М. Богінкевич