Справа № 297/2702/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
м. Берегово

Берегівський районний суд
Закарпатської області в складі:
головуючого Гецко Ю. Ю., за участю
секретаря Ердевдій І. С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ПАТ
«Страхова компанія «Інгорстах» до
ОСОБА_1, третя особа без самостійних
вимог ОСОБА_2 про стягнення витрат по
сплаті страхового відшкодування в
порядку регресу

встановив:

В жовтня 2014 року ПАТ «Страхова компанія
«Інгорстах» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1, третя особа без
самостійних вимог ОСОБА_2 про стягнення
витрат по сплаті страхового
відшкодування в порядку регресу.

Зазначавши, що ПАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ"
ІНГОССТРАХ" та ОСОБА_2 27.02.2010 року уклали
договір страхування №МКАWАЕ-101F004,
згідно якому Позивач зобов'язався у
разі настання страхового випадку
сплатити страхове відшкодування у
межах страхової суми у порядку та на
умовах, передбачених договором.

Об'єктом страхування за Договором є
майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
володінням, користуванням і
розпорядженням автомобілем SKODA SUPERB
реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно, з умовами договору страхування
страховим випадком є пошкодження
транспортного засобу внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, що
підтверджується договором.

10.06.2010 року на автодорозі Київ - Чоп між
населеними пунктами Клячаново -
Іванівці Мукачівського району
відбулась дорожньо-транспортна
пригода за участю застрахованого
автомобілю SKODA SUPERB реєстраційний номер
НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та
автомобілю НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_1.

У відповідності до Постанови
Берегівського районного суду
Закарпатської обл. від 27.07.2010 року
(справа № 3-895/10) винним у спричиненні
зазначеної дорожньо-транспортної
пригоди є водій автомобілю НОМЕР_1,
ОСОБА_1.

В результаті Дорожньо-транспортної
пригоди автомобілю Третьої особи
заподіяно матеріальну шкоду. У
відповідності до Звіту про оцінку
вартості майнової шкоди, заподіяної
ушкодженням транспортного засобу, №
65/06/10 від 24.06.2010 року, складеного ФОП
ОСОБА_3, розмір заподіяної шкоди
автомобілю Третьої особи склав 30607,57
грн. Сума страхового відшкодування до
виплати Страхувальнику з урахування
визначеної Договором страхування
франшизи на підставі Страхового акту №
4693 від 06.07.2010 року складає 12783.76 грн.

Зазначене страхове відшкодування
виплачено Страхувальнику на підставі
платіжного доручення в повному
розмірі. Витрати на проведення оцінки
шкоди заподіяної автомобілю
страхувальника склали 350 грн. Таким
чином, Позивачеві заподіяно шкоду в
розмірі 13 133,76 грн.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, однак подав до
суду заяву в якій просить розглянути
без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, однак подав до суду
заперечення в якому зазначив, що
позовні вимоги не визнає та просить
відмовити у задоволенні позову
застосувавши строки позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
даного позову слід відмовити з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Посилаючись на те, що зіткнення
автомобілів сталося з вини
відповідача, який порушив Правила
дорожнього руху, позивач просить
стягнути завдану шкоду з нього та
судові витрати у справі.

Проте погодитися з таким висновком суд
не можне, оскільки він не ґрунтується
на вимогах закону.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

При цьому згідно зі ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Встановлено, що дорожньо-транспортна
пригода (далі ДТП) в результаті якої
пошкоджено автомобіль позивача і йому
завдано шкоду, сталася 10 червня 2010 року,
коли він і дізнався про порушення свого
права.

До суду за захистом свого порушеного
права позивач звернувся 31.10.2014 року за
спливом строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Ураховуючи встановлені у справі
обставини й вимоги закону, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
відмови в позові у зв'язку з пропуском
позивачем позовної давності, про
застосування якої заявлено
відповідачем у справі.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України та
роз'яснень, що містяться в п. 3 постанови
Пленуму Верховного Суду від України 27
березня 1992 року N 6 "Про практику
розгляду судами цивільних за позовами
про відшкодування шкоди", суд першої
інстанції встановив і ступінь вини
водія в даній ДТП.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 526, 530, 623, 624, 625, 1191 ЦК України, ст.ст.
6, 8, 10, 11, 57-60, 61, 62, 64, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК
України, Судові прецеденти, Ухвала
Судової палата у цивільних справах
Верховного Суду, від 09.11.2011, № 6-61281св10,
суд,

рішив:

У задоволенні позовної заяви ПАТ
«Страхова компанія «Інгорстах» до
ОСОБА_1, третя особа без самостійних
вимог ОСОБА_2 про стягнення витрат по
сплаті страхового відшкодування в
порядку регресу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Гецко Ю. Ю.