Справа № 308/5995/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючого-судді -Бенца К.К.,

при секретарі - Вайда Я.П.

за участю

позивача - ОСОБА_1

представника відповідачів - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ужгород
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без
самостійних вимог Ужгородський
міській відділ Головного управління
Державної міграційної служби України в
Закарпатській області про усунення
перешкод у користуванні майном шляхом
виселення з квартири та зняття з
реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Ужгородського міськрайонного суду з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя
особа без самостійних вимог
Ужгородський міській відділ Головного
управління Державної міграційної
служби України в Закарпатській області
про усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом виселення з квартири
АДРЕСА_1 та зобов'язати Ужгородський
міській відділ Головного управління
Державної міграційної служби України в
Закарпатській області зняти
відповідачів з реєстраційного обліку
за вказаною адресою. Мотивуючи свої
позовні вимоги вказує на те, що він є
власником квартири АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно, виданим виконавчим
комітетом Ужгородської міської ради
від 25.05.2012 року на підставі рішення
виконкому Ужгородської міської ради
№97 від 04.04.2012 року . Вказує на те, що
його право власності також
підтверджується і витягом про
державну реєстрацію прав за №34464891 від
12.06.2012 року, виданого КП «БТІ м.
Ужгорода» Ужгородської міської ради.
Однак, у вказаній квартирі також
зареєстровані і проживають
відповідачі по справі, які не є
власниками (співвласниками) цієї
нерухомості. Відповідачі систематично
перешкоджають йому в доступі до
вказаної оселі, постійно порушують
правила співжиття, чинять йому
перешкоди у користуванні комунальними
послугами, що робить неможливим
проживання з ними в одній квартирі. Він
неодноразово звертався з цього приводу
в органи міліції однак такі дії
виявилися безрезультатними.

З посиланням на викладене, а також на
те, що відповідачі своїми діями
створюють перешкоди йому в реалізації
прав як власника користуватися та
розпоряджатися своєю власністю, а
також з посиланням на норми ст. ст.
3,8,41,55 Конституції України, ст.391 ЦК
України, просить суд винести рішення
яким зобов'язати відповідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_6 усунути перешкоди в
користуванні належною йому на праві
приватної власності квартирою АДРЕСА_1
шляхом їх виселення з даної квартири та
зобов'язати Ужгородський міський
відділ ГУ ДМС України в Закарпатській
області зняти ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 з
реєстраційного обліку за даною
адресою.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав в повному обсязі.
Просив їх задовольнити з підстав та
мотивів викладених у позові. Зокрема,
наголосив на тому, що він є власником
квартири АДРЕСА_1. Відповідачі по
справі не є членами сім'ї власника
квартири, в добровільному порядку
виселитись з квартири не бажають.

Представник відповідачів ОСОБА_2 у
судовому засіданні заперечив проти
задоволення позову, мотивуючи це тим,
що рішенням Ужгородського
міськрайонного суду від 01.08.2014 року, яке
ухвалою Апеляційного суду
Закарпатської області від 12.09.2014 року
залишено без змін, скасовано
реєстрацію права власності на квартиру
АДРЕСА_1, що в м. Ужгороді за ОСОБА_1,
реєстраційний номер з єдиного реєстру
№ 36739035 та визнано недійсним
свідоцтво про право власності ЯЯЯ№765205
від 25.05.2012 року видане ОСОБА_1 З
посиланням на викладене просив суд
відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання представник третьої
особи Ужгородського міського відділу
ГУ ДМС України в Закарпатській області
не з'явився, згідно надісланої на
адресу суду заяви просив розглянути
справу без його участі.

Заслухавши пояснення позивача,
заперечення представника
відповідачів, вивчивши та перевіривши
в судовому засіданні матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
враховуючи принципи рівності сторін,
суд дійшов до наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що згідно
рішення виконкому Ужгородської
міської ради № 97 від 04.04. 2012 року "Про
приватизацію державного житлового
фонду" ОСОБА_1 передано безоплатно у
приватну власність квартиру № 56 "а" ,
що знаходиться по вул. Джамбула 78 в м.
Ужгороді , вказані факти доведені
судовим рішенням і в силу ст. 61 ЦПК
України доведення не потребують /а.с.
80-82./

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належить ОСОБА_1 на праві приватної
власності на підставі Свідоцтва про
право власності на нерухоме майно,
виданим виконавчим комітетом
Ужгородської міської ради від 25.05.2012
року серія ЯЯЯ№765205 на підставі
рішення виконкому Ужгородської
міської ради №97 від 04.04.2012 року./а.с.4/.

Згідно витягу про державну реєстрацію
прав №34464891 від 12.06.2012 року, виданого КП
«БТІ м. Ужгорода» Ужгородської міської
ради ОСОБА_1 є власником квартири
АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про
право власності ЯЯЯ№765205 від 25.05.2012
року./а.с.3/

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 01.08.2014 року, яке набуло
законної сили, скасовано реєстрацію
права власності на квартиру АДРЕСА_1, що
в м. Ужгороді за ОСОБА_1, реєстраційний
номер з єдиного реєстру № 36739035 та
визнано недійсним свідоцтво про право
власності ЯЯЯ№765205 від 25.05.2012 року
видане ОСОБА_1./а.с.83-85/

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції
України, юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносин, що виникають у
державі .

Згідно вимог ч.1 ст.41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 41
Конституції України ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Згідно ч.1 ст. 8 ЦПК України - суд
вирішує справи відповідно до
Конституції України , законів України
та міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування
цивільно-правових засобів з метою
забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України
(ст. 4 ЦПК України).

Приписи ст. 15 ЦК України
передбачають право кожної особи на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Таким чином, порушення, невизнання або
оспорення суб'єктивного права є
підставою для звернення особи за
захистом свого права із застосуванням
відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільного права та
інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

Вирішуючи спір по суті, суд повинен
встановити наявність у особи, яка
звернулась з позовом, суб'єктивного
матеріального права або законного
інтересу, на захист якого подано позов,
та з'ясувати наявність чи відсутність
факту їх порушення або оспорювання.

Звертаючись до суду з позовом за
захистом позивач посилався на те, що
він є власником квартири АДРЕСА_1 , а
відповідачі своїми діями створюють
перешкоди йому в реалізації прав як
власника користуватися та
розпоряджатися своєю власністю. Проте,
відсутні докази (правовстановлюючі
документи) на підтвердження права
власності позивача на квартиру
АДРЕСА_1, а отже і відсутні підстави
вважати, що суб'єктивне право позивача
порушено. Таким чином, суд вважає що
відсутні правові підстави для
задоволення позовних вимог.

З урахуванням всіх обставин справи, а
також те, що відповідно до вимог ст. 60
ЦПК України - кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень, користуючись рівними
правами, на засадах змагальності
згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи
із принципів розумності та
справедливості, суд приходить до
висновку, що позивач належними і
допустимими

доказами не довів в суді ті обставини
на які посилався, як на підставу своїх
вимог, а також наявності та порушення
відповідачами прав позивача, а тому
позов як безпідставний не підлягає
до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.41 Конституції України, та
ст.ст. 15,16 , 317, 319 , 321, 383, 391 ЦК України,
ст.ст. 3,8,10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України ,
суд,-

в и р і ш и в :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа
без самостійних вимог Ужгородський
міській відділ Головного управління
Державної міграційної служби України в
Закарпатській області про усунення
перешкод у користуванні майном шляхом
виселення з квартири та зняття з
реєстраційного обліку.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
до апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
К.К. Бенца