Олевський районний суд Житомирської
Справа № 287/477/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року
м. Олевськ

Олевський районний суд
Житомирської області у складі:

головуючого-судді
Волощука В.В.

секретаря
Федорчук О.В.

з участю:

позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

представника Білокоровицької

сільської ради
Шибецького М.Д.

представника відділу
Держземагенства Сидорчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі судових засідань
Олевського районного суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи: Білокоровицька сільська
рада Олевського району Житомирської
області, відділ Держземагенства в
Олевському районі Житомирської
області про визнання недійсним та
скасування державного акту на право
власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В :

01.10.2014 року ОСОБА_1, звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, про визнання
недійсним та скасування державного
акту на право власності на земельну
ділянку, в якому просить суд визнати
недійсним та скасувати Державний акт
на право власності на земельну ділянку,
що виданий ОСОБА_2, зареєстрований в
книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та
скасувати державну реєстрацію
земельної ділянки.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням
виконкому Білокоровицької сільської
ради Олевського району Житомирської
області № 42 від 18 липня 1995 року
позивачу ОСОБА_1, було виділено
земельну ділянку, площею 0.30 га., яка
розташована за межами АДРЕСА_1. Однак, в
2014 році, як зазначає позивач,
відповідачка оформила на спірну
земельну ділянку Державний акт на
право власності. Позивач вважає, що
даний Державний акт було видано з
порушенням вимог земельного
законодавства, а саме неправильним
визначенням меж земельної ділянки, що
призвело до порушення його права на
користування своєю земельною ділянкою.

До участі у розгляді зазначеної справи,
судом було залучено як третю особу, що
не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору відділ Держземагенства
в Олевському районі Житомирської
області.

Позивач у судовому засіданні заявлені
позовні вимоги підтримав із підстав,
які наведено у поданій до суду його
позовній заяві та просить задовольнити
позов у повному обсязі. Рішення
виконкому Білокоровицької сільської
ради Олевського району Житомирської
області № 42 від 18 липня 1995 року та акт
про перенесення в натуру меж земельної
ділянки він не має. Чому про це
зазначено у його позовній заяві особою,
яка допомагала йому скласти позовну
заяву він не знає. Земельну ділянку,
площею 0.30 га., яка розташована за межами
АДРЕСА_1 йому було надано в
користування за усною згодою з
сільським головою с.Білокоровичі
Олевського району Шибецьким М.Д.
Будь-яких документів на спірну
земельну ділянку він не має.

Відповідачка ОСОБА_2, у судовому
засіданні заявлений до неї позов не
визнала та пояснила про те, що вона у 2013
році подала до головного управління
Держземагенства у Житомирській
області заяву про надання їй у
власність земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства із земель запасу за
межами населених пунктів
Білокоровицької сільської ради
Олевського району Житомирської
області. Оскільки спірна земельна
ділянка була вільна, на підставі її
заяви, Головним управлінням
Держземагенства у Житомирській
області було видано Наказ №
ЖТ/:04:000/00000260 від 23.08.2013 року «Про
надання дозволу на розроблення
документації із землеустрою»,
розроблено проект із землеустрою і
24.03.2014 року видано свідоцтво про право
власності на земельну ділянку для
ведення особистого селянського
господарства, садівництва,
городництва, сінокосіння і випасання
худоби, площею 0.8185 га., та проведено її
державну реєстрацію. Вважає, що
державний акт видано їй законно, без
порушень будь-чиїх прав та меж.

Представник третьої особи -
Білокоровицької сільської ради
Олевського району Житомирської
області Шибецький М.Д., у судовому
засіданні надав суду пояснення, при
цьому зазначивши, що він працює
сільським головою Білокоровицької
сільської ради Олевського району
Житомирської області з 2010 року. Дійсно
за усною згодою він дозволив ОСОБА_1,
розчистити спірну земельну ділянку
так, як вона була замусолена різними
відходами. Спірна земельна ділянка
відноситься до земель запасу. Рішення
виконкому Білокоровицької сільської
ради Олевського району Житомирської
області № 42 від 18 липня 1995 року про
надання спірної земельної ділянки
ОСОБА_1, виконкомом сільської ради не
виносилося, і взагалі таке відсутнє,
акт про перенесення в натуру меж
земельної ділянки сільською радою не
складався. ОСОБА_1, користувався
спірною земельною ділянкою лише за
його дозволом. Чому позивач не провів
державну реєстрацію спірної земельної
ділянки йому не відомо. Вважає, що
ОСОБА_2, володіє спірною земельною
ділянкою на законних підставах.

Представник третьої особи - відділу
Держземагенства в Олевському районі
Житомирської області Сидорчук Л.В., у
судовому засіданні заявлений позов
позивача вважає безпідставним,
оскільки позивач мав можливість
оформити спірну земельну ділянку
належним чином, однак цього не зробив.
Відповідачка у свою ж чергу
скористалася своїм правом, на право
оформлення свого права, на володіння
спірною земельною ділянкою. Державний
акт на право власності на земельну
ділянку ОСОБА_2, видано на підставі її
заяви та у порядку, що встановлений
законом. А тому, вважає вимоги позивача
безпідставними, оскільки позивач не є у
законному порядку користувачем,
власником та розпорядником спірної
земельної ділянки та не має права
вимоги.

Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_5, та ОСОБА_6, надали суду
свідчення про те, що вони допомагали
ОСОБА_1, розчищати спірну земельну
ділянку від сміття. Земельна ділянка,
якою користувався ОСОБА_1, розташована
за межами АДРЕСА_1 (колишня птахоферма).
Чи має ОСОБА_1, на зазначену земельну
ділянку відповідні документи їм не
відомо.

Свідки ОСОБА_7, та ОСОБА_8, у судовому
засіданні надали суду свідчення при
цьому засвідчивши про те, що вони
допомагали ОСОБА_2, розчищати її
земельну ділянку від сміття. Дана
земельна ділянка, якою володіє ОСОБА_2,
розташована за межами АДРЕСА_1 (колишня
птахоферма).

Заслухавши пояснення сторін,
представників третіх осіб, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов не підлягає до
задоволення виходячи із наступного.

Так предметом доказування під час
судового розгляду є факти, які
обґрунтовують заявлені вимоги чи
заперечення або мають інше значення
для вирішення справи і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

За правилами ч.1 ст.116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно зі ст.126 ЗК України право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом.

Що свідчить про те, що право власності
має абсолютний характер та є
непорушним.

Статтею 140 ЗК України визначено
вичерпний перелік підстав припинення
права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може
скористатися не будь-яким, а конкретним
способом захисту свого права. Під
способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на порушника.

Згідно зі ст.153 ЗК України, власник не
може бути позбавлений права власності
на земельну ділянку, крім випадків,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами України.

Як встановлено в судовому засіданні
позивач ОСОБА_1, та відповідачка ОСОБА_2,
мешкають в с.Білокоровичі Олевського
району Житомирської області.

Відповідно до наказу Головного
управління Держземагенства у
Житомирській області №
ЖТ/:04:000/00000260 від 23.08.2013 року «Про
надання дозволу на розроблення
документації із землеустрою»,
відповідачці ОСОБА_2, надано дозвіл та
розроблено проект із землеустрою і
24.03.2014 року видано свідоцтво серії САК
№ 115349 про право власності на земельну
ділянку, для ведення особистого
селянського господарства, садівництва,
городництва, сінокосіння і випасання
худоби, площею 0.8185 га., та проведено її
державну реєстрацію (а.с.18-19,41-79).

Позивачем, у судовому засіданні не
надано доказів суду правомірного
користування ОСОБА_1, спірною земельною
ділянкою та неправомірності видачі
Державного акту на земельну ділянку
ОСОБА_2

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених Цивільним процесуальним
Кодексом України.

Статтею 60 ЦПК України крім того
покладено обов'язок доказування і
подання доказів сторонами. Із
зазначеної статті слідує, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Приписами статті 1 ЦПК України
визначено, що завданнями цивільного
судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Законом України «Про ратифікацію
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини 1950 року, Першого
протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до
Конвенції» № 475/97-ВР від 17.07.1997 року
ратифіковано Конвенцію про захист прав
і основних свобод людини 1950 року (далі -
Конвенція), Перший протокол та протокол
№ 2, 4, 7, 11 до Конвенції, де згідно із
статтею 1 Першого протоколу Конвенції
кожна фізична або юридична особа має
право мирно володіти своїм майном.
Ніхто не може бути позбавлений своєї
власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних осіб, поданими
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції
України однією із засад судочинства є
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості. Виходячи із цього
принципу, суд не може за власною
ініціативою збирати докази або робити
інші процесуальні дії, направлені на
збирання доказів, а лише оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Разом із тим, та у відповідності до ст.88
ЦПК України із позивача підлягає до
стягнення судовий збір, оскільки
ОСОБА_1, не надано до суду доказів
звільнення останнього від оплати
судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись
вимогами ст.19,21,55,129 Конституції
України, Законом України «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
і основних свобод людини 1950 року,
Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7
та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17.07.1997
року, ст.ст.103,116,118,125,126,140,153 ЗК України (в
ред.2001р.), ст.16 ЦК України та
ст.ст.1,3,10,11,15,57,60,88,179,209,212-218 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш
И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи: Білокоровицька сільська
рада Олевського району Житомирської
області, відділ Держземагенства в
Олевському районі Житомирської
області про визнання недійсним та
скасування державного акту на право
власності на земельну ділянку -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
паспорт, серії НОМЕР_1, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_2 на користь держави
судовий збір в сумі 243.60 грн., який
перерахувати на р/р 0460, УДК у
Олевському районі, код класифікації
доходів бюджету - 220300001, Банк отримувача
ГУ ДКУ у Житомирській області, МФО -
811039.

Рішення може бути оскарженим до
Апеляційного суду Житомирської
області через Олевський районний суд
Житомирської області протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Суддя: В. В. Волощук