Номер провадження: 22-ц/785/7975/14
Головуючий у першій інстанції Балан М.
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О. Д., Станкевича В. А.

при секретарі Стадніченко А. І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - орган
опіки та піклування Кілійської
районної державної адміністрації
Одеської області, про відібрання
неповнолітньої дитини в батька,
визначення місця проживання
неповнолітньої дитини з матір'ю та
стягнення судових витрат і за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про встановлення місця проживання
неповнолітньої дитини з батьком, за
апеляційною скаргою ОСОБА_4,
представника ОСОБА_2, на рішення
Кілійського районного суду Одеської
області від 21. 07. 2014 р.,

в с т а н о в и л а:

20. 07. 2011 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3, третя особа орган
опіка та піклування Ізмаїльської
міської ради, з проханням постановити
рішення про відібрання від тата ОСОБА_3
її сина ОСОБА_5 та визначити його місце
проживання з матір'ю ОСОБА_2 тому, що
після реєстрації шлюбу 30. 08. 2001 р. з
відповідачем вони прожили однією
сім'єю до грудня 2009 р. і 20. 05. 2010 р. їх шлюб
було розірвано, про що в Книзі
реєстрації розірвань шлюбів зроблено
відповідний актовий запис № 31.
Посилається на те, що в грудні 2009 р.
відповідач самовільно без згоди
позивача забрав дитину і кудись поїхав,
а в січні 2010 р. їй від директора школи,
де вона працює і навчався її син, стало
відомо, що відповідач забрав документи
на дитину і пояснив, що син вибув на
навчання у загальноосвітню школу № 2 у
м. Ізмаїл Одеської області. Вказує, що
відповідач таємно, самочинно викрав у
неї сина і не привозить дитину додому,
не дає їй можливості спілкуватися і
бачитися з сином. Зазначає, що вона
розірвала шлюб з відповідачем через те,
що він зловживає алкогольними напоями,
будучи в стані сп'яніння вчиняє
скандали, сварки, поводить себе
неадекватно, що може негативно
відобразитися на психиці дитини,
негативно вплинути на його виховання
та розвиток, а також, що відповідач
Жовківським районним судом притягався
до адміністративної відповідальності
за ст. 173-2 КУпАП. Вважає, що дитині буде
краще і безпечніше проживати разом з
нею тому, що вона за фахом - педагог,
більш того працює в школі-інтернаті
І-ІІІ ст. у м. Рава-Руська, має позитивну
характеристику з місця роботи, у неї
офіційна заробітна плата, стабільний
дохід, хороші умови проживання і на
відміну від відповідача вона не має
шкідливих звичок, спиртних напоїв не
вживає, не веде аморальний спосіб
життя.

В доповнені до позову від 25. 03. 2013 р.
ОСОБА_2 додатково зазначає, що у
листопаді 2009 р. нею була подана заява
про розірвання шлюбу з ОСОБА_3 і
довідавшись про це останній забрав
дитину і кудись поїхав, а раніше
говорив, що збирається до батьків в м.
Ізмаїл. Рішенням Жовківського
районного суду Львівської області від
02. 04. 2010 р. шлюб між ними було розірвано і
під час розірвання шлюбу не ставилося
питання з ким буде проживати дитина, а
вона планувала, що після розірвання
шлюбу дитина залишиться жити з нею,
враховуючи, що батько дитиною не
цікавився, не займався її вихованням та
не давав жодних коштів на її утримання.
Після викрадення дитини вона
зверталася у всі можливі інстанції з
цього приводу, в тому числі в службу у
справах неповнолітніх при Жовківській
райадміністрації, яка порадила їй
звернутися до суду. В червні 2010 р. вона
звернулася в Жовківський районний суд
Львівської області з позовом про
визначення місця проживання дитини,
але справа була закрита і їй порадили
звернутися до суду за місцем
проживання відповідача і 14. 07. 2011 р. вона
направила позовну заяву в Ізмаїльській
міськрайонний суд Одеської області.
Зазначила, що 20. 09. 2011 р. Ізмаїльським
міськрайонним судом Одеської області
було ухвалено заочне рішення про
стягнення з неї аліментів і нею була
подана заява про перегляд заочного
рішення і за її клопотанням справа
розглядом зупинена до винесення
рішення по даній справі. Вона не
погоджується з висновком Кілійської
районної державної адміністрації про
можливість проживання дитини з батьком
тому, що у висновку невірно вказано, що
після розлучення батьків син виявив
бажання проживати з батьком, оскільки
дитина була викрадена відповідачем і
проживання дитини з батьком - це
волевиявлення батька та його план
уникнути сплати аліментів. Вказує, що
знаходиться на відстані 700 км і не могла
займатися вихованням дитини, коли
дитина викрадена і перебуває у його
родичів, а всі її намагання дзвонити
дитині по телефону, зв'язуватися в
інтернеті викливалися відповідачем і в
дитини забиралися телефон і інтернет, а
коли в березні 2012 р. приїхала в Ізмаїл
спробувати побачитися з сином, то
виявилося, що з січня дитину перевезли
в Кілію, де дитина проживає з батьком і
його співмешканкою, яка має 2 своїх
дітей, і вихованням дитини займається
батько і бабуся-матір співмешканки.
Висловлює сумнів, що дитині таке
проживання буде краще ніж з нею та
старшим братом, і звертає увагу на те,
що розмір заробітної плати відповідача
- 1300 грн. з подобовим режимом роботи, що
ставить під сумнів його можливість
належно займатися вихованням дитини, а
також звертає увагу, що відповідач
набирає грошові кредити, що говорить
про його неможливість матеріально
забезпечити дитину. Просить врахувати,
що дитина зареєстрована в АДРЕСА_1, де
актом обстеження встановлено про добрі
умови проживання і що нею створені
належні умови для проживання дитини, що
її заробітна плата складає 2800-3100 грн. і
вона позитивно характеризується, а з
соціально-педагогічної характеристики
на сім'ю вбачається, що саме вона
займалася вихованням та доглядом за
дитиною, а батько навчанням і
поведінкою сина не цікавився, син
перебував на матеріальному
забезпеченні мами.

24. 09. 2011 р. і 28. 11. 2011 р. ОСОБА_3 звернувся
до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2,
третя особа органі опіки та піклування
Ізмаїльської міської ради, з проханням
постановити рішення, яким у відмовити у
позові ОСОБА_2 про відібрання дитини -
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 і визначити
його місце проживання з батьком ОСОБА_3
тому, що доводи викладені ОСОБА_2 в її
позові є надуманими і не відповідають
обставинам справи.

Вказав, що 06. 12. 2010 р. після приходу
додому в м. Рава-Руська Жовновского
району Львівської області, зі слів сина
ОСОБА_5 йому стало відомо, що за
допущену провину дитина була побита
позивачкою і з цієї причини,
враховуючи, що раніше позивачка також
застосовувала до дитини заходи
фізичного впливу як елемент виховання
між сторонами виникла сварка, що в
подальшому було поводом для
притягнення його до адміністративної
відповідальності судом 10. 03. 2010 р., мала
місце перевірка факту побиття дитини
Жовковським РВ, відмова у порушенні
кримінальної справи відносно ОСОБА_2,
розірвання шлюбу між сторонами і
переїзд на інше місце проживання разом
з сином в м. Ізмаїл. Про те, що дитина
буде проживати з ним і він з дитиною
переїде в м. Ізмаїл позивачка знала і їй
було повідомлено, при переїзді на інше
місце проживання він також звернувся
до органу опіки та піклування
виконкому Рава-Руської міської ради,
пояснив причини переїзду, зі
спеціалістом у справах дітей відбулася
розмова з дитиною і вияснилися причини
небажання проживання дитини з матір'ю
ОСОБА_2 Документи на дитину з
загальноосвітньої школи-інтернату
І-ІІІ ст. м. Рава-Руська, де навчався син,
і ОСОБА_2 працювала вчителем цієї школи,
були отримані ним по завчасно
написаній заяві і про ці обставини було
відомо ОСОБА_2 і вона була про це
повідомлена ним і адміністрацією
учбового закладу. В період спільного
проживання з ОСОБА_2, в подальшому і на
теперішній час він ніколи не зловживав
спиртними напоями, не вчиняв сварок,
вів себе адекватно і своєю поведінкою
тільки позитивно впливав на виховання,
розвиток і психічний стан дитини.
Звертаючись до суду з позовом про
визначення місця проживання дитини з
ним за його місцем проживання ОСОБА_3
виходить з того, що з моменту переїзду
для проживання в м. Ізмаїл і проживання
з ним дитини він виконує усі обов'язки
батька щодо виховання та розвитку сина,
який навчається в загальноосвітній
школі № 1 І-ІІІ ст. м. Ізмаїл, дитина
вчиться і характеризується позитивно,
він приймає активну участь у навчанні і
вихованні дитини, має постійне місце
роботи молодшим інспектором
Ізмаїльського слідчого ізолятора, має
постійний заробіток, по місцю роботи
характеризується позитивно, дитина має
самостійну кімнату і всі умови для
проживання та навчання в будинку
належному на праві власності матері
ОСОБА_3, який проживає там разом з сім'єю
своєї сестри.

Зазначає, що необхідно врахувати, що
позивачка не виконувала свої обов'язки
щодо виховання і розвитку дитини і
грубо порушувала вимоги сімейного
законодавства - застосовувала фізичне
покарання до дитини, а також інші
покарання, які принижують людське
достоїнство дитини. Посилається на те,
що у своєму поясненні в присутності
спеціаліста у справах дітей виконкому
Рава-Руської міської ради і секретаря
ради його син пояснив причини його
проживати з батьком тим, що він хоче
жити з татом бо мама його б'є, обзиває,
не дає їсти, карає, не любить, а також, що
за час проживання з січня 2010 р. ОСОБА_2
ні разу не поцікавилася дитиною,
повністю усунулася від участі у
вихованні та утриманні дитини і
рішенням суду з неї стягнуті на його
користь на утримання дитини аліменти в
розмірі 1/4 частини усіх видів її
заробітку.

Рішенням Кілійського районного суду
Одеської області від 21. 07. 2014 р.
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2
і задоволено зустрічний позов ОСОБА_3
Визначено місце проживання ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем проживання
останнього.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
представник ОСОБА_2, просить скасувати
рішення суду і ухвалити нове рішення,
яким визначити місце проживання ОСОБА_5
з матір'ю ОСОБА_2, зокрема, тому, що суд
першої інстанції не звернув уваги на
те, що мати дитини - педагог з великим
педагогічним стажем, має власне житло,
має постійне місце проживання та
постійну роботу, отримує постійний
гарантований заробіток, який у рази
вищий ніж у відповідача ОСОБА_3, вона
виховала та надала можливість отримати
вищу освіту своєму старшому сину, який
мешкає разом із нею та матір'ю ОСОБА_2,
які складають нормальну родину, членів
якої об'єднує взаємна повага, любов і
турбота. Вказує, що на відміну від неї
відповідач не має постійного
гарантованого місця роботи і робота у
нього пов'язана з тим, що він вимушений
виїжджати за межі свого місця
проживання на деякий час і дитина
залишається сам на сам або із
сторонніми людьми, а також, що
відповідач вже декілька раз змінив
свою роботу та місце проживання своє та
дитини. Звертає увагу на порушення
судом вимог ст. ст. 7, 8, 162 СК України,
Конвенції про права дитини, і, що
висновок органу опіки та піклування
недостатньо обґрунтований і
суперечить інтересам дитини.

З письмової заяви ОСОБА_4, представника
ОСОБА_2, від 14. 10. 2014 р. видно, що він
апеляційну скаргу підтримує в повному
обсязі і просить розглянути справу 04. 11.
2014 р. у його відсутність та направити
йому копію повного рішення суду.

В заяві від імені ОСОБА_3 від 23.10. 2014 р.,
але ніким не підписаної, вбачається
нічим не підтверджене прохання
відкласти розгляд справи з 04. 11. 2014 р. на
інший час у зв'язку з зайнятістю
адвоката в кримінальній справі в
Кілійському районному суді.

У клопотанні з боку служби у справах
дітей Кілійської районної державної
адміністрації від 24. 10. 2014 р. ставиться
питання про розгляд справи за
відсутністю представника служби у
зв'язку з неможливістю прибути в
засідання 04. 11. 2014 р. і з проханням
врахувати висновок органу опіки та
піклування Кілійської районної
державної адміністрації Одеської
області від 13. 06. 2013 р. № 650, за яким
визнано доцільним визначити місце
проживання дитини з батьком.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка
в судове засідання осіб, які беруть
участь у справі, не перешкоджає
розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і
перевіривши матеріали справи в межах
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, судова колегія
приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2 і задовольняючи зустрічний
позову ОСОБА_3 суд першої інстанції
виходив з доведеності зустрічного
позову ОСОБА_3, в тому числі з
урахуванням думки дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який суду пояснив, що
бажає проживати з батьком, а не з
матір'ю.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та грунтується на вимогах
закону.

Відповідно до ст. ст. 7, 8 СК України
жінка та чоловік мають рівні права і
обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі
та сім'ї; дитина має бути забезпечена
можливістю здійснення її прав,
установлених Конституцією України,
Конвенцією про права дитини, іншими
міжнародними договорами України, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Регулювання
сімейних відносин має здійснюватися з
максимально можливим урахуванням
інтересів дитини, непрацездатних
членів сім'ї. Сімейні відносини
регулюються на засадах справедливості,
добросовісності та розумності,
відповідно до моральних засад
суспільства. Якщо особисті немайнові
та майнові відносини між подружжям,
батьками та дітьми, іншими членами
сім'ї та родичами не врегульовані цим
Кодексом, вони регулюються
відповідними нормами Цивільного
кодексу України, якщо це не суперечить
суті сімейних відносин.

За положеннями Конвенції про права
дитини в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини (ст. 3);
держави-учасниці забезпечують те, щоб
дитина не розлучалася з батьками
всупереч їх бажанню, за винятком
випадків, коли компетентні органи
згідно з судовим рішенням, визначають
відповідно до застосовуваного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини (ст. 9);
держави-учасниці забезпечують дитині,
здатній сформулювати власні погляди,
право вільно висловлювати ці погляди з
усіх питань, що торкаються дитини,
причому поглядам дитини приділяється
належна увага згідно з її віком і
зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема,
надається можливість бути заслуханою в
ході будь-якого судового чи
адміністративного розгляду, що
торкається дитини, безпосередньо або
через представника чи відповідний
орган у порядку, передбаченому
процесуальними нормами національного
законодавства (ст. 12).

За положеннями Декларації прав дитини
дитині законом або іншими засобами
повинен бути забезпечений спеціальний
захист і надані можливості та
сприятливі умови, які дозволили б їй
розвиватися фізично, розумове,
морально, духовно та у соціальному
відношенні здоровим і нормальним
шляхом і в умовах свободи та гідності.
При виданні з цією метою законів
головним міркуванням має бути найкраще
забезпечення інтересів дитини (принцип
2); дитина для повного і гармонійного
розвитку її особи потребує любові і
розуміння. Вона повинна, якщо це
можливо, зростати під опікою і
відповідальністю своїх батьків і, в
усякому разі, в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітню дитину не
слід, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, розлучати зі
своєю матір'ю (принцип 6).

Статтею 160 СК України встановлено, що
місце проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків; місце проживання дитини, яка
досягла десяти років, визначається за
спільною згодою батьків та самої
дитини; якщо батьки проживають окремо,
місце проживання дитини, яка досягла
чотирнадцяти років, визначається нею
самою.

Згідно зі ст. 161 СК України якщо мати та
батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом. Під час
вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не
можуть передати дитину для проживання
з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

За ст. 162 СК України якщо один з батьків
або інша особа самочинно, без згоди
другого з батьків чи інших осіб, з якими
на підставі закону або рішення суду
проживала малолітня дитина, або
дитячого закладу (установи), в якому за
рішенням органу опіки та піклування
або суду проживала дитина, змінить її
місце проживання, у тому числі способом
її викрадення, суд за позовом
заінтересованої особи має право
негайно постановити рішення про
відібрання дитини і повернення її за
попереднім місцем проживання.

Дитина не може бути повернута лише
тоді, коли залишення її за попереднім
місцем проживання створюватиме
реальну небезпеку для її життя та
здоров'я або обставини змінилися так,
що повернення суперечить її інтересам.

Судом встановлено, що 30. 08. 2001 р. був
зареєстрований шлюб, укладений між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, після укладення якого
родина мешкала у будинку АДРЕСА_1, який
належить на праві власності ОСОБА_2 (а.
с. 90-93), а ІНФОРМАЦІЯ_1. у шлюбі народився
син - ОСОБА_5, батьками якого записані
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 (а. с. 13).

Під час обстеження житлових умов сім'ї
ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 комісією
було встановлено, що умови проживання в
житловому приміщенні є хорошими та
відповідають санітарно-гігієнічним
нормам, що підтверджується актами від
19. 05. 2010 р., від 23. 12.2011 р. та від 21. 11. 2012 р.
(а. с. 12, 60, 153).

Згідно з соціально-педогогічною
характеристикою № 103 від 19. 05. 2010 р.
загальноосвітньої школи-інтернату
І-ІІІ ступенів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
навчався у Рава-Руській
загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІІ
ступенів на протязі 2007-2009 року. Мати
учня, ОСОБА_2, належним чином займалась
вихованням сина, брала активну участь у
житті класу, де навчався ОСОБА_5, та була
членом батьківського комітету. Батько,
ОСОБА_3, навчанням і поведінкою сина не
цікавився. Батьківські збори не
відвідував та оплату за утримання сина
у школі-інтернаті не вносив (а.с. 5).

Відповідно до довідки № 3 від 15. 01. 2013 р.
Рава-Руської школи-інтернату щодо
доходів ОСОБА_2 за період з 01. 01. 2012 р. по
31. 12. 2012 р. нею було отримано заробітну
плату у розмірі 38548 грн. (а. с. 155).

У відповідності до характеристики без
дати та номеру, ОСОБА_2 з 1989 р. працює у
Рава-Руській загальноосвітній
школі-інтернаті І-ІІІ ступенів, з 2007
року - на посаді вчителя фізики та
математики і характеризується
позитивно (а. с. 4).

У довідці № 2/932 від 15. 12. 2009 р. виданій
виконавчим комітетом Рава-Руської
міської ради ОСОБА_2, остання
зареєстрована у АДРЕСА_1 і дитина - син
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з
матір'ю і знаходиться на її утриманні
(а. с. 6).

08. 12. 2009 р. ОСОБА_2 звернулась до
Жовківського РВ ГУМВС України у
Львівській області з заявою про те, що
06. 12. 2009 р. її чоловік ОСОБА_3 перебуваючи
у стані алкогольного оп'яніння,
застосував до неї фізичне насильство,
висловлюючись при цьому нецензурною
лайкою (а. с. 199).

10. 12. 2009 р. ОСОБА_3 звернувся до
Жовківського РВ ГУМВС України у
Львівській області з заявою, в якій
зазначив, що 4-5 грудня 2009 р. його дружина
ОСОБА_2 нанесла тілесні ушкодження
дитині - ОСОБА_8, 2001 р. народження (а. с.
200).

За результатами перевірки, проведеної
за заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постановою
ст. ДІМ Жовківського РВ ГУМВС України у
Львівській області від 30. 12. 2009 р. у
порушені кримінальної справи відносно
вказаних осіб відмовлено у зв'язку з
відсутністю в їх діях складу злочину,
постановлено на ОСОБА_3 скласти
адміністративний протокол за ст. 173-2
КУпАП.

Як вказано у даній постанові,
проведеною перевіркою встановлено, що
сім'я ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1,
відносини в сім'ї є поганими і
внаслідок цього часто виникають
сварки. 4 чи 5 грудня 2009 р. ввечері, коли
ОСОБА_3 прийшов із роботи, то син йому
розповів, що мати сварилася з ним, а
також вдарила його в пах. ОСОБА_3
спочатку не придав словам сина уваги,
але за декілька днів, коли син
пожалівся на болі в паху відвіз його до
лікаря. 06. 12. 2009 р. ОСОБА_3 з сином їздили
в м. Львів у цирк, біля 21 години вони
приїхали додому, але дома нікого не
було, не було приготовлено вечері, не
було прибрано в будинку. Коли додому
прийшла ОСОБА_2, то ОСОБА_3 почав з нею
сваритися і під час сварки сказав
дружині, щоб вона йшла з дому. Після
того, побоюючись чоловіка, щоб він її не
побив, ОСОБА_2 пішла з будинку. ОСОБА_2
тілесних ушкоджень не утримала, за
медичною допомогою нікуди не
зверталася, від проходження
судово-медичного дослідження
відмовилася. У дитини ОСОБА_5 є легкі
тілесні ушкодження, про що свідчить акт
судово-медичного дослідження № 551/2009 (а.
с. 201).

Постановою Жовківського районного
суду Львівської області від 10. 03. 2010 р.
ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП у
вигляді штрафу в розмірі 51 грн. в дохід
держави.

Як вказано в постанові суду, 06. 12. 2009 р.
приблизно о 21 год. ОСОБА_3 прийшовши
додому, а саме по місцю свого
проживання в АДРЕСА_1 вчинив сварку із
своєю дружиною до якої виражався
нецензурними словами, погрожував їй
фізичною розправою, чим порушив ст. 173-2
ч. 1 КУпАП (а. с. 7).

Згідно з актом судово-медичного
дослідження № 551/2009 від 11. 12. 2009 р. у
ОСОБА_5 виявлений крововилив на
зовнішніх статевих органах, який міг
утворитись 4 чи 5 грудня 2009 р. від дії
тупого предмету і відноситься до
категорії легкого тілесного
ушкодження з короткочасним розладом
здоров'я (а. с. 203).

Наявність у ОСОБА_5 вказаних тілесних
ушкоджень також підтверджується
записами від 08. 12. 2009 р. у медичній
картці Жовківської центральної
районної лікарні амбулаторного
хворого ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 218).

У січні 2010 р. ОСОБА_5 у присутності
спеціаліста у справах дітей
Рава-Руської міської ради та секретаря
ради Рава-Руська власноруч надав
письмові пояснення в яких зазначив: «Я
хочу жити з Татом бо Мама мене бє,
обзиває, не дає їсти, карає, не Любить»
(а. с. 41).

Як зазначено у характеристиці № 102 від
18. 05. 2010 р. виданій на ім'я ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, останній позитивно
характеризується, навчався у
Рава-Руській загальноосвітній
школі-інтернаті І-ІІІ ступенів з
першого класу. 21. 01. 2010 року у зв'язку з
сімейними обставинами вибув на
навчання у м. Ізмаїл, Одеської області у
ЗОШ № 2 І-ІІІ ступеня імені С.О. Тучкова
без згоди матері (а. с. 10).

У відповіді служби у справах дітей
Жовківської районної адміністрації за
№ 59 від 28. 01. 2010 р. на звернення ОСОБА_2
зазначено, що ОСОБА_3 разом із сином
ОСОБА_5 виїхав на постійне місце
проживання у м. Ізмаїл Одеської
області. ОСОБА_5 у присутності
спеціаліста служби у справах дітей дав
письмове пояснення, що хоче проживати
зі своїм татом, та обґрунтував своє
бачення у поясненні. Зазначено, що не
підтверджено твердження заявниці про
те, що її чоловік ОСОБА_3 зловживає
алкогольними напоями та можливо вживає
психотропні речовини, згідно з
характеристикою з місця роботи ОСОБА_3
характеризується позитивно. Вказано,
що питання шлюбу та визначення місця
проживання сина ОСОБА_5 заявник може
вирішити в судовому порядку (а. с. 11).

Відповідно до свідоцтва про розірвання
шлюбу Серії НОМЕР_1 від 20. 05. 2010 р. шлюб
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано 20. 05. 2010
р. (а. с. 15).

Згідно зі службовою характеристикою
від 03. 05. 2012 р. ОСОБА_3 з 14. 09. 2011 р. працює
молодшим інспектором 2 категорії
відділу режиму і охорони Ізмаїльського
слідчого ізолятора УДПС України в
Одеській області та за місцем роботи
характеризується позитивно (а. с. 118).

Відповідно до довідки № 8-63 від 07.05.2012 р.
молодший інспектор ОСОБА_3 отримав
заробітну плату за період з 01.11.2011 року
по 30.04.2012 року в сумі 9546 гривень (а. с. 117).

У відповідності до характеристики від
10. 05. 2012 р. ОСОБА_3, який з січня 2012 р.
мешкає за адресою: АДРЕСА_2, зі слів
сусідів зарекомендував себе з
позитивної сторони (а. с. 119).

У довідці № 185 від 15. 05. 2012 р. вказано, що
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є учнем 5-А класу
Кілійського НВК «ЗОШ І-ІІІ
ступенів-гімназія» (а. с. 115).

Відповідно до характеристики № 176 від
08. 05. 2012 р.у ОСОБА_5 навчається у
Кілійському НВК «ЗОШ І-ІІІ
ступенів-гімназія» з другого семестру
2011-2012 навчального року. За час навчання
характеризується позитивно.
Вихованням та навчанням сина
займається лише батько, який постійно
відвідує школу та контролює сина (а. с.
116).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 29. 07. 2013 р., яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Одеської області від 05. 11. 2013 р., з
ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання неповнолітнього
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4
частини від усіх видів її доходів
щомісячно з 20. 05. 2010 р. до 21.10.2019 р. (а. с.
214-217).

Згідно з висновком № 03/21-536 від 05.03.2012
року орган опіки та піклування
виконкому Ізмаїльської міської ради
виходячи з інтересів малолітнього
ОСОБА_5 вирішив визначити місце
проживання малолітнього ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_3 за
адресою: АДРЕСА_3.

Як зазначено у цьому висновку,
малолітній ОСОБА_5 навчається у
загальноосвітній школі № 2 з кінця
січня 2010 р., вихованням та навчанням
сина займається лише батько ОСОБА_3,
який позитивно характеризується,
постійно відвідує школу, контролює
виконання домашніх завдань, ходить з
сином до міської бібліотеки,
прислухається до порад класного
керівника. Мати дитини, ОСОБА_2 не бере
участі у вихованні та навчанні сина. 16.
02. 2012р. комісією проведено обстеження
житлово-побутових умов проживання
малолітнього ОСОБА_5 за адресою:
АДРЕСА_3 і було встановлено, що сім'я
проживає в одноповерховому будинку, в
якому 4 кімнати, кухня, коридор, ванна,
малолітній ОСОБА_5 має окрему кімнату, в
якій є все необхідне для навчання,
санітарний стан задовільний (а. с. 61-62).

Відповідно до висновку № 606 від 22. 05. 2012
р. органи опіки та піклування
Кілійської районної державної
адміністрації Одеської області
прийшли до висновку про можливість
проживання малолітнього ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_3

Як зазначено у цьому висновку, з січня
2010 р. по січень 2012 р. малолітній ОСОБА_5
проживав з батьком в м. Ізмаїл і
виходячи з інтересів дитини органом
опіки та піклування місце проживання
дитини визначено з батьком ОСОБА_3 З
січня 2012 р. ОСОБА_3 разом з сином ОСОБА_5
переїхав до м. Кілія, де проживає зі
співмешканкою ОСОБА_6, 1975 р. народження,
за адресою: АДРЕСА_2 і з січня 2012 р.
відвідує Кілійський НВК «ЗОШ І-ІІІ
гімназія», де характеризується
позитивно. Вихованням дитини
займається батько та його співмешканка
та мати співмешканки. За час навчання
ОСОБА_5 у Кілійському НВК «ЗОШ І-ІІІ
гімназія» мати дитини ОСОБА_2 жодного
разу не відвідала сина, не цікавилася
долею сина ні в усній ні в письмовій
формі. Батько дитини ОСОБА_3, 1975 р.
народження, працює молодшим
інспектором Ізмаїльського слідчого
ізолятора, позитивно характеризується
як по службі, так і за місцем
проживання, опікується вихованням
сина, доброзичливий, багато уваги
приділяє культурному та фізичному
вихованню сина. Весь вільний час
проводить з сином та сім'єю.
Співмешканка ОСОБА_6 до дитини
ставиться доброзичливо як до своїх
дітей, опікується його життям,
здоров'ям, навчанням. Житлово-побутові
умови проживання сім'ї добрі, родина
мешкає у окремому будинку, для дитини
виділено окрему кімнату, в якій є
необхідні меблі, комп'ютер, іграшки,
книги, хлопчик забезпечений всім
необхідним для всебічного розвитку,
навчання, проживання (а. с. 87).

У висновку № 650 від 13. 06. 2013 р. зазначено,
що органи опіки та піклування
Кілійської районної державної
адміністрації Одеської області
прийшли до висновку про доцільність
проживання малолітнього ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як зазначено у цьому висновку, з січня
2010 р. малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживає з батьком ОСОБА_3, який
позитивно характеризується за місцем
проживання, опікується вихованням
сина, доброзичливий, багато уваги
приділяє культурному та фізичному
вихованню сина. Весь вільний час
проводить з сином та сім'єю. Працював
молодшим інспектором Ізмаїльського
слідчого ізолятора, позитивно
характеризується по роботі, на
теперішній час працює в агентстві
нерухомості «Альянс». Співмешканка
ОСОБА_6 до дитини ставиться
доброзичливо як до своїх дітей,
опікується його життям, здоров'ям,
навчанням. Житлово-побутові умови
проживання сім'ї задовільні, родина
мешкає у окремому будинку, у дитини є
місце для відпочинку та навчання,
хлопчик забезпечений всім необхідним
для всебічного розвитку, навчання,
проживання. Мати дитини, ОСОБА_2 згідно
документів проживає за адресою:
АДРЕСА_1, працює вчителем
загальноосвітньої школи-інтернату
І-ІІІ ступенів м. Рава-Руська, за місцем
роботи характеризується позитивно. За
час проживання ОСОБА_5 з батьком мати
жодного разу не відвідала дитину, не
поцікавилася її життям, навчанням, не
зверталася до служби у справах дітей за
місцем проживання дитини щодо
можливості зустрітися з сином, не
надавала матеріальну допомогу, не
телефонувала вона й до навчального
закладу, де навчався ОСОБА_5.
Вихованням, навчанням та утриманням
малолітнього ОСОБА_5 займався тільки
батько ОСОБА_3 Питання про визначення
місця проживання малолітнього ОСОБА_5,
2001 р. народження, розглядалося на
засіданні комісії з питань захисту
прав дитини райдержадміністрації, яке
відбулося 30. 05. 2013 р. і на дане засідання
було запрошено дитину разом з батьком,
де хлопчик повідомив, що хоче проживати
з батьком (а. с. 161).

Опитаний в судовому засіданні ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який вже досяг 12-річного
віку, пояснив суду першої інстанції, що
бажає жити разом з батьком, ОСОБА_3, а не
з матір'ю ОСОБА_2

Викладені фактичні обставини
підтверджені матеріалами справи і не
спростовані ОСОБА_2

Аналіз матеріалів справи, вищевказаних
правових положень і встановлених
обставин справи свідчить про те, що суд
першої інстанції правильно прийшов до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про
відібрання дитини у батька та
визначення її місця проживання з
матір'ю та обґрунтованості зустрічного
позову ОСОБА_3 про визначення місця
проживання дитини з батьком.

При цьому, апеляційний суд виходить з
того, що на час розгляду справи в
апеляційній інстанції дитині
виповнилося вже 13 років, а вирішуючи
спір між матір'ю та батьком щодо
відібрання у батька дитини і
визначення місця проживання дитини,
якій виповнилося на час ухвалення
рішення понад 12 років, суд першої
інстанції правильно, з урахуванням
думки дитини, яка просила залишити
проживати її з батьком, виходив не лише
з рівності прав та обов'язків матері й
батька відносно дитини, а й з положень
сімейного законодавства, що
відповідають наведеним вище вимогам
ст. ст. 160-162 СК України, і врахував
вищевказані події, які мали місце у
грудні 2010 р. між батьками та дитиною, та
виходив при розгляді справи в першу
чергу саме з інтересів дитини.

Зазначений висновок суду відповідає
положенням ст. ст. 3, 9, 12 Конвенції про
права дитини і принципів 2, 6 Декларації
прав дитини, за якими головним при
вирішенні питань стосовно дитини є
дотримання її інтересів.

Виходячи з матеріалів справи і
викладених обставин у їх сукупності
апеляційний суд вважає, що суд першої
інстанції правильно та обґрунтовано
відмовив у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 про відібрання дитини у батька
та визначення її місця проживання з
матір'ю та обґрунтованості зустрічного
позову ОСОБА_3 про визначення місця
проживання дитини з батьком.

Вищевикладені в апеляційній скарзі
доводи вказаний висновок не
спростовують, в тому числі і посилання
в скарзі на те, що відповідно до
міжнародних вимог малолітню дитину не
слід розлучати зі своєю матір'ю.

Апеляційний суд в даному випадку
враховує, що висновок суду першої
інстанції відповідає вищевказаним
положенням Конвенції про права дитини
та Декларації прав дитини, за якими
головним міркуванням має бути найкраще
забезпечення інтересів дитини і у
випадках, коли є виняткові обставини,
які встановлені у даній справі, є
підстави для розлучення малолітньої
дитини з матір'ю.

Відповідно до вимог ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1,
308 ЦПК України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції; апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних підстав.

За викладених обставин судова колегія
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи, порушень норм
матеріального та процесуального права
не допустив, а наведені в апеляційній
скарзі доводи висновки суду не
спростовують, в зв'язку з чим рішення
суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 317,
319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника
ОСОБА_2, відхилити, а рішення
Кілійського районного суду Одеської
області від 21. 07. 2014 р. залишити без змін.

Судове рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області А. П.
Бабій

О. Д. Варикаша

В. А. Станкевич