Справа № 2/642/1351/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року Ленінський
районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді
Ольховського Є.Б.

при секретарі
Петрєнко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2014 року позивач звернувся до
суду з вищезазначеним позовом. В
обґрунтуванні своїх вимог зазначив що
з березня 2004 року до березня 2011 року,
проживаючі однією сім'єю з
відповідачкою без реєстрації шлюбу,
позичив 20.03.2009 року у громадянина
ОСОБА_3 160000 грн. на капітальний ремонт
квартири АДРЕСА_1, власниками якої по ? є
він та його колишня дружина - ОСОБА_2
Ремонт було проведено і позичені кошти
цілком витрачені на його проведення.
10.05.2010 року позивач повторно позичив у
ОСОБА_3 70000 грн. для оздоровлення
спільного з відповідачкою сина -
ОСОБА_6. Загальна сума позики склала 230000
грн., які згодом, частково добровільно
на вимоги позикодавця, а частково за
рішенням суду, було повернуто ОСОБА_3
позивачем. Вважає, що оскільки позичені
кошти було використано на потреби
родини відповідачка повинна
відшкодувати йому половину суми позики
в розмірі 115500 грн. Також прохає
стягнути на його користь судовий збір.

В судове засідання представник
позивача з'явилась, позов підтримала
посилаючись на підстави в ньому
викладені.

Відповідачка та ї представник в судове
засідання з'явились. Позов не визнали
зазначивши що ніяких боргових
забов*язань між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не
існує. Вказані розписки та судові
рішення штучно створені з метою
ускладнити процес розподілу спільного
майна подружжя. Відповідачка визнала,
що дійсно, в спільній квартирі АДРЕСА_1,
під час перебування у фактично шлюбних
стосунках з ОСОБА_1, було проведено
ремонт, однак він був не капітальний і
його провели на спільні кошти подружжя.
Про існування боргу ОСОБА_1 перед
ОСОБА_3 їй нічого не відомо. Вказала, що
під час проживання однією родиною з
відповідачем декілька разів з дитиною
відпочивали за кордоном, однак це було
до травня 2010 року.

Вислухавши учасників процесу,
допитавши свідка ОСОБА_3, дослідивши
матеріали справи суд вважає що позов
підлягає задоволенню за наступним:

рішенням Ленінського р/с м. Харкова від
10.06.13 року, яке набуло законної сили, з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, за борговими
розписками від 20.03.2009 року та 10.05.10 року,
було стягнуто 100000 грн.

Обставини встановлені судовим
рішенням що набрало законної сили не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1
посилається на ст. 65 СК України, за якою
договір укладений одним із подружжя в
інтересах сім*ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім*ї.

Згідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.

Обставини визнані сторонами та іншими
особами які беруть участь у справі не
підлягають доказуванню.

ОСОБА_2 в судовому засіданні, визнавши
факт проведення, в вказаний період
часу, ремонтних робіт в спільній
квартирі, не обґрунтувала належними та
припустимими доказами розмір та
походження витрачених коштів,
підтвердивши участь ОСОБА_1 в
зазначених спільних витратах. Так само
визнавши факт неодноразових поїздок
родиною за кордон для відпочинку
відповідачка не обґрунтувала розмір та
походження коштів витрачених на
зазначені поїздки так само як і дати
цих поїздок.

При укладанні договорів одним з
подружжя вважається що він діє за
згодою другого з подружжя. Дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим з подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Суду не надано доказів звернення з боку
ОСОБА_2 до суду з позовом про визнання
договорів позики недійсними.

Посилання представника відповідача на
відсутність зазначених боргових
забов*язань в переліку спільного майна
подружжя, що підлягає поділу, в
судовому рішенні від 12.06.2014 року, судом
відхиляються оскільки перелік
спільного майна подружжя було
встановлено саме за позовом ОСОБА_2
ОСОБА_1 з зустрічним позовом не
звертався і самостійних позовних вимог
не висував. Таким чином борги подружжя
предметом розгляду не були і позивач
має право на звернення з відповідним
позовом до суду.

Таким чином суд вважає презюмованим
факт витрат ОСОБА_1 160000 грн. на ремонт
спільної з відповідачкою квартири, та
70000 грн. на оздоровлення дитини,
оскільки зазначене підтверджено
судовими рішеннями від 10.06.13 року та
12.06.14 року які набули законної сили.

Згідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідачки підлягає стягненню і
судовий збір в розмірі 1155 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 11, 27,31,60, 61, 88, 209, 212, 214- 215 ЦПК
України, ст.ст. 65, 141 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 115500
грн., а також судові витрати в розмірі
1155 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ
Є.Б. Ольховський