АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8168/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 627/277/14-ц
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 08» грудня 2014 року
м. Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової
Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретарів: Черепаха
С.В., Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Колонтаївський» на
рішення Краснокутського районного
суду Харківської області від 10 жовтня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Колонтаївський», третя
особа: приватний нотаріус
Краснокутського районного
нотаріального округу Харківської
області ОСОБА_6 про визнання недійсним
договору купівлі-продажу,

в с т а н о
в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з
зазначеним позовом до
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Колонтаївський». В
обґрунтування свого позову посилалися
на те, що 09 липня 2013 року укладено
договір купівлі-продажу нежитлової
КЗС-20 з зерносушаркою, розташованою за
адресою: АДРЕСА_1. В пункті 2 вказаного
договору зазначено, що продаж
вищевказаної будівлі вчинено за ціною
12000,00 грн. Зазначили, що відповідач
наполягав на фактичному розрахунку за
договором після його нотаріальної
реєстрації, але коштів вони так і не
отримали. У зв'язку з цим вони
звернулися до відповідача, який
повідомив, що дійсно мається така
заборгованість. Просили визнати
недійсним договір купівлі-продажу
нежитлової будівлі АДРЕСА_1 укладений 09
липня 2013 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і
Сільськогосподарським виробничим
кооперативом «Колонтаївський»,
зареєстрований в реєстрі за № 872;
скасувати державну реєстрацію права
власності за вказаним договором
купівлі-продажу в реєстрі речових прав
на нерухоме майно проведену 09 липня 2013
року за індексним номером 5914110;
зобов'язати Сільськогосподарський
виробничий кооператив
«Колонтаївський» повернути ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
нежитлову будівлю АДРЕСА_1; стягнути з
відповідача на користь позивачів
судові витрати.

Рішенням Краснокутського районного
суду Харківської області від 10 жовтня
2014 року позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - задоволено
частково; визнано недійсним договір
купівлі-продажу нежитлової будівлі
КЗС-20 з зерносушаркою, що знаходиться
по АДРЕСА_1, укладений 09 липня 2013 року
між ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ОСОБА_5 та Сільськогосподарським
виробничим кооперативом
«Колонтаївський», зареєстрований в
реєстрі за № 872; зобов'язано
Сільськогосподарський виробничий
кооператив «Колонтаївський» повернути
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
нежитлову будівлю КЗС-20 з
зерносушаркою, що знаходиться по
АДРЕСА_1; стягнуто з
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Колонтаївський» на
користь позивачів судові витрати
кожному по 48,72 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду
Сільськогосподарський виробничий
кооператив «Колонтаївський» подав
апеляційну скаргу, в якій просив
рішення суду - скасувати, ухвалити нове,
яким в задоволенні позову відмовити.
При цьому посилався на неповне
з`ясування судом обставин справи, що
мають значення для справи, на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, на порушення та
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
Вважав, що суд не надав належної оцінки
доказам у справі, не звернув уваги на
те, що відсутні будь-які докази оману з
боку відповідача; а також докази того,
що позивачі взагалі зверталися до
відповідача з метою врегулювання
спірних питань.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги вважає, що апеляційну скаргу
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Колонтаївський»
необхідно задовольнити, рішення суду -
скасувати. При цьому судова колегія
виходить з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
оспорюваний правочин укладено
внаслідок обману, договір необхідно
визнати недійсним.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні доказами.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущений строк позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Проте, в даному випадку ухвалене судом
першої інстанції у справі рішення не
відповідає вимогам матеріального
закону.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що за рішенням
Краснокутського районного суду
Харківської області від 01.11.2012 року
спірне майно - нежитлова будівля КЗС з
зерносушаркою, яка розташована по
АДРЕСА_1, належала на праві спільної
часткової власності позивачам в
наступних частках: ОСОБА_1 - 10/100 частин,
ОСОБА_2 - 10/100 частин, ОСОБА_3 - 20/100 частин,
ОСОБА_4 - 30/100 частин, ОСОБА_5 - 30/100 частин.
09.07.2013 року між позивачами та
відповідачем укладено договір купівлі
- продажу вказаної нежитлової будівлі.
Із витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
прав та їх обов'язків вбачається, що
власником нежитловою будівлі з
зерносушаркою є відповідач. Пунктом 2
вказаного договору зазначено, що
продаж зазначеної нежитлової будівлі
вчиняється за ціною 12000,00 грн. Зазначена
ціна відповідає волевиявленню сторін,
є остаточною і змінам після укладення
цього договору не підлягає. На час
підписання цього договору сторони не
мають одна до одної жодних претензій
щодо проведення розрахунків.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі - продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Виходячи з змісту статей 203, 655 ЦК
України договір купівлі - продажу
укладається, якщо сторони мають повну
уяву про предмет договору та досягли
згоди про всі його істотні умови.

Із змісту вказаного договору
вбачається, що сторони виконали всі
умови договору.

Доказів того, що продавці не передали, а
покупець не прийняв вказане майно та не
сплатив грошові кошти в розмірі 12000,00
грн. матеріали справи не містять і в
суді апеляційної інстанції їх не
надано.

Статтею 230 ЦК України передбачено, що
якщо одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша статті 229 цього Кодексу),
такий правочин визнається судом
недійсним. Обман має місце, якщо
сторона заперечує наявність обставин,
які можуть перешкоджати вчиненню
правочину, або якщо вона замовчує їх
існування.

Із роз'яснень, наданих Пленумом
Верховного Суду України в пункті № 20
постанови № 9 від 06.11.2009 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» вбачається, що правочин
визнається вчиненим під впливом обману
у випадку навмисного введення іншої
сторони в оману щодо обставин, щодо
мотивів правочину, які впливають на
вчинення правочину. Ознакою обману є
умисел у діях однієї зі сторін
правочину. Наявність умислу в діях
відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману, і сам факт обману повинна
довести особа, яка діяла під впливом
обману. Обман щодо мотивів правочину не
має істотного значення.

Посилання представника ОСОБА_4 на
бухгалтерську довідку № 6 від 04.02.2014
року, як на доказ недійсності правочину
під впливом обману, є безпідставними,
виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 215 ЦК України
передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу, за якими
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і сусупільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Доказів того, що договір купівлі -
продажу укладено з порушенням вимог,
передбачених частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК
України, матеріали справи не містять і
в суді апеляційної інстанції їх не
надано.

Позивачами також не доведено, що під
час укладеного оспорюваного договору
купівлі - продажу мав місце обман
стосовно правової природи правочину та
наявності обставин, які зумовлюють
визнання договору купівлі - продажу
нерухомого майна недійсним. Обставини
справи свідчать про те, що позивачі
усвідомлювали умови правочину і його
правові наслідки. Бухгалтерська
довідка № 6 від 04.02.2014 року за підписом
бухгалтера Сільськогосподарського
виробничого кооперативу
«Колонтаївський» ОСОБА_7 про несплату
суми згідно пункту 2 договору купівлі -
продажу не може бути підставою для
визнання договору недійсним під
впливом обману.

За таких обставин судова колегія
вважає, що в задоволенні позову
позивачам необхідно відмовити у
зв'язку з безпідставністю.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції на зазначене та вимоги
закону уваги не звернув та дійшов
помилкового висновку щодо задоволення
позову.

Оскільки рішення суду ухвалено з
порушенням норм матеріального закону,
воно підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга - задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4
ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч.2.ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319
ЦПК України судова колегія,-

в и р і
ш и л а :

Апеляційну скаргу
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Колонтаївський» -
задовольнити.

Рішення Краснокутського районного
суду Харківської області від 10 жовтня
2014 року - скасувати і в задоволенні
позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий суддя
Судді колегії