У х в а л а

17 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука
М.І., Олійник А.С., розглянувши заяву
ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 червня 2014 року у справі за
позовом Одеської міської ради до
ОСОБА_6 про приведення об'єкта в
попередній стан,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року Одеська міська рада
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6,
в якому просила зобов'язати його
власними силами і за рахунок власних
коштів привести у первісний стан
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1,
відповідно до технічного паспорту на
квартиру № 4.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 14 березня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
12 травня 2014 року, позов задоволено.
Зобов'язано ОСОБА_6 власними силами і за
рахунок власних коштів привести у
первісний стан житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1, відповідно до
технічного паспорту на квартиру № 4.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 червня 2014 року
у відкритті касаційного провадження у
справі за позовом Одеської міської
ради до ОСОБА_6 про приведення об'єкта в
попередній стан, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 14 березня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 12 травня 2014 року
відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 червня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
зокрема ст. 376 ЦК України, що потягло
ухвалення різних за змістом рішень у
подібних правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 травня 2012 року
у справі за позовом про усунення
перешкод в користуванні майном,
стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

При постановлені ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 червня 2014 року, суд виходив
із того, що оскаржувані рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
ухвалено з додержанням норм
матеріального права та вважав
обґрунтованими висновки про те, що
оскільки відповідачем самовільно
захоплено земельну ділянку
прибудинкової території, на якій ним
здійснюються будівельні роботи по
влаштуванню прибудови до квартири без
відведення вказаної земельної ділянки
за рішення міської ради, правильно
зобов'язали відповідача провести
земельну ділянку у первинний стан.

Зі змісту ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 травня 2012 року, на яку
заявник посилається, як на підставу
перегляду судового рішення, не
вбачається неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, оскільки в
одному випадку (судове рішення, яке є
предметом перегляду) суд зазначив, що
відповідач самовільно здійснює
будівництво на земельній ділянці, яка
не була йому відведена для цієї мети,
тому зобов'язаний провести її у
попередній стан, а в іншому випадку
(судове рішення, на яке заявник
посилається, як на підставу перегляду
судового рішення) суд касаційної
інстанції погодився з висновками судів
попередніх інстанцій про те, що
позивачем не доведено факту відхилення
відповідача від проекту будівництва та
порушення будівельних норм і правил.

Як роз'яснено у п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини 1 статті
355 ЦПК України, може бути подана за
сукупністю таких умов: судом
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні і ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Отже зміст заяви та додана до неї копія
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 травня 2012 року
у справі за позовом про усунення
перешкод в користуванні майном,
стягнення моральної шкоди, не можуть
свідчити про наявність підстав для
задоволення заяви, оскільки із них не
вбачається різного тлумачення судами
змісту і сутності правових норм, що
призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; відсутнє
різне застосування правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; відсутнє різне
визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
спірних правовідносин або поширення
дії норми на певні правовідносини в
одних випадках і незастосування цієї
самої норми до аналогічних відносин в
інших випадках, тобто різне
застосування закону, який не підлягав
застосуванню; відсутнє різне
застосування правил аналогії права чи
закону у подібних правовідносинах.

За таких обставин, наведені заявником
доводи не містять сукупність вказаних
умов та ознак неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
тому у допуску справи до провадження
Верховного Суду України слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом Одеської міської ради до
ОСОБА_6 про приведення об'єкта в
попередній стан за заявою ОСОБА_6 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 червня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.О. Кузнєцов

Судді:
Т.Л. Ізмайлова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник