АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва
від 18 листопада 2014 року та ухвалу того ж
суду від 18 листопада 2014р.

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання договорів недійсними та
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення
перешкод у користування житловим
приміщенням шляхом виселення.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 р. ОСОБА_2 звернувся у суд
з позовом до ОСОБА_3 про визнання
договорів недійсними.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що між
сторонами 23 травня 2012 р. укладено
договір позики, за умовами якого
позивач отримав від відповідача
грошові кошти, в сумі 460 021 грн. З метою
забезпечення зобов'язань за договором,
того ж дня, між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 укладено договір іпотеки на
АДРЕСА_1

В подальшому, відповідач на підставі
договору про задоволення вимог іпотеко
держателя зареєстрував право
власності на зазначену квартиру.

ОСОБА_2 вказував, що зазначені договори
він не підписував, у зв'язку з чим
просив суд визнати їх недійсними та
скасувати державну реєстрацію
відповідача на квартиру.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 19 листопада 2013 р.
постановлено накласти арешт на АДРЕСА_1

У січні 2014 р. ОСОБА_3 звернувся у суд із
зустрічною позовною заявою до ОСОБА_5,
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про усунення
перешкод у користування житловим
приміщенням шляхом виселення.

В обґрунтування своїх вимог зазначав,
що на підставі договору набув право
власності на АДРЕСА_1 Однак
відповідачі, які є колишніми
власниками квартири перешкоджають
йому у здійсненні його права на
користування житлом.

Посилаючись на викладені обставини
просив суд усунути йому перешкоди у
користуванні АДРЕСА_1 в м. Києві, шляхом
виселення ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_6 з займаної ними квартири.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 18 листопада 2014 р. в
задоволенні первісних позовних вимог
відмовлено, зустрічні позовні вимоги
задоволено. Вирішено питання розподілі
судових витрат.

Ухвалою того ж суду від 18 листопада 2014
р. скасовано заходи забезпечення
позову, вжиті ухвалою суду від 19
листопада 2013р.

В апеляційних скаргах представник
ОСОБА_2, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи,
порушення та неправильне застосування
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити по
справі нове рішення про задоволення
первісних позовних вимог та відмову в
задоволенні зустрічних позовних вимог,
а ухвалу суду першої інстанції, як
постановлену з порушенням норм
процесуального права - скасувати.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційні скарги
такими, що не підлягають задоволенню, з
огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, 23
травня 2012 . між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
укладено договір позики, за умовами
якого останній отримав у безпроцентну
позику грошову суму 460 021 грн. 43 коп. та
зобов'язався повернути позику в
повному обсязі в строк до 23 листопада
2012 р., майновими поручителями за яким є
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 /а.с.5-6/.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за договором, того ж дня,
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5
укладено договір наступної іпотеки на
належну останнім АДРЕСА_1, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
та зареєстрований в реєстрі за №1933
/а.с.7-12/.

У зв'язку з невиконанням умов договору,
23 травня 2012 р. між сторонами укладено
договір про задоволення вимог іпотеко
держателя, за умовами якого ОСОБА_3
набув право власності на зазначену
квартиру, що в подальшому зареєстрував
у КП КМБТІ, про що свідчить витяг про
державну реєстрацію прав від 28 грудня
2012 р., посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 та зареєстрований в
реєстрі за №1953 /а.с.13-16, 17/.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, районний суд виходив з
підстав їх недоведеності.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів визнає законними й
обґрунтованими. Вони повністю
узгоджуються з сукупністю зібраних у
справі й належно оцінених у рішенні
доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що
зазначені договори ОСОБА_2 не
підписував, у зв'язку з чим на підставі
положень ч.1, 3 ст.203, ст.215 ЦК України
просив визнати їх недійсними, ретельно
перевірялися судом першої інстанції,
отримали належну оцінку в судовому
рішенні та обґрунтовано визнані
безпідставними.

Так, в обґрунтування заявленого ОСОБА_2
не надано належних доказів.

Посилання апеляційної скарги про те, що
призначена по справі судова
почеркознавча експертиза не відбулася
з незалежних від позивача обставин не
заслуговують на увагу, остільки
відповідно до клопотання експерта та
матеріалів експертної установи,
експертиза не була проведена з причин
відсутності оригіналів оспорюваних
договорів, відсутності вільних та
умовно-вільних зразків почерку та
підпису ОСОБА_2, а також у зв'язку з
відсутністю попередньої оплати за
проведення експертизи, рахунок за
проведення якої було направлено ОСОБА_2
експертом /а.с.99-101/.

При цьому, колегія суддів враховує й
ту обставину, що під час провадження
справи в районному суді після її
повернення з експертної установи в
період з 18 вересня 2014 р. по 18
листопада 2014 р. ОСОБА_2 чи його
представником не було вжито дій на
виконання клопотання експерта.

Не виконано клопотання експерта у
повному обсязі й під час розгляду
справи в суді апеляційної інстанції, що
послугувало підставою до відмови в
задоволенні клопотання представника
ОСОБА_2 про призначення по справі
почеркознавчої експертизи.

Разом з тим, зі змісту долученого до
матеріалів справи в апеляційному суді
висновку експертного почеркознавчого
дослідження від 23 грудня 2014 р. за
№1-23/12, складеного спеціалістом
Українського центру судових експертиз,
підпис від імені ОСОБА_2 в оспорюваних
договорах виконаний саме ним /а.с.189-206/.

Окрім того, твердження апеляційної
скарги про не вчинення ОСОБА_2 дій по
укладанню оспорюваних правочинів
спростовуються змістом долученої в
суді апеляційної інстанції позовної
заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_3, що нині
перебуває на розгляді у Дарницькому
районному суду м. Києва, відповідно до
змісту якої ОСОБА_4 факт їх укладання
не спорює, проте просить визнати
недійсними з інших правових підстав -
як такі, що вчинені під впливом тяжких
обставин /а.с.184, 185-186/.

Задовольняючи зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_3, районний суд
обґрунтовано прийшов до висновку про
наявність правових підстав до усунення
йому, як новому власнику квартири,
перешкод у її користуванні та
виселення ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_10,
ОСОБА_5 з неї, як осіб що проживають у
спірному жилому приміщенні без
достатньої правової підстави.

Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_3
є власником спірного помешкання, а
відповідачі чинять йому перешкоди у
користуванні власністю.

Враховуючи викладене, колегія суддів
визнає законними й обґрунтованими
висновки районного суду про
відсутність правових підстав до
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та
наявність правових підстав до
задоволення зустрічних позовних вимог
ОСОБА_3

Постановляючи оскаржувану ухвалу про
скасування заходів забезпечення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що відпала необхідність
існування арешту на квартиру, остільки
по справі ухвалено рішення.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи та зібраним доказам.

Згідно положень ч.3, 6 ст.154 ЦПК України
заходи забезпечення позову можуть бути
скасовані судом, який розглядає справу.
Якщо у задоволенні позову було
відмовлено, провадження у справі
закрито або заяву залишено без
розгляду, вжиті заходи забезпечення
позову застосовуються до набрання
судовим рішенням законної сили. Проте
суд може одночасно з ухваленням
судового рішення або після цього
постановити ухвалу про скасування
заходів забезпечення позову.

За таких обставин, районний суд
обґрунтовано прийшов до висновку про
наявність правових підстав до
скасування заходів забезпечення
позову.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Викладені у рішенні та ухвалі суду
висновки відповідають обставинам
справи та долученим до справи доказам й
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 18 листопада 2014 року та ухвалу
того ж суду від 18 листопада 2014р.
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
з розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/19485/13-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/15390/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
ОСОБА_8

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: ОСОБА_9