РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2014 року
м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира
у складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.,

при секретарі - Говорадло А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із указаним
позовом в якому вказала, що є власником
квартири АДРЕСА_1, в якій і по
сьогоднішній день проживає. Разом з нею
в даній квартирі зареєстрований і
відповідач з яким сторони проживали у
громадянському шлюбі понад п'ять років.
Позивач зазначає, що в кінці листопада
2013 року відповідач покинув її та
повернувся до своєї колишньої дружини.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 не проживає
у зазначеній вище квартирі більше
шести місяців, не оплачує комунальні
послуги, не несе інших витрат по
утриманню квартири та не приймає
участі у спільному побуті позивач,
посилаючись на положення ст.ст. 71, 72
Житлового кодексу України, просить суд
визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1 та
зняти його з цього місця реєстрації.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримала позовні вимоги та
просила їх задовольнити з підстав,
викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги визнав, надав
відповідну письмову заяву. Послався на
те, що десь із 10.12.2013 року не проживає у
квартирі АДРЕСА_1. Причину цього
об'яснив тим, що представник позивача
вигнала його із зазначеної вище
квартири.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані сторонами докази
приходить до висновку, що в задоволенні
позовних вимог слід відмовити з огляду
на наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
право власності на житло від 25
листопада 1998 р. №28638 (а.с. 8).

Відповідно до довідки КП «ВЖРЕП №5» від
26.09.2014 року у даній квартирі
зареєстровані сторони по справі (а.с. 10).

Із акту комісії КП «ВЖРЕП №5» від 25.09.2014
року вбачається, що ОСОБА_2 не проживає
за адресою: АДРЕСА_1 із листопада 2013
року (а.с. 11).

Згідно положень ч.4 ст.174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову, зокрема, суперечить закону або
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у прийнятті визнання
відповідачем позову і продовжує
судовий розгляд.

З огляду на вимоги ст. 174 ЦПК України суд
не вбачає підстав для ухвалення
рішення про задоволення позову, тому що
визнання позовних вимог відповідачем
суперечить закону.

Суд вважає, що позивачем помилково
застосована не вірна норма
матеріального закону, а саме положення
статтей 71, 72 Житлового кодексу України.

Вказані норми ЖК України підлягають
застосуванню до спірних правовідносин,
що стосуються користування жилим
приміщенням у будинках державного і
громадського житлового фонду. Як було
встановлено в судовому засіданні,
квартира АДРЕСА_1 належить позивачу на
праві приватної власності, а тому до
спірних відносин підлягає
застосуванню норма ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Згідно ч.2 ст.3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Судом встановлено і це підтверджується
актом комісії КП «ВЖРЕП №5» від 25.09.2014
року, що відповідач ОСОБА_2 не проживає
у квартирі АДРЕСА_1 із листопада 2013
року, а позивач звернулась до суду із
позовними вимогами про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, 01 жовтня 2014 року.
Таким чином вимоги ОСОБА_1 фактично є
передчасними, прямо суперечать нормам
цивільного законодавства України, а
тому задоволенню не підлягають.

Більше того, відповідач ОСОБА_3 в
судовому засіданні вказав, що
остаточно він покинув квартиру по
АДРЕСА_1 в перших числах грудня 2014 року.
Дана обставина також не заперечувалась
представником позивача по справі. Так
само не заперечувався сторонами по
справі той факт, що після того як
відповідач залишив житлове приміщення
по вул. Перемоги, у зазначеній вище
квартирі позивачем були замінені замки
і ОСОБА_2 не міг особисто сам потрапити
до даної квартири, що в певній частині
може впливати на поважність причин не
проживання у житловому приміщенні
понад передбачені законодавством
України строки.

З огляду на викладене вище, керуючись
ст. 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212-215
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу до Апеляційного суду
Житомирської області через Богунський
районний суд м.Житомира протягом 10 днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Д.В. Кузнєцов