АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва у складі:
головуючого судді: Мазурик О.Ф.,
суддів: Махлай Л.Д.,
при секретарі: Прохоровій В.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Дарницького районного суду
м. Києва від 26 червня 2014 року
у цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
В березні 2014 року позивач, посилаючись
на неналежне виконання ОСОБА_1
умов кредитного договору, звернувся до
суду з позовом, уточненим в подальшому,
про солідарне стягнення з боржника та
поручителя заборгованості за
кредитним договором у розмірі 6 072 685,66
Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 26 червня 2014 року позов
задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з
апеляційною скаргою.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що під
час оформлення кредиту його було
введено в оману, а саме завищено розмір
щомісячного платежу, що призвело до
сплати ним річних процентів у більшому
розмірі, про що йому стало відомо після
перерахування кредиту за допомогою
програми «кредитний калькулятор», яка
розміщена на офіційному сайті
«Райффайзен Банк «Аваль». Вказував на
те, що Банком умисно було завищено суму
платежів та правочин було здійснено з
використанням нечесної
підприємницької практики. Судом першої
інстанції під час розгляду справи не
було взято до уваги ту обставину, що
Банк умисно приховав реальні данні про
вартість кредиту в цілому. Зазначав, що
дані вказані в додаткових угодах та
базові умови кредитування містять
значні розбіжності, що дає підстави
вважати, що Банк вводив позичальника в
оману з метою отримання прибутку.
Вважав що судом безпідставно не
застосовано до вказаних правовідносин
ст. 230 ЦК України.

Посилаючись на те, що рішення є
незаконним та необґрунтованим,
ухвалене без повного з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими, просив
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове про відмову
в задоволені позову.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судовому
засіданні апеляційну скаргу
підтримала з підстав наведених в ній та
просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та представник
позивача в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи неодноразово повідомлялися
належним чином, причини неявки суду не
повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представника позивача та відповідача
ОСОБА_2

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
в період серпня-вересня 2007 року між
Відкритим акціонерним товариством
«Кредитпромбанк», що змінило назву на
Публічне акціонерне товариство
«Кредитпромбанк» (далі - ПАТ
«Кредитпромбанк») та ОСОБА_1 було
укладено три кредитні договори, а саме:

- 23.08.2007 кредитний договір № 49.20/337/07-СС,
відповідно до умов якого ОСОБА_1 було
надано кредит в сумі 145 000 доларів США
під 12,83% річних зі строком дії до 23.08.2024
року.

- 03.09.2007 кредитний договір № 49.20/05/07-СС,
відповідно до умов якого ОСОБА_1 було
надано кредит в сумі 180 000 доларів США
під 12,83% річних зі строком дії до 03.09.2024
року.

- 24.09.2007 кредитний договір № 49.20/6/07-СС,
відповідно до умов якого ОСОБА_1 було
надано кредит в сумі 178 000 доларів США
під 12,83% річних зі строком дії до 24.09.2024.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за вказаними кредитними
договорами, між ОСОБА_2 та ВАТ
«Кредитпромбанк» було укладено
договори поруки № 49.20/337/П337/07-СС від
23.08.2007; № 49.20/05/П05/07-СС від 03.09.2007; №
49.20/6/П6/07-СС від 24.09.2007, згідно яких
остання прийняла на себе зобов'язання
відповідати за повне і своєчасне
виконання зобов'язань відповідачем за
кредитними договорами.

В подальшому між сторонами було
укладено ряд додаткових угод до
вищевказаних кредитних договорів,
якими змінено поточний рахунок,
змінена та збільшена процентна ставка
за користування кредитом, а також
укладено додаткові договори до
договорів поруки, відповідно до яких
поручитель ознайомлена про зміну
порядку виконання основного
зобов'язання.

Банк свої зобов'язання за договором
виконав в повному обсязі, а боржник
свої зобов'язання за договором не
виконував належним чином, в зв'язку з
чим, станом на 19.11.2013 загальна сума
заборгованості за кредитним договором
№ 49.20/337/07-СС від 23.08.2007 становила 217 771, 58
доларів США, що за курсом НБУ станом на
19.11.2013 року становить 1 740 648 грн. 23 коп.,
за кредитним договором № 49.20/05/07-СС від
03.09.2007 становила 271 598,06 доларів США, що
за курсом НБУ станом на 19.11.2013 року
становить 2 170 883 грн. 29 коп., за кредитним
договором № 49.20/6/07-СС від 24.09.2007
становила 270 380,85 доларів США, що за
курсом НБУ станом на 19.11.2013 року
становить 2 161 154 грн. 13 коп.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначних змістом зобов'язання. У
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Враховуючи, що матеріали справи
свідчать про те, що позивач виконав усі
умови кредитних договорів, а
відповідач взяті на себе зобов'язання з
погашення заборгованості за
кредитними договорами належним чином
не виконував, у зв'язку з чим виникла
заборгованість, колегія суддів вважає
висновок суду першої інстанції щодо
порушення позичальником умов
кредитного договору вірним.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлено обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів належних йому.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
обов'язку ОСОБА_2 нести солідарну
відповідальність з ОСОБА_1 за
невиконання останнім умов договору.

Відповідно до ст. 553 ЦК України
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Згідно з приписами ст. 554 ЦК України, у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 1.1, 1.2 договору поруки,
ОСОБА_2 ознайомлена та згідна з умовами
кредитного договору та зобов'язалася
солідарно відповідати перед Банком у
повному обсязі, на тих же умовах, та в ті
же строки, що і ОСОБА_1, за своєчасне та
повне виконання зобов'язань
позичальника ОСОБА_1, які виникають з
умов кредитних договорів.

Суд першої інстанції встановивши, що 27
вересня 2013 року між
ПАТ «Кредитпромбанк» та Публічним
акціонерним товариством «Дельта Банк»
(далі - ПАТ «Дельта Банк») було
укладено договір купівлі-продажу права
вимоги за кредитами, відповідно до
якого в порядку, обсязі та на умовах,
визначених даним договором, ПАТ
«Кредитпромбанк» передає (відступає)
ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, в межах позову повно і
всебічно дослідивши обставини спору,
дав належну оцінку зібраним по справі
доказам, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин та
закон, який їх регулює і у
відповідності з вимогами закону
прийшов до вірного висновку про
обґрунтованість позовних вимог ПАТ
«Дельта Банк».

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги, що під час
укладення кредитних договорів з ВАТ
«Кредитпромбанк» ОСОБА_1 було введено в
оману шляхом надання недостовірного
графіку погашення щомісячного платежу,
оскільки вони зводяться до оспорювання
вказаних правочинів з підстав
передбачених ст. 230 ЦК
України, які не були предметом розгляду
даного спору.

Також не заслуговують на увагу колегії
суддів доводи апеляційної скарги про
завищення Банком розміру щомісячного
платежу, що призвело до сплати ним
річних процентів у більшому розмірі,
оскільки такі доводи стосуються не
розрахунку заборгованості за
кредитними договорами, а істотних умов
під час укладення договору.

Матеріали справи не містять доказів на
підтвердження визнання укладених
кредитних договорів недійсними в
установленому законом порядку.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і не
дають підстав вважати, що судом
допущено порушення норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення спору.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
з урахуванням доказів та заперечень,
які надавалися сторонами у ході
розгляду справи, підстав для його
скасування з мотивів, викладених у
апеляційній скарзі, немає.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 26 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 2602/30004/12

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/10122/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Лужецька О.Р.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.