Києво-Святошинський районний суд
Справа № 369/8502/14-ц
провадження 2/369/3478/14
РІШЕННЯ

Іменем України

07.11.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Сохань Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Український консорціум «Екосорб» про
поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2014 року позивач звернувся до
суду з даним позовом. Свої вимоги
мотивував тим, що вона з відповідачкою
перебував в зареєстрованому шлюбі з 2005
року по 2013 рік. Від шлюбу мають
неповнолітню доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. За час шлюбу ними було
придбане майно: автомобіль Hyundai Tucson,
автомобіль Nissan Qashqai, майнові права на
квартиру, що знаходиться по АДРЕСА_1. В
добровільному порядку поділити майно
сторони не можуть.

Просив суд визнати за ним право
власності на автомобіль Hyundai Tucson,
державний номерний знак НОМЕР_1,
визнати за відповідачкою право
власності на автомобіль Nissan Qashqai,
державний номерний знак НОМЕР_2, та
майнові права на квартиру АДРЕСА_1.

У судове засідання позивач не з'явивсь.
Про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином. Позивач
подав суду заяву про розгляд справи у
його відсутність.

У судове засідання відповідачка не
з'явилась. Про час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином.
Подала суду заяву про розгляд справи у
її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

За ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

При розгляді справи судом встановлено,
що 27 серпня 2005 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4, що підтверджується свідоцом
про укладення шлюбу, виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану
Печерського районного управління
юстиції в м. Києві.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 29 жовтня 2013 року шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано.

Від подружнього життя сторони мають
неповнолітню дитину: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

За ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

За ст. 61 СК України об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
може бути будь-яке майно, за винятком
виключеного з цивільного обороту.
Об'єктом права спільної сумісної
власності є заробітна плата, пенсія,
стипендія, інші доходи, одержані одним
із подружжя.

25 березня 2008 року між ТОВ «Український
автомобільний холдинг» та ОСОБА_2
укладено договір купівлі-продажу
автомобіля Hyundai Tucson, державний номерний
знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, номер шасі
(кузова) НОМЕР_6.

14 серпня 2009 року між ТОВ «Автомобільний
центр Голосіївський» та ОСОБА_2
укладеного договір купівлі-продажу
автомобіля Nissan Qashqai, державний номерний
знак, НОМЕР_2, 2008 року випуску, номер
шасі (кузова) НОМЕР_7.

09 серпня 2007 року між Українським
консорціумом «Екосорб» та ОСОБА_1
укладено договір № 36-155-ЧК про
бронювання квартири №137 в житловому
будинку за будівельною адресою:
АДРЕСА_1.

За ст. 74 СК України якщо жінка та
чоловік проживають однією сім'єю, але
не перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності жінки та чоловіка,
які проживають однією сім'єю, але не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, поширюють
положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Оскільки майно придбано сторонами у
період зареєстрованого шлюбу, тому
воно є спільною сумісною власністю
сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і частки сторін
є рівними.

Відповідно до п.п. 22-25 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» №11, від 21 грудня 2007 року
поділ спільного майна подружжя
здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372
ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на час
розгляду справи.

Враховуючи те, що сторони погодили
вартість майна, про що подані письмові
заяви, фактичне користування
автомобілями, отримання позивачем
компенсації за майнові права, суд
вважає за доцільне розділити майно
подружжя, виділивши ОСОБА_1 автомобіль
Hyundai Tucson, державний номерний знак
НОМЕР_1, 2008 року випуску, номер шасі
(кузова) НОМЕР_6, ОСОБА_2 майнові права на
квартиру та автомобіль Nissan Qashqai,
державний номерний знак, НОМЕР_2, 2008
року випуску, номер шасі (кузова)
НОМЕР_7.

За ст. 59 ЦПК України обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Таким чином, розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог, дослідивши
всебічно, повно, безпосередньо та
об'єктивно наявні у справі докази,
оцінив їх належність, допустимість,
достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі
обставини справи, на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог і
заперечень, з урахуванням того, що
відповідно до ст.1 ЦПК України
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених або оспорюваних прав, свобод
чи інтересів фізичної особи, суд дійшов
висновку про необхідність задоволення
позову.

Керуючись ст.ст. 57-64, 208-223 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 заволити.

Визнати право власності за ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_3, на автомобіль Hyundai Tucson,
державний номерний знак НОМЕР_1, 2008 року
випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_6.

Визнати право власності за ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_3, НОМЕР_4, виданий 27
листопада 1997 року Печерським РУГУ МВС
України в м. Києві, ідентифікаційний
номер, на автомобіль Nissan Qashqai, державний
номерний знак, НОМЕР_2, 2008 року випуску,
номер шасі (кузова) НОМЕР_7.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3,
НОМЕР_4, виданий 27 листопада 1997 року
Печерським РУГУ МВС України в м. Києві,
ідентифікаційний номер НОМЕР_5, майнові
права на квартиру №137 в житловому
будинку за будівельною адресою:
АДРЕСА_1 за договором № 36-155-ЧК про
бронювання квартири, укладений 09
серпня 2007 року з Українським
консорціумом «Екосорб».

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Н.С.
Пінкевич