Справа №592/356/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Кондратенко М. В.Номер
провадження 22-ц/788/1890/14 Суддя-доповідач -
Сибільова Л. О. Категорія - 43
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Лузан Л. В. , Дубровної В. В. ,

з участю секретаря судового засідання -
Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 18 вересня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні квартирою, встановлення
порядку користування жилим
приміщенням,

в с т а н
о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 18 вересня 2014 року позов
ОСОБА_5 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не чинити
перешкод ОСОБА_5 у користуванні
квартирою АДРЕСА_1 м. Суми, а саме
системою водопостачання, а також
підвальним приміщенням, розташованим
під жилим будинком.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено за їх необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 і ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просять рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у позові ОСОБА_5 в
частині зобов'язання їх не чинити
перешкод ОСОБА_5 у користуванні
квартирою та підвалом відмовити.

Вказують, зокрема, що суд першої
інстанції не дослідив, чи взагалі
здійснюються перешкоди позивачці у
користуванні системою водопостачання
та підвальним приміщенням, а якщо
здійснюються, то ким і яким чином. Суд
не з'ясував, які дії з їх сторони
порушують право позивачки на
користування приміщенням, чи взагалі
позивачка має право користуватися
оспорюваним підвальним приміщенням,
хто ним фактично користується і чи
взагалі існує на сьогоднішній день це
приміщення.

Позивачкою не надані суду докази, які б
підтверджували факт порушення її прав
як власника та наявність об'єктивно
існуючих перешкод у здійснені нею цих
прав.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
відповідача, який підтримав скаргу з
мотивів, в ній викладених, позивача,
яка заперечує проти скарги та вважає
рішення суду вірним, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

16 січня 2014 року позивач звернулась до
суду з позовом, мотивуючи вимоги тим,
що їй та її сину ОСОБА_3 належить на
праві спільної часткової власності по
1/2 частині кожному квартира АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право
власності на житло від 16 липня 2007 року,
виданого виконавчим комітетом
Сумської міської ради.

Вказана квартира є двокімнатною,
загальною площею 30,9 кв. м , житловою
площею 21,5 кв. м, складається з: жилої
кімнати площею 10,0 кв. м, жилої кімнати
площею 11,5 кв. м, кухні площею 7,3 кв. м,
тамбуру площею 2,1 кв. м. Квартира має
часткові зручності - туалет, не
обладнана ванною.

У зв'язку із вступом до шлюбу у 2008 році
вона виселилась із вказаної квартири
та знялась з реєстрації в ній. У 2011 році
її чоловік помер, і вона вимушена була
повернутися до вказаної квартири. З 22
червня 2013 року вона знову
зареєстрована у АДРЕСА_1, проте її син
ОСОБА_3 заперечував проти її вселення, а
тому рішенням Ковпаківського
районного суду м. Суми від 08 серпня 2013
року ОСОБА_3 було зобов'язано вселити
її у вищезазначену квартиру.

На даний час у спірній квартирі
зареєстровані та проживають її син
ОСОБА_3 та онук ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Крім того, в квартирі без реєстрації
проживає і дружина її сина ОСОБА_4

Відповідачі систематично чинять їй
перешкоди у користуванні власністю,
зокрема, замінили на кухні належну їй
газову плиту на нову і не дозволяють
нею користуватися, перекривають воду
та газ, не дозволяють користуватися
туалетом.

Крім того, між ними існує спір щодо
користування жилими кімнатами, вона не
згодна, що сином визначено, що вона має
проживати у кімнаті, яка є прохідною, що
створює їй незручності, оскільки в силу
свого віку та здоров'я вона не може
проживати в кімнаті, де немає вікон і
син вимкнув освітлення.

До їхньої квартири також належить
підвал, у користуванні яким їй також
чинять перешкоди, а саме: винесли
звідти її консервацію і вона вимушена
зберігати її у сусідів. На неодноразові
пропозиції вирішити спір мирно
відповідачі не погоджуються.

Просила зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4
не чинити їй перешкоди у користуванні
та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 в м.
Суми; визначити порядок користування
вказаною квартирою та підвалом,
виділивши їй для проживання жилу
кімнату площею 11,5 кв. м, а відповідачам
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх сину ОСОБА_6 жилу
кімнату площею 10,0 кв. м, кухню, туалет,
тамбур та підвал залишити в загальному
користуванні.

Вирішуючи спір та частково
задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що доводи
позивача про те, що відповідачі
вчиняють дії, направлені на перешкоди
у користуванні нею кімнатою вбиральні
і газом, не знайшли свого
підтвердження. Позивачка довела
вчинення відповідачами перешкод у
користуванні нею системою
водопостачання в квартирі і підвалом,
який, хоча і не зазначений у технічному
плані квартири, однак фактично наявний
і знаходиться в користуванні їх сім'ї,
що не спростували відповідачі.

Відмовляючи у задоволенні позову про
визначення порядку користування
квартирою, суд виходив з того, що
кімнати в квартирі не ізольовані, крім
того, при умові виділу відповідачу
ОСОБА_3 з малолітнім сином у
користування кімнати площею 10,0 кв. м
порушуються їх житлові права, оскільки
різниця у розмірі жилої площі, що їм
може бути виділена, є суттєвою.

Згідно ч . 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Висновок суду в оскаржуваній частині
узгоджується з обставинами справи,
вірно встановленими судом, та
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно свідоцтва про право власності
на житло, виданого виконкомом Сумської
міської ради 16 липня 2007 року, витягу про
реєстрацію права власності на
нерухоме майно від 21 жовтня 2008 року,
виданого КП «Сумське МБТІ»,
двокімнатна квартира АДРЕСА_2 (на даний
час АДРЕСА_2) в м. Суми, приватизована і
належить на праві спільної часткової
власності позивачу ОСОБА_5 та її сину
відповідачеві ОСОБА_3 по 1/2 частині
кожному (а.с.6-7).

Згідно технічного паспорту на вказану
квартиру, вона має загальну площу 30,9 кв.
м, складається з двох жилих кімнат
загальною площею 21,5 кв. м, в тому числі
11, 5 кв. м та 10,0 кв. м, обладнана кухнею
площею 7,3 кв. м, тамбуром площею 2,1 кв. м.
На плані зазначене також приміщення
вбиральні, яке не зазначене в технічній
характеристиці квартири (а.с.4-5).

У вказаній квартирі зареєстровані і
проживають співвласники нерухомого
майна - ОСОБА_5, її син ОСОБА_3 та
син останнього - онук позивачки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивачка зареєстрована в
квартирі з 22 червня 2013 року (а.с.9, 10).

В квартирі без реєстрації проживає
дружина ОСОБА_3 ОСОБА_4, що визнається
сторонами.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 08 серпня 2013 року
зобов'язано ОСОБА_3 вселити ОСОБА_5 в
спірну квартиру (а.с.8).

Згідно акту про припинення
газопостачання від 6 лютого 2014 року
зв'язку з заборгованістю по оплаті
газопостачання на суму 340 гр.
працівниками ПАТ «Сумигаз» припинено
постачання газу до спірної квартири
шляхом заварювання труби на вводі в
квартиру (а.с.31).

Відповідно до акту обстеження
центральної системи водопостачання та
водовідведення від 17 лютого 2014 року у
спірній квартирі кімната кладової, яка
знаходиться в кухні, переобладнана під
вбиральню (туалет) з встановленням
унітазу з зливним бачком, який не
працює, не підключений, встановлений
бойлер на 30 літрів (а.с.30).

Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. ч. 1 - 3, 5 ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, які не суперечать
закону. При здійсненні своїх прав та
виконанні обов'язків власник
зобов'язаний додержуватися моральних
засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні
умови здійснення своїх прав. Власник не
може використовувати право власності
на шкоду правам, свободам та гідності
громадян, інтересам суспільства,
погіршувати екологічну ситуацію та
природні якості землі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК
України майно, що є у власності двох або
більше осіб (співвласників), належить
їм на праві спільної власності (спільне
майно).

Майно може належати особам на праві
спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності.

Ч. ч. 1 - 3 ст. 358 ЦК України передбачають,
що право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про те, що позивачка
відповідно до вказаних вимог
процесуального закону довела
порушення її прав у користуванні
водопостачанням в квартирі та
підвалом, яким користуються сторони.

Доводи відповідача про те, що позивачка
має ключі та може приходити до
квартири, коли забажає, сама покинула
спірне житло, проживає у свого вітчима,
а тому не користується
водопостачанням, в чому їй ніхто
перешкод не створює, а підвал їм
взагалі не належить, є безпідставними,
оскільки вони спростовуються доказами
в справі.

Пояснення позивачки в цій частині про
те, що відповідачі перекривають воду в
квартирі, позбавляючи її можливості в
користуванні водопостачанням,
обмежили її у доступі до підвалу в
будинку, яким сім'я позивачки
користувалась весь час, таке право
користування підвалом саме мешканцями
вказаної квартири ніхто не оспорював,
відповідачі самі користуються
підвалом, підтвердили свідки ОСОБА_7 -
вітчим позивачки та ОСОБА_8 - сусідка
сторін, зокрема, про те, що позивачка
тимчасово вимушено проживає за іншою
адресою - в колишній квартирі її
покійної матері, у вітчима із-за частих
сварок з відповідачами, що створюють їй
неможливі умови проживання в спірній
квартирі, перешкоджають їй
користуватись водопостачанням,
підвалом, в зв'язку з чим вона вимушена
була просити сусідку користуватись у
неї водою та зберігати тимчасово у неї
консервацію.

Обставини, на які посилаються
відповідачі, були предметом
дослідження суду першої інстанції і
отримали об'єктивну оцінку.
Відповідачі не навели у апеляційній
скарзі фактів, які б підтвердили
необґрунтованість рішення суду,
свідчили б про наявність підстав для
задоволення скарги.

За таких обставин оскаржуване рішення
суду першої інстанції є законним і
обґрунтованим, підстави для його
зміни чи скасування відсутні.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в
а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 18 вересня 2014 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -