АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
20 листопада 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання
сина, що продовжує навчання.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 р. ОСОБА_1 звернулася у суд з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання сина сторін -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що їх
син проживає з нею, відповідач на
утримання дитини достатніх коштів не
надає.

Посилаючись на викладене та ту
обставину, що відповідач має
нерегулярний, мінливий дохід, просила
суд, з урахуванням заяви про зміну
позовних вимог, стягнути з останнього
аліменти на утримання сина у твердій
грошовій сумі - 3 000 грн. щомісячно, з
моменту пред'явлення позову до
досягнення дитиною повноліття та
продовжувати їх стягнення у випадку
продовження сином сторін навчання
після досягнення повноліття, до
досягнення ним двадцятитрирічного
віку.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 20 листопада 2014 р. позов
задоволено частково. Постановлено
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частина від
його заробітку щомісячно, починаючи з 02
листопада 2014 р. до досягнення дитиною
повноліття, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку. В решті позовних
вимог - відмовлено. Допущено негайне
виконання рішення суду в частині
стягнення аліментів у межах платежу за
один місяць. Вирішено питання
розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі позивачка,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування норм
матеріального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати й
ухвалити по справі нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що підлягає задоволенню частково, з
огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, сторони перебували
у зареєстрованому шлюбі з 18 березня 2000
р. по 26 серпня 2004 р., від якого мають сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.2, 3/.

Відповідно до долучених до матеріалів
справи копій квитанцій відповідач
сплачував позивачці на утримання сина
по 250 грн. щомісячно /а.с.19-20/.

Ухвалюючи рішення про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на
утримання сина в розмірі ј частини
його заробітку /доходу/ щомісячно,
районний суд виходив із
недоведеності позивачкою тієї
обставини, що ОСОБА_2 не працює, має
мінливий дохід або одержує частину
доходу в натурі.

Між тим, висновки районного суду про
перебування божника у трудових
стосунках носять голослівний характер
та належними й допустимими доказами не
підтверджені.

Не узгоджуються такі висновки й із
письмовими запереченнями відповідача
про те, що наразі він за станом здоров'я
не працює /а.с.14/.

Відповідно до ч.1 ст.184 ЦПК України якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Згідно з вимогами ст.182 СК України, при
визначенні розмір аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають значення для
справи. Мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Відповідно до роз'яснень, які
містяться у п.17 постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 15 травня
2006 р. «Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів» за
відсутності домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину той із
них, з ким вона проживає, вправі
звернутися до суду з відповідним
позовом. Вирішуючи питання щодо
розміру аліментів, суд повинен
ураховувати: стан здоров'я, матеріальне
становище дитини і платника аліментів;
наявність в останнього інших
неповнолітніх дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх
дочки, сина; інші обставини, що мають
істотне значення. Розмір аліментів на
одну дитину не може бути меншим, ніж
зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

Враховуючи зазначене та те, що
відповідач має нерегулярний, мінливий
дохід, колегія суддів вважає
поспішними висновки суду першої
інстанції про необхідність визначення
розміру аліментів у співвідношенні до
розміру його доходу, а не твердій
грошовій сумі, у зв'язку з чим рішення
суду в зазначеній частині підлягає
зміні.

Визначаючи розмір аліментів, що
підлягає стягненню з боржника, колегія
суддів враховує наявність на його
утриманні неповнолітньої доньки
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також
стан його здоров'я та стан здоров'я
дитини сторін /а.с.17,18,21/, й вважає за
необхідне визначити розмір аліментів,
що підлягає стягненню на користь
позивачки, в сумі 500 грн.

Доводи апеляційної скарги про
необхідність стягнення з відповідача
аліментів на утримання сина сторін з 17
жовтня 2014р. тобто дати звернення у суд з
позовом, а не з 02 листопада 2014 р.,
заслуговують на увагу.

Так, стягуючи обов'язкові платежі з 02
листопада 2014р., районний суд визнав
доведеним факт сплати боржником 02
жовтня 2014 р. у добровільному порядку, за
місяць, аліментів, у сумі 250 грн.

Проте суд першої інстанції залишив
поза увагою вимоги ч.1 ст.191 СК України, у
відповідності до яких аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову, а також
тієї обставини, що позивачка
категорично заперечувала проти такого
розміру, що і стало підставою до
звернення її у суд з позовом.

З огляду на викладене, рішення суду, як
постановлене з невідповідністю
висновків суду обставинам справи,
порушенням норм матеріального права, в
частині дати стягнення аліментів з 02
листопада 2014 р. підлягає зміні на
17 жовтня 2014 р., а також розмір
аліментів, що підлягає стягненню з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, слід змінити
з ј частини від його заробітку (доходу)
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
до 500 грн.

В решті рішення суду першої інстанції
необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 20 листопада 2014 року змінити в
частині розміру аліментів, що
підлягають стягненню з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, з ј частини від
його заробітку (доходу) щомісячно, але
не менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, до 500 грн.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно,
проте може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів з
моменту проголошення шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/18849/14

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/15761/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Коренюк А.М.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.