Ухвала

іменем україни

24 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Мазур Л.М.,
Нагорняка В.А.,

Маляренка А.В.,
Юровської Г.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Харківської міської
ради до ОСОБА_3, третя особа - Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Харківській області, про
зобов'язання знести об'єкт самочинного
будівництва та за позовом Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Харківській області до
ОСОБА_3 про зобов'язання знести об'єкт
самочинного будівництва, за касаційною
скаргою Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області на рішення
апеляційного суду Харківської області
від 03 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року Харківська міська рада
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3
про зобов'язання знести об'єкт
самочинного будівництва.

Позивач посилався на те, що на підставі
договору купівлі-продажу від 28
листопада 2002 року ОСОБА_3 належали на
праві власності нежитлові приміщення
№ 2-5, загальною площею 68,3 кв. м,
розташовані в будівлі літ. «Б-1» по
АДРЕСА_1. ОСОБА_3 самовільно здійснив
будівельні роботи, внаслідок чого
належні йому приміщення перетворено у
двоповерхову будівлю літ. «Б-2»
загальною площею 320,3 кв. м.

Згідно з витягом з реєстру речових прав
на нерухоме майно від 29 січня 2013 року
право власності на нежитлову будівлю
літ. «Б-2» загальною площею 320,3 кв. м по
АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та іншими особами не
зареєстровано.

Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області ОСОБА_3 видано
припис про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил шляхом
знесення нежитлової будівлі літ. «Б-2»
по АДРЕСА_1 в термін до 01 березня 2013
року.

У встановлений термін ОСОБА_3 припис
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області не виконав, що
підтверджується актом перевірки від 15
березня 2013 року № 505-а.

Позивач зазначав, що нежитлова будівля
літ. «Б-2» загальною площею 320,3 кв. м по
АДРЕСА_1, є самочинною та порушує права
територіальної громади міста.

Посилаючись на вказані обставини та ст.
376 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», Харківська міська рада
просила зобов'язати ОСОБА_3 знести
об'єкт самочинного будівництва -
нежитлову будівлю літ. «Б-2» загальною
площею 320,3 кв. м по
АДРЕСА_1.

У червні 2013 року Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області звернулась до суду
з позовом до ОСОБА_3 про зобов'язання
знести об'єкт самочинного будівництва.

Позивач посилався на те, що в лютому 2013
року Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області здійснено
перевірку об'єктів будівництва,
розташованих по АДРЕСА_1, та
встановлено наявність самочинно
збудованої двоповерхової нежитлової
будівлі літ. «Б-2» загальною площею
320,3 кв. м.

За результатами перевірки Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Харківській області видано
ОСОБА_3 припис про усунення порушень
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
шляхом знесення будівлі літ.
«Б-2» по АДРЕСА_1 у термін до 01 березня 2013
року.

Вимоги припису Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
Харківській області від 21 лютого 2013
року ОСОБА_3 не виконано, у зв'язку з чим
інспекцією складено акт перевірки від
15 березня 2013 року № 505-а.

З метою встановлення можливості
збереження самочинного будівництва
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області звернулася з
листом до Департаменту містобудування,
архітектури та земельних відносин
Харківської міської ради щодо
відповідності самочинно збудованої
нежитлової будівлі умовам та
обмеженням забудови земельної ділянки.

Згідно з листом Департаменту
містобудування, архітектури та
земельних відносин Харківської
міської ради від 07 грудня 2012 року №
5143/0/27-12 містобудівні умови та обмеження
на самочинно збудований об'єкт по
АДРЕСА_1 не можуть бути надані, що
свідчить про неможливість збереження
об'єкта самочинного будівництва.

Посилаючись на вказані обставини та ст.
376 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області просила
зобов'язати ОСОБА_3 знести об'єкт
самочинного будівництва - нежитлову
будівлю літ. «Б-2» загальною площею 320,3
кв. м по АДРЕСА_1 за його рахунок.

Рішення Київського районного суду м.
Харкова від 27 вересня 2013 року позов
задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 знести об'єкт
самочинного будівництва - нежитлову
будівлю літ. «Б-2» загальною площею 320,3
кв. м по АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 03 вересня 2014
року рішення Київського районного суду
м. Харкова від 27 вересня 2013 року
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Харківській області,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають
вказаним вимогам.

Судами встановлено, що на підставі
договору купівлі-продажу від 28
листопада 2002 року ОСОБА_3 належать на
праві власності нежитлові приміщення
№ 2-5 загальною площею 68,3 кв. м,
розташовані у будівлі літ. «Б-1» по
АДРЕСА_1.

У період з липня 2005 року до листопада 2006
року ОСОБА_3 здійснив будівельні
роботи, внаслідок чого належні йому
нежитлові приміщення загальною площею
68,3 кв. м перетворено у двоповерхову
нежитлову будівлю загальною площею 320,3
кв. м.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 23 березня 2007 року
позов ОСОБА_3 до Виконавчого комітету
Харківської міської ради про визнання
права власності на нежитлову будівлю
задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право
власності на нерухоме майно -
реконструйоване та переобладнане
приміщення нежитлової будівлі літ.
«Б-2» під магазин непродовольчих
товарів з офісними приміщеннями
загальною площею 320,3 кв. м, розташоване
по АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 12 листопада 2009 року рішення
Київського районного суду м. Харкова
від 23 березня 2007 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвалою Київського районного суду м.
Харкова від 16 грудня 2009 року позов
ОСОБА_3 до Виконавчого комітету
Харківської міської ради про визнання
права власності на нежитлову будівлю
залишено без розгляду.

21 лютого 2013 року Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області проведено
позапланову перевірку, за наслідками
якої складено акт перевірки дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
№ 183, у якому зафіксовано порушення ст.
29 Закону України «Про планування і
забудову територій» ст. ст. 34, 36, 39
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» під час
самочинної реконструкції та
переобладнання ОСОБА_3 нежитлової
будівлі літ. «Б-2» загальною площею 320,3
кв. м по АДРЕСА_1.

21 лютого 2013 року Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області ОСОБА_3 видано
припис про усунення порушень
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил, яким
зобов'язано ОСОБА_3 у термін до 01
березня 2013 року знести будівлю літ.
«Б-2» по АДРЕСА_1.

Зазначений припис ОСОБА_3 не виконав та
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом про
визнання дій Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області противоправними
та скасування рішення, який на час
розгляду справи судом апеляційної
інстанції по суті не розглянуто.

15 березня 2013 року Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Харківській області
складено акт перевірки дотримання
вимог законодавства сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
№ 505-а, в якому зафіксовано, що ОСОБА_3
вимоги припису від 21 лютого 2013 року не
виконав.

Задовольняючи позовні вимоги та
зобов'язуючи відповідача знести
самочинне будівництво, суд першої
інстанції виходив з того, що вказане
будівництво проведено без належного
дозволу та порушує права
територіальної громади міста.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що рішення про
зобов'язання особи, що здійснила
самочинне будівництво, знести будівлю
приймається у випадку, коли неможлива
перебудова такого об'єкта з метою
усунення порушення законних прав та
інтересів інших осіб чи істотного
порушення будівельних норм. Позивач в
силу вимог ч. 7 ст. 376 ЦК України не
ставив питання про можливість
здійснення ОСОБА_3 відповідної
перебудови, зведеної ним нежитлової
споруди відповідно до державних норм
та будівельних правил та відмову
останнього від такої перебудови.

Крім того, судом апеляційної інстанції
зазначено, що рішенням Київського
районного суду м. Харкова від 17 квітня
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 18 липня 2014 року, позов
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Харкова до ОСОБА_3, третя особа:
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області, про визнання
права власності задоволено. Визнано за
Квартирно-експлуатаційним відділом м.
Харкова право власності на самочинно
збудовану будівлю «Б-2» по АДРЕСА_1,
загальною площею 320,3 кв. м.

Отже, зобов'язання ОСОБА_3 знести об'єкт
самочинного будівництва - нежитлову
будівлю літ. «Б-2» загальною площею 320,3
кв. м. по АДРЕСА_1,
порушить права
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Харкова, який в даний час є власником
спірної нежитлової будівлі.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна, оскільки вони
суперечать нормам процесуального
права.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України
якщо спір не врегульовано у порядку,
визначеному частиною третьою цієї
статті, суд вирішує питання про склад
осіб, які братимуть участь у справі.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за
клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача. Якщо таке
клопотання не заявлено, суд має
відмовити у позові по суті.

Із матеріалів справи вбачається, що
рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 17 квітня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 18 липня 2014
року, позов Квартирно-експлуатаційного
відділу м. Харкова до ОСОБА_3, третя
особа: Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області, про визнання
права власності задоволено. Визнано за
Квартирно-експлуатаційним відділом м.
Харкова право власності на самочинно
збудовану будівлю «Б-2» по АДРЕСА_1,
загальною площею 320,3 кв. м.

Вирішуючи спір, суди не звернули уваги
на те, що в даному випадку відбулася
зміна власника спірного майна та у
порушення вимог ст. 37 ЦПК України не
здійснили процесуальне (сингулярне)
правонаступництво, не залучили нового
власника будинку до участі у справі.

Оскільки місцевим та апеляційним
судами рішення ухвалені з порушенням
процесуальних норм права, що призвело
до неправильного вирішення справи,
відповідно до частин 2, 3 ст. 338 ЦПК
України вони підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області задовольнити
частково.

Рішення Київського районного суду м.
Харкова від 27 вересня 2013 року та
рішення апеляційного суду Харківської
області від 03 вересня 2014 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М. Ситнік

Судді: Л.М.
Мазур

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

Г.В. Юровська