Справа № 621/3173/14-ц
Провадження № 2/621/1205/14
УХВАЛА

іменем України

10.11.2014
року

м. Зміїв

Суддя Зміївського районного суду
Харківської області Бережна Н.М.,
розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

06.11.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивачем вказано, що відповідач
ОСОБА_2 мешкає за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 107 ЦПК України усі
справи, що підлягають вирішенню в
порядку цивільного судочинства,
розглядаються районними, районними у
містах, міськими та міськрайонними
судами.

Згідно з ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до
фізичної особи пред'являються в суд за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її проживання
або за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її перебування.

Статтею 110 ЦПК України перелічені види
справи, підсудність яких обирається за
вибором позивача. Так, частиною 2 цієї
статті визначено, що позови про
розірвання шлюбу можуть пред'являтися
за зареєстрованим місцем проживання чи
перебування позивача також у разі, якщо
на його утриманні є малолітні або
неповнолітні діти або якщо він не може
за станом здоров'я чи з інших поважних
причин виїхати до місця проживання
відповідача. За домовленістю подружжя
справа може розглядатися за
зареєстрованим місцем проживання чи
перебування будь-кого з них.

Отже, вказаною вище статтею
передбачено три випадки, коли позивач
має пред’явити позов про розірвання
шлюбу за зареєстрованим місцем свого
проживання чи перебування: 1) у разі,
якщо на його утриманні є малолітні або
неповнолітні діти; 2) якщо він не може за
станом здоров'я чи з інших поважних
причин виїхати до місця проживання
відповідача, а також 3) за домовленістю
подружжя справа може розглядатися за
зареєстрованим місцем проживання чи
перебування будь-кого з них.

Як зазначено в позові сторони мають
дитину – ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З частини 1 статті 31 ЦК України
вбачається, що малолітньою особою є
фізична особа, яка не досягла
чотирнадцяти років. Таким чином,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, не є малолітньою
дитиною Крім того, він проживає разом
із матір’ю – ОСОБА_2

При поданні даного позову ОСОБА_1
вказував на те, що вони з відповідачем
домовилися про підсудність даної
справи, однак, позивач не надав жодних
доказів на про те, що така згода існує. В
той же час ОСОБА_1 не вказував на те, що
він має хворобливий стан здоров’я,
який би перешкоджав йому виїхати до
місця проживання відповідача для
розгляду справи про розірвання шлюбу.

З огляду на вищевикладене, ОСОБА_1, в
порушення ст. 60 ЦПК України, не довів
жодної обставини, які б свідчили про
можливість прийняття даного позову та
розгляду справи про розірвання шлюбу
за його місцем проживання.

Статтею 115 ЦПК України встановлено, що
якщо суддя, вирішуючи питання про
відкриття провадження у справі,
встановить, що справа не підсудна цьому
суду, заява повертається позивачеві
для подання до належного суду, про що
постановляється ухвала. Ухвала суду
разом із заявою та всіма додатками до
неї надсилаються позивачеві.

За таких обставин, позовна заява ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
підлягає поверненню.

Керуючись ст. 31 ЦК України, ст.ст. 107, 109,
110, 115 ЦПК України, суддя –

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу – повернути позивачу
для звернення до належного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п’яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя:
Н.М. Бережна