пр.№ 2/464/2418/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2014 року

Сихівський районний суд м.Львова в
складі:

головуючого Мички Б.Р.

при секретарі Дулюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та визначення місця
проживання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом, в якому просить: розірвати
шлюб з відповідачем ОСОБА_2,
зареєстрований 25 квітня 2009 року
Галицьким відділом реєстрації актів
цивільного стану Львівського міського
управління юстиції, актовий запис №81;
визначити місце проживання дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., за адресою
проживання його матері - ОСОБА_1:
АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних
вимог покликається на те, що 25 квітня 2009
року зареєструвала з відповідачем
шлюб, в якому мають неповнолітнього
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На протязі
останніх декількох років сімейне життя
між ними поступово погіршувалося, що
призвело до фактичного припинення
шлюбних відносин. Кожен з них має
діаметрально протилежні погляди на
шлюб та сім'ю. Вважає, що відповідач
постійно нехтує сімейними цінностями,
такими як повага до неї, піклування про
створення в сім'ї доброзичливої
морально - психологічної атмосфери.
Зазначає, що спільне життя з
відповідачем не склалося через
відсутність взаєморозуміння,
розходження поглядів на сімейні
відносини та сімейні обов'язки з
ведення спільного господарства та
виховання дитини. На даний час шлюбні
відносини фактично припинені, вони не
ведуть спільного господарства, не
підтримують подружніх відносин та
проживають окремо. Дитина залишилася
проживати з нею та усі обов'язки щодо
утримання та виховання дитини виконує
вона самостійно. Вважає за доцільне
визначити місце проживання
неповнолітнього сина з нею, в квартирі
АДРЕСА_1, умови в якій дозволяють їй
стверджувати про можливість
нормального виховання та розвитку там
дитини.

Позивач та її представник в судовому
засіданні позовні підтримали, надали
суду пояснення аналогічні змісту
позовних вимог. Позивач додатково
пояснила, що починаючи з 21 вересня 2014
року вони з відповідачем не проживають
разом, дитина проживає з нею,
знаходиться на її вихованні та
утриманні. Ствердила, що вона прийшла
до остаточного переконання про
неможливість збереження шлюбу,
оскільки втратила до відповідача
почуття любові, довіри та
взаєморозуміння. Вважає, що збереження
суперечить їхнім інтересам та
інтересам неповнолітньої дитини. Після
розірвання шлюбу просить залишити їй
прізвище "ОСОБА_1". З урахуванням
вищенаведеного, просить позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні позов визнали
частково, заперечили твердження
позивача щодо нехтування відповідачем
сімейними цінностями, а також
покликання позивача на те, що
відповідач не бере участі у вихованні
та утриманні дитини. Відповідач
ствердив суду, що примирення між ними
дійсно неможливе, їх сім'я розпалась
остаточно і поновлена бути не може.
Пояснив, що між ними протягом тривалого
часу виникали конфлікти та
непорозуміння, що призвело до
фактичного припинення шлюбних
відносин. Зазначив, що з 21 вересня 2014
року вони проживають окремо, не ведуть
спільний побут та господарство та не
підтримують подружніх відносин. Не
заперечив щодо визначення місця
проживання дитини в квартирі АДРЕСА_1 з
матір'ю - позивачем ОСОБА_1

Заслухавши пояснення учасників
процесу, з'ясувавши дійсні обставини
справи і причини позову, повно та
всебічно з'ясувавши фактичні взаємини
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до переконання, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову. Якщо визнання
відповідачем позову суперечить закону
або порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у прийнятті визнання
відповідачем позову і продовжує
судовий розгляд.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного
кодексу України шлюб припиняється
внаслідок його розірвання за позовом
одного з подружжя на підставі рішення
суду.

Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу
України суд ухвалює рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони уклали
шлюб 25 квітня 2009 року в Галицькому
відділі реєстрації актів цивільного
стану Львівського міського управління
юстиції, про що в книзі реєстрації
шлюбів зроблено відповідний актовий
запис за №81.

В шлюбі у них народився син - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сімейне життя між сторонами не
склалось, між ними виникали постійні
конфлікти та непорозуміння, які
привели до розпаду сім'ї. Починаючи з 21
вересня 2014 року вони не ведуть спільне
господарство, не підтримують подружні
відносини та проживають окремо. Судом
встановлено, що сторони втратили один
до одного почуття любові, поваги,
довіри та взаєморозуміння, без яких
повноцінна сім'я існувати не може, і
відновлення сімейних стосунків
неможливе; переконані, що не будуть
вживати заходів для збереження
формально існуючого шлюбу.

Наведені обставини приводять суд до
переконання, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу неможливі,
суперечить їх інтересам, сім'я
розпалась остаточно та шлюб існує
формально. Враховуючи наведене, суд
вважає необхідним формально існуючий
шлюб розірвати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 161 СК України,
якщо мати та батько, які проживають
окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким
із них буде проживати малолітня дитина,
спір між ними може вирішуватися судом.
При вирішенні спору щодо місця
проживання дитини суд бере до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що дитина сторін -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та
залишився проживати з матір'ю -
позивачем ОСОБА_1, за її місцем
проживання, АДРЕСА_1.

З огляду на те, що відповідач не
заперечує щодо визначення місця
проживання дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою проживання
його матері - ОСОБА_1, в квартирі
АДРЕСА_1, суд приходить до переконання,
що позовні вимоги є підставними та
підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

У зв'язку з наведеним, з відповідача
підлягають стягненню на користь
позивача 243,60грн. судового збору.

На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 161 Сімейного
кодексу України, та керуючись ст.ст. 1, 10,
11, 60, 88, 174, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 25 квітня 2009 року
Галицьким відділом реєстрації актів
цивільного стану Львівського міського
управління юстиції, актовий запис №81.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1
прізвище - „ОСОБА_1".

Визначити місце проживання дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., за адресою
проживання його матері - ОСОБА_1:
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
243,60грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особою, у
відсутності якої таке було
постановлено, - протягом того ж строку з
дня отримання його копії.

Головуючий

Оригінал рішення виготовлено в одному
примірнику, який зберігається в справі
№464/11494/14-ц.