Справа № 1519/2-1631/11
Провадження № 2/521/97/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 грудня 2014 року

Малиновський районний суд міста Одеси
в складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.

за секретаря - Гресько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Одеської
міської ради про встановлення факту
прийняття спадщини та право на
спадщину, визнання права власності на
будівельні матеріали у порядку
спадкування за законом, визнання
заповіту недійсним, за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Одеської
міської ради про встановлення факту
прийняття спадщини та право на
спадщину, визнання права власності на
будівельні матеріали у порядку
спадкування за законом, визнання
заповіту недійсним, за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_4 про
визнання права власності у порядку
спадкування за законом на 2/6 частини
домоволодіння, за позовом третьої
особи із самостійними вимогами ОСОБА_4
до ОСОБА_1 про визнання права власності
у порядку спадкування за заповітом на
4/6 частини домоволодіння, -

В С Т А Н О В И В :

До суду подана заява про перегляд
рішення Малиновського районного
народного суду від 30 липня 1979 року, в
якій заявник ОСОБА_1 посилається на
такі обставини.

30 липня 1979 року Малиновський районний
суд м. Одеси розглянув цивільну справу
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_3
про визнання права власності на 1/6
частину домоволодіння. Цим рішенням
позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені у
повному обсязі. З цим рішенням заявник
не згоден, тому що про те, що суд
розглянув цивільну справу та
задовольнив позовні вимоги заявнику
стало відомо 08 листопада 2007 року.
Відомо про це рішення стало на підставі
того, що Малиновським районним судом м.
Одеси розглядається цивільна справа за
його позовом про визнання права
власності у порядку успадкування за
законом після смерті батька та матері,
а відповідачі по справі надали копію
цього рішення. Заявник просив суд
означене рішення скасувати та
притягнути його до участі у справі в
якості відповідача. ОСОБА_3 не
погоджувався із заявою, посилаючись на
те, що обставини, на які посилається
заявник не відповідають дійсності.
Розглянувши заяву про перегляд
рішення, дослідивши матеріали
цивільної справи, надані матеріали, суд
дійшов такого висновку. ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_7. Після його смерті
залишилась спадщина у вигляді
домобудівництва за адресою: м. Одеса
Ближні Млини у с. Джутової фабрики
Іллічівського району, зараз АДРЕСА_1.
Після його смерті спадкоємцями за
законом були його дружина ОСОБА_6, та
діти ОСОБА_3, ОСОБА_5 та заявник ОСОБА_1.
Заявник не подавав заяви про прийняття
спадщини, вважав що її не надавав ніхто
із спадкоємців, тому будівля не була
прийнята до експлуатації у
встановленому законом порядку. В
матеріалах справи відсутня заява про
відмову від спадщини. Суду було відомо,
що заявник є спадкоємцем, однак на
підставі того, що заявник не вступив у
спадщину суд постановив рішення, не
викликаючи його до суду, не визначивши
чи відмовився заявник від спадщини, чим
порушив права заявника. За таких
обставин зазначене рішення суду від 30
липня 1979 року підлягає скасуванню.

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 25 вересня 2008 року заява
ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами задоволена
частково.

Рішення Малиновського районного
народного суду від 30 липня 1979 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, ОСОБА_3 про визнання права
власності на 1/6 частину домоволодіння
скасовано.

Залучено до участі у справі в якості
третьої особи ОСОБА_1.

До суду подана зустрічна позовна заява
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_4
про визнання права власності у порядку
спадкування за законом на 2/6 частини
домоволодіння, в якому зазначається, що
на час відкриття спадщини у
зазначеному домоволодінні постійно
проживали та були зареєстровані він,
ОСОБА_3 зі своєю сім'єю та мати ОСОБА_3 -
ОСОБА_6. Так як він постійно проживав у
спірному домоволодіння, а виходячи із
цього фактично управляв та володів
спадковим майном, являвся братом
покійної по батькові та був
співвласником домоволодіння де
знаходилась спадщина, то з часу
відкриття спадщини ОСОБА_5 вважав себе
спадкоємцем останньої за законом, а
виходячи із вимог ч. 1 ст. 549 ЦК України
(від 1963 року) особою, яка прийняла
спадщину. Як йому відомо, ніхто із
спадкоємців ОСОБА_5 із заявою про
прийняття від останньої спадщини до
нотаріальної контори не звертався. Що
стосується відповідача по справі, то
він на час смерті ОСОБА_5 мешкав у місті
Одесі, знав про смерть останньої та
відкриття спадщини, але не звертався до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини. Більш того, на час
відкриття спадщини відповідач за
місцем знаходження спадкового майна не
проживав і не був зареєстрований, тобто
фактично не вступав в управління або
володіння спадковим майном, що
свідчить про неприйняття ним спадщини.
На підставі викладеного, після
остаточного уточнення позовних вимог
просить визнати за ним право власності
у порядку спадкування за законом на 2/6
частини домоволодіння по АДРЕСА_1 після
смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
та ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3. Також,
виходячи із того, що предметом спору по
даній справі є домоволодіння,
розташоване у АДРЕСА_1, в якому його
дружина ОСОБА_4 має на правах особистої
власності у порядку успадкування за
заповітом 4/6 частини спірного
домоволодіння, просить суд допустити
її до участі у справі в якості третьої
особи, яка заявляє самостійні вимоги
щодо предмету спору.

До суду з позовною заявою звернулася
ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права
власності у порядку спадкування за
заповітом на 4/6 частини домоволодіння
посилаючись на таке. 06 серпня 1978 року
вона уклала шлюб з ОСОБА_3. Від цього
шлюбу вони мають двох дітей, сина
ОСОБА_9, 1979 року народження і доньку
ОСОБА_10, 1982 року народження, які
зареєстровані та постійно проживають
разом з ними у спірному домоволодінні
за адресою: АДРЕСА_1. 08 грудня 1952 році
між житловим управлінням Одеської
міської ради в особі начальника
управління ОСОБА_11 та батьком чоловіка
ОСОБА_7 укладено договір про надання
останньому в безстрокове користування
земельної ділянки площею 524,0 м2.,
розташованої в районі Ближніх Млинів у
селищі Джутової фабрики Іллічівського
району м. Одеси, зараз АДРЕСА_1, для
будівництва індивідуального житлового
будинку на праві особистої власності,
який у цей же день було нотаріально
посвідчено.

У подальшому батьками чоловіка на
зазначеній земельній ділянці були
збудовані чотирьох-кімнатний житловий
будинок, інші будівлі та споруди, які
належали їм на праві особистої
власності. Це будівництво є завершеним,
але у встановленому законом порядку не
було прийнято до експлуатації.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько чоловіка
ОСОБА_7. Так як її чоловік з матір'ю
вчасно звернулися із заявами про
прийняття спадщини до Сьомої Одеської
державної нотаріальної контори,
постійно мешкали та були зареєстровані
за місцем знаходження спадкового
майна, то за ними було визнано право на
спадщину за законом в рівних частках
кожному. Тобто її чоловік, його мати
ОСОБА_6 та донька покійного батька
чоловіка ОСОБА_5 отримали право на 1/6
частину спадкового майна кожен. Право
кожного з них на 1/6 частину відкритої
спадщини - ? домоволодіння у АДРЕСА_1,
було підтверджено рішенням
Малиновського районного суду м. Одеси
від 30 липня 1979 року. 21 листопада 2001 року
мати чоловіка ОСОБА_6 склала заповіт, за
яким заповідала все своє майно їй,
ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 померла, у
зв'язку із чим, усе майно яке належало
останній перейшло за заповітом у її
власність. Так як, ОСОБА_6 належало на
праві власності у порядку спадщини 4/6 (з
урахуванням 1/6 частини спадкового
майна прийнятого після смерті батька)
частини домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1, то після смерті останньої
право розпоряджатися цим майном за
заповітом перейшло їй. На підставі
викладеного, після остаточного
уточнення, просить визнати за нею право
власності у порядку спадкування за
законом на 4/6 частини домоволодіння по
АДРЕСА_1 за заповітом ОСОБА_6
посвідченим Сьомою Одеською державною
нотаріальною конторою 21 листопада 2001
року.

В травні 2009 року із зустрічною позовною
заявою звернулась ОСОБА_2 з позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Одеської
міської ради про визнання права
власності у порядку спадкування за
законом, визнання заповіту недійсним,
посилаючись на наступне.

Її діду ОСОБА_7 та бабці ОСОБА_6 належало
домоволодіння за адресою : м. Одеса
Ближні Млини у с. Джутової фабрики
Іллічівського району м. Одеси, зараз
адреса домоволодіння встановлена як
АДРЕСА_1. Вказане домоволодіння в
цілому складається з одного житлового
будинку під літ. «А» загальною площею
104,4 кв. м., літньої кухні літ. «Б», сараю
літ. «В», убиральні літ. «Г», гаражу літ.
«Д», душу літ. «К», які розташовані на
земельній ділянці площею 546,0 кв. м.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_5 померла її бабуся ОСОБА_6,
після смерті яких залишилася спадщина
у вигляді вказаного домоволодіння.
Спадкоємцями за законом після смерті
діда та бабусі були мати, як донька
померлих ОСОБА_5, та діти померлих
ОСОБА_1, ОСОБА_3. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_3
померла її мати ОСОБА_5, тому за правом
представництва право на спадщину після
смерті діда та бабці має вона. Також їй
стало відомо, що її бабка ОСОБА_6 нібито
видала заповіт на майно, яке залишилося
після її смерті на ім'я ОСОБА_4, яка є
дружиною ОСОБА_3. Вказаний заповіт, на
її погляд, було складено під впливом
омани з боку ОСОБА_4, та викликає значні
зауваження автентичність підпису
померлої, тому вона вважає що вказаний
заповіт повинен судом бути визнаним
недійсним.

Враховуючи ці обставини вважає, що доля
кожного зі спадкоємців є рівною, тобто
суд повинен визнати за кожним зі
спадкоємців по 1/3 частині спадкового
майна. Окрім того, реєстрація права
власності на домоволодіння яке є
предметом спору в КП « ОМБТІ та РОН»
відсутня, та в технічному паспорті на
домоволодіння від 19.10.2007 р. усі будівлі
розташовані на земельній ділянці
вказані як самовільні. Для того, щоб суд
міг вирішити питання про визнання
права власності між спадкоємцями
потрібно прийняти будинок до
експлуатації, тому необхідно залучити
до справи у якості співвідповідача
Одеську міську раду. На підставі
викладеного просить постановити
рішення яким встановити прийняття
спадщини ОСОБА_2 за правом
представництва після смерті ОСОБА_8,
яка залишилося після смерті ОСОБА_7,
ОСОБА_6, визнати за ОСОБА_2 право
власності за правом представництва у
порядку спадкування за законом на 1/3
частину домоволодіння по АДРЕСА_1 після
смерті ОСОБА_8 померлої ІНФОРМАЦІЯ_3
доньки померлих ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, та
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6, визнати заповіт
укладений від імені ОСОБА_6 на ім'я
ОСОБА_4 на домоволодіння по АДРЕСА_1 -
недійсним.

В червні 2009 року ОСОБА_1 подав до суду
додаткову позовну заяву до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Одеської міської ради
про визнання права власності у порядку
спадкування за законом, визнання
заповіту недійсним посилаючись на
таке. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько
ОСОБА_7, та ІНФОРМАЦІЯ_5 померла його
мати ОСОБА_6, після смерті яких
залишилася спадщина у вигляді
домоволодіння за адресою: м. Одеса,
Ближні Млини у с. Джутової фабрики
Іллічівського району м. Одеси, зараз
адреса домоволодіння встановлена як:
АДРЕСА_1. Спадкоємцями за законом після
смерті мати та батька були його мати, як
донька померлих ОСОБА_5, та діти
померлих ОСОБА_1, ОСОБА_3. Однак,
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5, тому за
правом представництва право на
спадщину після смерті її діда та бабці
має ОСОБА_2. Таким чином, на час розгляду
справи спадкоємцями першої черги після
смерті його батька та матері є ОСОБА_1,
ОСОБА_3, діти померлих та ОСОБА_2 за
правом представництва після смерті
своєї матері ОСОБА_5 доньки померлих,
тому частки у спадщині між
спадкоємцями є рівними по 1/3 частки від
спадщини. Також йому стало відоме, що
його мати ОСОБА_6 21 листопада 2001 р
нібито видала заповіт на майно, яке
залишилося після її смерті на ім'я
ОСОБА_4, яка є дружиною ОСОБА_3. Вказаний
заповіт, на його погляд, було складено
під впливом омани з боку ОСОБА_4, та
підпис померлої є підробленим, тобто
виконаним іншою особою від імені його
матері.

На підставі викладеного просить
постановити рішення яким встановити
прийняття спадщини ОСОБА_12 як
спадкоємця першої черги, яка
залишилося після смерті ОСОБА_7, ОСОБА_6,
визнати за ОСОБА_12 право власності у
порядку спадкування за законом на 1/3
частину домоволодіння по АДРЕСА_1 після
смерті померлих ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, та
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6, визнати заповіт
укладений від імені ОСОБА_6 на ім'я
ОСОБА_4 на домоволодіння по АДРЕСА_1 -
недійсним.

Представник ОСОБА_3 заявив клопотання
про об'єднання справ в одне
провадження.

Ухвалою Малиновського районного суду
від 10 листопада 2009 року були об'єднані в
одне провадження справу № 2-1554/09 за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Одеської міської ради про
визнання права власності у порядку
спадкування за законом, визнання
заповіту недійсним, за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Одеської
міської ради про визнання права
власності у порядку спадкування за
законом, визнання заповіту недійсним,
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя
особа: ОСОБА_4 про визнання права
власності у порядку спадкування за
законом на 2/6 частини домоволодіння, за
позовом третьої особи із самостійними
вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання
права власності у порядку спадкування
за заповітом на 4/6 частини
домоволодіння - з цивільною справою №
2-1911/09 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання права власності у порядку
спадкування за законом, прийнявши
об'єднану справу до свого провадження.

Після остаточного уточнення позовних
вимог ОСОБА_1 просив суд встановити
факт прийняття спадщини та право на
спадщину за законом ОСОБА_1, як
спадкоємця першої черги, яка
залишилася після смерті ОСОБА_7, ОСОБА_6.
Визнати за ОСОБА_1 право власності у
порядку спадкування за законом на 1/3
частину будівельних матеріалів, з яких
споруджено домоволодіння по АДРЕСА_1
після ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 Визнати
заповіт, який було укладено від імені
ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_4 на домоволодіння
по АДРЕСА_1 - недійсним. Визнати за
ОСОБА_1 право користування земельною
ділянкою, на якій розташовано будинок
№ АДРЕСА_1.

Після остаточного уточнення позовних
вимог ОСОБА_2 просила суд встановити
факт прийняття спадщини та право на
спадщину за законом на 1/3 частину за
ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_8, яка
залишилася після смерті ОСОБА_7, та за
правом представництва після смерті
ОСОБА_6. Визнати за ОСОБА_2 право
власності у порядку спадкування за
законом на 1/3 частину будівельних
матеріалів, з яких споруджено
домоволодіння по АДРЕСА_1 після ОСОБА_8,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, доньки ОСОБА_7,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 Визнати заповіт,
який було укладено від імені ОСОБА_6 на
ім'я ОСОБА_4 на домоволодіння по АДРЕСА_1
- недійсним. Визнати за ОСОБА_2 право
користування земельною ділянкою, на
якій розташовано будинок № АДРЕСА_1.

В судових засіданнях сторони
наполягали на своїх вимогах, просили їх
задовольнити, заперечували проти
пред'явлених до них вимог. В подальшому
в судове засідання не з'явилися, на
своїх вимогах наполягали, просили суд
розглядати справу за їх відсутності.

Представник Одеської міської ради в
судове засідання не з'явився,
повідомлявся належним чином.

Вивчивши нормативно-правові акти, які
регулюють спірні правовідносини,
дослідивши письмові докази у справі,
оцінивши докази у їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2
підлягають частковому задоволенню з
таких підстав.

З матеріалі справи вбачається, що 08
грудня 1952 році між житловим
управлінням Одеської міської ради в
особі начальника управління ОСОБА_11 та
ОСОБА_7 укладено договір про надання
останньому в безстрокове користування
земельної ділянки площею 524 м2.,
розташованої в районі Ближніх Мельниць
у селищі Джутової фабрики
Іллічівського району м. Одеси, зараз
АДРЕСА_1, для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві особистої власності, який у цей
же день було нотаріально посвідчено.

В подальшому, на зазначеній земельній
ділянці були збудовані 4-х кімнатний
житловий будинок, інші будівлі та
споруди, які належали їм на праві
особистої власності. Це будівництво є
завершеним, у встановленому законом
порядку не було прийнято до
експлуатації.

Вказане домоволодіння в цілому
складається з одного житлового будинку
під літ. «А» загальною площею 104,4 кв. м.,
літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В»,
убиральні літ. «Г», гаражу літ. «Д», душу
літ. «К», які розташовані на земельній
ділянці площею 546,0 кв. м.

Реєстрація права власності на
домоволодіння, яке є предметом спору, в
КП « ОМБТІ та РОН» відсутня, в
технічному паспорті на домоволодіння
від 19.10.2007 р. усі будівлі, розташовані на
земельній ділянці, вказані як
самовільні.

У 1968 році між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було
укладено шлюб, проте вони фактично
мешкали разом і вели спільне
господарство як подружжя з 1951 року.

Від цього шлюбу у них народилися двоє
дітей, а саме, ОСОБА_1, 1952 року
народження та ОСОБА_3, 1954 року
народження.

Також, у ОСОБА_7 від першого шлюбу
залишилась донька ОСОБА_5 1934 року
народження.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7. Після його
смерті залишилась спадщина у вигляді ?
незареєстрованого домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_7 не залишив
заповіту, тому спадкування
здійснюється за законом на підставі ст.
549 (ЦК УРСР 1963 року).

Після смерті ОСОБА_7 за законом
залишилися спадкоємці: син - ОСОБА_1, син
- ОСОБА_3, дочка - ОСОБА_5 та дружина
померлого ОСОБА_6. Кожен з них спадкував
рівну частку у спадковому майні, що
відкрилася після смерті ОСОБА_7

на ? частку спадкового майна, так як
спадкове майно було набуте під час

знаходження у шлюбі спадкодавця з
ОСОБА_6. Таким чином,

враховуючи рівність часток у
спадковому майні, кожному зі
спадкоємців повинно

належати по 1/8 частці майна, на яку
відкрилася спадщина, а дружина
померлого спадкувала відповідно 1 /8 + ? =
5/8 часток.

ОСОБА_3 з матір'ю звернулися із заявами
про прийняття спадщини до Сьомої
Одеської державної нотаріальної
контори, постійно мешкали та були
зареєстровані за місцем знаходження
спадкового майна, то за ними було
визнано право на спадщину за законом в
рівних частках кожному. Тобто ОСОБА_1,
ОСОБА_6 та донька покійного ОСОБА_5
отримали право на 1/6 частину спадкового
майна кожен. Право кожного з них на 1/6
частину відкритої спадщини - від ?
домоволодіння у АДРЕСА_1, було
підтверджено рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 30 липня 1979
року.

З 1974 року ОСОБА_1 постійно мешкав у м.
Ризі, так як проходив там військову
службу у якості офіцера, та у
подальшому виписався зі спірного
домоволодіння, він не подав заяви до
нотаріальної контори з приводу
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_7.

На час смерті батька ОСОБА_1 був
зареєстрований у зазначеному будинку,
прибув на похорони батька та
здійснював його поховання та взяв
особисті речі, які тому належали, що
визнано ОСОБА_3 та підтверджується
копіями фотокарток, які належали
батьку та зараз зберігаються у ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 60-63 ЦК України
обставини, які визнаються сторонами
вважаються доведеними та не потребують
доказування, а у відповідності до ч. І
ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємиць
вважається таким, що прийняв спадщину,
якщо він фактично вступив в управління
або володіння спадковим майном, ти ж
саме обставини встановлюються п. 4
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
24 червня 1983 року «Про практику розгляду
судами України справ про спадкування»
у якому зазначено, що для прийняття
спадщини достатньо вступити у
володіння не тільки усім майном
спадкодавця але і його часткою, при
чому відповідно до судової практики,
яка діяла на час відкриття спадщини,
діями що свідчать про прийняття
спадщини можуть бути будь-які дії
спрямовані на отримання спадщини будь
то отримання документів, які належали
померлому або отримання будь-якого
майна, яке належало померлому. ОСОБА_3
на час смерті батька також проходив
службу у армії та на похоронах
присутнім не був, що підтвердив у
судовому засіданні. Дружина померлого
ОСОБА_6 проживала з померлим чоловіком
та і потім проживала у спірному будинку
до часу своєї смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла донька покійного
батька ОСОБА_5, після смерті якої
залишилась спадщина у вигляді 1/6
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1. За
життя ОСОБА_5 заповіт не склала.

Після її смерті залишилася спадкоємиця
- її донька ОСОБА_2, яка на час смерті
проживала сумісно з матір'ю та прийняла
спадщину, яка залишилася після смерті
її матері за правилами ч. 1 ст. 549 (ЦК УРСР
1963 року. ОСОБА_2 прийняла спадщину
шляхом отримання у власність усіх
документів на спірний будинок.

06 серпня 1978 року ОСОБА_3 уклав шлюб з
ОСОБА_4.

Від цього шлюбу вони мають двох дітей,
сина ОСОБА_9, 1979 року народження і
доньку ОСОБА_10, 1982 року народження, які
зареєстровані та постійно проживають
разом з нами у спірному домоволодінні
за адресою: АДРЕСА_1.

21 листопада 2001 року ОСОБА_6 склала
заповіт, за яким заповідала все своє
майно ОСОБА_4. Цей заповіт було
посвідчено нотаріусом Сьомої Одеської
державної нотаріальної контори ОСОБА_13
21 листопада 2001 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 померла, у зв'язку
із чим, і усе майно яке належало
останній перейшло за заповітом у
власність ОСОБА_4, тобто 5/8 частин
спірного домоволодіння.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 заявили клопотання про
призначення судової почеркознавчої
експертизи у цивільній справі,
обґрунтовуючи це тим, що ними ставиться
під сумнів підпис ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4, на заповіті від 21
листопада 2001 року. Проведення
експертизи просили доручити експертам
Одеського науково-дослідного
інституту судових експертиз.

Згідно повідомлення експерта
Одеського науково-дослідного
інституту судових експертиз ОСОБА_14
від 09 вересня 2011 року неможливо
провести означену експертизу у зв'язку
з ненаданням експерту: оригіналів двох
екземплярів заповіту від імені ОСОБА_6
від 21.11.2001 року та реєстр для реєстрації
нотаріальних дій Сьомої одеської
державної нотаріальної контори за 2001
рік; вільні зразки почерку у вигляді
записів свого прізвища та ініціалів
ОСОБА_6 у оригіналах документів, утому
числі максимально наближені за часом
виконання до досліджуваних записів;
медичні дані про стан здоров'я ОСОБА_6
(амбулаторні та стаціонарні медичні
картки, довідки, дані про стан зору та
інші захворювання, які могли вплинути
на її письмово-рухові навички), у тому
числі за 2001 рік.

В судовому засіданні 12 червня 2012 року
адвокат ОСОБА_15 заявив клопотання про
повторне призначення експертизи щодо
відповідності підпису ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4, на заповіті від 21
листопада 2001 року. Просив суд направити
справу для проведення експертизи
експертам Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при ГУМВС України в Одеській області.

По справі була призначена судова
почеркознавча експертиза.

Згідно повідомлення експерта Науково -
дослідного
експертно-криміналістичного центру
при ГУМВС України в Одеській області
від 21 липня 2012 року неможливо провести
означену експертизу у зв'язку з
ненаданням експерту: оригіналів двох
екземплярів заповіту від імені ОСОБА_6
від 21.11.2001 року та реєстр для реєстрації
нотаріальних дій Сьомої одеської
державної нотаріальної контори за 2001
рік; вільні зразки почерку у вигляді
записів свого прізвища та ініціалів
ОСОБА_6; медичні дані про стан здоров'я
ОСОБА_6 (амбулаторні та стаціонарні
медичні картки, довідки, дані про стан
зору та інші захворювання, які могли
вплинути на її письмово-рухові
навички), у тому числі за 2001 рік.

Провадження по справі відновлено та
продовжено слухання справи.

Таким чином, що стосується підпису
ОСОБА_6 у заповіті, то його
достовірність була засвідчена
нотаріусом Сьомої Одеської державної
нотаріальної контори ОСОБА_13 в
обов'язки якої, також входе
встановлення і перевірка особи
заповідача.

У заповіті ОСОБА_6 від 21 листопада 2001
року, посвідченого нотаріусом Сьомої
Одеської державної нотаріальної
контори ОСОБА_13 зазначено, що цей
заповіт підписала громадянка ОСОБА_6 у
присутності нотаріуса на дому, з
встановленням особи заповідача та її
дієздатність.

Відповідно до п. 8 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, зареєстрованої у
Міністерстві юстиції України 7 липня 1994
року за № 152/361, яка діяла на час
складання ОСОБА_6 заповіту, в окремих
випадках, коли громадянин не може
з'явитися в зазначене приміщення, а
також коли того вимагають особливості
посвідчуваної угоди, нотаріальні дії
можуть бути вчинені поза вказаними
приміщеннями. Якщо нотаріальна дія
вчиняється поза приміщенням державної
нотаріальної контори чи поза
приміщенням, яке є робочим місцем
приватного нотаріуса, в
посвідчувальному написі записується
місце вчинення нотаріальної дії (на
дому, в лікарні, на підприємстві, в
установі, організації та ін.) із
зазначенням адреси.

На час посвідчення заповіту ОСОБА_6
була людиною похилого віку, а тому
наслідок певних фізичних вад не могла
самостійно з'явитись до нотаріальної
контори.

Крім цього, у п. 10 цієї ж самої
Інструкції зазначено, що при вчиненні
нотаріальних дій нотаріуси
встановлюють особу громадянина, що
звернулися за вчиненням нотаріальних
дій. Установлення особи здійснюється
за паспортом або іншими документами,
які унеможливлюють будь - які сумніви
щодо особи громадянина.

За викладених обставин у суду відсутні
підстави для визнання заповіту від
імені ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 від
21.11.2001 року недійсним. В цій частині
позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до пунктів 1, 4 і 5
Прикінцевих і Перехідних положень до
ЦК України 2003 року цей Кодекс набирає
чинності з 1 січня 2004 року і
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Правила книги шостої Цивільного
кодексу України застосовуються також
до спадщини, яка відкрилася, але не була
прийнята ніким із спадкоємців до
набрання чинності цим Кодексом.

Домоволодіння, яке складається з
житлового будинку та надвірних споруд,
та на яке відкрилася спадщина не
прийняте до експлуатації, хоча і
збудовані на законних підставах в
період з 1960 - 2007 років, тобто на підставі
договору на право будівництва та на
земельній ділянці, яка відведена під
будівництво у встановленому законом
порядку.

Суд позбавлений права визнати право
власності на спадкове майно у вигляді
житлового будинку та надвірних споруд
та може визнати тільки право на
спадщину, право на будівельні
матеріали, обладнання, які були
використані при споруджені
домоволодіння по АДРЕСА_1, що
складається з: житлового будинку під
літ. «А» загальною площею 104,4 кв. м.,
літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В»,
убиральні літ. «Г», гаражу літ. «Д», душу
літ. «К» (п.

3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування».

Згідно п. 8 Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 24 червня 1983 року «Про
практику розгляду судами України справ
про спадкування» при вирішенні таких
спорів судам слід керуватися і
постановою № 15 від 25.05.1998 року « Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок». Відповідно до вимог п. 9
вказаної постанови суди на вимогу
спадкоємців можуть визнавати право
власності на будівельні матеріали, з
яких споруджено самочинний будинок.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України,
спадкоємцеві житлового будинку, інших
споруд і будов, переходить право
власності або право користування
земельною ділянкою, на якої вони
розташовані.

Пунктом 22-1 Постанови Пленуму ВСУ від
16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» визначено,
що відповідно до статей 1225 ЦКУ і 131 ЗКУ
до спадкоємців житлового будинку,
інших будівель та споруд переходить
право власності або право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені, а також право власності або
право користування земельною
ділянкою, яка необхідна для їх
обслуговування, якщо інший її розмір не
визначений заповітом.

У зв'язку із наявністю законних підстав
для отримання земельної ділянки
ОСОБА_7, суд підтверджує право
спадкоємців щодо користування
земельною ділянкою, на якій
розташовано будинок із надвірними
спорудами № АДРЕСА_1.

Тому такі вимоги, заявлені ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, мають бути задоволені, а також і
захищені таким же чином права інших
спадкоємців щодо спірного майна.

Керуючись ст. ст. 16, 1218, 1225 ЦК України, ст.
ст. 534, 548, ст. 549 ЦК Української РСР (1963 р.),
ст. ст. 10, 11, 60, 61, 169, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, СУД -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Одеської міської ради про встановлення
факту прийняття спадщини та право на
спадщину, визнання права власності на
будівельні матеріали у порядку
спадкування за законом, визнання
заповіту недійсним - задовольнити
частково.

Встановити факт прийняття спадщини та
право на спадщину за законом ОСОБА_1, як
спадкоємця першої черги, яка
залишилася після смерті ОСОБА_7.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у
порядку спадкування за законом на 1/8
частину будівельних матеріалів,
обладнання, які були використані при
споруджені домоволодіння по АДРЕСА_1,
що складається з: житлового будинку під
літ. «А» загальною площею 104,4 кв. м.,
літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В»,
убиральні літ. «Г», гаражу літ. «Д», душу
літ. «К», які розташовані на земельній
ділянці площею 546,0 кв. м., після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7.

Визнати за ОСОБА_1 право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовано будинок № АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог - відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Одеської міської ради про встановлення
факту прийняття спадщини та право на
спадщину, визнання права власності на
будівельні матеріали у порядку
спадкування за законом, визнання
заповіту недійсним - задовольнити
частково.

Встановити факт прийняття спадщини та
визнати право на спадщину за законом за
ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_8, що
залишилася після смерті ОСОБА_7.

Визнати за ОСОБА_2 право власності у
порядку спадкування за законом на 1/8
частину будівельних матеріалів,
обладнання, які були використані при
споруджені домоволодіння по АДРЕСА_1,
що складається з: житлового будинку під
літ. «А» загальною площею 104,4 кв. м.,
літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В»,
убиральні літ. «Г», гаражу літ. «Д», душу
літ. «К», які розташовані на земельній
ділянці площею 546,0 кв. м., після смерті
ОСОБА_8 померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 доньки
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7.

Визнати за ОСОБА_2 право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовано будинок № АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог - відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа:
ОСОБА_4 про визнання права власності у
порядку спадкування за законом на 2/6
частини домоволодіння - задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності у
порядку спадкування за законом на 1/8
частину будівельних матеріалів,
обладнання, які були використані при
споруджені домоволодіння по АДРЕСА_1,
що складається з: житлового будинку під
літ. «А» загальною площею 104,4 кв. м.,
літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В»,
убиральні літ. «Г», гаражу літ. «Д», душу
літ. «К», які розташовані на земельній
ділянці площею 546,0 кв. м., після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7.

Позов третьої особи із самостійними
вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання
права власності у порядку спадкування
за заповітом на 4/6 частини
домоволодіння - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності у
порядку спадкування за заповітом на 5/8
частин будівельних матеріалів,
обладнання, які були використані при
споруджені домоволодіння по АДРЕСА_1,
що складається з: житлового будинку під
літ. «А» загальною площею 104,4 кв. м.,
літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В»,
убиральні літ. «Г», гаражу літ. «Д», душу
літ. «К», які розташовані на земельній
ділянці площею 546,0 кв. м., після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право
користування земельною ділянкою, на
якій розташовано будинок № АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ: Гуревський В.К.