Справа № 741/24/14-ц Провадження №
22-ц/795/2305/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Киреєв О. В. Доповідач - Губар В. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
у складі:

головуючого - суддіГубар
В.С.,суддів:Кузюри Л.В., Позігуна М.І.при
секретарі:Коваленко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на заочне рішення Носівського
районного суду Чернігівської області
від 01 жовтня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

В січні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_6 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що 03
квітня 2011 року, в ніч з 24 квітня на 25
квітня 2011 року, 30 грудня 2011 року та 19
березня 2012 року з його будинку по
АДРЕСА_1 відповідачем таємно викрадено
балон пропановий, газовий редуктор,
хомут затяжний з нержавійки, шуруп
універсальний, замок навісний, полотно
сосна, ключ ріжковий, каструлю сферичну
3 л., каструлю сферичну 2 л, газ
скраплений (місткістю 50 л.), антену
телевізійну, трубу, кабель
телевізійний, стрічку монтажну
перфоровану, болт, гайку, чавунну
підставку, лист х/к оцинкований,
ємність оцинковану 50 л., бідон (фляга)
алюмінієвий 40 л., ланцюг коротка ланка,
косу №9 соболь з заточкою, замок
навісний, дошку хвойних порід обрізну,
цвяхи будівельні, дрова колоті 0,015 м3,
полотно глухе, замок навісний,
програвач «Аккорд-203», сапу велику
нержавійка з ручкою, сапу «Помічниця»,
дріт, дрова колоті 0,0015м3, гвинт
метричний з кільцем оцинкований, а
всього викрадено майна загальною
вартістю 8293,08 грн., чим спричинено
позивачеві майнової шкоди.

Позивач наполягає, що усі крадіжки
належного йому майна скоїв ОСОБА_6, а
тому просить стягнути з ОСОБА_6 на його
користь відшкодування матеріальної
шкоди у розмірі 8293,08 грн. та моральну
шкоду в розмірі 300,00 грн. зазначаючи, що
внаслідоку крадіжок він має
довгострокове і стійке порушення
здоров'я та звичайного способу життя. В
результаті постійного душевного болю
змушений приймати заспокійливі
лікарські препарати рослинного та
хімічного походження.

Заочним рішенням Носівського
районного суду Чернігівської області
від 01 жовтня 2014 року відмовлено ОСОБА_5
в задоволенні позову до ОСОБА_6 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати заочне рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким стягнути з ОСОБА_6 на його користь
матеріальну шкоду в розмірі 8293,08 грн. та
300,00 грн. моральної шкоди, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, відсутність
повного та всебічного з'ясування
обставин справи, належної оцінки
доказів.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що факт викрадення відповідачем
майна з його господарства є безспірним
та підтверджується постановою про
відмову в порушенні кримінальної
справи та явкою з повинною ОСОБА_6, в
якій відповідач зазначив, що саме він
вчинив крадіжки з господарства ОСОБА_5,
що знаходиться в с. Мрин. Апелянт
беззастережно наголошує, що саме
ОСОБА_6 винний у скоєних крадіжках
майна, оскільки протилежного у судових
засіданнях не встановлено.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали цивільної справи,
матеріали кримінальних справ №№
2516/1509/12, 1-16/2011, 11-540/2006; відмовні
матеріали Носівського РВ УМВС України
в Чернігівській області по зверненням
ОСОБА_5 № 58 від 21.02.2013 року, № 125 від
30.04.2013 року, № 33 від 04.02.2013 року, № 232 від
30.04.2011 року, № 251 від 13.05.2011 року, № 615 від
03.10.2012 року, № 288 від 11.06.2010 року, № 36 від
12.02.2010 року, № 229 від 15.04.2012 року; № 590 від
17.10.2009 року, № 645 від 21.11.2009 року, № 667 від
01.12.2009 року; особову справу
спеціального приймальника для
утримання осіб, підданих
адміністративному арешту УМВС України
в Чернігівській області № 118 стосовно
ОСОБА_6 та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до наступних висновків.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що вимоги ОСОБА_5 необґрунтовані
за відсутностю доказів про притягнення
ОСОБА_6 до кримінальної чи
адміністративної відповідальності за
вчинення крадіжок з господарства та
будинку позивача по АДРЕСА_1. З таким
рішенням суду першої інстанції
погоджується апеляційний суд, зважаючи
на слідуюче.

Як встановлено апеляційним судом при
дослідженні доводів апелянта, згідно
відмовному матеріалу Носівського РВ
УМВС України в Чернігівській області №
232, за заявою ОСОБА_5 від 21.04.2011 р. по
факту крадіжки 03 квітня 2011 року з
будинку по АДРЕСА_1 проведено
перевірку. У заяві ОСОБА_5 вказував на
пошкодження навісних замків та
викрадення газового балону з
редуктором ємкістю 50 л зі скрапленим
газом, дитячої ванни, ключа ріжкового №
27, двох каструль ємністю 2 та 3 л,
загальною вартістю майна 865 грн. і
просив встановити винних осіб та
притягнути до кримінальної
відповідальності (а.с.1).

У відмовному матеріалі № 232 міститься
заява про явку з повинною ОСОБА_6 від
17.05.2011 р., у якій він вказує що два-три
місяці потому він разом з товаришем у
дачному господарстві у АДРЕСА_1 викрали
газовий балон з редуктором та два
металевих відра. З приміщення сараю
він, ОСОБА_6, викрав велосипедну раму.
Наступного дня вкрадені речі були
здані на металобрухт. Аналогічні
обставини зафіксовані і у поясненнях
ОСОБА_6 від 17.05.2011 р. (а.с.18,19). Інформація
про викрадення ОСОБА_6 якогось іншого
майна, у цьому відмовному матеріалі
відсутня.

Постановою від 29.02.2012 р. в порушенні
кримінальної справи по ст.ст. 185, 194 КК
України відносно ОСОБА_6 відмовлено на
підставі п.2 ст.6 КПК України. Як
вбачається з цієї постанови, станом на
01.09.2011 р. 1 кг металобрухту коштує 1грн.20
коп., і вартість викраденого майна є
недостатньою для порушення
кримінальної справи проти ОСОБА_6
Стосовно ОСОБА_6 адміністративний
протокол не складався, оскільки
останній перебував в місцях
позбавлення волі та сплинув термін
притягнення його до адміністративної
відповідальності за скоєне
адміністративного правопорушення
(а.с.31). За наслідками проведеної
перевірки ОСОБА_5 сповіщений листом і
вищевказану постанову від 29.02.2012 р. про
відмову у порушенні кримінальної
справи проти ОСОБА_6 - позивач не
оскаржував (а.с.32).

Як встановлено апеляційним судом з
відмовного матеріалу Носівського РВ
УМВС України в Чернігівській області №
251, за заявою ОСОБА_5 від 05.05.2011 р. по
факту крадіжки 25 квітня 2011 року з
будинку по АДРЕСА_1 проведено
перевірку. У заяві ОСОБА_5 вказував, що з
його садиби викрадено зовнішню
телевізійну антену, металеве кріплення
до неї з труби, екранований
телевізійний провід, чугунну металеву
підставку, знятий металевий дах з
гаража та металевий дах на вбиральні;
викрадено оцинковану металеву ємність
та металевий бідон, металевий ланцюг,
дві коси, пошкоджений навісний замок
сараю - всьго майна загальною вартістю
1913 грн. 10 коп. Заявник просив встановити
винних осіб та притягнути до
кримінальної відповідальності (а.с.1).

У відмовному матеріалі № 251 міститься
заява про явку з повинною ОСОБА_6 від
17.05.2011 р., у якій він вказує, що два тижні
тому він зі своїм товаришем у
господарстві ОСОБА_5 у АДРЕСА_1 зпиляли
телевізійну металеву антену, яку він,
ОСОБА_6, забрав з телевізійним кабелем
та пішов додому, а вранці пішов на базар
та продав антену разом з кабелем за 30
грн. наглядно знайомому чоловіку.
Аналогічні обставини зафіксовані і у
поясненнях ОСОБА_6 від 17.05.2011 р. (а.с.22,23).

Постановою від 29.02.2012 р. в порушенні
кримінальної справи по ст.ст. 185, 194 КК
України відносно ОСОБА_6 відмовлено на
підставі п.2 ст.6 КПК України. Як
зазначено у цій постанові, вартість 1м
телевізійного кабеля складає 1 грн. 50
коп., а вартість телевізійної антени - 55
грн. Стосовно ОСОБА_6 адміністративний
протокол не складався, зважаючи, що
останній перебував в місцях
позбавлення волі і минув термін
притягнення його до адміністративної
відповідальності за скоєне останнім
адміністративне правопорушення
(а.с.36-37). За наслідками проведеної
перевірки ОСОБА_5 01.03.2012 р. направлений
лист за вих. № 1997 (а.с.38). Вищевказану
постанову від 29.02.2012 р. про відмову у
порушенні кримінальної справи проти
ОСОБА_6 ОСОБА_5 не оскаржував.

Як встановлено апеляційним судом, з
відмовних матеріалів Носівського РВ
УМВС України в Чернігівській області
№№ 667, 645, 590, 229, 36, 288, 615, 33, 125, 58, за
заявами ОСОБА_5 по факту крадіжок в
період з 2009 р. по 2013 р. з будинку та з
присадибної ділянки по АДРЕСА_1
проводились перевірки та на підставі п.
1, п. 2 ст. 6, ст. 99, КПК України, ч. 2 ст. 11 КК
України були винесені постанови про
відмову у порушенні кримінальних
справ.

Проте, як встановлено апеляційним
судом, у вказаних відмовних матеріалах
відсутні відомості про причетність
ОСОБА_6 до викрадення майна,
зазначеного у заявах ОСОБА_5 по фактам
крадіжок майна.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги,
з матеріалів особової справи № 118
встановлено, що у період з 30.04.2012 року по
07.05.2012 року ОСОБА_6 відбував
адміністративний арешт у спеціальному
приймальнику для утримання осіб,
підданих адміністративному арешту
УМВС України в Чернігівській області
на підставі постанови Носівського
районного суду від 16 травня 2011 року по
адміністративній справі №3-305/11 про
притягнення до адміністративної
відповідальності по ст. 173 КупАП -
нецензурна лайка у громадських місцях,
а не по ст. 51 КУпАП.

На запит апеляційного суду Носівський
районний суд повідомив, що за період з
2008 року по травень 2013 року ОСОБА_6 не
притягувався до адміністративної
відповідальності по ст. 51 КУпАП за
вчинення крадіжок з житлового будинку
ОСОБА_5 по АДРЕСА_1.

Перевіряючи доводи ОСОБА_5, апеляційним
судом з кримінальної справи №11-540/2006
року встановлено, що згідно вироку
Носівського районного суду від 01
червня 2006 року ОСОБА_6 визнано винним у
вчиненні злочинів за ч.3 ст.185, ч.5 ст.27 та
ч.3 ст.185, ст.307 КК України та засуджено до
трьох років обмеження волі за таємне
викрадення з приміщення складу ТОВ АФ
«Україна» с. Мрин металопрокату.
Постановою Носівського районного суду
від 13 червня 2008 року ОСОБА_6,
засудженому вироком Носівського
районного суду від 01.06.2006 року, замінено
невідбуту частину покарання з
позбавлення волі на 1 рік 4 місяці
виправних робіт по місцю роботи на
підприємстві ТОВ ВКФ «АГІД», що
знаходиться в м. Чернігові по вул.
Кільцева, 5а з відрахуванням на користь
держави 20% заробітку.

З матеріалів кримінальної справи
№1-16/2014 вбачається, що вироком
Носівського районного суду від 19
травня 2011 року ОСОБА_6 визнано винним в
скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.389
КК України, призначено покарання у
вигляді арешту строком на 6 місяців за
ухилення від відбування покарання у
вигляді виправних робіт.

З матеріалів кримінальної справи
№2516/1509/12 вбачається, що вироком
Носівського районного суду від 18 липня
2012 року ОСОБА_6 визнаний винним у
вчиненні злочину, передбаченого ч.3
ст.185 КК України і засуджений на 5 років
позбавлення волі із застосуванням ст. 75
КК України за вчинення крадіжок з
господарства ОСОБА_7, яке розташоване
по АДРЕСА_2, а також за крадіжку з
будинку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по АДРЕСА_3.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року № 6 «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що шкода,
заподіяна особі і майну громадянина
або заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної
відповідальності необхідна наявність
складу правопорушення: а) наявність
шкоди, б) протиправна поведінка
заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок
між шкодою та поведінкою заподіювача,
г) вина. Відсутність хоча б
однієї із цих умов є підставою для
відмови у задоволенні позову про
відшкодування шкоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Як вбачається з матеріалів цивільної
справи, 02.07.2014 року до суду першої
інстанції надійшла письмова заява
ОСОБА_6, який відбуває покарання у
місцях позбавлення волі, в якій він
заперечує проти позовних вимог ОСОБА_5,
зазначаючи, що не повинен відповідати
за те, чого не скоював (а.с.52-53).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги
та вимоги, заявлені в суді першої
інстанції, апеляційним судом
встановлено, що ОСОБА_6 не притягувався
до адміністративної та кримінальної
відповідальності за вчинення крадіжок
03 квітня 2011 року та 24 квітня 2011 року з
будинку ОСОБА_5, який розташований по
АДРЕСА_1.

Вищевказані дві заяви про явки з
повинною ОСОБА_6 по факту крадіжок з
господарства позивача 03 квітня 2011 року
та 24 квітня 2011 року апеляційний суд не
визнає допустимими доказами вини
відповідача у викраденні визначеного у
позові майна, виходячи з наступного.

З відмовних матеріалів Носівського РВ
УМВС України в Чернігівській області №
232 та № 251 вбачається, що 17.05.2011 року при
відібранні пояснень у ОСОБА_6 йому були
роз'яснені положення статті 63
Конституції України про відсутність
відповідальності за відмову давати
пояснення відносно нього, членів
родини, близьких родичів. Проте, при
отриманні заяв про явку з повинною
ОСОБА_6 не було роз»яснено право на
отримання правової (юридичної)
допомоги, заяви та пояснення
відбиралися у ОСОБА_6 за відсутності
захисника; заява ОСОБА_6 про відмову від
захисника у відмовних матеріалах
відсутня. Отже, заяви про явки з
повинною, на які посилається позивач,
отримані з порушенням приписів
процесуального закону і є
недопустимими доказами вини
відповідача у викраденні визначеного в
позові майна позивача.

Зважаючи на те, що ні в суді першої
інстанції, ні під час розгляду справи в
апеляційному суді не знайшли свого
підтвердження доводи ОСОБА_5 про
заподіяння йому майнової шкоди у
розмірі 8293 грн. 08 коп. саме з вини
ОСОБА_6, то й похідні вимоги про
відшкодування моральної шкоди також не
підлягають задоволенню.

Зважаючи на викладене та виходячи із
сукупності досліджених обставин та
доказів по справі, апеляційний суд
приходить до переконання про
відсутність правових підстав для
задоволення позову.

Відтак, апеляційну скаргу ОСОБА_5 слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Носівського районного
суду Чернігівської області від 01
жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: