Справа №443/1188/14-ц
Провадження № 2/443/539/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2014 року Жидачівський
районний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Цюмрака
М.Д.,

при секретарі Шальвіра
І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Жидачеві справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
її такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням у
зв"язку з відсутністю в ньому понад
шість місяців без поважних причин,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2
про визнання її такою, що втратила
право на користування житловим
приміщенням у зв"язку з відсутністю в
ньому понад шість місяців без поважних
причин, мотивуючи свої вимоги тим, що
він є власником квартири АДРЕСА_1, яку
придбав на падставі договору
купівлі-продажу від 03.12.2001 року. До
даної квартири в 2005 році він прописав
свою дружину - відповідачку по справі
та дітей - ОСОБА_3 і ОСОБА_4. З
відповідачкою ОСОБА_1 проживав разом
однією сім"єю до народження її третьої
дитини, сина ОСОБА_5.. Про те, що вона
вагітна, відповідачка скривала від
позивача, а на його питання та його
родичів вона заперечувала свою
вагітність покликаючись на те, що вона
просто поправилася.

ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідачка народила
сина ОСОБА_5, але про виписку з
половогово будинку позивача не
повідомила і замість нього її з лікарні
забрав її брат ОСОБА_6 із своєю
дружиною, які привезли відповідачку з
новонародженою дитиною до себе додому.

На даний час відповідачка з
новонародженим сином проживає у своєї
матері в квартирі АДРЕСА_2. Проживати до
відповідачки пішла і дочка сторін -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а з позивачем
залишився проживати син сторін- ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2

Крім того відповідачка звернулася до
суду з позовом про розірвання шлюбу і
рішенням Жидачівського районного суду
від 06.05.2014 року шлюб розірвано.

Таким чином, вказує в позовній заяві
позивач, відповідачка не проживає у
квартирі АДРЕСА_1 майже рік часу. За цей
період вона жодного разу не з"являлася
у квартиру, обов"язки щодо сплати за
комунальні послуги не несе. Крім того
жодних особистих речей відповідачка у
його квартирі немає, оскільки забрала
їх з собою. Даний факт стверджується
актами обстеження житлово-побутових
умов проживання від 11.03.2014 року та 21.06.2014
року, складених депутатом Жидачівської
міської ради ОСОБА_4

Крім того у квартирі прописаний син
відповідачки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4,
батьком якого позивач не являється, що
підтверджується матеріалами цивільної
справи №443/2061/13-ц.

В позові ОСОБА_1вказав, що частиною 3
ст.71 ЖК України передбачені випадки
коли жиле приміщення зберігається за
тимчасово відсутніми членами сім"ї
понад шість місяців, але в даному
випадку відсутні підстави для
збереження жилого приміщення для
проживання відповідачки, оскільки
остання проживає з іншим чоловіком.,
тому позивач просить визнати ОСОБА_2
разом з дітьми ОСОБА_3 та сином ОСОБА_5
втратившими право на житло.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_8позовні вимоги
повністю підтримали та позивач додав,
що його дочка ОСОБА_9, яка проживала
разом з відповідачкою, повернулася
додому і на даний час проживає з
позивачем по АДРЕСА_1

Відповідачка проти позову заперечила і
суду пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_5 вона в
пологовому будинку у м.Жидачеві
народила сина ОСОБА_5 і коли 28.08.2013 року
її з дитиною виписали з пологового
будинку, то вона не змогла повернутися
у свою квартиру, яка була придбана нею
і позивачем за спільні кошти під час
шлюбу, так як позивач поміняв замок у
вхідних дверях, тому відповідачка
змушена була піти з новонародженою
дитиною до своєї матері. Після цього
вона просила позивача дати їй ключ від
вхідних дверей у квартиру, однак він їй
в цьому відмовив і вона не змогла
повернутися у квартиру, а в даний час
він заявив позов про те, що вона
втратила право на житло, оскільки не
проживає у квартирі більше як шість
місяців. Але позивач все зробив для
того, щоб відповідачка з дитиною не
могла повернутися у квартиру.У
квартирі знаходяться її зимові речі,
тапочки, халат та ін.

Відповідачка пояснила, що вона дійсно
скривала свою вагітность від позивача,
оскільки боялася, щоб він не
влаштовував вдома скандали і не
заставив її перервати вагітність так
як це було вже один раз, коли вона
завагітніла втретє. Це напевно дало
підставу позивачу стверджувати, що
новонароджений син ОСОБА_5 не його, а
від іншого чоловіка.

Крім того відповідачка суду пояснила,
що вона з чоловіком купила квартиру за
час шлюбу, але договір про
купівлю-продаж квартири укладений між
продавцем та позивачем, але це не
значить, пояснила відповідачка, що це
його власна квартира, бо договір
оформлений на позивача.

Крім того відповідачка пояснила, що
оскільки позивач скандалив, що вона
народила сина не від нього, тому вона
залишилася з дитиною у своєї матері,
боячись побоїв, тому просить у позові
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
його представника, відповідачки,
свідків, дослідивши письмові докази,
дав їм оцінку і вважає, що в позові слід
відмовити, виходячи з таких міркувань.

З пояснення відповідачки вбачається,
що позивач в той час, коли вона
знаходилася в пологовому будинку,
поміняв замок у вхідних дверях до
їхньої квартири, а тому вона не змогла
попасти у квартиру з маленькою дитиною,
а змушена була поселитися у квартиру
своєї матері.

Факт заміни замка у вхідних дверях в
той час, коли відповідачка перебувала в
пологовому будинку позивач в судовому
засіданні визнав пояснивши тим, що
замок поламався, а тому була
необхідність його поміняти.

Представник третьої особи органу опіки
і піклування Маркевич Леся Федорівна
суду пояснила, що оскільки позивач
поміняв замок у вхідних дверях у
зв"язку з чим відповідачка не змогла
повернутися у квартиру після виписки з
пологового будинку з новонародженою
дитиною, тому в задоволенні позову слід
відмовити.

З пояснення свідка ОСОБА_11, даного в
судовому засіданні вбачається, що
позивач - її племінник. Відповідачка з
часу народження дитини, тобто із серпня
2013 року у спірній квартирі не проживає.
Свідкові відомо, що за дану квартиру
заплатила гроші її сестра, тобто мати
позивача, а договір куплі-продажі
оформили на позивача. Крім того свідок
особисто брала в банку кредит, за який
позивач купив меблі до придбаної
квартири. Мати відповідачка їй на
квартиру грошей не дала і матеріально
відповідачці не допомагала.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що спірну
квартиру вона купила за свої гроші для
сина і його сім"ї- позивача по даній
справі, а тому оформила даговір
купівлі-продажу не на своє ім"я, а на
сина. Мати відповідачки грошей на
придбання квартири не давала. У
квартирі в даний час зареєстровано 5
чоловік, тобто син, відповідачка та
троє дітей. До ІНФОРМАЦІЯ_5
відповідачка проживала у квартирі, а
народивши 25 серпня 2013 року дитину, вона
у квартиру не повернулася. Діти сторін
в даний час проживають у квартирі з
позивачем.

Крім того свідок пояснила, що вона була
в той момент у спірній квартирі, коли
відповідачка приїхала із своєю матір"ю
і забрала з квартири свої речі, а також
була при тому, коли син помінав замок у
вхідних дверях.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що
відповідачка її рідна дочка. Спірна
квартира була придбана за час шлюбу за
спільні гроші сторін. Дочка весть час
працювала і відкладала гроші на
придбання квартири, вона жодного разу
не доглядала дітей до 3-х річного віку, а
йшла на роботу, щоб заробити гроші на
квартиру. Свідкові відомо, що квартира
придбана за спільні гроші сторін, а чи
давала гроші на придбання квартири
мати позивача, свідкові невідомо.

Свідок із сином та невісткою забрали
дочку з дитиною Із пологового будинку і
приїхали до дочки, але у квартиру не
змогли потрапити через те, що замок у
вхідних дверях був поміняний і ключ до
замка не підходив. Свідок пояснила, що
вона не змогла залишити дочку з
новонародженою дитиною під дверима її
квартири, а тому забрала її з дитиною до
себе додому, до вони проживають до
цього часу. Крім того у неї проживають
старші діти дочки з нею.Одного разу по
просьбі дочки свілдок поїхала з нею на
спірну квартиру, де застали позивача і
дочка забрала із квартири деякі свої
речі, щоб мати в що переодягтися, а
решта речей залишилося у квартирі.

Свідок пояснила, що придбана сторонами
квартира дуже маленька, однокімнатна і
кімнатка маленька, а тому в тій
кімнатці з трьома дітьми та дитячою
каляскою тісно. У зв"язку з цим дочка в
даний час ще не переходить у спірну
квартиру, але якби зразу ж після
пологового будинку дочка змогла б
потрапити у свою квартиру, то так би і
тулилися всі в однокімнатній увартирі,
але вона після виписки з пологового
будинку не змогла потрапити у свою
квартиру.

Свідок вважає, що дочка має право на 1/2
частину квартири, а не проживає в ній,
бо позивач поміняв вхідний замок і
відмовився дати їй ключ, тому це
поважна причина і в позові слід
відмовити.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що
приблизно 14 років тому вона продала
спірну квартиру позивачу. За продану
квартиру з нею розрахувалася мати
позивача ОСОБА_12. Чиї це були гроші, чи
материні, чи сім"ї ОСОБА_1, свідкові
невідомо. Свідок мала справу з ОСОБА_1 і
його матер"ю, а відповідачки свідок при
укладенні договору купівлі-продажу
квартири не бачила. Мати ОСОБА_1
заплатила їй всю суму зразу, тобто 4,5
тисчі доларів США.

ОСОБА_15 договору купівлі-продажу
квартири від 03.12.2001 року вбачається, що
ОСОБА_14 продала, а ОСОБА_1 купив
квартиру АДРЕСА_3, яка складається з
однієї житлової кімнати та кухні,
житловою площею 13.7 кв.м.

ОСОБА_15 будинкової книги вбачається, що
до спірної квартири прописані сторони
по справі та троє неповнолітніх дітей.

ОСОБА_15 обстеження
матеріально-побутових умов
неповнолітнього від 11.03.2014 року та від
21.06.2014 року вбачається, що у спірній
квартирі проживає батько, тобто
позивач та його син ОСОБА_16. Зі свідчень
сусідів встановлено, що відповідачка у
квартирі на час її обстеження не
проживала.

ОСОБА_15 рішення Жидачівського
районного суду від 23.01.2014 року
вбачається, що суд позов ОСОБА_1
задоволив, виключивши відомості про
нього як батька відносно дитини ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_6, а згідно рішення суду від
06.05.2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
розірваний.

Отже, судом достовірно встановлено, що
позивач замінив замок до вхідних
дверей у спірній квартирі, не віддавши
ключ від нового замка відповідачці, а
тому вона не змогла після виписки з
пологового будинку поселитися у
квартиру.

Крім того зі слів відповідачки вона,
коли позивача не було у квартирі, а
залишався їх син, приходила до сина і
готувала йому їсти.

Позивач на підтвердження своїх вимог,
надав суду два акти обстеження
житлово-побутових умов , які складено
комісією в складі депутата міської
ради , двох свідків, а також один із
актів складений в тому ж складі та,
крім того, представника позивача
ОСОБА_17

Однак висновки комісією зроблено зі
слів сусідів, які не знають про
стосунки сторін, оскільки в акті про це
нічого не обумовлено, тому суд не
вважає їх достовірними доказами.

Суд бере до уваги при вирішенні даного
позову той факт, що до народження сина
ОСОБА_5, в сім"ї склалися напружені
відносини між сторонами, оскільки
позивач дорікав відповідачці в
подружній зраді. Після того як
відповідачка попала в пологовий
будинок, позивач поміняв замок у
вхідних дверях, а тому вона не змогла
повернутися у квартиру.

Крім того позивач 29 жовтня 2013 року,
тобто через два місяці після
народження дитини, звернувся до суду з
позовом про виключення відомостей про
його батьківство, що свідчить про те, що
між сторонами були напружені
відносини, як це стверджувала в суді
відповідачка, а тому спільне
проживання в одній квартирі було
немождиве.

Враховуючи всі ці обставини суд вважає,
що позивачка не проживала у квартирі з
поважних причин, оскільки позивач
створив умови для її непроживання
разом з новонардженим сином, помінявши
замок у вхідних дверях, крім того через
два місяці після народження дитини
розпочав судовий процес, що також
зумовило те, що відповідачка з
новонародженою дитиною не могла
поселитися у квартиру, в якій проживає
позивач і який ненавидить
новонароджену дитину.

При таких обставинах в позові слід
відмовити.

Керуючись ст.ст.213-215, 218 ЦПК України,
ст.71, 72 ЖК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання її такою, що втратила
право на користування житловим
приміщенням у зв"язку з відсутністю в
ньому понад шість місяців без поважних
причин відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом 10 днів з часу його
проголошення шляхом подачі апеляції
через Жидачівський районний суд.

Головуючий - суддя
підпис.

Суддя Жидачівського

районного суду
М.Д.Цюмрак.

ПРИМІТКА: оригінал рішення знаходиться
в суді в матеріалах справи № 443/1188/14-ц.