У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року Подільський
районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С.
,

при секретарі - Кравцовій Ю.
В.,

за участю:

представника відповідача - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві заяву
представника відповідача - ОСОБА_1 про
перегляд заочного рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 29.05.2014 року по цивільній справі №
758/10565/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини та стягнення
аліментів за минулий час, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з
вищезазначеною заявою, мотивуючи свої
вимоги тим, що в провадженні суду
перебувала цивільна справа за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини та стягнення аліментів за
минулий час.

Посилається на те, що згідно ч. 1 ст. 74
ЦПК України судові виклики
здійснюються судовими повістками про
виклик. Судова повістка про виклик
повинна бути вручена з таким
розрахунком, щоб особи, які
викликаються, мали достатньо часу для
явки в суд і підготовки до участі в
судовому розгляді справи, але не
пізніше ніж за три дні до судового
засідання. Судова повістка разом із
розпискою надсилається поштою
рекомендованим листом із
повідомленням. Стороні чи її
представникові за їх згодою можуть
бути надані повістки для вручення
відповідним учасникам цивільного
процесу.

Крім того, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 76ЦПК
України, судові повістки, адресовані
фізичним особам, вручають їм під
розписку. Розписка про одержання
судової повістки з відміткою про дату
вручення в той самий день особами,які
її вручили,повертається до суду.

Зазначає, що відповідач про час та
місце слухання справи не був
повідомлений,оскільки як з'ясувалось
пізніше,судові повістки були отримані
сусідом відповідача і йому не передані.
Заочне рішення відповідач отримав
30.07.2014 року, до цієї дати не знав про
дату судового засідання, на якому було
ухвалено рішення. Таким чином,
ухвалення заочного рішення за його
відсутності позбавило можливості
заперечувати проти вимог позивачки.

Посилаючись на дані обставини
зазначає, що відповідач не мав змоги
бути присутнім в судових засіданнях і
не міг належним чином захистити свої
права, що є підставою для розгляду його
заяви, винесенням заочного рішення суд
не надав йому можливості в судовому
засіданні підтвердити всі свої доводи,
щодо безпідставності вимог позивачки.

Також посилається на те, що в 2012 році
позивачка вивезла дитину з Королівства
Нідерланди без згоди батька і останнім
було зроблено заяву щодо викрадення
дитини в поліцію і на даний час справа
розглядається уповноваженими органами
Королівства Нідерланди і не може бути
вирішена по суті в зв'язку з тим, що
позивачка перебуває на території
України і уникає контактів, а посилання
на небажання спілкуватися і допомагати
батьком дитині не відповідають
дійсності. За весь час спроби
відповідача спілкування його з дитиною
були безрезультатними, оскільки
позивачка перешкоджала цьому.

Як на підставу для перегляду заочного
рішення посилається і на те, що
відповідачу про завершеність процесу
про забезпечення повернення дитини до
Королівства Нідерланди в Печерському
районному суді м. Києва невідомо, що є
на його думку, відповідно до ст. 16
Конвенції про цивільно-правові аспекти
міжнародного викрадення дітей 1980 року
також підставою для перегляду
винесеного судом заочного рішення. У
зв'язку з чим звертається з даною
заявою до суду.

Представник відповідача в судовому
засіданні зазначену заяву підтримує з
вищевикладених підстав, обґрунтувавши
поясненнями, просить суд її
задовольнити.

Представник позивачки в судовому
засіданні проти задоволення
зазначеної заяви заперечує,
обґрунтувавши поясненнями, вважає, що
представником відповідача не надано
будь-яких доказів в підтвердження
своєї заяви, що слугували б підставою
для перегляду заочного рішення та його
скасування, а посилання в заяві на
неповідомлення відповідача про
розгляд справи та неможливість суду
винесення рішення не відповідають
вимогам чинного законодавства, просить
залишити заяву без задоволення.

Вислухавши пояснення представника
відповідача, представника позивачки,
дослідивши матеріали справи суд
приходить до висновку, що заява не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, в
провадженні суду дійсно перебувала
цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини та
стягнення аліментів за минулий час.

Як вбачається з матеріалів справи, за
результатами розгляду вищезазначеної
справи, судом 29.05.2014 року було ухвалено
заочне рішення (а.с.210-214), яким позовні
вимоги позивача задоволено в повному
обсязі.

Стаття 228 ЦПК України визначає, що
заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 229 ЦПК України, у
заяві про перегляд заочного рішення
повинно бути зазначено: 1) найменування
суду, який ухвалив заочне рішення; 2)
ім'я (найменування) відповідача або
його представника, які подають заяву,
їх місце проживання чи
місцезнаходження, номер засобів
зв'язку; 3) обставини, що свідчать про
поважність причин неявки в судове
засідання і неповідомлення їх суду, і
докази про це; 4) посилання на докази,
якими відповідач обґрунтовує свої
заперечення проти вимог позивача; 5)
клопотання про перегляд заочного
рішення; 6) перелік доданих до заяви
матеріалів.

Як вже зазначалося вище, представник
відповідача звертаючись із заявою про
перегляд заочного рішення від 29.05.2014
року, обґрунтовує свої вимоги зокрема
тим, що відповідач не був повідомлений
про судовий розгляд справи, ним не
отримувалось позовної заяви та
документів позивача, судом не повно
досліджено всі наявні обставини та
допущено неповний судовий розгляд всіх
обставин цивільного спору.

Однак з даним посиланнями заявника суд
не може погодитись виходячи з
наступного.

Так відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.ст. 57, 58, 59 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Як вже зазначалося вище, відповідно до
ч. 2 ст. 229 ЦПК України в заяві про
перегляд заочного рішення заявник
обов'язково зазначає, зокрема
обставини, що свідчать про поважність
причин неявки в судове засідання і
неповідомлення їх суду, і докази про це.

Стаття 74 ЦПК України визначає, що
судові виклики здійснюються судовими
повістками про виклик.

Судові повістки про виклик у суд
надсилаються особам, які беруть участь
у справі, свідкам, експертам,
спеціалістам, перекладачам, а судові
повістки-повідомлення - особам, які
беруть участь у справі з приводу
вчинення процесуальних дій, у яких
участь цих осіб не є обов'язковою.

Судова повістка про виклик повинна
бути вручена з таким розрахунком, щоб
особи, які викликаються, мали достатньо
часу для явки в суд і підготовки до
участі в судовому розгляді справи, але
не пізніше ніж за три дні до судового
засідання, а судова
повістка-повідомлення - завчасно.
Положення цієї частини не поширюються
на випадки, передбачені абзацом другим
частини третьої статті 191 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, судові
повістки, адресовані фізичним особам,
вручаються їм під розписку, а юридичним
особам - відповідній службовій особі,
яка розписується про одержання
повістки. Розписка про одержання
судової повістки з поміткою про дату
вручення в той самий день особами, які
її вручали, повертається до суду.

Якщо особу, якій адресовано судову
повістку, не виявлено в місці
проживання, повістку під розписку
вручають будь-кому з повнолітніх
членів сім'ї, які проживають разом з
нею, а за їх відсутності - відповідній
житлово-експлуатаційній організації
або виконавчому органу місцевого
самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи,
судом на адресу відповідача були
направлені як матеріали позову з
ухвалою про відкриття провадження у
справі так і судові повістки про його
виклик в судові засідання, однак в
зв'язку із закінченням термінів
виконання процесуальних документів
повернуті на адресу суду, оскільки
останній був відсутній дома в той час
коли листоноша намагався вручити
документи. Пан ОСОБА_3 не відповів на
прохання забрати документи з поштового
відділення, в зв'язку з чим матеріали
повернуті суду (а.с. 208 т.1 ).

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про
безпідставність посилань
представника відповідача на те, що
жодного разу відповідач не був
повідомлений про судовий розгляд
справи, оскільки він був повідомлений
про призначені судом судові засідання
в розумінні ст. 76 ЦПК України.

Крім того представником відповідача не
надано (не зазначено) суду жодного
доказу, який би мав істотне значення
для правильного вирішення справи по
суті, а ті обставини на які він
посилається в обґрунтування своїх
заперечень проти вимог позивача, не
можуть бути взяті до уваги судом,
оскільки не є доказами в розумінні ст. 57
ЦПК України.

Суд не може прийняти до уваги посилання
представника відповідача на те, що
відповідачем документи не були
отримані, а отримані сусідом, оскільки
будь-яких доказів в підтвердження
даної обставини суду не надано.

Крім того відповідач посилається на те,
що ним отримано рішення суду 30.07.2014
року, яке направлялось за тією ж
адресою, за якою відправлялись і
попередні виклики та документи, однак
доказів отримання рішення саме даною
датою також не надано.

Суд вважає безпідставними посилання
представника відповідача на те, що
відповідач не був повідомлений про
завершеність судового процесу про
забезпечення повернення дитини до
Королівства Нідерланди в Печерському
районному суді м. Києва, оскільки
останній не лише був повідомлений про
його розгляд та винесення рішення, а й
подавав апеляційну скаргу на рішення
суду та касаційну скаргу і копії
зазначених рішень судів ним надавались
при розгляді його позовної заяви Судом
Гааги від 24.12.2013 року (номер справи
С/09/449938) про встановлення одноосібної
опіки над неповнолітнім сином (а.с.75-86 т.
2 ).

Частина перша статті 232 ЦПК України
визначає, що заочне рішення підлягає
скасуванню, якщо судом буде
встановлено, що відповідач не з'явився
в судове засідання та не повідомив про
причини неявки з поважних причин і
докази, на які він посилається, мають
істотне значення для правильного
вирішення справи.

При аналізі зазначеної норми
цивільно-процесуального Закону
вбачається, що заочне рішення може бути
скасоване лише за наявності двох
підстав, зокрема, якщо буде
встановлено, що відповідач, який був
належним чином повідомлений про час та
місце судового розгляду, не з'явився в
судове засідання та не повідомив про
причини неявки з поважних причин і
докази, на які він посилається, мають
істотне значення для правильного
вирішення справи.

Судом же під час судового розгляду
заяви представника відповідача про
перегляд заочного рішення суду від
29.05.2014 року, зазначені дві підстави не
встановлені.

З врахуванням встановлених в судовому
засіданні обставин справи, суд
оцінюючи, належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів, приходить до висновку,
що вимоги представника відповідача не
знайшли своє доведення в судовому
засіданні, є такими, що не ґрунтуються
на вимогах чинного законодавства, а
тому заява задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 10, 57, 58-60, 76, 228-232 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву представника відповідача -
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 29.05.2014 року по цивільній справі №
758/10565/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини та стягнення
аліментів за минулий час - залишити без
задоволення.

Роз'яснити заявнику, що відповідно до
ст.ст. 231, 232 ЦПК України, у разі
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення заочне рішення
може бути оскаржене в загальному
порядку, встановленому цим Кодексом. У
цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають
оскарженню окремо від рішення суду,
включаються до апеляційної скарги на
рішення суду відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК
України.

СуддяВ. С. Декаленко