22-ц/775/1745/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції
Доповідач Бугрим Л.М.
У х в а л а

Іменем України

10 грудня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

Головуючого - Бугрим
Л.М.

Суддів -
Зайцевої С.А., Лоленко А.В.

При секретарі -
Одінцові Е.В. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом Маріупольського музикального
училища до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за проживання в
гуртожитку за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
28 жовтня 2014 року,

В с т а н о в и л а:

В листопаді 2011 року позивач звернувся з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за проживання в
гуртожитку в сумі 8633 грн. 38 коп. Позивач
посилався на те, що відповідача з 1995
року за клопотанням директора
Донецького обласного академічного
російського драматичного театру в
Маріуполі було поселено в гуртожитку,
який належить музикальному училищу та
розташований у АДРЕСА_1 .
Упослідуючому в кімнату вселилась
дружина та син позивача .

За час проживання відповідача у
гуртожитку утворилася заборгованість
по оплаті за проживання,яка станом на 30
квітня 2012 року склала суму 8633 грн. 38
коп.. Відповідач в добровільному
порядку заборгованість не сплачує,
хоча був неодноразово попереджений
адміністрацією. З вказаних підстав
позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
28 жовтня 2014 року позовні вимоги
Маріупольського музичного училища
задоволені частково. Стягнуто з
відповідача заборгованість за
проживання в гуртожитку за період з 20
липня 2008 року по 07 квітня 2012 року в
розмірі 6288 грн. 75 коп., витрати по сплаті
державного мита 51 грн. та витрати на
інформаційно - технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 30 грн.

На вказане рішення суду ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу у якій
ставиться питання про скасування
судового рішення ,постановлення нового
рішення , яким слід відмовити у позові.
В обґрунтування доводів скарги він
посилався на те, що він дійсно став
проживати у гуртожитку з 1994 року, з 2001
року з ним стала мешкати його дружина, в
2002 році у них народився син, який в
зазначеному гуртожитку не проживав .
Ані він, ані члени його родини в
гуртожитку зареєстровані не були,
ордер їм не видавався, договір найму не
укладався,тому відсутні правові
підстави для сплати комунальних
послуг на що не звернув уваги суд . Крім
того, нарахована сума заборгованості
не відповідає тарифам, згідно яких
нараховується розмір плати за
проживання. В адміністрації, куди він
звертався за роз'ясненням сум,
відповіді йому не надавали. Він
сплачував за проживання згідно діючого
законодавства, що не було прийнято
судом до уваги. Також, посилався на те,
що судом не прийнято до уваги його
посилання на пропущення строків
позовної давності ,оскільки судом
стягнуто з нього заборгованість з 20
липня 2008 року, хоча позивач фактично
звернувся в суд лише в листопаді 2011
року.

У судовому засіданні апеляційного
суду ОСОБА_1 підтримував доводи
апеляційної скарги, просив рішення
суду скасувати, оскільки судом було
допущено порушення норм
матеріального та процесуального
закону. Він вважав, що позивачем
невірно було зроблено розрахунок
заборгованості,оскільки за його
розрахунками він заборгував суму за
проживання у гуртожитку у розмірі 800
грн., яку до цього часу ще не сплатив.

Представник позивачки ОСОБА_2
просила відхилити апеляційну скаргу , а
рішення суду залишити без зміни.
Зазначала про те, що розрахунок суми
боргу було зроблено у відповідності до
діючого законодавства та на підстав
затверджених тарифів.

Заслухавши доповідь судді,
вислухавши пояснення сторін
,перевіривши матеріали справи , доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню , а рішення суду - залишенню
без зміни виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив
обставини справи , надані докази, вірно
застосував матеріальний закон та
зробив правильні правові висновки.

Зокрема , судом встановлено,що
дійсно позивача за клопотанням
адміністрації за місцем його роботи
було вселено в кімнату № 8 гуртожитку,
який належить музикальному училищу та
розташований у АДРЕСА_1 .
Упослідуючому в кімнату вселилась
дружина та син позивача.

За час проживання відповідача у
гуртожитку він сплачував комунальні
послуги не у повному обсязі,тому
утворилася заборгованість по оплаті за
проживання ( за теплопостачання,
користування гарячою, та холодною
водою, системою стоків,
електроенергією в том числі за
додаткові електроприлади, за
дезінсекцію,дератизацію та за вивоз
ТПВ), яка станом на 30 квітня 2012 року
склала суму 8633 грн.. Оскільки у
добровільному порядку відповідач
відмовився від сплати заборгованості,
то адміністрація позивача звернулась
до суду з заявою про видачу судового
наказу про стягнення з ОСОБА_1 суми
боргу .

На підставі цієї заяви 22 липня 2011
року Жовтневим районним судом м.
Маріуполя було видано судовий наказ
про стягнення з відповідача суми боргу,
який було скасовано 05.10.2011 року на
підставі заяви відповідача і тому
позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з нього суми боргу за
проживання у гуртожитку.

Перевіряючи доводи позивача та
заперечення відповідача, враховуючи
характер спірних правовідносин , суд
першої інстанції прийшов до
правильного правового висновку про
те, що дані правовідносини регулюються
Положенням про гуртожиток у
відповідності з п.18,38 яких мешканці
зобов'язані своєчасно вносити плату за
користування житловою площею та
комунальними послугами положеннями
,ст.68 ЖК України.

Суд першої інстанції обґрунтовано
погодився з розрахунками
заборгованості зробленими позивачем.

Зокрема, дані розрахунки
заборгованості містять посилку на
діючі тарифи у відповідні періоди на
підставі рішень виконавчого комітету
Маріупольської міської ради. Окрім
того , розрахунки зроблені за формулою,
у якій плата за користування
комунальними послугами залежить і від
кількості проживаючих у гуртожитку
осіб, оскільки споживання таких
комунальних послуг як теплопостачання
, холодної води, електропостачання
фіксувалось загальними лічильниками.

Також судом першої інстанції
зроблено правильний правовий висновок
і відносно періоду за який у позивача
виникло право на стягнення
заборгованості. Зокрема, є правильним
висновок суду щодо переривання
перебігу строку позовної давності 20
липня 2011 року подачею заяви
музикального училища про видачу
судового наказу щодо стягнення суми
боргу з відповідача,оскільки існування
такого механізму захисту права
передбачено законом у випадку
безспірності позовних вимог щодо
стягнення комунальних послуг. У зв'язку
з тим, що після видачі судового наказу
ОСОБА_1 з ним не погодився , його було
скасовано та позивачем пред'явлено
позовні вимоги на загальних підставах.

Виходячи з дати заяви позивача
щодо видачі судового наказу, яким
переривається перебіг строку позовної
давності , та заяви відповідача про
застосування строку позовної давності
до спірних правовідносин , суд першої
інстанції правильно виходив з того , що
період за який стягується борг слід
обчислювати саме з 20 липня 2008 року по
07квітня 2012року ( по дату звільнення
кімнати ) відповідно до чого за
вказаний період борг відповідача
зменшено до суми 6288 грн. 75 коп. яку і
обґрунтовано було стягнуто судом.

Не можна погодитись з доводами
апеляційної скарги про те, що судом
невірно визначено строк позовної
давності , який на думку відповідача
слід обчислювати з часу пред'явлення
позову тобто з листопаду 2008 року. У
даному випадку звернення відповідача з
заявою щодо видачі судового наказу
відповідно з положенням ч.2 та ч. 3 ст. 264
ЦК України перериває перебіг строку
позовної давності .

Також є безпідставним посилання
апелянта щодо завищення позивачем
суми боргу , оскільки наведені ним
розрахунки боргу відповідачем не
спростовані.

Окрім того, посилання апелянта на те,
що плата за користування комунальними
послугами не може перевищувати плату
за користування житловою площею та
комунальними послугами встановленими
для громадян, які проживають в
будинках державного та громадського
житлового фонду є непереконливими ,
оскільки у даному випадку у кімнаті,
яку займав відповідач були відсутні
лічильники щодо споживання
комунальних послуг. Окрім того плата
за користування житловою площею була
нарахована згідно з діючими тарифами
на підставі рішення виконком міської
ради та відповідно до кількості
проживаючих у гуртожитку осіб, які
споживала комунальні послуги .

Слід також зауважити, що в
апеляційному суді відповідач змінив
свою позицію та визнав , що він дійсно
не у повному обсязі сплачував
комунальні послуги та визнав борг на
суму 800 грн.

Інші доводи скарги висновків суду не
спростовують .

Рішення суду постановлено з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального закону і підстав для
його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,315 ЦПК
України,колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 28
жовтня 2014 року залишити без змін .

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Л.М.Бугрим

Судді
С.А. Зайцева

А.В. Лоленко