АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в суді 1
інстанції - Піхур О.В.
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Шкоріної О.І.

при секретарі
Телегіній Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 24 жовтня 2014 року про
відкриття провадження по справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» про визнання недійсним договору,

встановила:

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 24 жовтня 2014 року
відкрито провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Універсал Банк»
про визнання недійсним договору.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу суду, посилаючись на
порушення судом першої інстанції
правил підсудності, та вказуючи, що
відповідно до ч.2 ст. 109 ЦПК України
справа не підсудна Шевченківському
районному суду м. Києва.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_2
підтримав апеляційну скаргу та просив
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, що підтверджується
зворотнім повідомленням про вручення
поштового відправлення 03.12.2014 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вислухавши пояснення апелянта,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
ПАТ «Універсал Банк» про захист прав
споживача шляхом визнання недійсним
генерального договору про надання
кредитних послуг та додаткової угоди.
Обґрунтовуючи підстави звернення саме
до Шевченківського районного суду м.
Києва, позивач посилався на ч. 5 ст. 110
ЦПК України та ст. 2 Закону України «Про
захист прав споживачів», та вказував,
що оскільки він є споживачем
банківських послуг і проживає за
адресою АДРЕСА_1, що знаходиться у
Шевченківському районі м. Києва, тому
він подає позов за місцем свого
проживання.

Відкриваючи провадження у справі
оскаржуваною ухвалою від 24 жовтня 2014
року, суд виходив з того, що спір
підсудний Шевченківському районному
суду м. Києва.

Однак колегія суддів з таким висновком
не погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 ЦПК України, яка
визначає підсудність справ за вибором
позивача, позови про захист прав
споживачів можуть пред'являтися також
за зареєстрованим місцем проживання чи
перебування споживача або за місцем
заподіяння шкоди чи виконання
договору.

Таким чином, зазначена норма
передбачає право позивача звернутися
до суду за своїм місцем проживання чи
перебування, якщо воно зареєстроване у
встановленому законом порядку.

Разом з тим, до позовної заяви
позивачем не було додано доказів на
підтвердження його зареєстрованого
місця проживання чи перебування у
Шевченківському районі м. Києва станом
на час звернення до суду і судом при
постановленні ухвали про відкриття
провадження зазначена обставина
перевірена не була.

Як вбачається з наявних у матеріалах
справи копій генерального договору про
надання кредитних послуг від 26.06.2008
року та додаткової угоди до вказаного
договору від 31.07.2008 року, місце
проживання позивача зареєстроване за
адресою АДРЕСА_2, що розташоване у
Солом'янському районі м. Києва.

Відповідно до повідомлення Відділу
адресно-довідкової роботи ГУ ДМС
України в м. Києві на запит суду від
24.10.2014 року, за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_2
зареєстрованим не значиться.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що висновок Шевченківського
районного суду м. Києва про підсудність
даного спору цьому суду не ґрунтується
на матеріалах справи та зроблений з
порушенням п. 5 ст. 110 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 121, ст. 115 ЦПК
України, якщо суддя, вирішуючи питання
про відкриття провадження у справі,
встановить, що справа не підсудна цьому
суду, заява повертається позивачеві
для подання до належного суду, про що
постановляється ухвала.

Доводи апелянта про підсудність даного
спору Оболонському районному суду м.
Києва - за місцем знаходження
відповідача, відповідно до правил ст. 109
ЦПК України, колегія суддів у даному
випадку не приймає до уваги, оскільки,
звертаючись до суду з даним позовом,
позивач ОСОБА_2 на власний розсуд
скористався передбаченим ст. 110 ЦПК
України правом вибору підсудності, а
тому при перевірці апеляційним судом
правил підсудності, які підлягали
застосуванню судом першої інстанції
при відкритті провадження, колегія
суддів виходить з тих обставин, на які
посилався позивач у позовній заяві.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Враховуючи викладене, колегія
суддів дійшла висновку, що ухвалу судді
Шевченківського районного суду м.
Києва від 24 жовтня 2014 року неможливо
визнати законною і обґрунтованою,
ухвала постановлена з порушенням
вимог процесуального права, тому
ухвалу необхідно скасувати, а питання
щодо відкриття провадження по справі -
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 218 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу Шевченківського
районного суду м. Києва від 24 жовтня 2014
року - скасувати, питання щодо
відкриття провадження передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий :
Судді: