Провадження №2/761/6373/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Гайдук С.В.

при секретарі Савенко О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах якої діє
ОСОБА_1, ОСОБА_4 до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Авіалінії
Візз Ейр Україна" про розірвання
договору та стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

в липні 2014 року позивачі: ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах якої діє
ОСОБА_1, ОСОБА_4 звернулися до суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Авіалінії Візз Ейр
Україна" (далі- ТОВ «Авіалінії Візз Ейр
Україна») про розірвання договору та
стягнення грошових коштів. Свої вимоги
обґрунтовують тим, що 28 жовтня 2013 року
позивач ОСОБА_1 придбав на сайті
авіакомпанії відповідача для себе,
дружини, дочки та тещі чотири
електронні квитки на рейс WU 6277
Київ-Вільнюс з датою відправлення
25.04.2014р. та чотири електронних квитки на
зворотній рейс WU 6278 Вільнюс-Київ з
датою вильоту 02.05.2014р. Крім цього на
сайті компанії для всіх осіб на
зазначений рейс було придбано послугу
«пріоритетна посадка» та здійснено
реєстрацію посадки. Через перенесення
рейсу WU 6277 Київ-Вільнюс до м.Вільнюса
вони вилетіли 24.04.2014р. Скористатись
зворотнім рейсом WU 6278 Вільнюс-Київ
02.05.2014р. позивачі не змогли у зв'язку з
скасуванням рейсу. У зв'язку з чим
вимушені були повертатись додому
02.05.2014р. за рейсом іншої авіакомпанії.
Відповідач про скасування рейсу
повідомив позивача ОСОБА_1 електронною
поштою лише 28 квітня 2014р. о 18.02 год. в
якому зазначив, що дату відправлення
рейсу змінено на 29 квітня 2014р. о 18.10 год.
Вважають, що відповідач не виконав
вимоги щодо належного повідомлення
позивачів про скасування рейсу 02.05.2014р.
та відмовив у перевезенні поза їх
волею. В результаті скасування рейсу з
вини відповідача, їм було спричинено
збитки та порушено їх права. Просили
суд розірвати договір перевезення
пасажирів і багажу від 28.10.2013р.
укладений між ОСОБА_1 та відповідачем
на перевезення 02.05.2014р. з Вільнюса до м.
Києва; стягнути з відповідача на
користь позивачів грошові кошти за
придбані чотири квитки на рейс WU 6278
Вільнюс-Київ та кошти за ненадану
послугу компанії «пріоритетна
посадка» на загальну суму 2600 грн.;
компенсацію в розмірі 250 євро на кожну
особу на загальну суму 1000 євро
відповідно до положень ч.5 ст. 104
Повітряного кодексу України, що в
гривневому еквіваленті становить 16120
грн. та понесені судові витрати.

У процесі розгляду справи позивачі
уточнили позовні вимоги та просили суд
розірвати договір перевезення
пасажирів і багажу від 28.10.2013р.
укладений між ОСОБА_1 та відповідачем
на перевезення 02.05.2014р. з Вільнюса до м.
Києва; стягнути з відповідача на
користь позивачів компенсацію в
розмірі 250 євро на кожну особу на
загальну суму 1000 євро відповідно до
положень ч.5 ст. 104 Повітряного кодексу
України, що в гривневому еквіваленті
становить 17208 грн. та понесені судові
витрати.

Позивачі в судове засідання не
з'явились, в надісланій до суду
уточненій позовній заяві просили
провести розгляд справи в їх
відсутності та задовольнити позовні
вимоги.

Представник відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю "Авіалінії
Візз Ейр Україна" у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та зазначив,
що відповідач є авіакомпанією,
основним видом діяльності якої є
здійснення перевезення пасажирів за
плату. Договори перевезення між
пасажирами та компанією укладаються на
перевезення конкретним рейсом у
конкретну дату. У зв'язку з скасуванням
рейсу договір на переведення був
розірваний, а тому вимога про
розірвання такого договору є
безпідставною. Позивачі про скасування
рейсу повідомлялись електронною
поштою двічі, за 16 днів до запланованої
дати відправлення, а тому компенсація в
розмірі 250 євро кожному пасажиру не
підлягає виплаті. Просив у позові
відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, встановив наступні обставини
та відповідні їм правовідносини.

За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 901 ЦК
України, за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Згідно з ст. 910 ЦК України за договором
перевезення пасажира перевізник
зобов'язується перевезти пасажира до
пункту призначення, а у разі здавання
багажу, доставити багаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання багажу.
Укладання договору перевезення
пасажира та багажу з перевізником
підтверджується видачею пасажирського
квитка та багажної квитанції, форми
яких встановлюються відповідно до
транспортних кодексів (статутів).

Перевіряючи обставини у справі, судом
встановлено що 28 жовтня 2013 року позивач
ОСОБА_1 на сайті відповідача
авіакомпанії ТОВ «Авіалінії Візз Ейр
Україна» придбав чотири електронні
квитки на рейс WU 6277 Київ-Вільнюс з датою
відправлення 25.04.2014 р. та на зворотний
рейс WU 6278 Вільнюс-Київ з датою вильоту
02.05.2014р, що підтверджується копією
електронних квитків (а.с. 6-16).

Відповідно до п.п.1, 2. Глави 1 Розділу ІУ
Правил повітряних перевезень
пасажирів і багажу, що затверджений
Наказом Міністерства інфраструктури
України 30.11.2012 №735 (далі - Правила),
пасажирський квиток та багажна
квитанція є підтвердженням укладення
договору перевезення та відображають
умови перевезення пасажира і багажу.
Відсутність, помилковість в оформленні
або втрата квитка та багажної
квитанції не впливають на дійсність
договору перевезення.

Квиток надає право пасажиру на переліт
відповідним рейсом (рейсами) і
зобов'язує перевізника здійснити
відповідне перевезення пасажира та
його багажу, а також надати інші
послуги, пов'язані з перевезенням,
згідно з умовами договору перевезення,
крім випадків, визначених у пункті 4
цієї глави.

Звертаючись до суду з позовом позивачі
просили розірвати договір перевезення
пасажирів та багажу від 28.10.2013р.
укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Авіалінії
Візз Ейр Україна» на перевезення
позивачів 2 травня 2014 року з м. Вільнюса
до м. Києва.

Між тим суд не може погодитись з таким
обґрунтуванням вимог позивачів,
оскільки вони не ґрунтуються на
вимогах закону, зважаючи на таке.

З урахуванням положень ст. 901 ЦК України
договір про перевезення є договором
про надання послуг.

Відповідно до положень ст. 907 ЦК України
договір про надання послуг може бути
розірваний, у тому числі шляхом
односторонньої відмови від договору, в
порядку та на підставах, встановлених
цим Кодексом, іншим законом або за
домовленістю сторін.

Судом встановлено, що зворотній рейс WU
6278 Вільнюс-Київ з датою вильоту 02.05.2014р
був скасований відповідачем, а отже
договір про перевезення від 28.10.2013р. був
розірваний відповідачем, та вважається
припиненим з моменту повідомлення
позивачів про скасування рейсу, а саме
з 17.04.2014р., а тому не потребує розірвання
в судовому порядку.

Також судом встановлено, що
відповідачем 8 липня 2014 року було
повернуто позивачам кошти за
авіаквитки скасованого рейсу, що
підтверджується платіжним дорученням
№ 6 (а.с 50-51).

Зважаючи на зазначене вище, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивачів в частині розірвання
договору перевезення безпідставні і не
ґрунтуються на вимогах закону, а тому в
цій частині не підлягають до
задоволення.

Стосовно вимог позивачів про стягнення
на їх користь компенсації в розмірі 17208
грн. в порядку ч.5 ст. 104 Повітряного
кодексу України слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.100 Повітряного
кодексу України правила
авіаперевізника - правила, інструкції і
технології, встановлені
авіаперевізником, які
використовуються при повітряних
перевезеннях пасажирів та/або багажу,
вантажу, пошти, а також правила
застосування тарифів, стандарти та
настанови з обслуговування пасажирів і
багажу, порядок розгляду претензій та
позовів. Правила повітряних перевезень
та обслуговування пасажирів, багажу,
вантажу і пошти авіаперевізником,
суб'єктами з наземного обслуговування,
а також галузеві стандарти та
нормативи якості такого
обслуговування встановлюються
авіаційними правилами України та мають
бути однаковими для внутрішніх і для
міжнародних рейсів.

Згідно з частиною 4 зазначеної статті
авіаперевізник на підставі зазначених
у частині другій цієї статті правил
повітряних перевезень повинен
встановити свої правила, спрямовані на
підвищення ефективності та якості
перевезень, які не можуть містити
стандартів чи нормативів якості,
відповідальності за обслуговування
пасажирів, нижчих за рівень
установлених вимог, попередньо
погодивши їх з уповноваженим органом з
питань цивільної авіації.

Авіаперевізник у своїх правилах
повинен встановити та довести до
відома пасажирів порядок виплати
компенсації і надання допомоги
пасажирам у разі відмови від прийняття
на борт або скасування польоту чи
затримки вильоту, зниження класу
обслуговування пасажира, повернення
плати за ненадану послугу з
повітряного перевезення, розмір та
спосіб виплати компенсації і
обслуговування пасажирів, яким
відмовлено у прийнятті на борт.
Зазначені правила повинні відповідати
вимогам та правилам, установленим
міжнародними договорами України, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, законодавству
України, в тому числі авіаційним
правилам України. При цьому розмір
виплати компенсації та надання
допомоги пасажирам мають бути
однаковими для внутрішніх і для
міжнародних рейсів. (ч. 6 ст. 100
Повітряного кодексу України)

Пасажир має право на компенсацію від
авіаперевізника і надання допомоги у
разі відмови у перевезенні, скасування
чи тривалої затримки рейсу, зниження
класу обслуговування пасажиру в
порядку, встановленому цим Кодексом,
авіаційними правилами України та
міжнародними договорами України. (ч. 16
ст. 100 Повітряного кодексу України)

Відповідно до ч.5 ст. 104 Повітряного
кодексу Украни, якщо пасажирам
відмовлено у перевезенні проти їхньої
волі, перевізник має виплатити їм
компенсацію у таких розмірах:

250 євро - для рейсів дальністю до 1500
кілометрів;

400 євро - для рейсів дальністю від 1500 до
3500 кілометрів;

600 євро - для рейсів дальністю понад 3500
кілометрів.

Згідно ч.ч.1-4 ст.105 Повітряного кодексу
України, у разі скасування рейсу
пасажирам має бути запропоновано
обслуговування відповідно до частини
другої статті 104 цього Кодексу та
компенсацію відповідно до частин
п'ятої і шостої статті 104 цього Кодексу.
Пасажир має право на компенсацію, якщо
його не поінформовано про скасування
рейсу: щонайменше за два тижні до
запланованого часу відправлення; у
період не більше ніж за два тижні і не
менше ніж за сім днів до запланованого
часу відправлення та запропоновано
зміну маршруту, що дасть змогу вирушити
з пункту відправлення не пізніше ніж за
дві години до запланованого часу
відправлення та прибути у кінцевий
пункт призначення не пізніше ніж через
чотири години після запланованого часу
прибуття; менше ніж за сім днів до
запланованого часу відправлення та
запропоновано зміну маршруту, що дасть
змогу вирушити з пункту відправлення
не пізніше ніж за годину до
запланованого часу відправлення та
прибути у кінцевий пункт призначення
не пізніше ніж через дві години після
запланованого часу прибуття.

Авіаперевізник, скасовуючи або
затримуючи рейс, повинен надавати
пасажирам на їх запит пояснення щодо
підстав скасування чи затримки рейсу. У
разі необхідності забезпечення
своєчасної пересадки трансферних
пасажирів на стикувальні рейси
перевізник за першої можливості
повинен запропонувати їм
альтернативні маршрути перевезення.

Перевізник не зобов'язаний виплачувати
компенсацію, передбачену частинами
п'ятою і шостою статті 104 цього Кодексу,
якщо він може надати підтвердження
того, що причиною скасування рейсу була
дія непереборної сили або надзвичайна
ситуація, якій не можна було запобігти,
навіть якби було вжито усіх заходів.

Доведення факту інформування пасажира
про правила та умови перевезення,
порядок бронювання місць на рейсах,
тарифи, такси (збори), про розклад та
строки виконання рейсу покладається на
авіаперевізника, його агента з продажу,
туристичного оператора та інших
уповноважених організацій за місцем
укладання договору повітряного
перевезення.

Аналогічні норми визначені у пунктах 1-4
Глави 3 Розділу XVI Правил, які регулюють
права пасажира на компенсацію у разі
відмови у перевезенні, скасування чи
тривалої затримки авіарейсу.

У позовних вимогах позивачі
стверджують, що їх було повідомлено про
скасування рейсу WU 6278 Вільнюс-Київ з
датою вильоту 02.05.2014р. лише один раз
28.04.2014 року.

Разом з тим з наданої представником
відповідача роздруківки з
автоматичної системи бронювання
вбачається, що про скасування рейсу з
датою вильоту 2 травня 2014 року останніх
було повідомлено шляхом надіслання
інформації на електронну пошту
позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме 17
квітня та 28 квітня 2014 року, тобто за 16
календарних днів до запланованої дати
відправлення.(а.с.54-55).

Отже, суд приходить до висновку, що
позивачі були повідомлені про
скасування рейсу 02.05.2014р. вчасно, а тому
відсутні підстави на виплату останнім
компенсації в розмірі 17208 грн. згідно ч.5
ст.104 Повітряного кодексу України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

За змістом ст. 59 ЦПК України суд не бере
до уваги докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом.

Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Суд не приймає до уваги посилання
позивачів про те, що повідомлення від 17
квітня 2014 року ними не було одержано,
оскільки таке було надіслано на
особисту електронну пошту позивача
ОСОБА_1, яку він відслідковує. Також
дане твердження спростовується
роздруківкою із автоматичної системи
бронювання, яку суд приймає як належний
доказ.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, враховуючи те,
що обставини, на які посилаються
позивачі у свої вимогах, як на підставу
для задоволення заявленого ними
позову, не знайшли свого підтвердження
в судовому засіданні, а тому суд
прийшов до висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 901, 907, 910 ЦК України, ст. 100, 104, 105
Повітряного кодексу України, ст.ст. 10, 60,
61, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в
інтересах якої діє ОСОБА_1, ОСОБА_4 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Авіалінії Візз Ейр
Україна" про розірвання договору та
стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: