Провадження 4-с/185/74/14
У Х В А Л А

26 грудня 2014 року

м.
Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі
головуючого - судді Бабій С.О., при
секретарі судового засідання
Сліпченко С.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщені суду питання про поновлення
пропущеного строку у цивільній справі
за скаргою ОСОБА_1 на дії державного
виконавця Самарського відділу
Державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області ОСОБА_2 по складанню акту опису
та арешту майна боржника, -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2014 року (як вбачається із відбитка
штемпеля установи зв’язку на конверті
поштового відправлення) скаржник
ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на
дії державного виконавця Самарського
відділу Державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області ОСОБА_2 по складанню акту опису
та арешту майна боржника від 14.10.2014 р.
Просить поновити пропущений строк на
оскарження дій державного виконавця,
оскільки такий пропущений із поважних
причин, через те, що з 30.10.2014 р. по 04.11.2014
р. скаржник знаходився у службовому
відрядженні за межами м. Павлограда, що
підтверджується посвідченням про
відрядження № 27/к. Також вказує, що
копію акту опису та арешту майна
боржника від 14.10.2014 р. отримали члени
сім`ї скаржника по пошті 22.10.2014 р.

Дослідивши матеріали справи,
з’ясувавши фактичні обставини, суд
дійшов наступних висновків.

Так, право на звернення до суду є
строковим. В даному випадку, за
правилами ст. 385 ЦПК України скаргу на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби може бути подано до суду у
десятиденний строк, який обчислюються
з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її прав чи
свобод.

При цьому, право на вчинення
процесуальної дії втрачається із
закінченням строку, встановленого
законом або судом. Документи, подані
після закінчення процесуальних
строків, залишаються без розгляду, якщо
суд за клопотанням особи, що їх подала,
не знайде підстав для поновлення або
продовження строку, що передбачено ст.
72 ЦПК України.

Знаходження скаржника у відряджені з
30.10.2014 р. по 04.11.2014 р. є поважною причиною
пропущення заявником строку на
оскарження дій державного виконавця,
на час такого відрядження, тобто 6
календарних днів, проте скаргу було
направлено до суду лише 12.12.2014 року, при
цьому скаржник не наводить причин
поважності такої затримки.

Також судом враховується, що ухвалою
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 06.11.2014 р.
по справі № 185/10802/14-ц (провадження
4-с/185/67/14) було залишено без розгляду
скаргу ОСОБА_1 на дії державного
виконавця Самарського відділу
Державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області по складанню акту опису та
арешту майна боржника та роз’яснено
заявникові його право на повторне
звернення до суду на загальних
підставах. У згаданій скарзі скаржник
вказував, що копію акту опису та арешту
майна боржника від 14.10.2014 р. він отримав
поштою 22.10.2014 р.

За ч.ч. 1, 2 ст. 72 ЦПК України право на
вчинення процесуальної дії
втрачається із закінченням строку,
встановленого законом або судом.
Відтак, скаргу належить залишити без
розгляду, оскільки за зазначених судом
обставин суд не знаходить підстав для
поновлення пропущеного скаржником
строку. При цьому суд також виходить із
того, що згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України
особи, які беруть участь у справі,
зобов'язані добросовісно здійснювати
свої процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки. Так само
прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що
реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо доступності до правосуддя
та справедливого судового розгляду
кожна держава – учасниця цієї
Конвенції вправі встановлювати
правила судової процедури, в тому числі
й процесуальні заборони і обмеження,
зміст яких - не допустити судовий
процес у безладний рух. Так, у рішеннях
Європейського суду з прав людини у
справах «ОСОБА_2 проти Сполученого
королівства» від 28.10.1998 року та «Круз
проти Польщі» від 19 червня 2001 року
зазначено, що право на суд не є
абсолютним. Воно може бути піддане
обмеженням, дозволеним за змістом, тому
що право на доступ до суду за самою
своєю природою потребує регулювання з
боку держави.

Керуючись ст.ст.72, 209-210, 293, 383-385 ЦПК
України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні
пропущеного строку на подання скарги
на дії державного виконавця
Самарського відділу Державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області ОСОБА_2 по
складанню акту опису та арешту майна
боржника.

Скаргу залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала суду, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
може бути подана апеляційному суду
Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя

С.О. Бабій