Справа № 362/1467/14-ц
Провадження № 2-п/362/49/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.12.2014 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого - судді Медведєва К.В.,

при секретарі - Савчук Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Василькові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення інфляційних витрат та три
проценти річних,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому, з урахуванням уточнення
позовних вимог, просить стягнути з
відповідача на свою користь інфляційні
витрати за час прострочення виконання
зобов'язань в розмірі 9578,56 гривень, три
проценти річних від простроченої суми
в розмірі 2963,17 гривень та витрати по
справі судового збору.

В обґрунтування вимог позову позивач
зазначає, що рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 22.06.2004 року у цивільній справі № 2-532
з відповідача на користь позивача в
рахунок відшкодування матеріальної та
моральної шкоди стягнуто 10151 гривню.
Рішення суду набрало чинності 23.07.2004
року. У 2004 та 2006 роках виконавчий лист,
виданий Васильківським міськрайонним
судом Київської області 23.07.2014 року
було пред'явлено позивачем до
виконання до державної виконавчої
служби. Позивач, посилаючись на те, що
відповідач ухиляється від виконання
рішення суду по поверненню боргу,
просить суд стягнути інфляційні
витрати, три проценти річних та судові
витрати за рішенням суду.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав, просив його
задовольнити.

Представники відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечили та подали суду заяву про
застосування строку позовної давності
до вимог позивача.

Суд, заслухавши учасників судового
розгляду, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що в
провадженні Васильківського
міськрайонного суду Київської області
перебувала цивільна справа № 20532/2004р.
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 22.06.2004 року з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
матеріальних збитків, моральної шкоди
та судових витрат стягнуто 10151 гривень.

З огляду повідомлення ВДВС
Васильківського МРУЮ Київської
області № 69/2 від 31.01.20014 року
адресованого позивачу встановлено, що
виконавчий лист № 2-532 від 23.07.2004 року
виданий Васильківським міськрайонним
судом Київської області про стягнення
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі
10151 гривень перебуває на виконанні в
відділі ДВС та перебуває на контролі у
керівника відділу.

Факт невиконання відповідачем вимог
рішення суду про стягнення боргу на
користь позивача в сумі 10151 гривень
також стверджується листом Головного
управління юстиції у Київської області
№ А-383/02.2 від 05.03.2014 року, зі змісту якого
встановлено низку вже вчинених
державним виконавцем дій спрямованих
на виконання рішення суду та факт того,
що його подальше виконання буде
організовано відповідно до вимог
Закону України «Про виконавче
провадження».

У відповідності до положень ст. 526 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності
через неможливість виконання
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 5 від 30.03.2012 року «Про Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
визначено, що за змістом статті 552,
частини другої статті 625 ЦК інфляційне
нарахування на суму боргу за порушення
боржником грошового зобов'язання,
вираженого в національній валюті, та
три проценти річних від простроченої
суми полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів унаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
неправомірне користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові, тому
суд має виходити з того, що ці кошти
нараховуються незалежно від сплати ним
неустойки (пені) за невиконання або
неналежне виконання зобов'язання.

У відповідності до розрахунку по
нарахуванню інфляційних втрат та 3-х
процентів річних на суму позики,
складеного позивачем станом на 01
квітня 2014, встановлено,що інфляційні
втрати за час прострочення виконання
відповідачем зобов'язань становлять
9578,56 гривень, на 2963,17 гривень, що
складають три проценти річних від
простроченої суми.

Відповідно до ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатись про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Представник позивача не заперечив, що
позивач був обізнаний з наявністю
боргу в часу ухвалення судом рішення у
2004 році.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України,
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на зазначене, та враховуючи те,
що втрати від інфляції визначаються
згідно індексу інфляції, який
встановлюється НБУ щомісячно, то за
економічним механізмом, збитки від
інфляції складаються з окремих сум, які
обраховуються за кожен місяць окремо, а
тому строк позовної давності щодо
вказаних сум обраховується окремо по
кожній щомісячній сумі.

Відповідно, позовна вимога про
стягнення 9578,56 грн. інфляційних втрат
за час прострочення виконання
відповідачем зобов'язань підлягає
задоволенню частково за період з
квітня 2011 року по квітень 2014 року в сумі
926,94 грн.

Щодо вимоги про стягнення 3 % річних, то
зазначені 3% річних за економічним
механізмом виникає окремо за кожен
день.

Відповідно, позовна вимога про
стягнення 2963,17 грн. 3 % річних за час
прострочення виконання відповідачем
зобов'язань підлягає задоволенню
частково за період з 01 квітня 2011 року по
16 квітня 2014 року в сумі 635,45 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України судові
витрати покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі вищевказаного, керуючись
ст.ст. 10, 55, 60, 88, 208, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, мешканця АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_1 інфляційні витрати за
час прострочення виконання зобов'язань
в розмірі 926,94 грн., три проценти річних
від простроченої суми в розмірі 635,45
грн. та витрати по справі судового
збору в сумі 37,49 грн., а всього: 1599,88 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Васильківський міськрайонний
суд Київської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя