Апеляційний суд
Житомирської області
інст. Полонець С. М.
Доповідач Забродський М. І.
25 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду Житомирської
головуючого судді: Забродського
суддів: Заполовського В.Й.,
судового засідання:
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Богунського районного суду
м. Житомира від 11 листопада 2014 року,-
У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із зазначеним позовом та просила
стягнути з відповідача на свою користь
аліменти на утримання сина ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в
розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з
дня пред'явлення позову до суду та до
досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позову зазначала, що з
ОСОБА_3 перебувала у незареєстрованому
шлюбі. В цей період у них народився син,
який проживає з позивачкою.
Проте спільне життя вони припинили, а
син ОСОБА_4 залишився проживати з
Угоди про сплату аліментів на
утримання сина між ними не досягнуто.
Внаслідок скрутного матеріального
становища ОСОБА_2 не має змоги
самостійно забезпечувати утримання
Проте відповідач займається
підприємницькою діяльністю, отримує
дохід, за своїм станом здоров'я та
матеріальним становищем він може
утримувати свою дитину.
Оскільки батько дитини не надає їй
матеріальної допомоги, тому позивач
просила стягнути з нього аліменти.
Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 11 листопада 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання малолітнього
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 500
грн. щомісячно, починаючи з 29 вересня 2014
року і до повноліття дитини.

В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове про
задоволення позовної заяви в повному
обсязі.

Посилається на те, що рішення суду
першої інстанції є незаконним та
необґрунтованим, ухвалене при неповно
з'ясованих усіх обставин справи та не
досліджені наявні докази.

Зокрема, районний суд безпідставно
визначив, що відповідач надає
матеріальну допомогу на утримання
дитини.

Надання представником відповідача
чеків про купівлю продуктів харчування
та одягу не є доказами про надання
матеріальної допомоги на утримання
дитини для задоволення щоденних її
потреб.

При визначенні розміру аліментів, суд
першої інстанції не врахував ту суму
коштів, яку визнав сам відповідач.

Встановлюючи в суді те, що ОСОБА_3
здійснює підприємницьку діяльність та
отримує дохід суд не врахував, що
надані відповідачем копії видаткових
накладних, чеків та квитанцій щодо його
витрат не містять підтвердження його
фінансових затрат, оскільки не містять
посилання на його ім'я, як підприємця.

Крім того, зазначає, що прибуток в сумі
17620,20 грн., яку зазначив ОСОБА_3 не
відповідає дійсним обставинам справи і
тому в дійсності він спроможний
сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ст. 180 СК України
передбачено, що батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Статтею 181 СК України визначено, що за
домовленістю між батьками дитини той
із них, хто проживає окремо від дитини,
може брати участь у її утриманні в
грошовій і (або) натуральній формі.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції
ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с. 6).

Згідно довідки ДП «Крошня» за №1919 від
27.09. 2014 року син сторін у справі
проживає з матір'ю (а.с.7).

Тому суд першої інстанції правильно
вважав, що домовленості між батьками
про утримання малолітньої дитини не
має, а відтак ОСОБА_3 повинен сплачувати
на користь ОСОБА_2 аліменти на
утримання сина.

Згідно зі статтею 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує:

стан здоров'я та матеріальне становище
дитини;

Якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі(стаття 184 СК України).

Виходячи з наведеної норми закону, суд
першої інстанції правильно вважав, що
ОСОБА_3 повинен сплачувати аліменти у
твердій грошовій сумі, оскільки він є
приватним підприємцем та має мінливий
дохід від такої діяльності.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Заявляючи вимоги до відповідача про
стягнення з його аліментів на
утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1500 грн.,
колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 не
довела про можливість батька дитини
сплачувати їх у такому розмірі.

Згідно довідки заступника начальника
Житомирської ОДПІ за №36474 від 28 жовтня
2014 року вбачається, що ОСОБА_3 з 01січня
2014 року по 30 вересня 2014 року здійснює
діяльність на спрощеній системі
оподаткування, обліку та звітності
фізичної особи підприємця. За цей
період його загальна сума доходу
становить 131 513 грн.(а.с.41).

З розрахунку цього доходу видно, що
на закупку товару відповідач
витратив 101 538, 51 грн., 2196,00 грн. він
сплатив єдиного податку, 3811,50 грн.
сплачено ним до Пенсійного фонду, а 3367,00
грн. за оренду магазину та 2979,76 грн.
витрачено на транспортні послуги.

Такі витрати підтверджуються
банківськими документами, договором
оренди, що надані ОСОБА_3 і знаходяться
в матеріалах справи.

Сума чистого доходу відповідача за 9
місяців 2014 року становить 17620,23 грн.

Тому визначаючи розмір аліментів у 500
грн. суд першої інстанції врахував усі
обставини, визначені ст. 182 СК України.

Виходячи з наведеного колегія суддів
вважає, що при розгляді справи районним
судом дотримані вимоги цивільного
процесуального закону, всебічно, повно
й об'єктивно з'ясовані обставини справи
та надана їм належна оцінка.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
висновків не спростовують та не
ґрунтуються на матеріалах справи.

Відтак оскаржуване судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303,304,307,308,313-315 ЦПК
України колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 11 листопада 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних, і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: