Ухвала іменем україни 10 грудня 2014
рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючогоСитнік О.М. суддів:
Маляренка А.В., Нагорняка В.А., Писаної
Т.О., Юровської Г.В., розглянувши у
судовому засіданні справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_4 про звернення
стягнення на предмет іпотеки, за
касаційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» на рішення апеляційного
суду Київської області від 13 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні
ініціативи») звернулося до суду з
вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що 19 червня 2007
року між Публічним акціонерним
товариством «Сведбанк» (далі - ПАТ
«Сведбанк») та ОСОБА_4 був укладений
кредитний договір

№ 0050/0607/77-150, відповідно до умов якого
останній отримав кредитні кошти у сумі
18 350 доларів США і зобов'язався
повернути кредит і сплатити проценти
за користування у строки та на умовах,
передбачених кредитним договором.

З метою забезпечення належного
виконання зобов'язання за кредитним
договором, 19 червня 2007 року між банком
та ОСОБА_4 було укладено іпотечний
договір № 0050/0607/77-150-Z-98, відповідно до
умов якого останній передав банку в
іпотеку майно, а саме дві земельні
ділянки площею 0,1135 га та 0,0742 га,
розташовані за адресою: с. Комарівка,
Макарівський район, Київська область,
надані для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд, кадастрові
номери, відповідно, :01:016:0017 та
:01:017:0008, визначивши їх вартість у
120 518 грн 25 коп.

28 листопада 2012 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
(далі - ТОВ «Факторингова компанія
«Вектор Плюс») та ТОВ «Кредитні
ініціативи» укладено договір
факторингу, відповідно до умов якого
ТОВ «Факторингова компанія «Вектор
Плюс» відступає ТОВ «Кредитні
ініціативи» свої права вимоги
заборгованості за кредитними
договорами, укладеними з боржниками,
право на вимогу якої належить клієнту
на підставі документації.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним
договором станом на 01 липня 2013 року
утворилась заборгованість за: кредитом
- 123 284 грн 03 коп., за відсотками - 64 598 грн
47 коп.; пенею - 73 158 грн 41 коп.

На підставі наведеного ТОВ «Кредитні
ініціативи» просило суд звернути
стягнення на предмет іпотеки - земельну
ділянку загальною площею 0,1135 га,
кадастровий номер :01:016:0017, та
земельну ділянку загальною площею 0,0742
га, кадастровий номер :01:017:0008, що
розташовані за адресою: с. Комарівка,
Макарівський район, Київська область, у
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 19 червня 2007
року, яка станом на 01 липня 2013 року
складала 261 040 грн 91 коп., а також судові
витрати.

Заочним рішенням Макарівського
районного суду Київської області від 30
жовтня 2013 року позов ТОВ «Кредитні
ініціативи» задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки,
а саме: земельну ділянку загальною
площею 0,1135 га, кадастровий номер
:01:016:0017, та земельну ділянку
загальною площею 0,0742 га, кадастровий
номер :01:017:0008, що розташовані за
адресою: с. Комарівка, Макарівський
район, Київська область, надані для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд, на користь TOB «Кредитні
ініціативи», у рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_4 за кредитним
договором від 19 червня 2007 року №
0050/0607/77-150, укладеного між ПАТ
«Сведбанк» та ОСОБА_4, яка станом на 01
липня 2013 року складала 261 040 грн 91 коп., а
саме: за кредитом −? 123 284 грн 03 коп.; за
відсотками −? 64 598 грн 47 коп.; за пенею −?
73 158 грн 41 коп., шляхом продажу
предметів іпотеки на прилюдних торгах
у межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України «Про виконавче провадження», з
дотриманням вимог Закону України «Про
іпотеку», з початковою ціною предмета
іпотеки, визначеною на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності (незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій).

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 13 червня 2014 року заочне
рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову ТОВ
«Кредитні ініціативи» відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Кредитні
ініціативи» просить скасувати рішення
суду апеляційної інстанції та залишити
в силі рішення суду першої інстанції,
обґрунтовуючи свої вимоги порушенням
судом норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Рішення апеляційного суду зазначеним
вимогам закону не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог ТОВ «Кредитні
Ініціативи», суд першої інстанції
виходив з того, що оскільки відповідач
не виконує свої зобов'язання за
кредитним договором, ТОВ «Кредитні
Ініціативи», яке на підставі договору
факторингу з ТОВ «ФК «Вектор Плюс»
набуло право на вимогу кредитної
заборгованості, має право задовольнити
свої вимоги шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки, що відповідає
вимогам ст. 33 Закону України «Про
іпотеку».

Апеляційний суд, скасувавши рішення
суду першої інстанції та відмовивши у
задоволенні позовних вимог, виходив з
того, що права позивача не порушено,
оскільки у порушення ч. 1 ст. 182 ЦК
України державну реєстрацію права
вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» за
кредитним договором, укладеним між АКБ
«ТАС-Комерцбанк» та відповідачем, не
проведено.

Проте з такими висновком апеляційного
суду погодитись не можна.

Судами встановлено, що 19 червня 2007 року
АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_4 уклали
кредитний договір № 0050/0607/77-150 (а. с. 7-9).
Відповідно до умов правочину банк
надав боржнику кредит у сумі
8 350 доларів США, а відповідач
зобов'язався повернути наданий кредит
і сплатити проценти за користування в
сумі, строки та на умовах, що
передбачені кредитним договором (п. п.
1.1-1.5 кредитного договору).

З метою забезпечення належного
виконання зобов'язання за названим
кредитним договором, цього ж дня - 19
червня 2007 року - сторони уклали
іпотечний договір № 0050/0607/77-150-Z-98,
відповідно до якого ОСОБА_4 передав
банку в іпотеку майно, а саме: земельні
ділянки загальною площею 0,1135 га та
0,0742 га, що розташовані за адресою: с.
Комарівка, Макарівський район,
Київська область, надані для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд, кадастрові номери, відповідно,
:01:016:0017 та :01:017:0008, визначивши
їх вартість в 120 518 грн 25 коп (а. с. 11-13).

28 листопада 2012 року між
правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк»
- ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» укладено
договір факторингу (а. с. 23-24 ).

Цього ж дня - 28 листопада 2012 року ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
уклала аналогічний правочин із ТОВ
«Кредитні ініціативи» (а. с. 25-33).

Згідно з п. 10.8 зазначеного вище
договору додаються додатки
№ 7А - перелік кредитних
договорів, та № 7Б - перелік договорів
забезпечення, що складають його
невід'ємну частину.

Однак договір про передачу прав
іпотекодержателя АКБ «ТАС-Комерцбанк»
в матеріалах справи відсутній та
судами не досліджувався.

Крім того з матеріалів справи
вбачається, що передачу прав за
іпотечним договором ОСОБА_4 позивач
підтвердив договором про передачу прав
за іпотечним договором від 28 листопада
2012 року, укладеним між ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
та ТОВ «Кредитні ініціативи», та
витягом з договору від 19 червня 2006 року
№ 0050/0607/77-150-Z-98 (а. с. 34). Разом з тим
зазначений витяг завірений аналітиком
ТОВ «Кредитні ініціативи», а не
уповноваженою на те особою, та не може
вважатись належним доказом у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України
«Про іпотеку» правочин про
відступлення прав за іпотечним
договором підлягає нотаріальному
посвідченню. Відомості про таке
відступлення підлягають державній
реєстрації у встановленому
законодавством порядку.

Згідно зі ст. 513 ЦК України правочин
щодо заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредиторові.
Правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні, яке виникло на підставі
правочину, що підлягає державній
реєстрації, має бути зареєстрований в
порядку, встановленому для реєстрації
цього правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Таким чином, у разі наявності
нотаріально завіреного договору
забезпечення кредиту (іпотеки, застави)
на виконання припису ч. 1 ст. 513 ЦК
України додатково укладається договір
відступлення права вимоги
заставодержателя або іпотекодержателя
за відповідним договором забезпечення.

Крім того, суд не звернув увагу, що
згідно з п. 2.1 договору факторингу від 28
листопада 2012 року встановлено перелік
документів, що свідчать про передачу
права вимоги.

Зокрема клієнт відповідно до умов
даного договору відступає фактору свої
права вимоги заборгованості за
кредитними договорами, укладеними з
боржниками, визначеними у Реєстрі
заборгованості боржників та у переліку
кредитних договорів та договорів
забезпечення, право на вимогу якої
належить клієнту на підставі
документації, а фактор шляхом надання
фінансової послуги клієнту набуває
права вимоги такої заборгованості від
боржників та передає клієнту за плату
грошові кошти в розпорядження у
розмірі, що становить ціну продажу, та в
порядку, передбаченому даним
договором. При цьому сторони погодили,
що права вимоги заборгованості за
кредитними договорами та права вимоги
за договорами забезпечення, укладеними
з боржниками,
відступаються/передаються клієнтом
фактору за цим договором на основі «як
є» без надання будь-яких пов'язаних
запевнень та гарантій, окрім тих, що
вказані у цьому договорі. Після
переходу прав вимоги заборгованості до
фактора, останній має право нарахувати,
в якості нового кредитора, проценти,
комісії, штрафні санкції та інші
обов'язкові платежі по відношенню до
боржників у разі невиконання ними
кредитних договорів по сплаті
обов'язкових платежів, строк сплати
яких не настав на дату підписання цього
договору, але настане у майбутньому.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд досліджує
докази, які судом першої інстанції були
досліджені з порушенням встановленого
порядку або в дослідженні яких було
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Таким чином, з урахуванням викладеного,
апеляційний суд, скасувавши рішення
суду першої інстанції, належним чином
своє рішення не мотивував, відмовив у
задоволенні позову без повного
з'ясування обставин у справі, належним
чином не перевірив чи порушено права
позивача, які правовідносини склалися
між сторонами та як вони юридично
закріплені.

За таких обставин рішення апеляційного
суду не відповідає вимогам ст. 213
ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для його
скасування з передачею справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» задовольнити частково.

Рішення апеляційного
суду Київської області від 13 червня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік Судді:
А.В. Маляренко В.А. Нагорняк Т.О. Писана
Г.В. Юровська