Справа №490/6687/14-ц 23.12.2014 23.12.2014 23.12.2014
Провадження № 22ц-784/3364/14
інстанції Гуденко О.А.
апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Ухвала

Іменем
України

23 грудня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б.,
Локтіонової О.В.,

при секретарі Орельській Н.М.,

за участю:

- позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гранфінресурс»

на рішення Центрального районного суду
м. Миколаєва від 08 жовтня 2014 року

за позовом

ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою
відповідальністю (далі - ТОВ)
«Гранфінресурс»

про

визнання договору недійсним,
повернення сплачених коштів та
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о
в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася в
суд з позовом до ТОВ «Гранфінресурс»
про визнання договору недійсним,
повернення сплачених коштів та
відшкодування моральної шкоди.

Позивачка зазначала, що 18 березня 2014
року вона уклала з ТОВ «Ганфінресурс»
договір з метою отримати на умовах
діяльності програми «Альянс Україна»
позику у розмірі 20 000 грн. Для отримання
цих коштів на вимогу товариства вона 18
березня 2014 року сплатила на користь
останнього одноразовий комісійний
внесок у розмірі 1 300 грн., один
щомісячний чистий внесок у розмірі 555
грн. 56 коп. та оплатила адміністративні
витрати у розмірі 100 грн. Проте позику
вона не отримала, хоча домовленість
була їх отримати через декілька днів.
Посилаючись на те, що ТОВ
«Грандфінресурс» ввело її в оману,
просила визнати укладений правочин
недійсним. Позивачка також просила
стягнути з відповідача на її користь
сплачені нею кошти за недійсним
правочином у подвійному розмірі - 3 911
грн. 12 коп., а також 5 000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 08 жовтня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недійсним договір № 226702 від 18
березня 2014 року, укладений між ОСОБА_3
та ТОВ «Гранфінресурс».

Постановлено стягнути на користь
ОСОБА_3 з ТОВ «Гранфінресурс» 3 911 грн. 12
коп. збитків та 300 грн. компенсації
моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ
«Гранфінресурс» просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення
про відмову в задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній
скарзі доводи та дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що вона
не підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що спірний договір є таким, що
вводить позивачку в оману та порушує її
права.

Колегія погоджується з таким
висновком суду, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої
ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін
правочину навмисно ввела другу сторону
в оману щодо обставин, які мають
істотне значення (частина перша статті
229 цього Кодексу), такий правочин
визнається судом недійсним. Обман має
місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Судом встановлено, що 18 березня 2014
року між ТОВ «Гранфінресурс» та ОСОБА_3
було укладено договір №226702 за яким,
Адміністратор за згодою Учасника
зобов'язується вчиняти від свого
імені та за рахунок Учасника певні
юридичні дії, спрямовані на придбання
Товару або відповідної суми у позику,
зазначеної у Додатку №1 до даного
Договору, на умовах діяльності
Програми «Альянс Україна», що
міститься в Додатку №2, який є
невід'ємною частиною цього Договору , в
тому числі :

сформувати реєстр учасників ,
забезпечити його адміністрування;

організовувати та проводити захід по
розподілу грошового фонду, здійснити
оплату Товару на користь Учасника або
надати Учаснику відповідну суму у
позику;

надавати інші послуги і здійснювати
інші правочини погоджені сторонами, у
порядку та в строки , передбачені цим
Договором.

Відповідно до положень даного
Договору та Додатків до нього учасник
зобов'язався: сплатити Одноразовий
комісійний внесок у день підписання
сторонами даного договору та
Адміністративний платіж який
сплачується не пізніше 15 календарних
днів з моменту отримання Дозволу;
своєчасно не пізніше 15 числа кожного
місяця, сплачувати Загальний платіж,
який включає чистий внесок, за рахунок
якого Адміністратор здійснює оплату
вартості товару чи надає відповідні
суми у позику та адміністративні
витрати, що є платою за послуги
адміністратора і організації
діяльності Програми ( ст. 2 Договору).

На виконання умов вказаного
Договору, 18 березня 2014 року ОСОБА_3
сплатила на користь товариства
одноразовий комісійний внесок у
розмірі 1 300 грн., один щомісячний чистий
внесок у розмірі 555 грн. 56 коп. та
оплатила адміністративні витрати у
розмірі 100 грн.

За умовами вказаного Договору Учасник
доручив Адміністратору
використовувати суми чистих внесків
для формування Фонду Реєстру та його
розподілу, а також здійснювати оплату
Товару на користь Учасників реєстру чи
надавати відповідні суми у позику (п.1.3
Договору).

З наведеного випливає, що діяльність
відповідача вводить позивачку в
оману, оскільки програма «Альянс
Україна» формується виключно на
кошти учасників програми без
залучення коштів ТОВ «Гранфінресурс».

Оплата товару здійснюється за кошти,
внесені учасниками програми і в
подальшому учасник, який отримав
товар, сплачує внески , які фактично
компенсують кошти іншим учасникам
програми, тобто один учасник програми
за свої власні кошти, без інвестування
коштів відповідача оплачує товар
іншому учаснику програми.

Згідно п.4.1 Умов Програми «Альянс
Україна», що є додатком № 2 до договору
від 18 березня 2014 року, коли Фонд Реєстру
є достатнім, у відповідності до ст. 1
Договору, Адміністратор організує
комітет по розподілу грошового фонду.

Після вчасної сплати чергового
загального платежу, учасник програми
набуває право брати участь у
найближчому заході. Захід по розподілу
грошового фонду проводиться комітетом
по розподілу грошового фонду, який
утворено наказом Адміністратора (п.4.3
додатку № 2 до Договору)

З наведеного випливає, що рішення про
передачу товару залежить лише від волі
відповідача, який на власний розсуд
приймає таке рішення і позивач
позбавлений можливості вплинути на це
рішення, оскільки немає можливості
отримати інформацію про фінансовий
стан інших учасників групи.

Умовами оспорюваного договору на
позивачку покладено обов'язок суворо
дотримуватися умов договору, в той час,
як у договорі відсутні умови, які б
передбачали настання наслідків для
відповідача за невиконання умов
Договору, що свідчить дисбаланс
договірних прав та є порушення прав
позивача.

Також про обман свідчить умова надання
грошей у позику, в разі сплати
позивачем найбільшої суми, що значно
перевищує суми інших учасників, проте
позивач не володіє інформацією щодо
конкретної сплати суми, яка повинна
перевищувати суму інших учасників для
отримання бажаної позики.

Наведене свідчить, що у спірному
договорі умова про надання грошей у
позику залежить від певних обставин,
які можуть взагалі не настати, а тому
така умова вводить позивачку в оману.

Аналізуючи зміст та умови укладеного
договору, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що укладена між
сторонами угода вводить споживача в
оману, оскільки не містить конкретної
та зрозумілої інформації щодо строків
та умов отримання коштів, що є істотною
обставиною, а тому відповідно до ч.1
ст.230 ЦК України є недійсною.

Згідно вимог ч.2 ст.230 ЦК України
сторона, яка застосувала обман,
зобов'язана відшкодувати другій
стороні збитки у подвійному розмірі та
моральну шкоду, що завдані у зв'язку із
вчиненням цього правочину.

Тому суд вірно застосував наслідки,
передбачені ч.2 ст.230 ЦК України,
стягнувши на користь позивачки із
відповідача подвійний розмір збитків,
що склав 3 911 грн. 12 коп. та 300 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про
недоведеність позивачем обставин щодо
введення його відповідачем в оману та
відсутність підстав для застосування
правил статті 230 ЦК України не
заслуговують на увагу, оскільки
спростовуються матеріалами справи і,
зокрема, змістом договору та додатками
до нього, підписаним сторонами.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність ознак пірамідальної схеми
в діяльності програми «Альянс Україна»
не заслуговують на увагу, оскільки з
цих підстав позов не заявлявся і не був
предметом розгляду справи судом.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Оскільки оскаржуване рішення
ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
то колегія не вбачає підстав для його
скасування.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Гранфінресурс» відхилити, а рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 08 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді