Справа № 335/7140/14-ц 2/335/1738/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року

м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя у складі: головуючого судді
Гашук К.В., при секретарі Лєдовій А.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя особа:
приватний нотаріус Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання договору купівлі-продажу
частини квартири недійсним та
застосування наслідків недійсності
правочину,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя
особа: приватний нотаріус Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання договору купівлі-продажу
частини квартири недійсним та
застосування наслідків недійсності
правочину, який в ході судового
розгляду справи уточнив.

В обґрунтування уточненого позову
зазначав, що Орджонікідзевським
районним судом м. Запоріжжя була
розглянута цивільна справа за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної шкоди. Під час розгляду
зазначеної справи, 09.10.2012 року, судом
було задоволено клопотання позивача
про забезпечення позову та
постановлено ухвалу, якою накладено
арешт на майно, а саме 1/5 частину
квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2
Сам ОСОБА_2 був присутній на судовому
засіданні 09.10.2012 року, у зв'язку з чим
знав про наявність ухвали про
забезпечення позову. Арешт на нерухоме
майно ОСОБА_2 було накладено судом для
захисту права позивача на реальне
виконання рішення суду по цивільній
справі.

20.05.2014 року, при ознайомленні з
матеріалами справи виконавчого
провадження за рішенням про стягнення
з ОСОБА_2 на користь позивача грошових
коштів, йому стало відомо, що 19.09.2013 року
за договором купівлі-продажу,
посвідченим приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_4 право власності ОСОБА_2
на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1
припинено. Зазначена частка квартири
була продана ОСОБА_3 за 66 960 грн.

Посилаючись на те, що при укладенні
правочину відповідачем було вчинено
зловживання своїм правом власності,
вчинено дії з майном, які судовим
рішенням йому вчиняти було заборонено,
в результаті чого були порушені права
позивача, ОСОБА_1 просив на підставі ч. 1
ст. 215, ч. 1 ст. 203, ч. ч. 2,3 ст. 13 ЦК України
та ст.. 55 Закону України «Про нотаріат»
визнати недійсним договір
купівлі-продажу нерухомого майна, а
саме 1/5 частини квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від
19.09.2013 року, серія та номер: 431, що був
посвідчений приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_4; застосувати наслідки
недійсності правочину шляхом
скасування запису про реєстрацію права
власності за ОСОБА_3 на 1/5 частину
квартири АДРЕСА_1 та зобов'язання
ОСОБА_2 сплатити ОСОБА_3 грошові кошти в
розмірі 66 960 грн.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
у повному обсязі та просили позов
задовольнити з підстав, викладених у
ньому.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились, причини неявки до суду не
повідомили, заяви про відкладення
розгляду справи, про розгляд справи у
їх відсутність, які і заперечень на
позову, суду не подавали.

Приватний нотаріус Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_4 в
судове засідання не з'явилась, надала
суду заперечення проти позову, а також
зяаву про розгляд справи у її
відсутність.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши осіб, які приймали участь у
справі, суд приходить до висновку, що у
задоволенні позову слід відмовити з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачаться, що в
провадженні Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя перебувала
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, 3-тя особа: МКП «Основаніє» про
відшкодування матеріальної шкоди.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 29.10.2013 року, позов ОСОБА_1
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 у відшкодування
матеріальної шкоди 30 315 грн. 20 коп. та
судові витрати.

Під час розгляду вказаної цивільної
справи, ухвалою Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2012
року, вжито заходи забезпечення позову
шляхом накладення арешту на 1/5 частину
квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2

19.09.2013 року ОСОБА_2 за договором
купівлі-продажу, посвідченим приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_4 реєстр. №
431, відчужив 1/5 частину квартири АДРЕСА_1
ОСОБА_3 Продаж зазначеної частини
квартири здійснено за 66 960 грн., які
продавець одержав від покупця до
підписання договору.

Відповідно до статті 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
кодексу. В межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та осіб, які
беруть участь у справі.

Звертаючись до суду з позовом про
визнання недійсним укладеного між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договору
купівлі-продажу частини квартири,
позивач підставою позову зазначав
порушення вимог Цивільного Кодексу
України при укладенні та посвідченні
оспорюваного договору, зокрема, ч. 1 ст.
215, ч. 1 ст. 203, ч. ч. 2,3 ст. 13 ЦК України та
ст. 55 Закону України «Про нотаріат».

Згідно із ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України,
право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 346 ЦК України
право власності може бути припинене
лише у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною вимог, які
встановлені частинами першою - третьою,
п'ятою та шостою ст. 203 цього кодексу.
Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України передбачено
вимоги до правочинів, зокрема: зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Отже, чинним законодавством визначено,
що договір може бути визнаний
недійсним лише з підстав, передбачених
законом.

Згідно до статті 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про
нотаріат», при посвідченні угод про
відчуження або заставу жилого будинку,
квартири, дачі, садового будинку,
гаража, земельної ділянки, іншого
нерухомого майна перевіряється
відсутність заборони відчуження або
арешту майна. В разі наявності заборони
угода про відчуження майна, обтяженого
боргом, посвідчується лише у разі згоди
кредитора і набувача на переведення
боргу на набувача.

З матеріалів справи вбачається, що на
момент укладення між відповідачами
договору купівлі-продажу та його
посвідчення нотаріусом, заборона
відчуження 1/5 частини квартири АДРЕСА_1
була відсутня, у зв'язку з чим посилання
позивача на те, що оспорюваний договір
укладено з порушенням вимог чинного
законодавства, що в силу ст. 203 ЦК
України тягне за собою визнання
недійсним правочину, є безпідставними.

Не знайшли свого підтвердження і
доводи позивача про те, що договір
купівлі-продажу частки квартири
укладено в порушення вимог ч. ч. 2, 3 ст. 13
ЦК України, якими передбачено, що при
здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб,
завдати шкоди довкіллю або культурній
спадщині. Не допускаються дії особи, що
вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання правом
в інших формах.

Вказані доводи позивача є лише його
припущеннями, оскільки суду не надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що рішення суду про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
матеріальних збитків могло бути
виконане за рахунок 1/5 частини квартири
АДРЕСА_1, яка належала на праві
власності ОСОБА_2 Крім того,
оспорюваний договір було укладено до
набрання рішенням суду законної сили
та відповідно до видачі виконавчого
документу про стягнення матеріальних
збитків на користь позивача.

Матеріали справи свідчать про те, що
укладаючи договір купівлі-продажу
частини квартири майже через рік після
постановлення ухвали про забезпечення
позову і за відсутності реєстрації
заборони відчуження нерухомого майна,
ОСОБА_2 на власний розсуд розпорядився
належною йому на праві власності
частиною квартири.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що підстави для визнання
недійсним договору купівлі-продажу
частини квартири, з підстав, зазначених
позивачем, відсутні, у зв'язку з чим в
задоволенні позовних вимог необхідно
відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя
особа: приватний нотаріус Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання договору купівлі-продажу
частини квартири недійсним та
застосування наслідків недійсності
правочину - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через
Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення рішення
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:

К.В.
Гашук