Ухвала

іменем україни

25 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Хопти С.Ф., Лесько А.О.,
Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - Уманська міська
державна нотаріальна контора, про
визнання договору дарування недійсним
та визнання права власності на частину
будинку за касаційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 28 серпня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Черкаської області від 23 жовтня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 6 березня 2009 року між нею та
ОСОБА_5 було укладено договір дарування
506/1000 частин будинку АДРЕСА_1, які
належали їй на праві власності.
Зазначала, що відповідачка, яка є її
племінницею, у березні 2009 року
запропонувала їй забезпечення догляду,
харчування та утримання на належному
рівні та як в оплату за це
запропонувала переоформити на неї
належну їй частину вказаного будинку.
Підписуючи вказаний договір, вона
вважала, що між ними укладено договір
довічного утримання. Вважала, що її
введено в оману, оскільки після
укладення зазначеного договору вона
перестала отримувати від відповідачки
допомогу, та, крім того, її позбавлено
права власності на житло, в якому вона
проживає.

У подальшому ОСОБА_4 змінила позовні
вимоги та просила визнати укладений 6
березня 2009 року недійсним, привести
сторони у попередній стан та визнати за
нею право власності на 506/1000 частин
вказаного будинку.

Рішенням Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 28
серпня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Черкаської
області від 23 жовтня 2014 року, позов
ОСОБА_6 задоволено. Визнано договір
дарування, укладений 6 березня 2009 року
між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 недійсним.
Повернуто сторони у попереднє
становище за вказаним договором
дарування. Визнано за ОСОБА_4 право
власності на 506/1000 частин будинку
АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права й порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Задовольняючи позов, суди на підставі
доказів, поданих сторонами, які
належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що позивачка під час
укладення договору дарування
помилялась щодо обставин, які мають
істотне значення, оскільки підписуючи
цей договір, погоджувалась на передачу
частини житлового будинку, яка є її
єдиним житлом, у власність
відповідачки лише за умови довічного
утримання, тому наявні підстави,
передбачені ст. ст. 203, 215, 229 ЦК України
для недійсності правочину.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів про те, що
позивачка не пропустила строк позовної
давності для захисту порушеного права.

Оскільки з матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 28
серпня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Черкаської області від 23
жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
С.Ф. Хопта

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник