Справа № 209/1401/14-ц
Провадження № 2/209/940/14
РІШЕННЯ

іменем України

"08" грудня 2014 р. Дніпровський
районний суд м. Дніпродзержинська

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді Ковальової А.Б.

при секретарі Золотих Л.М.

за участю позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника відповідача - Садового
товариства "ІНФОРМАЦІЯ_1" ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Дніпродзержинську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Держави
Україна, Президента України,
Петриківського РВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області, Садового
товариства "ІНФОРМАЦІЯ_1" про
відшкодування матеріальної шкоди від
злочину та вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

Представники відповідачів -
садового товариства "ІНФОРМАЦІЯ_1" в
особі голови правління ОСОБА_3,
Петриківського РВ Гумус України в
Дніпропетровській області в судовому
засіданні позов не визнали,
представник Президента України надав
заяву про розгляд справи за його
відсутності.

10 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська з позовом до
Держави Україна, треті особи -
Петриківський РВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області, Садове
товариство "ІНФОРМАЦІЯ_1» в особі
голови правління ОСОБА_4, про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої злочином, в якій просить суд
зобов'язати державу Україна
забезпечити йому відшкодування та
відшкодувати збитки в сумі 3915,00 грн. на
його користь, так як матеріальні збитки
в сумі 3915,00 грн. завдані йому внаслідок
злочину, повернути йому на його
користь понесені ним витрати у справі
в сумі 53,00 грн. та витрати на копіювання
позовної заяви в сумі 18,00 грн. (а.с. 29-30).

05 серпня 2014 року від ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 надійшли доповнення та зміни до
позовної заяви, в якій вони просять суд
включити Президента України як
співвідповідача, доповнити
обґрунтування позовних вимог ст.ст.
10,23, 1167 ЦК України, ч.5 ст. 8 ЦПК України,
ст. 50, 62 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 3,
5, 6, 13, 14, 17 Додаткового Протоколу
Європейської конвенції про захист прав
людини і основних свобод , ст. ст. 1, 2. 5, 10,
11 Закону України «Про міліцію»,
скасувати позовні вимоги, названі в
позовній заяві від 10 квітня 2014 року,
позовні вимоги розглянути в наступній
редакції: зобов'язати державу Україна
забезпечити йому відшкодування і
відшкодувати йому на його користь, як
наслідок скоєння злочину, матеріальні
збитки ОСОБА_1 - 3915,00 грн., моральну
шкоду ОСОБА_2 - 15000 грн., повернути на
користь ОСОБА_1 понесені витрати у
справі - 53,00 грн., стягнути з садового
товариства «ІНФОРМАЦІЯ_1», особисто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну
шкоду в сумі 5000 грн. (а.с. 56).

04 вересня 2014 року від ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 надійшли доповнення та зміни
до позовної заяви, в якій вони просять
суд розглянути цю заяву спільно із
позовною заявою від 10 квітня 2014 року і
додатковою завою від 05 серпня 2014 року,
доповнити обґрунтування позовних
вимог ст.ст. 24, 31 п. «ж» ст. 33 Уставу
«ІНФОРМАЦІЯ_1», позовні вимоги
доповнити наступним: встановити
назву документу про ліквідацію охорони
в садовому товаристві «ІНФОРМАЦІЯ_1» і
особу, яка його створила, скасувати
документ про ліквідацію охорони
садового товариства, зобов'язати
правління садового товариства
«ІНФОРМАЦІЯ_1» організувати цілодобову
щоденну, протягом року охорону майна і
врожаю садового товариства та його
членів, в іншій частині позовну заяву
від 10 квітня 2014 року і додаткову заяву
від 05 серпня 2014 року розглянути без
змін ( а.с. 71).

В обґрунтування позовних вимог
(а.с. 29-30) посилаються на те, що він,
ОСОБА_1, має садову ділянку АДРЕСА_1,
його сусідка, яка займає ділянку
АДРЕСА_2 в цьому ж товаристві, поміняла
чоловіка, який своїми душовими, що
складаються із 4-х металевих ящиків,
висотою 3-4 метри, встановлених на межі з
його ділянкою, підмивав фундамент його
цегляного господарчого блоку і
заливав водою яму його вбудованого
туалету. На його, ОСОБА_1, прохання
зупинитися, сусід не відреагував,
заявивши, що земля його, і що він хоче то
і робить, при цьому член товариства,
тобто сусідка, тільки посміхалася.
Своїми діями сусіди загрожують
знищити його власність, тобто його
цегляний господарчий блок в його саду,
загрожують його майну. Приблизно 19
квітня 2012 року він разом із сином
ОСОБА_2 запропонували сусідам
допомогти перетягти ящики на 1 метр
від межі у відповідності зі ст. 7 Правил
внутрішнього розпорядку в садовому
товаристві «ІНФОРМАЦІЯ_1», але член
садового товариства ділянки НОМЕР_1
відмовилася підкорятися Правилам та
заявила, що поскаржиться голові
товариства. ЇЇ чоловік десь через
годину після скандалу погрожував, що
поб'є вікна в його будівлях, і десь між
26 квітня 2012 року та 02 травня 2012 року у
вікнах його будинку та господарського
блоку були витягнуті окремі шибки і
скоєне пограбування. 02 травня 2012 року
він із сином привезли розсаду для
посадки в саду і помітили
пограбування, і через 10 хвилин біля їх
ділянки з'явився голова товариства,
члени правління та баба з ділянки по
діагоналі (адреса ділянки якої мабуть
АДРЕСА_2), а всього приблизно 7 осіб, і
екс-голова товариства став орати на
них, що стойки на їх господарському
блоці можуть впасти, щоб вони не садили
овочі біля своєї огорожі зі сторони
дороги, при тому, що ділянка 26/6 в
такому ж місці вирощувала 8 дерев, щоб
вони обрізали дерева, хоча знали, що
вкрадена і ножівка і секатор.
Правління надало слово бабі і та орала,
щоб він переніс горіх на 6-8 метрів від
її межі. За пограбування його ділянки
екс-голова товариства відповів, що не
несе відповідальності, оскілки
правління зняло охорону, хоча згідно п.
«ж» ст.31 статуту садового товариства
організація охорони майна товариства
та його членів є обов'язком правління.
Він, ОСОБА_1, зрозумів, що правління
своїм візитом не заборонило, а
дозволило ділянкам 25,АДРЕСА_2 та
грабіжникам користуватися його садом,
його будівлями, по суті подарувало
його майно правопорушникам. На їх із
сином виклик приїхала міліція, яка
відмовилася розглядати скандал з
ділянкою НОМЕР_1, пограбування та візит
правління, як одне ціле. Пізніше
міліція знайшла свідка, як ділянка
НОМЕР_1 погрожувала побити його вікна.
Також міліція погодилась, що
пограбування тривало не менше, як добу
і що пограбуванню могла завадити
охорона, яка була знята правлінням. Але
міліція не помітила недопалок в
будиночку, не взяла екскременти двох
грабіжників на ДНК, не взяла посуд, в
якому грабіжники вирили їжу, і з якої
їли, для зняття відбитків пальців, не
помітила зняту колючу проволоку між
його ділянкою та ділянкою АДРЕСА_3, не
встановила чи вивезене пограбоване
майно, чи воно знаходиться десь рядом,
не знайшла грабіжників, а його прізвище
поміняла на Кіріченко, не
проаналізувала збіг обставин.
Правління товариства його тисне, 13
квітня 2013 року два члени правління
вживали на ділянці НОМЕР_1 щось
«увеселітєльне», 14 квітня 2013 року, зі
слів електрика, правління винесло
рішення про відключення його від
електроенергії за несплату, хоча в
нього існує переплата, 04 серпня 2012 року
безпідставно зобов'язало його
перенести лічильник електроенергії, 20
жовтня 2012 року погрожувало переміряти
його ділянку, в 2013 році засипало кувет
дороги у його ділянки, в січні 2013 року
екс-голова товариства по телефону
грозив йому, що в товаристві є люди, які
бажають подати на нього в суд, що його
господарський блок є гаражем. Два роки
він, ОСОБА_1, просив правління
забезпечити переміщення сусідських
душових на 1 метр, організувати охорону
садового товариства, і якщо ділянка
НОМЕР_1 не хоче переміщати душову, то
нехай платить його членський внесок
або його частину, просив правління
убрати іл з дороги, але правління не
відповіло. В жовтні 2013 року в розмові
із головою товариства він звинуватив
правління у підтримці ділянки НОМЕР_1,
яка знищує його, ОСОБА_1, майно. Згідно
наданих міліцією документів його
ділянка дійсно була пограбована на
суму 3915,00 грн., міліцією була прийнята
постанова про порушення кримінальної
справи, а 05 червня 2012 року досудове
слідство було зупинено, так як особа, що
скоїла злочин, не була встановлена.
Постановою від 02 травня 2012 року він,
ОСОБА_1, був визнаний потерпілим, і
правління товариства підтвердило, що
після 01 квітня 2012 року садове
товариство не охоронялося, так як
правління зняло охорону.

В доповненій та зміненій
позовній заяві (а.с. 56) позивачі в
обґрунтування своїх вимог посилаються
на те, що 31 липня 2014 року він, ОСОБА_2,
був в саду, і як завжди на велосипеді.
Десь опівночі на 01 серпня 2014 року він,
ОСОБА_2, вийшов за межі садового
товариства, щоб подзвонити. За огорожею
його зустріли 3 хлопців, і біля них
було 10 повних мішків та сумок і
неподалік машина. Вони хотіли
відібрати в нього телефон, потім
визвали голову садового товариства
ОСОБА_4, який подзвонив в міліцію, щоб
його, ОСОБА_2, забрали, як злочинця.
Міліція била його в машині по дорозі у
відділення, била в Петриківському РВ ,
сміялась над ним, на його руки та ноги
наділи наручники, грозили вбити його
та втопити, при цьому вимагали, щоб він
написав, що є жебраком і живе за
рахунок пограбувань садових ділянок.
Він пояснював, що його батько судиться
із головою садового товариства, і тому
останній його підставив. Після
тривалого побиття не добившись від
нього зізнання, міліція потребувала,
щоб він написав розписку, що не має до
працівників міліції ніяких претензій.
Він просив визвати швидку допомогу,
але міліція відмовила. Він нічого не
підписав. Травмпункт зразу ж встановив
діагноз : побиття міліцією. Міліція
вимагала, щоб травмпункт не повідомляв
прокуратуру про побиття, але
травмпункт надав йому машину швидкої
допомоги, яка відвезла його в лікарню,
де йому надали першу допомогу і
довідкою зафіксувала тілесні
ушкодження та запропонували
стаціонарне лікування, але він
відмовився, так як в саду залишився
незамкнутим водяний електронасос та
будинок. Він і нині почувається погано,
болить все тіло, слабкість,
паморочиться в голові. Вважає, що
ОСОБА_4 хворіє нав'язливими ідеями, так
як він бачить, що він, ОСОБА_2, возить
торби на велосипеді, але торби можуть
бути набиті врожаєм з лісу або з поля.
Наприклад, він возить гриби, які він
посіяв в лісі, в той час як не грибний
сезон. ОСОБА_4 порушив ст. 62
Конституції України, оскільки судить
по припущенню, а сам дійсно є
спільником крадіїв, так як збирає
гроші на охорону садового товариства
на цілий рік, а охорона існує лише
півроку, що заборонено статутом
товариства та правилами. З його вини
їх сад пограбовано на суму 3915,00 грн.
Міліція проявила бездіяльність по
кримінальній справі №21121121, так не
встановила крадіїв, які пограбували
їх власність на суму 3915,00 грн., хоч вори
під носом. Ось в чому співпрацюють
ОСОБА_4 та міліція, які порушити ст.ст.
50, 62 Конституції України (право на
безпечне життя і здоров'я, довкілля та
на відшкодування завданого порушенням
цього права шкоди), ст. 2 (право на
життя), ст. 3 (заборона катувань), ст. 5
(право на свободу та недоторканість )
Європейської конвенції про захист прав
людини і основних свобод. Тому по ст. 23
ЦК України вони мають право на
відшкодування моральної шкоди , яка
полягає у фізичному болі і
стражданнях, спричинених злочином
Кривляка і міліції. Вони оцінюють, що
ОСОБА_4 організацією побоїв причинив
моральну шкоду - 5000 грн., яку мусить
відшкодувати по ст. 1167 ЦК України.
Міліція протиправним побиттям
спричинила моральну шкоду в 15000 грн..
Згідно ст. 56 Конституції України саме
Україна мусить відшкодувати їм
моральну шкоду в 15000 грн., так як міліція
- це орган державної влади і спричинила
їм шкоду при виконанні нею своїх
повноважень Президент України порушив
ст. ст. 3, 41, 50, 102 Конституції України і
не забезпечив йому право власності,
право на безпечне довкілля, значить не
виконав свою обіцянку: «Будемо жити
по -новому», а значить зрадив їх, як
своїх виборців.

29 жовтня 2014 року відповідач
ОСОБА_3 надав суду письмові заперечення
проти позову, зазначивши, що позов
ОСОБА_1 він не визнає, позовна заява є
необґрунтованою, доводи позивача
нічим не підтверджені, позовні вимоги є
такими, що не підлягають задоволенню,
оскільки із пред'явленого позову
взагалі не вбачається, які саме свої
права позивач вважає порушеними та про
захист яких він просить в судовому
порядку, крім цього, зазначає, що в
період квітня - травня 2012 року
головою правління садового товариства
була інша людина.

Представник Президента України
Мишковець О. в судове засідання не
з'явилася, до судового розгляду від
представника відповідача поштовим
відправленням надійшла заява про
розгляд справи за відсутності
представника Президента України ( а.с.
68, 6970).

Суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності представника
Президента України відповідно до
вимогч.2 ст. 158 ЦПК України, згідно якої
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності ,

В судове засідання представник
відповідача - Петриківського РВ
Дніпропетровської області Каравєв Є.Ю.
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином про
причини неявки суд не повідомив, заяви
про розгляд справи за його відсутності
суду не надав. Але був присутнім в
судовому засіданні, яке відбулося 24
вересня 2014 року, ознайомлений з
позовними вимогами ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
які по суті та за обставинами справи
не визнав. Суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представника Петриківського РВ м.
Дніпродзержинська, який в судовому
засіданні висловив свою позицію щодо
не визнання позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги
за первісним позовом та за уточненими
та доповненими позовами, просить їх
задовольнити, пояснив суду, що бажає,
щоб ОСОБА_3 спростував свої пояснення.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_2 підтримав свої позовні вимоги
за первісним позовом та за уточненим та
доповненим позовом, просить їх
задовольнити, і бажає, щоб ОСОБА_3
вибачився перед ним та прийшли 5
міліціонерів і заплатили йому по 5000
грн.

В судовому засіданні представник
відповідача - садового товариства
«ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_3 позовні вимоги
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не визнав та пояснив
суду, що є головою правління
товариства з 25 травня 2013 року, крадіжка
майна позивачів відбулася раніше. В
серпні 2014 року він їхав на велосипеді
по АДРЕСА_4 гуляла компанія молодих
хлопців з бабусею, робили шашлики, в
них гучно грала музика, і він їх
попередив, щоб зробили музику тихіше,
та поїхав далі, було приблизно 22.30
годині, на дорозі він зустрів ОСОБА_2,
який йшов по крайній вулиці, він
проїхав мимо нього додому, приблизно о
03.00 годині вночі йому подзвонили і
повідомили, що когось затримали на
крадіжці. Після чого він підійшов до
ділянки 26, де побачив ОСОБА_2, двох
хлопців і бабусю, потім вийшли ще два
сусіда, яки стояли на ділянці 29,
міліції поки не було, і йому розповіли,
що, начебто, ОСОБА_2, в якого був ніж,
намагався відкрити автомобіль, а
хлопці його затримали і привели на
ділянку 29, потім викликали його, ОСОБА_3,
і він, на вимогу хлопців, приблизно о
03.30 годині, викликав міліцію, яка по
прибуттю всіх допитала. Зранку, коли
світало, побачили у кущах мішок
кукурудзи, також знайшли чотири сумки
із зеленим луком, міліція була в
товаристві до ранку, він пішов до себе
о 05.00 ранку, а інші залишилися. Його
також допитували в прокуратурі 02
жовтня 2014 року. Він не має відповідати
за будь-які дії працівників міліції.
Він не розуміє, чим він завдав шкоди
ОСОБА_2, оскільки він тільки на вимогу
людей викликав міліцію. Просить
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Судом досліджені такі докази у
справі: товарний чек від 23 березня 2014
року на суму 30,00 грн за послуги
ксерокопіювання (а.с. 31 а,) повідомлення
Петриківського РВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області на ім'я
ОСОБА_1 щодо направлення йому довідки
по кримінальній справ № 21121121, копії
постанови про порушення кримінальної
справи, копію постанови про визнання
потерпілим, копію постанови про
зупинення досудового слідства по
кримінальній справі, копію висновку на
вх. № К-3 зп від 14 січня 2013 року (а.с. 31),
постанова про призупинення досудового
слідства від 05 червня 2012 року по
кримінальній справі № 21121121 (а.с. 32),
постанова про визнання ОСОБА_1
потерпілим від 02 травня 2011 року (а.с. 33),
постанова про порушення кримінальної
справи та прийняття до свого
провадження від 02 травня 2012 року (а.с. 34),
висновок вх № К-3 зп від 14 січня 2013 року
про перевірку по заяві ОСОБА_1 (а.с. 35),
довідка № 6425 від 01 серпня 2014 року УЗ
«ДМЛШМД» ДОР» про звернення ОСОБА_2 01
серпня 2014 року з приводу ушибу голови
та грудної клітини зліва (а.с. 57), лист
заступника прокурора міста
Дніпродзержинська Важеніна В.В.
завідуючому Дніпродзержинським
відділенням КЗ «Бюро СМЕ» ДОР Беркуту
В.М. від 04 серпня 2014 року щодо
направлення ОСОБА_2 з метою проведення
обстеження (а.с. 58), повідомлення
начальника слідчого управління
прокуратури Дніпропетровської
області, старшого радника юстиції
Токара Р. ОСОБА_2 від 20 вересня 2014 року
про початок кримінального провадження
№ 0000577 та визначення правової
кваліфікації, передбаченої ч.2 ст. 365 КК
України (а.с. 74), Витяг із кримінального
провадження № 0000577 за заявою
ОСОБА_2 від 10 вересня 2014 року (а.с. 77); акт
судово-медичного дослідження № 852 від 04
серпня 2014 року ОСОБА_2 про виявлення у
ОСОБА_1 пошкоджень у вигляді синців та
саден на голові, тулубі, правій верхній
та лівій нижній кінцівках, що
відносяться до легких тілесних
ушкоджень (а.с. 85-86), постанова слідчого
в ОВС СВ СУ прокуратури
Дніпропетровської області молодшого
радника юстиції Кушнір М.А. від 31
жовтня 2014 року про закриття
кримінального провадження, внесеного
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 000577 від 10
вересня 2014 року, в зв'язку з відсутністю
в діянні працівників Петриківського РВ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області складу кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365
КК України ( а.с. 94 -95).

Вислухав позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3, ,
вивчивши письмові докази та матеріали
справи, з'ясувавши обставини справи та
дослідивши їх доказами, суд вважає, що
позов задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

У судовому засіданні судом встановлені
наступні обставини та відповідні до
них правовідносини.

Судом встановлено, що дійсно в період
з 26 квітня 2012 року по 02 травня 2012 року
мала місце крадіжка майна, належного
позивачу ОСОБА_1, із садового будиночку.
розташованого на земельній ділянці
НОМЕР_2 на території садового
товариства «ІНФОРМАЦІЯ_1» (в позові
ОСОБА_2 та ОСОБА_1. «ІНФОРМАЦІЯ_1»),
поблизу с. Радсело Петриківського
району Дніпропетровської області, що
спричинило ОСОБА_1 матеріальну шкоду
на суму 3915 гривень. Постановою
слідчого СВ Петриківського РВ ГУМВС
України в Дніпропетровській області
від 02 травня 2012 року була порушена
кримінальна справа за фактом таємного
викрадення чужого майна, належного
ОСОБА_1, за ознаками злочину,
передбаченого ч.3 ст. 185 КК України (а.с.
34).

05 червня 2012 року постановою слідчого
СВ Петриківського РВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області досудове
слідство по кримінальній справі №
21121121 було зупинено до встановлення
особи, яка скоїла зазнаний злочин
(а.с. 32).

Таким чином, працівниками
Петриківського РВ не було встановлено
особу, яка скоїла крадіжку належного
ОСОБА_1 майна, в період з 26 квітня 2012
року по 02 травня 2012 року, а отже не була
встановлена винна особа, яка повинна
була б відшкодувати потерпілому ОСОБА_1
завдану злочином шкоду.

Також судом встановлено, що
оперуповноваженим СДСБЕЗ
Петриківського РВ було проведено
перевірку за заявою ОСОБА_1, яка
надійшла до Петриківського РВ 14 січня
2013 року з приводу порушення членами
садового товариства «ІНФОРМАЦІЯ_1»
статуту товариства та правил , і
ОСОБА_1 було направлено повідомлення з
роз'ясненням, що питання, викладені в
його заяві щодо господарчої
діяльності садового товариства носять
цивільно-правовий характер та не
підпадають під компетенцію ОВС ( а.с. 35).

Отже, судом не встановлено вини
працівників Петриківського РВ
Дніпропетровської області у завданні
ОСОБА_1 матеріальної шкоди, завданої
викраденням його майна в період час у з
25 квітня 2012 року по 02 травня 2012 року
особою, яка не була встановлена
слідством.

Що стосується стягнення з
Петриківського РВ Дніпропетровської
області, Президента України на користь
позивача ОСОБА_2 моральної шкоди в
розмірі 15000 грн., то в цій частині суд
вважає, що відсутні підстави для
задоволення цих позовних вимог,
оскільки судом не встановлена вина
працівників Петриківського РВ в
завданні позивачу тілесних
ушкоджень 01 серпня 2014 року, що
підтверджується постановою від 31
жовтня 2014 року про закриття
кримінального провадження, внесеного
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000577 від 10
вересня 2014 року в зв'язку з відсутністю
в діянні працівників Петриківського РВ
ГУМВС України складу кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 365 ч.2
КК України.

В зв'язку з тим, що позивачами не
доведений факт спричинення їм
матеріальної та моральної шкоди саме
відповідачами, які залучені ними до
участі у справі, і судом не
встановлений причинний зв'язок між
завданою позивачам та неправомірними
діями відповідачів, не встановлена
вина відповідачів у завданні
позивачам матеріальної шкоди та
моральної шкоди, суд вважає, що
вістуні підстави для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Суд вважає встановленим наявність
фактів, якими обґрунтовуються вимоги
позивача, з таких мотивів.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода,
завдана майну фізичної особи
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.11, 16, 22, 23, 280, 1176 ЦК
України, 8, 10, 57, 59, 60, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК
України,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Держави Україна, Президента України,
Петриківського РВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області, Садового
товариства "ІНФОРМАЦІЯ_1" про
відшкодування матеріальної шкоди від
злочину та вчинення певних дій -
відмовити.

Судові витрати віднести за
рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
А.Б. Ковальова