№ 2/201/2858/2014р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014р.
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко
Н.В.

при секретарі - Кірієнко
Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Головного
управління Державної міграційної
служби у Дніпропетровській області
про усунення перешкод у користуванні
квартирою, зобов'язання зняти з
реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

02.09.2014р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська з
позовом до ОСОБА_2, ГУ ДМС у
Дніпропетровській області про
усунення перешкод у користуванні
квартирою, розташованою за адресою:
АДРЕСА_1, яка належить йому на праві
власності, шляхом визнання ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4 таким, що втратив право
користування житловим приміщення -
квартирою, зобов'язання Головного
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області зняти з реєстраційного обліку
ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. № 1-4).

В обґрунтування позовних вимог
представник позивача в позовній заяві
та в судовому засіданні вказав, що
ОСОБА_1 є власником квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.
ОСОБА_2 (його брат по мамі) 18.03.1997р.
зареєструвався у даній квартирі,
однак, вже близько двох років не
з'являється за вказаною адресою, не
користується квартирою, не сплачує
комунальні послуги, в будь-який інший
спосіб не допомагає утримувати житло.
Відповідач не висловлював намірів
продовжувати користуватися квартирою,
не повідомляв де він проживає на даний
час. Особистих речей у квартирі немає.
Його відсутність підтверджується
відповідним актом. Вважає, що наявність
реєстрації відповідача у його квартирі
створює перешкоди у користуванні
житлом, оскільки позивачу доводиться
сплачувати кошти на утримання квартири
з урахуванням зареєстрованої особи.

Враховуючи викладене, посилаючись на
норми ст. 71, 72 ЖК України, ст. 391 ЦК
України, просить суд вимоги
задовольнити.

Представник позивача - ОСОБА_3 (діє за
договором від 04.06.2014р. та на підставі
свідоцтва (а.с. № 5-6, 7) в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
06.10.2014р. не з'явився, про дату місце та
час розгляду справи був повідомлений
належним чином, а саме поштою за
адресою, наданою АДП ГУ ДМС,
УДМС України в Дніпропетровській
області, між тим конверт повернувся з
позначкою «за
закінченням терміну зберігання» (а.с.№
21, 23).

В судові засідання 13.11.2014р. та 10.12.2014р.
відповідач ОСОБА_2 повторно
не з'явився, про дату, місце та час
розгляду справи був повідомлений
належним чином, а саме відповідно до ч. 3
ст. 76 ЦПК України шляхом вручення
судової повістки через
житлово-експлуатаційну організацію,
між тим вручити документи суду не
вдалося у зв,язку з відсутністю
відповідача за вказаною адресою (а.с. №
27, 31, 35, 45).

Представник відповідача - ГУ ДМС у
Дніпропетровській області, в судові
засідання 13.11.2014р. та 10.12.2014р. також не
з'явився, про дату та час слухання
справи був повідомлений належним
чином, що підтверджується наявними в
матеріалах справи розписками (а.с. №29,
42). 13.11.2014р. до суду надійшла заява
представника відповідача ОСОБА_4, в
якій вона просить розглядати справу за
відсутності їх представника та винести
рішення згідно норм чинного
законодавства (а.с. № 30).

За таких обставин суд вважає за
можливе розглядати дану справу за
відсутності обох відповідачів на
підставі ст. 169 ЦПК України. Між тим,
оскільки думка одного з відповідачів, а
саме ГУ ДМС у Дніпропетровській
області, які заперечень проти позову не
виказали, та просили розглянути справу
згідно норм чинного законодавства,
буде врахована при розгляді справи, суд
вважає можливим винести по справі
рішення на загальних підставах,
встановлених ЦПК України.

Суд, вислухавши представника позивача,
вивчивши матеріали справи, допитавши
свідка, вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач є
власником квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується договорами дарування
від 20.08.2008р., згідно із яким ОСОБА_2
подарувала ОСОБА_5 (тобто матері)
1/3 частину спірної квартири, а
ОСОБА_5, в свою чергу, за договором
дарування від 03.03.2011р. подарувала
ОСОБА_1 2/3 частини спірної квартири (а.с.
№ 9, 11, 12). 1/3 спірної квартири належить
ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право
власності від 22.04.1997р., згідно із яким
вказані особи володіли по 1/3 частини
квартири (а.с. № 8). Таким чином, позивач
є власником всієї квартири.

Як видно з ксерокопії паспорта ОСОБА_2,
довідки АДП ГУ ДМС УДМС України в
Дніпропетровській області від 01.10.2014р.
та довідки про склад сім'ї ОСОБА_2 з
18.03.1997р. зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. № 10, 15, 21).

Однак, як свідчить акт про відсутність
(не проживання) особи за місцем
реєстрації від 04.03.2013р.(а.с. № 14 )
відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, не
проживає у квартирі з 2012р.
і по даний час, не приймає участі в
утриманні житла, особистих речей його
немає. Місце проживання його не відоме.
Фактично в квартирі проживає позивач -
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5

Допитаний в якості свідка сусід
ОСОБА_6, який проживає за адресою:
АДРЕСА_2 (а.с. № 47, 48) підтвердив, як
підписання ним акту від 04.03.2013р. поряд з
іншими сусідами, так і той факт, що
дійсно ОСОБА_2 не проживає в квартирі
понад 5 років, між тим, його він не
бачив його у цьому домі та під'їзді
жодного разу саме з зими 2012р.

Суд зазначає, що в даному випадку має
місце позов власника житла до особи,
яка користувалася житлом на правах
члена сім'ї власника та власником 1/3
частини квартири, а в даний час не є
членом сім'ї та власником житла (а.с. №
9, 11, 12).

Правовідносини між сторонами
регулюються Законом України від
11.12.2003р. № 1382-IV „Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в України", зі ст. 7 якого
вбачається, що питання про зняття з
реєстрації колишніх членів сім'ї
власника квартири залежить від
вирішення питання про їх право
проживання в цьому житловому
приміщенні (відсутність такого права,
втрата права користування), яке
регулюється ст. 71, 72, 156 ЖК України та ст.
405 ЦК України.

Стаття 16 ЦК України передбачає способи
захисту цивільних прав і інтересів
осіб. Виходячи з загальних положень
права власності, власнику належить
права володіння, користування та
розпорядження своїм майном. Захист
права власності регулюється нормами
Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право
користування цим житлом. Право
користування житлом втрачає член сім'ї
власника у разі відсутності без
поважних причин понад один рік.

Цивільне законодавство не передбачає
збереження права користування житлом
за громадянами, які хоча і правомірно
вселилися у спірну квартиру власника,
але на час розгляду справи не є членом
його сім'ї.

Суд виходить з того, що сама по собі
реєстрація у будинку не надає право
особі на проживання у ньому. Відповідач
не проживає у будинку, особистих речей
його немає. На час розгляду справи
фактично не проживає в ньому більше
двох років, не бере участь в його
утриманні. Судом не встановлено наміру
подальшого проживання відповідача у
спірному приміщенні.

Тому вимоги позивача підлягають
задоволенню та суд вважає за можливе
захистити право позивача шляхом
визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування спірною квартирою.

Обговорюючи питання розподілу судових
витрат, з урахуванням задоволення
позовних вимог у повному обсязі, на
підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за
можливе стягнути з відповідача ОСОБА_2
на користь позивача суму сплаченого
при подачі позову судового збору в
розмірі 243грн.60коп. оскільки дії саме
цього відповідача призвели до
порушення прав позивача (а.с. № 1).

На підставі викладеного,
керуючись ст. 7 Закону України від
11.12.2003р. № 1382-IV „Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в України", ст. ст. 71, 72 ЖК
України, ст. ст. 16, 391, 405 ЦК України, ст.
ст. 8, 10, 11, 60, 74-76, 88, 169, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Головного управління Державної
міграційної служби у
Дніпропетровській області про
усунення перешкод у користуванні
квартирою, зобов'язання зняти з
реєстраційного обліку - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця
м. Дніпропетровська таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням - квартирою, розташованою
за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Головне управління
Державної міграційної служби у
Дніпропетровській області зняти з
реєстраційного обліку ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця
м. Дніпропетровська за адресою:
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 243 грн. 60коп.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів.

Суддя:

Ткаченко Н.В.