РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Маріуполя у складі: головуючого -
судді Шатілової Л.Г., при секретарі
Марчук К.І., за участю представника
позивача Зареченського О.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засідання в залі суду м. Маріуполя
цивільну справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «Ажур» до
ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за
договором оренди, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу за договором оренди, в
обґрунтування позовних вимог зазначив,
що 01.12.2013 року між ТОВ «Ажур» та ОСОБА_2
було укладено договір оренди № 116/12/13,
відповідно до якого відповідачка
отримала в оренду нежитлове приміщення
площею 9,0 кв. м., розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, строком з 01.02.2013 року
по 30.11.2014 року, за яке зобов'язалася
вносити щомісячну плату у розмірі 390
гривень у тому числі ПДВ у розмірі 65
гривень. Згідно умов вищевказаного
договору за прострочення виконання
зобов'язань по внесенню орендної плати
чи перерахунку компенсацій за
комунальні послуги, орендар
зобов'язаний сплатити орендодавцю пеню
у розмірі 0,5% несплаченої суми за кожен
день прострочення. Відповідачка
належним чином умови договору не
виконувала, у зв'язку з чим виникла
заборгованість, яка станом на 01.11.2014
року становить 4912,88 гривень, з них: 2618,27
гривень - заборгованість по орендній
платі, 2294,61 гривень - пеня за
прострочення виконання зобов'язань. До
теперішнього часу сума заборгованості
відповідачкою не погашена, у зв'язку з
чим представник позивача просив
стягнути з відповідачки на користь
позивача суму боргу у розмірі 4912,88
гривень та понесені витрати на сплату
судового збору у розмірі 243,60 гривень.

Представник позивача Зареченський О.О.
позовні вимоги підтримав з підстав,
викладених у позові, у судовому
засіданні додав, що договір оренди
нежитлового приміщення з
відповідачкою був укладений 01.12.2013
року, відповідачка не виконувала
належним чином умови договору, згодом
перестала виходити на зв'язок, тому
30.07.2014 року договір оренди було
розірвано в односторонньому порядку.
Наполягав на задоволенні позовних
вимог у повному обсязі.

Відповідачка у судовому засіданні
позовні вимоги визнала частково,
згодна сплатити орендну плату по
березень 2014 року, суду пояснила, що
договір оренди нежитлового приміщення
було укладено у грудні 2013 року, однак в
березні 2014 року вона повністю вивезла
обладнання з приміщення, не торгувала
та не користувалася приміщенням, про що
повідомила директора. З проханням
розірвати договір оренди не
зверталася, по акту приміщення не
здавала.

З'ясувавши думку сторін, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 01.12.2013 року між
ТОВ «Ажур» та ОСОБА_2 було укладено
договір оренди № 116/12/13, відповідно до
якого відповідачка отримала в оренду
нежитлове приміщення площею 9,0 кв. м.,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
строком з 01.02.2013 року по 30.11.2014 року, за
яке зобов'язалася вносити щомісячну
плату у розмірі 390 гривень у тому числі
ПДВ у розмірі 65 гривень /а.с. 6-8/.

Нежитлове приміщення, розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, було передано в
оренду ОСОБА_2 від ТОВ «Ажур», що
підтверджується актом
приймання-передачі від 01.12.2013 року /а.с.
9/.

Згідно умов п. 6.3 договору оренди
нежитлового приміщення, якщо орендар
допустить прострочення при сплаті
орендної плати чи перерахунку сум
компенсацій за комунальні послуги (п.
3.6, 3.7.4, а також п. 7.3 даного договору,
крім випадків передбачених п. 3.7.5) він
зобов'язаний сплатити орендодавцю пеню
у розмірі 0,5% несплаченої суми за кожен
день прострочення.

У відповідності до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа,
яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
не звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Факт виконання ТОВ «Ажур» умов
договору оренди підтверджується
матеріалами справи. Таким чином в
судовому засідання встановлено, що
позивач свої зобов'язання за даним
договором виконав.

Стаття 611 ЦК України, передбачає, що в
разі порушення зобов'язання настають
наслідки, встановлені Договором або
Законом.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Таким чином, у судовому засіданні було
встановлено, що відповідачка належним
чином умови договору оренди не
виконувала, у зв'язку з чим за період з
01.02.2014 року по 30.07.2014 року виникла
заборгованість, яка станом на 01.11.2014
року становить 4912,88 гривень, з них: 2618,27
гривень - заборгованість по орендній
платі, 2294,61 гривень - пеня за
прострочення виконання зобов'язань.

Твердження відповідачки про те, що вона
не користувалася орендованим
приміщення з березня 2014 року, суд не
бере до уваги, оскільки з того часу
договір оренди не було розірвано,
приміщення не було повернуто
орендодавцю на підставі акту
приймання-передачі, тому подібні
обставини не звільняють відповідачку
від виконання зобов'язань за договором
оренди.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог та стягує з
відповідачки на користь позивача суму
заборгованості за договором оренди
нежитлового приміщення № 116/12/13 від
01.12.2013 року загальним розміром 4912,88
гривень.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідачки на користь позивача
підлягають стягненню понесені
позивачем при розгляді даної справи
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 243,60 гривень.

На підставі ст.ст. 526, 549, 610, 612, 614, 615, 651 ЦК
України, керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 169, 197, 213,
215, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ажур» до
ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за
договором оренди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ажур»
заборгованість за договором оренди
нежитлового приміщення № 116/12/13 від
01.12.2013 року у розмірі 4912 (чотири тисячі
дев'ятсот дванадцять) гривень 88 копійок
та судовий збір у розмірі 243 (двісті
сорок три) гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Донецької області через Жовтневий
районний суд м. Маріуполя.

Суддя Л.Г. Шатілова