Справа № 2/489/2861/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 грудня 2014 року Ленінський
районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності в
порядку спадкування за законом,
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2, про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом, визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що
її дідусем ОСОБА_3 та бабусею ОСОБА_4 за
час шлюбу було придбано нерухоме майно
- незавершений будівництвом житловий
будинок АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 19 січня 1976 року,
нотаріально посвідченого за № 401.

Житловий будинок був оформлений на ім'я
дідуся ОСОБА_3.

23 серпня 1985 року згідно акту прийомки
житловий будинок було прийнято до
експлуатації.

За договором купівлі-продажу від 22
жовтня 1985 року 1/4 частка житлового
будинку АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_5
та ОСОБА_6 у спільну часткову власність.
В подальшому власником 1/8 частки
будинку відповідно до договору
дарування від 25 серпня 1998 року стала
ОСОБА_7.

З серпня 1998 року дідусеві та бабусі
належала 3/4 частки житлового будинку
АДРЕСА_1. Співвласниками 1/4 частки
даного житлового будинку є ОСОБА_5,
ОСОБА_7.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь ОСОБА_3, після
смерті якого відкрилася спадщина на 3/8
частки спірного житлового будинку.
Спадкоємцями померлого за законом були
її батько ОСОБА_8, дядя ОСОБА_2 та бабуся
ОСОБА_4, які фактично прийняли спадщину.
Кожен з них успадкував по 1/8 частці
житлового будинку.

Після смерті дідуся, бабуся подала до
нотаріальної контори заяву про видачу
їй свідоцтва про право власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з них, але за свого
життя не встигла його оформити.
Оформити свої спадкові права вона
також не встигла. Бабуся померла
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Частка бабусі ОСОБА_4 становила 1/2
частку (3/8 - частка в спільному майні
подружжя та 1/8 частка - успадкована
після смерті її чоловіка ОСОБА_3)

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її, позивачки, батько
ОСОБА_8, після смерті якого відкрилася
спадщина на фактично успадковану ним
після смерті його батька ОСОБА_3 1/8
частку житлового будинку АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги за законом
після смерті її батька ОСОБА_8 були:
вона - донька, та його мати ОСОБА_4.

Ні вона, позивачка, ні її бабуся після
смерті ОСОБА_8 спадкові права не
оформляли, спадщину прийняли фактично,
оскільки проживали разом зі
спадкодавцем. Фактично вони
успадкували по 1/16 частці житлового
будинку АДРЕСА_1. Її частка склала 1/16,
частка бабусі ОСОБА_4 - 9/16 (3/8 - частка у
спільному майні подружжя, 1/8 частка -
успадкована після смерті чоловіка
ОСОБА_3, 1/16 частка - успадкована після
смерті сина ОСОБА_8).

Бабуся звернулася до нотаріальної
контори для оформлення спадкового
права, проте через те, що ідеальні
частки подружжя виділені не були і
виникли складнощі з
правовстановлюючими документами на
спірний житловий будинок, отримати
свідоцтво про право на спадщину вона за
свого життя не встигла.

Після смерті бабусі ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2
відкрилася спадщина на належні їй 9/16
часток житлового будинку АДРЕСА_1, які
бабуся заповіла їй - позивачці.

Вона звернулася до приватного
нотаріуса ОСОБА_9 із заявою про
прийняття спадщини після смерті бабусі
за заповітом. Проте їй було відмовлено
у видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом через
невизначеність часток спадкодавців у
праві власності на спадкову частину
житлового будинку.

Посилаючись на викладене, позивачка
просила суд визнати за нею право
власності в порядку спадкування за
заповітом після смерті бабусі ОСОБА_4,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, на 9/16 часток
житлового будинку № 83 з відповідною
часткою господарських і побутових
будівель та споруд по АДРЕСА_1; визнати
за нею право власності на 1/16 частку
житлового будинку з відповідною
часткою господарських і побутових
будівель та споруд по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3,
а всього визнати за нею право власності
на 5/8 часток спірного житлового
будинку.

В судовому засіданні позивачка
позовні вимоги підтримала просила
позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час і місце судового
розгляду повідомлений судом належним
чином.

Треті особи ОСОБА_7 та ОСОБА_5 -
співвласники спірного житлового
будинку, які були залучені до участі у
справі ухвалою суду від 1 грудня 2014
року, в судове засідання не з'явилися,
про час і місце судового розгляду
повідомлялися судом належним чином.

В судовому засіданні 26 листопада 2014
року та 1 грудня 2014 року відповідач та
його представник проти позову не
заперечували.

Заслухавши пояснення позивачки,
враховуючи пояснення відповідача та
його представника, вивчивши і оцінивши
в сукупності матеріали цивільної
справи, суд дійшов наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 18
серпня 1957 року зареєстровано шлюб між
ОСОБА_3, дідусем позивачки ОСОБА_1, та
ОСОБА_4, іі бабусею. Після реєстрації
шлюбу прізвище бабусі змінилося на
«ОСОБА_4».

Під час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4
придбали за договором купівлі-продажу
від 19 січня 1976 року незавершений
будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1,
який було оформлено на ім'я ОСОБА_3.

23 серпня 1985 року згідно Акту прийомки
зазначений житловий будинок було
прийнято до експлуатації на підставі
рішення виконавчого комітету народних
депутатів Ленінського району.

Згідно довідки МБТІ від 23 квітня 2014
року ОСОБА_7 на праві власності
належить 1/8 частка вказаного будинку на
підставі договору дарування від 28
серпня 1998 року, ОСОБА_5 належить 1/8
частка спірного житлового будинку на
підставі договору купівлі-продажу від
22 жовтня 1985 року № 2-6730.

Частки у спільній власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 станом на
серпень 1998 року складали: 3/4 частки, які
належали ОСОБА_3 та його дружині ОСОБА_4;
по 1/8 частці - належить ОСОБА_5 та ОСОБА_7.

Відповідно до положень ст. 22 Кодексу
про шлюб та сім'ю України, який діяв на
час придбання подружжям ОСОБА_4
нерухомого майна, майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю. Кожен з подружжя
маж рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном.

Згідно ч. 1 ст. 28 КпШС України у разі
поділу майна, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними.

За такого, кожному з подружжя
належало по 3/8 частки житлового будинку
АДРЕСА_1 з відповідною часткою
господарських та побутових будівель і
споруд.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Після його смерті відкрилася
спадщина у вигляді 3/8 частки спірного
житлового будинку.

Спадкоємцями померлого ОСОБА_3 за
законом були батько позивачки ОСОБА_8,
дядя позивачки (рідний брат її батька)
ОСОБА_2 - відповідача у справі, та бабуся
позивачки та дружина померлого -
ОСОБА_4.

Як вбачається зі спадкової справи №
658/2012, заведеної Другою Миколаївською
державною нотаріальною конторою
Миколаївської області до майна
померлого ОСОБА_3, із заявами про
прийняття спадщини звернулися ОСОБА_4
та ОСОБА_2.

Крім того, ОСОБА_4 подала до
нотаріальної контори заяву про видачу
їй свідоцтва про право власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з них.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідні свідоцтва видані
спадкоємцям не були. Спадкоємці
померлого ОСОБА_3 фактично прийняли
спадщину. Кожен з них успадкував по 1/8
частці спірного житлового будинку.

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадкоємців).

При розгляді справ про визнання права
власності на спадкове майно, у тому
числі і при розгляді справ про визнання
права власності на нерухоме майно в
порядку спадкування за законом,
необхідно враховувати, що за наявності
правовстановлюючих документів на
нього, документального підтвердження
місця, часу відкриття спадщини, підстав
закликання до спадкування та за
відсутності спору між спадкоємцями
свідоцтво про право на спадщину на
підставі ст.ст. 1296, 1297 ЦК України, Закону
України «Про нотаріат» (з наступними
змінами та доповненнями) видається
нотаріусами.

При цьому, справи про спадкування за
законом мають вирішуватись на основі
правил Глави 86 ЦК України.

Спадкування за законом здійснюється
почергово. За відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
всіма спадкоємцями за заповітом, а
також у разі неохоплення заповітом
усієї спадщини право на спадкування за
законом одержують спадкоємці
відповідної черги. Зокрема, у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. ст. 1261, 1264 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.
А в четверту чергу - особи, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини.

Згідно статей 1268 - 1270, 1272 ЦК України
спадкоємець за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Не допускається прийняття спадщини з
умовою чи із застереженням.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Таким чином, частка бабусі позивачки -
ОСОБА_4 становила 1/2 частку (3/8 - частка в
спільному майні подружжя та 1/8 частка -
успадкована після смерті її чоловіка
ОСОБА_3)

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачки -
ОСОБА_8.

Після його смерті відкрилася спадщина
на фактично успадковану ним після
смерті його батька ОСОБА_3 1/8 частку
житлового будинку АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги за законом
після смерті ОСОБА_8 були: позивачка
ОСОБА_1 - донька, та його мати ОСОБА_4.

Як вбачається з відповіді Другої
Миколаївської державної нотаріальної
контори від 20 листопада 2014 року, та
Інформаційної довідки зі Спадкового
реєстру від 20 листопада 2014 року, за
даними алфавітних книг обліку
спадкових прав спадкова справа після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 не
заводилась.

Ні позивачка, ні її бабуся ОСОБА_4 після
смерті ОСОБА_8 спадкові права не
оформляли, спадщину прийняли фактично,
оскільки проживали разом зі
спадкодавцем.

Фактично вони успадкували по 1/16 частці
житлового будинку АДРЕСА_1. Частка
позивачки склала 1/16, частка бабусі
ОСОБА_4. - 9/16 (3/8 - частка у спільному
майні подружжя, 1/8 частка - успадкована
після смерті чоловіка ОСОБА_3, 1/16 частка
- успадкована після смерті сина ОСОБА_8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся
позивачки - ОСОБА_4.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася
спадщина на належні їй 9/16 часток
житлового будинку АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів спадкової
справи № 4-2014, заведеної приватним
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 до майна
померлої ОСОБА_4, ОСОБА_4 за свого життя
24 квітня 2014 року зробила розпорядження,
за яким все належне їй майно, де б воно
не знаходилось та з чого б не
складалося, тобто все те, що буде їй
належати та на що вона матиме право,
заповіла ОСОБА_1.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
приватного нотаріуса ОСОБА_9 із заявою
про прийняття спадщини після смерті
бабусі за заповітом.

Проте, їй було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом через невизначеність часток
спадкодавців у праві власності на
спадкову частину житлового будинку.

Відповідно до положень ст.. 1223 ЦК
України право на спадкування мають
особи, визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.

В силу ст. ст. 1233-1236 ЦК України,
заповітом є здійснене особисто на
користь однієї або кількох фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин, розпорядження
фізичної особи з повною цивільною
дієздатністю на випадок своєї смерті.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом, визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1:

право власності на 1/16 часток
житлового будинку № 83 з відповідною
часткою господарських і побутових
будівель та споруд по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3;

право власності на 9/16 часток
житлового будинку № 83 з відповідною
часткою господарських і побутових
будівель та споруд по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення .

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Н.А. Спінчевська