Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2014 р.
м.
Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді
- Виноградової Н.В.,

при секретарі судового
засідання - Голованець Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду № 19, в м. Одеса,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Одеської
міської ради про встановлення порядку
користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1
з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Одеської міської ради, яку
протягом розгляду справи уточнив та
залишив лише позовну вимогу про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою, яка розташована за
адресою АДРЕСА_1 (а.с.165-170; 178-179).

В судовому засіданні позивач та
його представник наполягали на
задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_2 та її представник
позовні вимоги не визнали з підстав,
викладених у запереченнях (а.с.32-34).

Представник Одеської міської
ради в судове засідання не з'явився,
сповіщався належним чином, жодних
клопотань, доказів чи заперечень до
суду не надавав, про причини не явки не
сповіщав.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що у задоволенні
позову слід відмовити з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
є власником 5/9 частини житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, що підтверджується договором
купівлі-продажу від 30.09.1988 року,
засвідченим державним нотаріусом
Четвертої одеської державної
нотаріальної контори (а.с.9-10).

ОСОБА_5 було виділено земельну ділянку,
що розташована за адресою: АДРЕСА_2,
площею 535 кв.м., що підтверджується
випискою з рішення виконкому
Ленінської районної ради депутатів
трудящих № 567 від 16 серпня 1956 року
(а.с.11).

На час укладення договору
купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_5,
власником іншої частини домоволодіння,
а саме 4/9 частини домоволодіння був
ОСОБА_6, на підставі рішення
Ленінського районного суду м. Одеси від
27 квітня 1987 року (а.с.13).

Між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 був встановлений
порядок користування земельною
ділянкою, розміром 535 кв.м., відповідно
до часток у праві спільної часткової
власності.

На момент розгляду Ленінським районним
судом м.Одеси справи № 2-93/1987 р. і
визнання за ОСОБА_6 права власності на
4/9 частини домоволодіння АДРЕСА_1
встановлено, що зазначене
домоволодіння розташоване було на
земельній ділянці площею 836 кв.м, а не 535
кв.м.

01.04.1987 р. по справі № 2-393/1987 р. була
проведена технічна експертиза, яка і
значила ідеальні частки співвласників
в домоволодінні АДРЕСА_1 (а.с.35-38). У
висновку експертизи зазначено, що при
розділі домоволодіння літ. "А"
утворюються дві квартири: квартира № 1
із приміщень 1-1 коридор пл.3,9кв.м., 1 -2
кухня пл. 8,9 кв.м., 1-3 жила пл.8,8 кв.м., 1-6
вбиральня пл.1,8 кв.м, 1-7 ванна пл.2,3 кв.м.,
1-7 ванна пл. 2,3 кв. м., ? частки теплиці -
складає 4/9 часток домоволодіння з
земельною ділянкою площею 381 кв.м;
квартира № 2 із приміщень 1-4 жила пл. 19,4
кв.м, 1-5 веранда пл. 11,3 кв.м земельною
ділянкою площею 455 кв.м. (а.с.35-38).

02.09.1988 року рішенням виконкому
Ленінської районної ради народних
депутатів № 406/12 ОСОБА_5, як власнику 5/9
частини домоволодіння була передана
земельна ділянка площею 301 кв.м. в
тимчасове користування до
реконструкції району.

Згідно техпаспорту від 07.09.1988 р.
домоволодіння АДРЕСА_1 розташоване на
земельній ділянці площею 836 кв.м, ніяких
парканів на території загальної
ділянки не було.

30.09.1988 р. ОСОБА_1 купив у ОСОБА_5 5/9 частин
житлового будинку за адресою АДРЕСА_1,
які складалися із жилої кімнати 2-2,
веранди 2-1 в літ. «А», літньої кухні «Б»,
«Г»- гаража, - убиральні. Тобто після
того, як рішення Ленінського райсуду
набрало чинності і було встановлено, що
у ОСОБА_5 було 836 кв.м.

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, є
власниками 4/9 часток (кожний по 4/27 ч.)
домоволодіння під АДРЕСА_1, після
смерті ОСОБА_6, що підтверджується
свідоцтвом про право на спадщину за
законом, посвідчений державним
нотаріусом Четвертої одеської
державнї нотаріальної контори, ОСОБА_8,
зареєстровано в реєстрі за №2-227 (а.с.45)
та витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно (а.с.42,43).

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 15 квітня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1,
третя особа Одеська міська рада, про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою та знесення паркану
- задоволено частково. Зобов'язано
ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 в користуванні земельною
ділянкою площею 836 кв.м. за адресою -
АДРЕСА_1. Зустрічну позовну заяву
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа Одеська міська рада, про
зобов'язання привести огорожу у
попередній стан - залишено без
задоволення (а.с.14-15).

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 03 липня 2013 року апеляційна
скарга ОСОБА_1 на рішення
Суворовського районного суду міста
Одеси від 15 квітня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_1, третя особа Одеська міська
рада, про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою,
розташованою по АДРЕСА_1 та зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа Одеська міська
рада, про зобов'язання привести огорожу
у попередній стан та про встановлення
порядку користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1 - задоволена
частково. Рішення Суворовського
районного суду міста Одеси від 15 квітня
2013 року -змінено. Викладено абзац
другий резолютивної частини рішення в
наступній редакції: «зобов'язати
ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 в користуванні земельною
ділянкою площею 535 кв.м. за адресою -
АДРЕСА_1». В решті рішення
Суворовського районного суду міста
Одеси від 15 квітня 2013 року залишено без
змін (а.с.16-18).

Ухвалою Суворовського районного суду
м. Одеси від 1 квітня 2014 року по справі
за клопотанням сторони позивача, була
призначена судова будівельно-технічна
експертиза на вирішення якої було
поставлено, зокрема й питання про
встановлення можливих варіантів
визначення порядку користування
земельною ділянкою, розташованою за
адресою: АДРЕСА_1 відповідно до часток у
загальній частковій власності (при
чому подальше збільшення часток, у
зв'язку з прибудовою в домоволодінні до
уваги не приймати) (а.с.86).

Відповідно до Висновку №21-14 судової
будівельно-технічної експертизи
судовим експертом було запропоновано
варіант визначення порядку
користування земельною ділянкою,
розташованою по АДРЕСА_1, яка
знаходиться в ОСОБА_1 та відповідачів (з
відступом від ідеальних частин,
відповідно до фактичного порядку
користування) ( стор. 95-104).

Статтею 41 Конституції України
закріплено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право власності
набувається у порядку визначеному
законом.

Згідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України
власникові належить право володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України
встановлено, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону.

Оскільки позивач вважає, що частка в
домоволодінні, розташованому за
адресою: АДРЕСА_1, яка за технічним
паспортом визначена, як квартира 2, може
самостійно функціонувати, оскільки
оснащена окремими електро, газо та
водопостачанням, окремим виходом із
домоволодіння та з земельної ділянки,
що підтверджується Висновком № 21-14
судової будівельно-технічної
експертизи від 31 липня 2014 року, та може
бути виділена в самостійну одиницю, яка
складається з домоволодіння та
господарських споруд визначених в
технічному паспорті виготовленим КП
«ОМБТІ та РОН» 24.12.2012 року під: літ. «А»
загальною площею 63,5 кв.м. в тому числі
житловою 28,3 кв.м.; сарай літ. «Б»; літня
кухня літ. «В»; гараж літ. «Г»; котельня
літ. «Л»; вбиральня літ. «Д»; огорожа - 1,
2, 5, 6, 8, 9; мостіння І та II, тому просив
встановити порядок користування
земельною ділянкою, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 відповідно зі
встановленим парканом між земельними
ділянками, а саме від точки 2 по прямій
лінії по існуючій огорожі на відстані
6,26 м. до точки 3; від точки 3_ поворот
вліво по прямій лінії по існуючій
огорожі на відстані 3,07 м. до точки 4; від
точки 4 поворот вправо по прямій лінії
по існуючій огорожі на відстані 2,89 м. до
точки 5; від точки 5 поворот вправо по
прямій лінії по зовнішній стіні
житлового будинку літ. "А " на відстані
0,43 м. до точки 6; від точки 6 поворот
вліво по прямій лінії по внутрішній
стіні житлового будинку літ. "А " на
відстані 2,61 м. до точки 7/ від точки 7
далі по прямій лінії по внутрішній
стіні житлового будинку літ. "А " на
відстані 3 м. до точки 8; від точки 8
поворот вправо по внутрішній стіні
житлового будинку літ. "А" на відстані
0,43 м. до точки 9; від точки 9 поворот
вліво по внутрішній стіні житлового
будинку літ. "А " на відстані 5,76 м. до
точки 10 по прямій лінії на відстані 1,20
м. до точки 11; від точки 22 поворот вліво
по прямій лінії по фактичній огорожі на
відстані 5,11 м. до точки 12; від точки 12
поворот вліво по прямій лінії по
фактичній огорожі на відстані 0,90 м. до
точки 13_; від точки 13 поворот вліво по
прямій лінії по фактичній огорожі на
відстані 2,85 м. до точки 14; від точки 14
поворот вправо по фактичній огорожі -
зовнішній стіні сараю літ. "Б" на
відстані 7,76 м. до точки 15.

Позивач звертаючись до суду з такою
вимогою посилався на висновок
експерта, однак вказаний висновок
містить межі в тому числі земельної
ділянки, яка не виділялася в
користування.

Згідно п.п. б, в ст. 12 ЗК України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить: передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу.

Оскільки відповідних рішень ОМР не
приймала, тому і підстав встановлення
порядку користування земельної
ділянки ОСОБА_1 немає.

З тексту Висновку №21-14 судової
будівельно-технічної експертизи
вбачається, що загальна площа
земельної ділянки №83 складає 963,10кв.м.,
що на 127,10кв.м. більше площі (надлишок),
вказаної в документації, яка
підтверджує право власності
співвласників домоволодіння (а.с.97
зворот).

Межа, встановлена висновком експертизи
судом не може бути прийнята до уваги,
оскільки вона теж охоплює частину
ділянки, яка не виділялась в
користування.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Згідно статей 10, 60 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюються на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 11 ЦПК України встановлено, що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Після всебічного, повного дослідження
й оцінки наявних матеріалів та
обставин справи суд дійшов висновку
щодо відмови у задоволенні позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58,
60, 64, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Одеської міської ради про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою - відмовити.

Рішення суду може бути
оскаржено в апеляційному порядку через
Суворовський районний суд м. Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти
денний строк з дня проголошення
рішення.

Суддя: