Справа № 462/2135/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 грудня 2014 року

Залізничний районний суд м. Львова

у складі головуючого судді - Іванюк І.Д.

при секретарі сз-
Журавльовій А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові справу
за позовом ЛКП «Граніт» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом
про виселення відповідачів із квартири
АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення. В обґрунтування своїх
позовних вимог позивач покликається на
те, що спірна квартира, загальною
площею 57,3 м.кв., складається з двох
житлових кімнат площею 33,7 м.кв. та 14,0
м.кв., кухні площею 14,0 м.кв., коридору
площею 5,6 кв.м. та санвузла площею 4,0
м.кв. Дана квартира перебуває у
власності територіальної громади м.
Львова в особі Львівської міської ради,
а основним квартиронаймачем квартири є
співвідповідач ОСОБА_2, а також
зареєстровані відповідачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 Відповідно до акту від 12.12.2013 р.,
складеного комісією у складі головного
інженера ОСОБА_5, майстра по поточному
ремонту - ОСОБА_6 та майстра по
експлуатації ОСОБА_7 спірна квартира
перебуває у антисанітарному стані.
Станом на 10.12.2013 року заборгованість за
спожиті комунальні послуги мешканців
вказаної кварири становить 3133,74 грн., на
неодноразові попередження щодо
необхідності сплати комунальних
послуг відповідачі не реагують. На
підставі наведеного просить суд позов
задоволити.

В судовому засіданні представник
позивача Вільшовська Н.С. на підставі
довіреності від 12.12.2014 р. заявлені
позовні вимоги підтримала з
аналогічних підстав, додатково
пояснила, що відповідачі руйнують
житло, однак заходи запобігання і
громадського впливу до них не
застосовувались, просила суд позов
задоволити.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися і не повідомили суд про
причини неявки, хоча були належним
чином повідомлені про час та місце
розгляду справи. У зв'язку із неявкою
відповідачів, які належним чином
повідомлені і від яких не надійшло
заяви про розгляд справи за їхньої
відсутності, судом ухвалено провести
заочний розгляд справи на підставі
наявних у справі даних та доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши зібрані у справі
докази, вирішуючи спір на підставі
наданих доказів та в межах заявлених
позовних вимог, суд приходить до
висновку, що позов до задоволення не
підлягає з наступних підстав.

Як передбачено ч.3 ст. 47 Конституції
України ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч. 3 ст. 9 ЖК України, ніхто не може
бути виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом. Відповідно до ст. 64 ЖК України
члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму. Ст. 109 ЖК України визначає, що
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку.

Ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його
сім'ї або інші особи, які проживають
разом з ним, систематично руйнують чи
псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Згідно із п. 17 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.04.1985р. № 2
«Про деякі питання, що виникли на
практиці застосування судами
Житлового кодексу України» при
вирішенні справ про виселення на
підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично
порушують правила співжиття і роблять
неможливим для інших проживання з ними
в одній квартирі або будинку, слід
виходити з того, що при триваючій
антигромадській поведінці виселення
винного може статися і при повторному
порушенні, якщо раніше вжиті заходи
попередження або громадського впливу
не дали позитивних результатів.
Маються на увазі, зокрема, заходи
попередження, що застосовуються
судами, прокурорами, органами
внутрішніх справ, адміністративними
комісіями виконкомів, а також заходи
громадського впливу, вжиті на зборах
жильців будинку чи членів ЖБК, трудових
колективів, товариськими судами й
іншими громадськими організаціями за
місцем роботи або проживання
відповідача (незалежно від прямих
вказівок з приводу можливого
виселення).

Судом встановлено, що у комунальній
власності територіальної громади м.
Львова перебуває квартира АДРЕСА_1,
загальною площею загальною площею 57,3
м.кв., складається з двох житлових
кімнат площею 33,7 м.кв. та 14,0 м.кв., кухні
площею 14,0 м.кв., коридору площею 5,6 кв.м.
та санвузла площею 4,0 м.кв.

Згідно із довідкою ЛКП «Граніт» з місця
проживання про склад сім'ї і прописку
від 04.12.2013р. (а.с.6), у квартирі АДРЕСА_1 з
1990 р. зареєстровано 3 особи: основний
квартиронаймач ОСОБА_2, а також ОСОБА_3
та ОСОБА_4.

З судового наказу від 25.06.2013 р. (а.с. 5)
вбачається, що відповідачі не
проводять оплати за надані ЛКП
«Гранті» житлово-комунальні послуги.

Відповідно до акту від 12.12.2013 р.,
складеного комісією у складі головного
інженера ОСОБА_5, майстра по поточному
ремонту - ОСОБА_6 та майстра по
експлуатації ОСОБА_7 (а.с. 4) спірна
квартира перебуває у антисанітарному
стані, ремонт квартири не проводився з
часу заселення.

Таким чином суд приходить до висновку,
що факти систематично руйнування чи
псування спірного жилого приміщення,
як і того, що заходи запобігання та
громадського впливу виявились
безрезультатними, не знайшли свого
підтвердження у судовому засіданні, а
позивачем не надано жодних доказів на
підтвердження цього. Вимога ж позивача
про виселення відповідачів з спірної
квартири у зв'язку із не проведенням
ними оплати за житлово-комунальні
послуги не ґрунтується на вимогах
закону і не є підставою для виселення
громадянина України із житла, як з
наданням іншого жилого приміщення так
і без надання такого.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку
про відсутність підстав, передбачених
ст.116 ЖК України, для виселення
відповідачів із спірної квартири, а
тому в задоволенні позову слід
відмовити за безпідставністю вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 212, 213, 214, 215, 224-226
ЦПК України, ст.ст. 157, 116 ЖК України, -

в и р і ш и в:

У позові ЛКП «Граніт» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про виселення - відмовити за
безпідставністю.

Рішення у повному обсязі виготовлене у
5-денний строк.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем
до апеляційного суду Львівської
області через суд, що його ухвалив,
шляхом подання в десятиденний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя
Іванюк
І.Д.