№ 336/8047/14-ц
провадження № 2/336/3385/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

18 грудня 2014 року
м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

головуючого судді
Дмитрюк О.В.,

при секретарі Петрові
С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи - орган
опіки та піклування районної
адміністрації Запорізької міської
Ради по Шевченківському району,
прокуратура Шевченківського району
м.Запоріжжя) про позбавлення
батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
вищевказаним позовом, в якому
зазначила, що 14.12.2001 р. вона та ОСОБА_2
уклали шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_3 р. у неї та відповідача
народився син - ОСОБА_3

Спільне життя між нею та ОСОБА_2 не
склалося, і з літа 2002 р. шлюбні
відносини між ними були припинені.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Запоріжжя від 19.02.2009 р. шлюб між
нею та відповідачем було розірвано.

Після припинення фактичних шлюбних
відносин та розірвання шлюбу, син
залишився проживати разом з нею,
повністю знаходиться на її утриманні.
Всі питання, пов»язані з вихованням та
утриманням сина вирішуються нею
самостійно, без участі та підтримки
ОСОБА_2

У зв»язку з тим, що батько не виявляв
бажання надавати матеріальну допомогу
на утримання сина, в серпні 2013 р. вона
звернулась до суду з позовом про
стягнення аліментів. Рішенням
Шевченківського районного суду
м.Запоріжжя від 10.09.2013 р. з ОСОБА_2 на її
користь було стягнуто аліменти в
розмірі 800 грн. щомісячно до повноліття
дитини. Однак, дане рішення відповідач
ігнорує і не виконує, в результаті чого
на даний час утворилась заборгованість
по аліментам.

З літа 2002 р. відповідач жодного разу не
приходив до сина, не телефонував йому,
взагалі не вітає з днем народження та
не шукає зустрічей з дитиною, не
цікавиться його здоров»ям і не виявляє
жодної турботи по відношенню до дитини.
Не отримуючи батьківської турботи та
підтримки, син став замкнутим, у нього
змінилось ставлення до батька.

За позовом ОСОБА_1, посилаючись на
ст.ст.19, 164-165, 192 СК України, просить
позбавити ОСОБА_2 батьківських прав
відносно його дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1

Представник позивача подав до суду
заяву про розгляд справи без його
участі, позов підтримує, просить
задовольнити, проти винесення заочного
рішення не заперечує.

Відповідач до суду не з»явився, про
день, час та місце розгляду справи
повідомлявся у встановленому законом
порядку, причини неявки суду не
повідомив, заперечень не надав. Суд
ухвалив постановити заочне рішення на
підставі наявних в матеріалах справи
доказів, що відповідає положенням ст..224
ЦПК України.

Представник третьої особи - органу
опіки та піклування районної
адміністрації Запорізької міської
Ради по Шевченківському району,
прокурор прокуратури Шевченківського
району м.Запоріжжя подали до суду заяви
про розгляд справи без їх участі,
рішення по справі відносять на розсуд
суду з урахуванням позиції сторін та
висновку.

Дослідивши матеріали справи, приймаючи
до уваги позицію представника
позивача, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14.12.2001 р. ОСОБА_1
уклала шлюб з ОСОБА_2 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_3 р. у ОСОБА_1 та ОСОБА_2
народився син ОСОБА_3 (а.с.7).

19.02.2009 р. шлюб між сторонами було
розірвано (а.с.9).

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Запоріжжя від 10.09.2013 р. з
відповідача на користь ОСОБА_1 були
стягнуті аліменти на утримання
неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі
800 грн. щомісяця, починаючи з 22.07.2013 р.
(а.с.6).

Після розірвання шлюбу, ОСОБА_3
залишився проживати разом з матір»ю
(а.с.8, 29-31).

Вищевикладене підтверджується
наданими позивачем письмовими
доказами.

Згідно висновку про доцільність
позбавлення батьківських прав ОСОБА_2
відносно ОСОБА_3, складеного районною
адміністрацією Запорізької міської
Ради по Шевченківському району, батько
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов»язків щодо
виховання та утримання сина, має борг
зі сплати аліментів на загальну суму
11432,20 грн. (а.с.37), не приділяє йому
належної уваги, не відвідує сина і не
підтримує з ним родинних стосунків, не
цікавиться його здоров»ям, життям та
подальшою долею. ОСОБА_1 навчається в
Костянтинівському ліцеї «Ерудит» з
першого класу та на даний час є учнем
7-го класу, за період навчання
вихованням дитини займається мати -
ОСОБА_1, відвідує збори, приймає участь
в житті класу та ліцею. Батько дитини -
ОСОБА_2 не цікавиться життям дитини,
батьківські збори не відвідує, з
класним керівником не спілкується.
Дитина проживає разом з матір»ю та
знаходиться на її повному утриманні та
вихованні.

Декларація прав дитини, проголошена
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, як принципове положення
визначила, що дитина повинна зростати в
умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права
дитини в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права
дитини, батьки несуть основну
відповідальність за виховання дитини.
Найкращі інтереси дитини є предметом
їх основного піклування.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки
можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вони
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п. 16
постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
наголосив, що особи можуть бути
позбавлені батьківських прав лише щодо
дитини, яка не досягла вісімнадцяти
років, і тільки з підстав, передбачених
ст. 164 СК.

З досліджених судом вищевказаних
доказів, з урахування зазначених
роз'яснень, встановлено, що батько
ухилився від виконання своїх
обов'язків, оскільки відповідач не
піклувався про фізичний і духовний
розвиток дитини, підготовку до
самостійного життя, не забезпечував
харчування, медичного догляду,
лікування сина, не спілкувався з ним,
незважаючи на те, що спілкування з
батьками необхідне для його
нормального самоусвідомлення; не
виявляв інтересу до внутрішнього
світу дитини, не надавав в повній мірі
матеріальної допомоги на утримання
сина. Зазначені фактори, як кожен
окремо, так і в сукупності, суд розцінює
як свідоме ухилення від виховання
сина, що є винною поведінкою батька в
розумінні вимог вказаних норм
матеріального права.

З наведеного вище, суд дійшов
висновку про законність та
обґрунтованість позовних вимог про
позбавлення відповідача батьківських
прав.

На підставі ст.88 ЦПК Украйни, суд
стягує з відповідача на користь
позивача судовий збір в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст.3, 10, 11, 88, 208, 209, 212, 214, 215, 224
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи -
орган опіки та піклування районної
адміністрації Запорізької міської
Ради по Шевченківському району,
прокуратура Шевченківського району
м.Запоріжжя) про позбавлення
батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
батьківських прав відносно його
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання через Шевченківський
районний суд м.Запоріжжя протягом
десяти днів після проголошення рішення
суду апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.В.Дмитрюк