Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Пустовойт Т. В. , при секретарі Сакалош
О.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Маріуполі цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_1, третя особа Акціонерне
товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом про стягнення
заборгованості, в обґрунтування якого
зазначив, що 08.05.2007 року між ВАТ
«Родовід Банк» та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір №Д006/АК-086.07.2.,
відповідно до умов якого банк взяв на
себе зобов'язання відкрити відповідачу
відновлювальну кредитну лінію в
доларах США на загальну суму 16545,53
доларів США, на купівлю автомобіля, в
свою чергу ОСОБА_1 повинен сплачувати
банку проценти у розмірі 9,0% річних та
плату за проведення розрахунків в
розмірі 0,2% від суми виданого кредиту, а
у разі порушення строків повернення
кредиту або сплати процентів за
користування кредитом - сплачувати
банку за кожен день пеню у розмірі 0,5%
від суми простроченого платежу.
Відповідно до умов кредитного договору
боржник взяв на себе обов'язок
щомісячно до 10 числа (включно) кожного
календарного місяця частково погашати
заборгованість за кредитом, повернути
одержані кошти не пізніше 07.05.2014 року.
Відповідач неодноразово порушував
умови кредитного договору, зазначений
факт підтверджується виписками
банківських рахунків відповідача.
Станом на 11.09.2013 року залишок
заборгованості за кредитним договором
складає грошову суму в розмірі 21121,85
доларів США та 862390,66грн. У зв'язку з чим
позивач був вимушений звернутись до
суду та просить стягнути з відповідача
вказані суми та витрати по сплаті
судового збору в розмірі 3441,00грн.

Представник позивача ПАТ «Родовід
Банк» Ващенко О.Р., яка діє на підставі
довіреності в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, просила їх задовольнити на
підставі викладених у позовній заяві
обставин та вказала, що страхове
відшкодування здійснено не було. 20.02.2014
року до судового засідання не
з'явилась, надала заяву, в якій просила
справу розглянути за її відсутності,
позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав в повному
обсязі та пояснив, що в 2008 році потрапив
у дорожньо-транспортну пригоду,
автомобіль був застрахований. Про ДТП
повідомив банк та страхову компанію.
Страхової виплати не отримував, з
листопада 2009 року по 11.12.2012 року
перебував в місцях позбавлення волі,
про що банку було відомо. Надав
письмову заяву з проханням застосувати
позовну давність в частині стягнення
пені. 20.02.2014 року до судового засідання
не з'явився, надав заяву, в якій просив
справу розглянути за його відсутності
за наявними письмовими матеріалами
справи.

Представник відповідача ОСОБА_3, яка
діє на підставі договору про надання
юридичних послуг, в судовому засіданні
позовні вимоги також не визнала та
пояснила, що 19.12.2008 року відповідач
потрапив у ДТП. Вироком
Орджонікідзевського районного суду
від 05.08.2009 року його визнано винним в
скоєнні злочину та призначено
покарання у вигляді позбавлення волі
строком на три роки. Сумлінно виконуючи
свої обов'язки здійснював страхування
автомобілю, договори про страхування
надавав позивачу. Про ДТП повідомив
банк та страхову компанію.
Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_1 була застрахована в АТ
«Українська пожежно-страхова
компанія». Сума страхового
відшкодування повинна була бути
направлена на погашення боргових
зобов'язань, будь-яких претензій з боку
страхової компанії чи позивача щодо
оформлення документів, або їх
підписання для здійснення виплат не
було. Банк мав правові підстави
звертатись до суду із вимогами про
стягнення коштів зі страхової
компанії, на їхньому боці лежить
відповідальність за це. Позивачу
направлялась пропозиція щодо переходу
права на заставне майно, або його
реалізацію задля зменшення суми
заборгованості, яка залишилась без
розгляду та відповіді. Відповідач
жодного разу не отримував листів про
дострокове погашення боргу або про
припинення договору. Надала письмові
заяви про застосування позовної
давності в частині стягнення пені, про
застосування положень ч.3 ст.551 ЦК
України та про застосування позовної
давності до всіх вимог позивача. 20.02.2014
року до судового засідання не
з'явилася, надала заяву, в якій просила
справу розглянути за її відсутності за
наявними письмовими матеріалами
справи.

Представник третьої особи АТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» Синчишин Ю.В., яка діє на
підставі довіреності, в судовому
засіданні пояснила, що для виплати
страхового відшкодування клієнт
повинен надати постанову суду та
розгорнуту довідку ДАІ. Сума
страхового відшкодування становить
10000,00грн., планують її сплатити у лютому
2014 року. 20.02.2014 року до судового
засідання не з'явилася, надала заяву, в
якій просила справу розглянути за
відсутності представника.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
представника третьої особи, дослідивши
матеріали справи та надані докази,
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст.1046, ч.1 ст.1048 ЦК
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Позикодавець має право на
отримання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором або законом.

Ч.1 ст. 1049, ч. 2 ст. 1050 ЦК України
передбачають, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статі 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 08.05.2007 року між
ВАТ "Родовід Банк" та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір № Д006/АК-086.07.2, за
умовами якого банк відкрив
відновлювальну кредитну лінію
відповідачу на загальну суму 16546,53
доларів США терміном по 07.05.2014 року на
купівлю автомобіля, зі сплатою 9,0%
річних за користування кредитними
коштами; повернення кредиту та
процентів мало здійснюватись
щомісячно до 10-го числа (включно)
кожного місяця шляхом внесення
готівкою чи перерахування зі свого
поточного рахунку. Підписи сторін у
кредитному договорі свідчать про
досягнення ними згоди за всіма умовами
угоди.

Факт видачі відповідачу 16546,53 доларів
США за кредитним договором
підтверджується банківською випискою
від 08.05.2007 року за кредитним рахунком
НОМЕР_2.

17 червня 2009 року назву банку офіційно
змінено з Відкритого акціонерного
товариства «Родовід Банк» на Публічне
акціонерне товариство «Родовід банк»,
що підтверджується новим Свідоцтвом
про реєстрацію юридичної особи.

За умовами п.3.9 договору за порушення
строків повернення кредитів чи сплати
процентів позичальник зобов'язується
сплачувати банку за кожний день пеню у
розмірі 0,5% в день від суми простроченої
заборгованості за несвоєчасне
погашення платежів по кредиту.

Згідно за п.5.2. договору банку надано
право у разі порушення відповідачем
умов кредитного договору вимагати від
нього дострокового повернення наданих
кредитів та нарахованих процентів за
період фактичного користування
кредитом, а у разі невиконання
вищевказаних вимог -звернути стягнення
на предмет застави згідно з договором
застави №Д006/АК-086/1.07.2 від 08.05.2007 року.

Відповідно до розрахунку банку станом
на 11.09.2013 року заборгованість
відповідача перед позивачем по
кредитному договору становить 21121,85
доларів США та 862390,66грн., з яких:
заборгованість за кредитом - 14379,53
доларів США, прострочена
заборгованість за нарахованими
процентами - 6742,32 доларів США, сплати
комісії - 16338,70грн., пеня за прострочку
виконання грошових зобов'язань -
833615,37грн., відповідальність за
порушення грошового зобов'язання
згідно ст.625 ЦК України - 12436,59грн.

На адресу відповідача банком
направлено вимогу від 05.09.2013 року про
дострокове повернення кредиту та
сплату нарахованих процентів у
семиденний строк з дати отримання
цього листа, що підтверджується
квитанцією.

Наданий банком розрахунок
узгоджується з умовами договору та
враховує всі платежі, здійснені
позичальником після 11.07.2007 року.

Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК
України виконання зобов'язання
забезпечуються, зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня та штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання. Сплата
неустойки є правовим наслідком у разі
порушення зобов'язання.

Стосовно заяв відповідача та його
представника щодо застосування
позовної давності в частині стягнення
пені, суд, погоджуючись з розрахунком,
наданим банком, в той же час вважає
безпідставним нарахування банком пені
за порушення зобов'язань за кредитним
договором в сумі 833615,37 доларів США за
весь період з 11.07.2007 року по 11.09.2013 року.

Пунктом 1 ч.2 ст.258 ЦК України
передбачено, що до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) застосовується
позовна давність в один рік.

Враховуючи, що банк звернувся з позовом
до суду 17.09.2013 року та просить стягнути
заборгованість станом на 11.09.2013 року,
пеня підлягає стягненню за один рік з
17.09.2012 року по 11.09.2013 року і її сума
складатиме 283077,09грн.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до принципів розумності і
справедливості на кредитора
покладається обов'язок вживати
необхідних заходів щодо зменшення
розміру збитків, завданих йому
порушенням зобов'язання, але у всякому
разі, не сприяти їх збільшенню.
Невиконання кредитором цього обов'язку
також може бути підставою для
зменшення судом розміру збитків та
неустойки, що стягуються з боржника, що
передбачено частиною 2 ст.616 ЦК України,
згідно з якої суд має право зменшити
розмір збитків та неустойки, які
стягуються з боржника, якщо кредитор
умисно або з необережності сприяв
збільшенню розміру збитків, завданих
порушенням зобов'язання, або не вжив
заходів щодо їх зменшення.

В матеріалах справи містяться
узгодження процесу виплати страхового
відшкодування від 09.07.2010 року, згідно
якого Маріупольська філія АТ «УПСК»
отримала заявку на страхове
відшкодування по факту ДТП 19.12.2008 року,
страхувальник ОСОБА_1 та повідомлення
Маріупольського відділення №1 АТ
«Родовід Банк» від 12.07.2010 року, згідно
якого виплату страхового
відшкодування по факту ДТП слід
переказати на їхні реквізити.

Зі службових розписок ТОВ «Родовід
Банк» від 05.08.2011 року, 16.08.2011 року
вбачається, що страхове відшкодування
по факту ДТП не виплачено у зв'язку з
неможливістю підписання особисто
документів, необхідних для прийняття
рішення щодо виплати відшкодування.
Син ОСОБА_1 звертався до відділення
банку, пропонував передати банку
заставний автомобіль з метою подальшої
реалізації. На що з метою отримання
страхового відшкодування
рекомендовано провести переговори з
родичами позичальника та передати
автомобіль на відповідальне
зберігання до Донецького РУ або
відділення ТД «Укрспецреалізація» у
м.Донецьк.

Враховуючи, що страхова виплата
страховою компанією досі не виплачена,
а також те, що розмір пені значно
перевищує суму заборгованості за
кредитом і за відсотками, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання, положення п.5 ч.3 ст.18 ЗУ
«Про захист прав споживачів»,
відповідно до яких несправедливими є
умови договору про встановлення вимоги
щодо сплати споживачем непропорційно
великої суми компенсації (понад 50%
вартості продукції) у разі невиконання
ним зобов'язань за договором, суд
вважає можливим зменшити розмір пені
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором до 70000,00грн. При цьому суд
приймає до уваги матеріальний стан
ОСОБА_1, зокрема, його перебування в
місцях позбавлення волі, про що банк
повідомлявся, знаходження на його
утриманні неповнолітньої дитини та
матері пенсійного віку.

Згідно Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в п.27 постанови від 30 березня 2012
року №5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» роз'яснив, що положення
ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення
розміру неустойки може бути
застосовано судом лише за заявою
відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка, і не може
бути застосовано до сум, які
нараховуються згідно з ч.2 ст.625 ЦК
України, які мають іншу правову
природу. При цьому проценти, які
підлягають сплаті згідно з положеннями
статей 1054, 1056-1 ЦК України, у такому
порядку не підлягають зменшенню через
не співмірність із розміром основного
боргу, оскільки вони є сплатою за
користування грошима і підлягають
сплаті боржником за правилами
основного грошового боргу.

Відповідно до викладеного ст.551 ч.3 ЦК
України не може бути застосована до
сум, які нараховуються згідно зі ст.625
ч.2 ЦК України.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Щодо посилань представника
відповідача про необхідність
застосування позовної давності до всіх
вимог позивача, суд не находить підстав
для його застосування з наступних
підстав.

Позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу (ст.256 ЦК України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається
від дня, шли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила (ч.1
ст.261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Позовна давність обчислюється за
загальними правилами визначення
строків, встановленими статтями 253-255
цього Кодексу (ч.1 ст.260 ЦК України).

Строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Відповідно до ч.1, 3 ст.251 ЦК України
строк та термін можуть бути визначені
актами цивільного законодавства,
правочином або рішенням суду.

Строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами (ч.1 ст.252 ЦК
України, ст.68 ЦПК України).

Перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок (ч.1 ст.253 ЦК
України, ст.89 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.254 ЦК України строк, що
визначений роками, спливає у
відповідні місяць та число останнього
року строку.

Якщо строк встановлено для вчинення
дії, вона може бути вчинена до
закінчення останнього дня строку. (ч.1, 2
ст.255 ЦК України).

Як зазначалось вище сторони встановили
строк дії договору до 07.05.2014 року зі
щомісячними погашеннями платежів,
останній з яких у визначеній сумі
підлягав виконанню в строк до 07.05.2014
року включно.

З урахуванням вищенаведених норм, у
правовідносинах, які виникли між
сторонами по справі, перебіг позовної
давності починається з дня, наступного
за останнім днем, у який відповідне
зобов'язання мало бути виконане, тобто
з 07.05.2014 року.

Аналізуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що відповідач
ОСОБА_1 порушив умови кредитного
договору, у зв'язку з чим сума
заборгованості за кредитним договором
№ Д006/АК-086.07.2, станом на 11.09.2014 року
становить 21121,85 доларів США та 98775,29грн.,
з яких: заборгованість за кредитом -
14379,53 доларів США, прострочена
заборгованість за нарахованими
процентами - 6742,32 доларів США, сплати
комісії - 16338,70 грн., пеня за прострочку
виконання грошових зобов'язань
-70000,00грн., відповідальність за
порушення грошового зобов'язання
згідно ст.625 ЦК України - 12436,59грн.

Виходячи зі змісту позовної заяви, в
якій позивач просить стягнути з
відповідача суму боргу за кредитним
договором в іноземній валюті а суму
пені за кредитним договором в
державній валюті, суд вважає за можливе
задовольнити вимоги позивача саме в
такому вигляді.

Крім того, при зверненні до суду
позивачем було сплачено судовий збір у
сумі 3441,00 грн., у зв'язку з частковим
задоволенням позову судові витрати
підлягають перерозподілу в порядку
ст.88 ЦПК України, а тому з відповідача
ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь
банку в порядку сплати судового збору
сума в розмірі 2675,39грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, ЦПК
України, ст.ст. 251, 252, 253, 254, 255, 258, 260, 261, 526,
610, 616, 625,1049, 1050, 1054, 1056 ЦК України, ст.18 ЗУ
«Про захист прав споживачів», Пленумом
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_1, третя особа Акціонерне
товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» про
стягнення заборгованості -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ІНН:НОМЕР_1, який проживає в АДРЕСА_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» (04136, м.Київ,
вул.Північно-Сирецька, 1-3, , МФО 321712, кореспондентський
рахунок №1 у Головному управлінні
Національного банку України по м.Києву
і Київській області, МФО 321024) 21121,85
доларів США, що еквівалентно 168763,58грн.,
та 98775,29грн., з яких: заборгованість за
кредитом в розмірі 14379,53 доларів США,
прострочену заборгованість за
нарахованими процентами в розмірі 6742,32
доларів США, сплати комісії в розмірі
16338,70 доларів США, пеню за прострочку
виконання грошових зобов'язань в
розмірі 70000,00грн., відповідальність за
порушення грошового зобов'язання
згідно ст.625 ЦК України в розмірі
12436,59грн. та судовий збір в розмірі
2675,39грн., а всього 270214,26грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана в апеляційній суд
Донецької області через Іллічівський
районний суд м. Маріуполя протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: Т. В.
Пустовойт