Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/5217/14 Головуючий у 1
інстанції: Мамадова Л.М.
Суддя-доповідач: Осоцький І.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року
м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого:
Осоцького І.І.,

Суддів
Дзярука М.П.,

Мануйлова Ю.С.,

При секретарі:
Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Виконавчого
органу Дзержинської міської Ради в
інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення
Дзержинського міського суду Донецької
області від 03 жовтня 2014 року по справі
за позовом Виконавчого органу
Дзержинської міської Ради в інтересах
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року Виконавчий орган
Дзержинської міської Ради в інтересах
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_5 про позбавлення
батьківських прав.

В обґрунування позову зазначив, що
ОСОБА_5 не займається вихованням своїх
дітей, внаслідок чого, молодший син
ОСОБА_4 службою у справах дітей був
переданий на виховання батьку, а
старший син ОСОБА_3 неодноразово
знаходився в Центрі
соціально-психологічної реабілітації
дітей м. Дзержинська (Притуло), де мати
його не відвідувала, його життям не
цікавилась.

У зв'язку з цим, позивач просив
позбавити ОСОБА_5 батьківських прав
відносно малолітніх дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_5 аліменти на
утримання малолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 16% з усіх видів
прибутку до досягнення дитиною
повноліття на користь малолітнього
ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_5 аліменти на
утримання малолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 16% з усіх видів
прибутку до досягнення дитиною
повноліття на користь батька дитини
ОСОБА_6.

Рішенням Дзержинського міського суду
Донецької області від 03 жовтня 2014 року
у задоволені позову відмовлено.

Виконавчий орган Дзержинської
міської Ради в інтересах ОСОБА_3 та
ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на незаконність рішення
суду першої інстанції, порушення судом
норм цивільного права, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення заявленого ним позову до
ОСОБА_5.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені позову,
суд першої інстанції обгрунтовно
виходив з відсутності достатніх,
передбачених законом, підстав для
позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті
ст.164 СК України мати, батько можуть
бути позбавлені судом батьківських
прав, якщо вона, він ухиляються від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини.

В абзаці 2 пункту 16 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
березня 2007 року № 3 "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав" роз'яснено, що
ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Пунктом 15 указаної постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
березня 2007 року № 3 передбачено, що
позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно її утримують, та
ін.), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_5 є матір"ю двох неповнолітніх
дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості
про батька якого в свідоцтві про
народження записано згідно ч.1 ст.135 СК
України( зі слів матері) та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає у сім"ї
батька.

У наданих до справи: побутової
характеристики, актів відвідування
сім"ї від 26.04.2013 року, від 17.04.2013 року,
зазначено, що ОСОБА_5 не працює,
зловживає спиртними напоями,
вихованням дітей не займається/ а.с. 8, 11,
12 /.

Відповідно до висновку комісії по
питання захисту прав дітей
Дзержинської міської ради за № 1447-02/11
від 13.08.2014 року, остання вважає за
доцільне позбавлення ОСОБА_5
батьківських прав по відношенню до її
неповнолітніх синів/ а.с. 3 /.

Проте з матеріалів справи слідує,
що ОСОБА_5 навчалася у професійному
ліцеї та має спеціальність маляра,
періодично ставала на облік у Центрі
занятості як безробітня, у нарколога
на обліку не перебувала, неодноразово
відвідувала сина ОСОБА_8 у центрі
соціально-психологічної реабілітації
дітей / а.с. 54, 55, 43, 36 /.

Неповнолітній син ОСОБА_5 - ОСОБА_4
проживає з своїм батьком, ОСОБА_6, що не
суперечить вимогам норм ст. 160 СК
України щодо визначення батьками за їх
згодою місця проживання
неповнолітньої дитини і при цьому
ОСОБА_6 вимог щодо позбавлення
батьківських прав ОСОБА_5 відносно їх
сина - ОСОБА_4 заявлено не було.

15.07.2014 року ОСОБА_5 у своїх
поясненнях дано обіцянку про прийняття
нею всіх заходів щодо належного
виховання своїх неповнолітніх дітей /
а.с.14 /.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
позові про позбавлення відповідачки
батьківських прав, оскільки відсутні
беззаперечні докази нехтування своїми
батьківськими обов'язками ОСОБА_5, які б
свідчили про необхідність
застосування крайнього заходу у
вигляді позбавлення її батьківських
прав.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції і не доводять порушення
судом першої інстанції норм
процесуального і матеріального права.

З урахуванням вищевикладеного
судова колегія вважає, що підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції не має.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Виконавчого органу
Дзержинської міської Ради в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду
Донецької області від 03 жовтня 2014 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: