печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Горкавої В.Ю.,

при секретарі - Липській І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної
казначейської служби України про
стягнення заборгованості по
заробітній платі та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

17 листопада 2014 року позивач звернулася
до суду з вказаним позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості по заробітній платі.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилається на те, що з 14 серпня
2012 року вона працює в Управлінні праці
та соціального захисту населення
Київської районної ради в м. Донецьку
на посаді спеціаліста 1 категорії
сектору прийому громадян відділу
грошових виплат і компенсації. 28.12.2012
року вона була переведена на посаду
спеціаліста першої категорії сектору
прийняття рішень щодо надання всіх
видів допомоги та компенсацій відділу
грошових виплат та компенсацій, та в
подальшому 15.05.2014 року переведена на
посаду головного спеціаліста сектору
прийняття рішень щодо надання всіх
видів допомоги та компенсацій відділу
грошових виплат і компенсацій
Управління праці та соціального
захисту населення Київської районної в
м. Донецьку ради, де і працює до
теперішнього часу. Проте, з липня 2014
року Управління праці та соціального
захисту населення Київської районної у
м. Донецьку ради не виплачує заробітну
плату позивачу, заборгованість по якій
станом на 31 жовтня 2014 року складає 10695
грн. 89 коп. Оскільки Управління праці та
соціального захисту населення
Київської районної у м. Донецьку ради
не виконує свої зобов'язання, а саме
порушує строки виплати заробітної
плати, позивач звернулась з позовом та
просить стягнути з відповідача
Державної казначейської служби
України на її користь вказану
заборгованість по заробітній платі у
розмірі 10695 грн. 89 коп. Крім того, у
зв'язку з затримкою виплати заробітної
плати, позивач зазнала ряд моральних
страждань, які були викликані
внутрішніми переживаннями, просить
стягнути з відповідача на її користь
моральну шкоду, яку вона оцінює у
розмірі 2500,00грн.

Позивач в судове засідання не
з'явилася. Про час та місце судового
розгляду повідомлявся належним чином.
До суду направила заяву, в якій просила
розглядати справу за її відсутності.

Представник відповідача Державної
казначейської служби України в судове
засідання не з'явився. Про час та місце
судового розгляду повідомлявся
належним чином. До суду направив
письмові заперечення, згідно яких
проти позову заперечував та просив
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі. Зокрема, згідно
письмових заперечень, представник
відповідача послався на те, що позовні
вимоги є безпідставними, оскільки
позивач ОСОБА_1 перебуває у трудових
відносинах з Управлінням праці та
соціального захисту населення
Київської районної у м. Донецьку ради, а
не з Державною казначейською службою
України, відтак на думку останнього
Державна казначейська служба України є
неналежним відповідачем по справі.

На підставі ст. 169 ЦПК України, суд
визнав можливим розгляд справи за
відсутності сторін, на підставі
наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_1 з 14 серпня 2012 року
працює в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Київської районної ради в м. Донецьку
на посаді спеціаліста 1 категорії
сектору прийому громадян відділу
грошових виплат і компенсації. 28.12.2012
року вона була переведена на посаду
спеціаліста першої категорії сектору
прийняття рішень щодо надання всіх
видів допомоги та компенсацій відділу
грошових виплат та компенсацій, та в
подальшому 15.05.2014 року переведена на
посаду головного спеціаліста сектору
прийняття рішень щодо надання всіх
видів допомоги та компенсацій відділу
грошових виплат і компенсацій
Управління праці та соціального
захисту населення Київської районної в
м. Донецьку ради, де і працює до
теперішнього часу. Вказана обставина
підтверджується наданою позивачем
трудовою книжкою (а.с.2-3).

Разом з тим, заробітна плата
Управлінням праці та соціального
захисту населення Київської районної у
м. Донецьку ради позивачу з липня 2014
року не виплачується і заборгованість
по ній станом на 30 жовтня 2014 року
складає 10695 грн. 89 коп., що
підтверджується довідкою від 03.11.2014
року №03/043122 (а.с.4).

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України
заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором, але не рідше двох разів на
місяць через проміжок часу, що не
перевищує шістнадцяти календарних
днів.

Згідно зі ст. 21 КЗпП України трудовий
договір є угода між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом чи фізичною особою, за якою
працівник зобов'язується виконувати
роботу, визначену цією угодою, з
підляганням внутрішньому трудовому
розпорядкові, а власник підприємства,
установи, організації або
уповноважений ним орган чи фізична
особа зобов'язується виплачувати
працівникові заробітну плату і
забезпечувати умови праці, необхідні
для виконання роботи, передбачені
законодавством про працю, колективним
договором і угодою сторін.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення заробітної плати з
відповідача Державної казначейської
служби України не підлягають
задоволенню, оскільки як встановлено
судом позивач ОСОБА_1 перебуває у
трудових відносинах з Управлінням
праці та соціального захисту населення
Київської районної у м. Донецьку ради, а
відтак заявлені вимоги до Державної
казначейської служби України є
безпідставними, необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України - кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60
ЦПК України.

Оскільки позивач не довела, що діями
відповідача Державною казначейською
службою України порушені її права, суд
вважає відсутніми підстави і для
стягнення моральної шкоди.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 115, 21 КЗпП України та ст.ст. 10, 57, 60,
88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Державної
казначейської служби України про
стягнення заборгованості по
заробітній платі та моральної шкоди -
залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду м. Києва
через Печерський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
В.Ю.Горкава