Справа № 495/327/14-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

03 грудня 2014 року
м. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний
суд Одеської області

у складі головуючого - судді Шевчук
Ю.В.

при секретарі Мамончик К.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Білгород -
Дністровському справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області про визнання наймачем
житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою до виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області про визнання наймачем
житлового приміщення, в якій просить
визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, наймачем
квартири, що розташована АДРЕСА_1;
зобов'язати виконавчий комітет
Білгород-Дністровської міської ради
укласти договір найму квартири, що
розташована АДРЕСА_1 та переоформити на
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
фінансово-обліковий рахунок на
квартиру, що розташована АДРЕСА_1.

Представник позивача - ОСОБА_2 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача - виконавчого
комітету Білгород-Дністровської
міської ради Одеської області у судове
засідання не з'явився, згідно заяви
заперечують проти задоволення позову у
зв'язку з відсутністю згоди усіх
зареєстрованих членів сім'ї та
відсутністю доказів, що позивач є
членом сім'ї колишнього наймача.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх
сукупності, прийнявши до уваги
пояснення представника позивача,
дослідивши відповідний позов, письмові
докази, представлені суду, надавши
виниклим між сторонами по справі
правовідносинам належну правову
оцінку, суд приходить до висновку про
відмову в задоволенні даного позову -
виходячи з наступного.

В судовому засіданні було встановлено,
що 05.03.1983 року відповідно до ордеру № 218
серії СФ дружині позивача ОСОБА_3 було
надано право на заняття двокімнатної
квартири, загальною площею 30,92 кв.м, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.

Позивач ОСОБА_1 з 1989 року та по
теперішній час користується вказаною
квартирою та 05.11.2014 року звертався до
виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради з
заявою про визнання його наймачем та
переоформити на його ім'я особовий
рахунок на квартиру, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до актів КП «ЖЕО №1» від
26.07.2012 року та 20.08.2012 року встановлено,
що ОСОБА_4, яка являється основним
квартиронаймачем квартири, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1
померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Зі слів сусідів на
день смерті ОСОБА_4 проживала з
колишнім чоловіком ОСОБА_1, вели
спільне господарство.

Надаючи виниклим між сторонами належну
правову оцінку, суд звернув увагу на
наступне.

Згідно ст. 143 Конституції України
територіальна громада міста
безпосередньо або через утворені ними
органи місцевого самоврядування
управляють майном, що є в комунальній
власності.

Відповідно до ст. 60 ч.5 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», органи місцевого
самоврядування від імені та в
інтересах що територіальних громад
відповідно до закону здійснюють
правомочності щодо володіння,
користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності,
в тому числі виконують усі майнові
операції, можуть передавати об'єкти
права комунальної власності у постійне
або тимчасове користування юридичним
та фізичним особам, здавати їх в оренду,
продавати і купувати, використовувати
як заставу, вирішувати питання їхнього
відчуження, визначати в угодах та
договорах умови використання та
фінансування об'єктів, що
приватизуються та передаються у
користування і оренду.

Як регламентує ст. 58 ч.1 ЖК УРСР, на
підставі рішення про надання жилого
приміщення в будинку державного або
громадського житлового фонду
виконавчий комітет районної, міської,
районної в місті, селищної, сільської
Ради народних депутатів видає
громадянинові ордер, який є єдиною
підставою для вселення в надане жиле
приміщення.

Згідно ст. 61 ЖК УРСР, користування жилим
приміщенням у будинках державного і
громадського житлового фонду
здійснюється відповідно до договору
найму жилого приміщення. Договір найму
жилого приміщення в будинках
державного і громадського житлового
фонду укладається в письмовій формі на
підставі ордера на жиле приміщення між
наймодавцем - житлово-експлуатаційною
організацією (а в разі її відсутності -
відповідним підприємством, установою,
організацією) і наймачем -
громадянином, на ім'я якого видано
ордер.

Згідно вимог ст. 6 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», кожна
особа повинна зареєструватися за
місцем проживання.

Як регламентує ст. 65 ЖК УРСР, наймач
вправі в установленому порядку за
письмовою згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб, вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей зазначеної згоди
не потрібно. Особи, що вселилися в жиле
приміщення як члени сім'ї наймача,
набувають рівного з іншими членами
сім'ї права користування жилим
приміщенням, якщо при вселенні між цими
особами, наймачем та членами його сім'ї,
які проживають з ним, не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням.

Як роз'яснює п.п.13,14 Правових позицій
щодо розгляду судами окремих категорій
судових справ (Житлове право)
Верховного Суду України від 26 травня 2001
року, оскільки за змістом статей 64, 65 ЖК
наймач і члени сім'ї, що проживають
разом з ним, набувають права
користування одним жилим приміщенням у
будинку державного або громадського
житлового фонду, особа, яка вселилась
до наймача як член сім'ї, не набуває
права користування займаним ним жилим
приміщенням, якщо вона зберігає за
собою право користування іншим жилим
приміщенням у будинку державного чи
громадського житлового фонду або якщо
є інші докази того, що вона при цьому не
змінювала свого постійного місця
проживання (п.13). За змістом ст. 65 ЖК за
особою, яка проживає у наймача жилого
приміщення як член його сім'ї, не може
бути визнано право користування цим
приміщенням, якщо вона зберігає
постійне місце проживання у
приватизованому нею жилому приміщенні.

Згідно відповіді на звернення позивача
до Білгород-Дністровської міської ради
від 25.11.2014 року судом встановлено, що
основним квартиронаймачем квартири, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1 була
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. На
день її смерті в квартирі були
зареєстровані - позивач ОСОБА_1, донька
ОСОБА_4 - ОСОБА_5, 1969 року народження,
онуки ОСОБА_6 - 1996 року народження та
ОСОБА_7 - 1997 року народження.

Відповідно до рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду від 24.04.2012 року
ОСОБА_5 визнана такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
квартирою, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 та знята з реєстраційного
обліку за адресою: квартира, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, однак
в зазначеній квартирі залишилися бути
зареєстрованими онуки померлої ОСОБА_6
- 1996 року народження та ОСОБА_7 - 1997 року
народження .

Згідно ст.. 106 ЖК України, повнолітній
член сім'ї наймача вправі за згодою
наймача та інших членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вимагати
визнання його наймачем за раніше
укладеним договором найму жилого
приміщення замість попереднього
наймача. Таке ж право у разі смерті
наймача або втрати ним права на жиле
приміщення належить будь-якому членові
сім'ї наймача.

В матеріалах справи відсутні докази
про згоду усіх повнолітніх членів
родини основного квартиронаймача на
укладання договору найму жилого
приміщення з позивачем. Тому суд вбачає
вимоги позивача необґрунтованими і
передчасними.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Однак як
чітко зобов'язує ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за необхідне в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області про визнання наймачем
житлового приміщення - відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 212,
213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області про визнання наймачем
житлового приміщення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя :