Справа № 664/3925/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року
Цюрупинський
районний суд

Херсонської областi

в складi: головуючого суддi
Лебедя І.П.,

при секретарi
Орловій О.С.,

за участю позивача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Цюрупинську цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ТОВ
"Укрфінстандарт" про захист прав
споживача та повернення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовом до ТОВ "Укрфінстандарт" про
захист прав споживача та повернення
коштів.

В судовому засіданні позивач
свої позовні вимоги підтримала та суду
пояснила, що 16.07.2014 року вона уклала
договір з ТОВ "Укрфінстандарт" з
приводу отримання коштів під низький
відсоток. Під час розмови з
консультантом, їй було пояснено, що
вона може отримати потрібну грошову
позику у розмірі 25000 грн. Також
консультант натякнув на те, що вона
може понести певні витрати у зв'язку з
оплатою першого внеску. Це пояснюється
тим, що перший внесок є гарантією
платоспроможності перед фірмою, яка
кредитує. Консультант до оплати
першого внеску з договором
ознайомлюватись не давала, пояснюючи
це тим, що робота з договором буде
проводитись під час його підписання в
тому випадку, якщо керівництво
компанії надасть право на отримання
кредиту та після оплати першого внеску.
Цього ж дня, було підписано додаток №1
та додаток №2 до вказаного договору, та
було роз'яснено, що оплативши суму
першого внеску, вона стане учасником
системи «Укрфінстандарт», що дасть
змогу отримати гроші у позику.
Підтвердження оплати є квитанція, яку
вона передала представнику
відповідача. Після підписання договору
та додатків до нього вона неодноразово
прочитавши договір з додатками так і не
зрозуміла суті послуг, що надає ТОВ
"Укрфінстандарт" та їх необхідність
населенню. Грошові кошти їй пообіцяли
перерахувати на банківський рахунок
впродовж 3-5 днів. В обумовлений термін
гроші на рахунок не поступили. При
зверненні до офісу відповідача в м.
Миколаїв їй сказали і надалі чекати
перерахунку, а також роз'яснили, що вона
зобов'язана оплачувати чергові платежі
згідно додатку №1 до 20 числа поточного
місяця незалежно від того, коли їй
видадуть позику. Вважає, що ця угода
була укладена під впливом обману та з
застосуванням нечесної
підприємницької практики і є
нікчемною. У зв'язку із цією ситуацією у
неї стався нервовий зрив, вона схудла,
стала страждати безсонням. Довгий час
лікувалась у лікарів кардіолога та
невропатолога, тому просить суд
розірвати договір № 002715 від 16.07.2014 року
укладений між нею та ТОВ
«Укрфінстандарт» та стягнути з ТОВ
«Укрфінстандарт» на її користь грошові
кошти у сумі 1375 гривень та моральний
збиток у сумі 20000 гривень, а судові
витрати стягнути з відповідача.

У судове засідання представник
відповідача не з'явився, від нього
надійшло письмове заперечення, в якому
зазначено, що вказаний позов
безпідставний, у зв'язку з чим не
підлягає задоволенню. Так, 16.07.2014 року
між позивачем та відповідачем укладено
договір №002715 (далі в тексті Договір),
відповідно до п. 1.1. якого відповідач
взяв на себе зобов'язання вчинити від
імені та за рахунок Замовника певні
дії, спрямовані на надання
безвідсоткової позики, зазначеної у
Додатку №1 до вище вказаного договору,
на умовах діяльності системи «Укр Фін
Стандарт». Відповідач здійснює надання
безвідсоткової позики за рахунок
грошового фонду Замовників. На
виконання умов договору, відповідач
щомісячно (кожного останнього
четвергу, місяця) організовує захід з
розподілу грошового фонду Замовників
відповідно до пункту 4.1 статті 4 Додатку
№2 до договору. Згідно п. 4.8 Додатку №2
до договору рішення про надання
безвідсоткової позики, якщо дозволяє
грошовий фонд Замовників надаються в
такому порядку: перевагу має той
Замовник, що має найбільшу кількість
сплачених загальних платежів; у
випадках коли декілька Замовників
мають однакову кількість сплачених
загальних платежів, перевагу має той
Замовник, який раніше уклав договір;
якщо дозволяє грошовий фонд
Замовників, одне рішення про надання
безвідсоткової позики надається
такому Замовнику, що надіслав заяву з
максимальною загальною кількістю
запропонованих загальних платежів. У
випадку, коли декілька Замовників
надіслали однакові заяви з
максимальною загальною кількістю
запропонованих загальних платежів,
перевагу має той Замовник, який раніше
уклав Договір. Враховуючи, що кількість
внесених позивачем загальних платежів
на час проведення заходів з розподілу
грошового фонду Замовників була меншою
у порівнянні з іншими Замовниками,
рішення про надання йому
безвідсоткової позики не надавалося,
оскільки грошовий фонд Замовників
унеможливлює отримання рішення про
надання безвідсоткової позики
одночасно усім Замовникам грошового
фонду. Окремі Замовники грошового
фонду, з метою прискорення отримання
рішення про надання безвідсоткової
позики, вносять щомісячно по декілька
загальних платежів (авансом), у зв'язку
з чим кількість внесених ними платежів
перевищує кількість внесених
загальних платежів іншими Замовниками,
і тому такі Замовники отримують
перевагу при проведенні заходу з
розподілу грошового фонду Замовників
та вирішення питання про надання
рішення на отримання безвідсоткової
позики. Під час укладення договору
консультант відповідача пояснила
позивачу всі умови договору, що
підтверджується заявою позивача. Тобто
позивач зрозумів умови договору та
свідомо його підписав. Позивачем
згідно договору був укладений договір
добровільного страхування від
нещасного випадку з ПАТ «СК ВУСО».
Страхову компанію позивач обирав на
свій розсуд, тобто відповідач не може
нести відповідальності за страховий
платіж сплачений до страхової
компанії. У позові позивач вказує, що
відповідач здійснює нечесну
підприємницьку діяльність, чим порушує
вимоги ст. 19 Закону України «Про захист
прав споживачів», а саме здійснює
діяльність, що вводе споживача в оману,
спонукає або може спонукати споживача
дати згоду на здійснення правочину, на
який в іншому випадку він не погодився
б. Таке твердження також безпідставне.
Відповідач не здійснює діяльність, що
вводить в оману споживача, коли
споживач сплачує за можливість
одержання компенсації, яка надається
за рахунок залучення інших споживачів
до такої схеми, а не за рахунок продажу
або споживання продукції. Споживачу за
вищевказаним договором взагалі не
сплачується будь-яка компенсація.
Відповідач лише організувує та проводе
розподіл грошового фонду Замовників,
здійснює надання безвідсоткової
позики на користь Замовників за
рахунок грошового фонду Замовників.
При отриманні безвідсоткової позики
споживачу надається позика за рахунок
фонду групи, сформованого за рахунок
внесених учасниками групи платежів
відповідно до встановлених правил, з
якими кожен учасник письмово
ознайомлений, ці правила визначені у
додатку №2 до договору. Група має
конкретне число учасників. За рахунок
внесків учасників системи формується
грошовий фонд групи і за результат
заходів розподілу грошового фонду
щомісячно визначаються учасники, яким
надається безвідсоткова позика. Тобто
у разі додержання учасниками програми
платіжної дисципліни вони обов'язково
отримують безвідсоткову позику. Тобто
споживач оплачує відповідачу у складі
загального платежу лише
адміністративні витрати, тобто послуги
за організацію та адміністрування груп
учасників, які об'єднують внески за
певними правилами для отримання
безвідсоткової позики. Ці правила
визначаються договором та додатками до
нього. Укладення таких договорів не
заборонено законом. Зміст укладеного з
позивачем договору жодним чином не
суперечить актам цивільного
законодавства, інтересам держави,
суспільства, його моральним засадам. За
таких обставин відсутні будь-які дані,
які б свідчили про використання
відповідачем нечесної підприємницької
практики. Таким чином, жодних порушень
вимог Закону України «Про захист прав
споживачів» відповідачем не допущено,
а тому договір не можна вважатись
недійсним. Просить суд відмовити у
задоволенні позову та просить розгляд
справи провести без їх участі.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.07.2014 року
позивач уклала договір № 002715 з ТОВ
"Укрфінстандарт" з приводу отримання
коштів під низький відсоток. Згідно п. 1
за цим договором Виконавець за згодою
Замовника зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок замовника певні
дії, спрямованої на надання
безвідсоткової позики, зазначеної у
Додатку №1 до даного договору, на
умовах діяльності Системи
«Укрфінстандарт», що міститься в
Додатку №2 до даного договору, які є
невід'ємними частинами цього договору.
16.07.2014 року було підписано додаток №1 та
додаток №2 до вказаного договору, та
було роз'яснено, що оплативши суму
першого внеску, позивач стане
учасником системи «Укрфінстандарт»,
що дасть змогу отримати гроші у позику
в сумі 25000 гривень. Позивач зазначила,
що після укладення договору з
Додатками вона сплатила перший внесок
у розмірі 1375 грн. Грошові кошти
позивачу пообіцяли перерахувати на
банківський рахунок впродовж 3-5 днів. В
обумовлений термін гроші на рахунок не
поступили. При зверненні до офісу
відповідача, їй сказали і надалі чекати
перерахунку та сплачувати як можна
більше платежів і чекати від них
повідомлення про дату отримання
грошей. Позивач вважає, що ця угода була
укладена під впливом обману та
застосуванням нечесної
підприємницької практики і є
нікчемною. Також, має місце
неспівмірний обсяг прав і обов'язків
сторін, що суперечить ч. 3 ст. 509 ЦК
України, яка закріплює, що зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості. Довіряючи
професіоналізму і спеціалізації
консультантів, під час укладання угоди
позивач повністю покладалася на
роз'яснення працівника відповідача, як
фахівця з даного виду правовідносин,
який не роз'яснив усіх положень угоди,
не повідомив щодо обставин настання
права отримання товару, порядку
надання кредиту та інших обставин, що
випливають з умов договору, чим сприяв
неправильному сприйняттю ним Договору
№002715 з ТОВ «Укрфінстандарт». Зі
змісту Додатків до договору № 002715
укладеного між сторонами видно, що
окремі терміни конкретизовані на
початку Системи діяльності
«Укрфінстандарт» проте їх вживання у
тексті Системи часто відрізняється від
загальновживаних понять у чинному
законодавстві України, що ускладнює
використання ст. 213, ст. 637 ЦК України для
встановлення справжнього змісту
вищевказаних документів. Досить
поширеною є явна підміна основних
понять та категорій чинного
законодавства, в результаті чого
юридично не пов'язані між собою
відповідними правовими наслідками
терміни в тексті договорів виявляються
штучно «перемішаними», що повністю
нівелює їх зміст та виключає
можливість правомірної реалізації на
практиці. При цьому текстуальне
закріплення окремих положень Правил
настільки непослідовне та заплутане,
що не дозволяє сприймати ні логічний
зміст, ні юридичну термінологію, ні
навіть загальновживані побутові
поняття. Окрім цього, досить часто
закріплені загальні фрази
неконкретизованого змісту, які
дозволяють підприємству довільно і у
власних інтересах впливати на певні
правовідносини. Сутність програми в
тексті договорів визначена абсолютно
не конкретно, надзвичайно заплутано та
суперечливо настільки, що навіть після
їх не однократного перечитування
складається досить віддалене уявлення
про справжній зміст регламентованого
правочину, про послідовність, про
призначення та наслідки вчинюваних
дій.

Згідно ч. 3 ст. 12 Закону України
«Про фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
інформація, яка надається клієнту,
повинна забезпечувати правильне
розуміння суті фінансової послуги, без
нав'язування її придбання. А згідно з п.
4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист
прав споживачів», останній має право на
достовірну і доступну інформацію.

Специфічне текстуальне закріплення
окремих положень воговору і Системи
створює у адресата інформації досить
віддалене уявлення про справжній зміст
маніпуляцій фірми із залученими
грошовими коштами учасників.

Проаналізовані вище положення
підтверджують, що заплутані речення та
суперечливі статті, насправді,
дозволяють легко завуалювати
справжній зміст вчинюваних правочинів.
Хоча згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України
«Про захист прав споживачів» від 12
травня 1991 року № 1023-XII (зі змінами та
доповненнями) виконавець послуг не
повинен включати у договори із
споживачем умови, які є
несправедливими.

Частиною ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону
України «Про захист прав споживачів»
умови договору є несправедливими, якщо
всупереч принципу добросовісності,
його наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача, зокрема, встановлення
жорстких обов'язків споживача, тоді як
надання послуги обумовлене лише
власним розсудом виконавця.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 18 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
якщо положення договору визнано
несправедливими, таке положення може
бути змінено або визнано недійсним, або
договір може бути визнаний недійсним в
цілому. .

Однак, з інших умов договору
випливає, що відповідач формує групу
клієнтів системи за рахунок сплати
щомісячних повних внесків, сплачених
клієнтом програми, тобто за кошти
членів самої системи, фонду даної
групи. Крім того, з даної групи
формується чистий фонд, який
призначений для придбання товарів для
учасників програми, його наступний
щомісячний розподіл між учасниками
системи шляхом надання права учаснику
програми на одержання відповідного
товару. При цьому, визнання права
учасника Системи на одержання товару
надається не всім учасникам Програми, а
лише тим, які мають найбільшу кількість
проплат (платежів).

Отже, розподіл фонду групи проходить по
пірамідальній схемі, що порушує вимоги
п. 7 ст. 19 Закону України «Про захист
прав споживачів», коли один учасник
програми за свої власні кошти без
інвестування коштів відповідача,
оплачує товар іншим учасникам
програми. При цьому, надання визнання
права на одержання товару учасником
програми у приватну власність є
компенсацією за рахунок коштів інших
учасників Програми.

Відповідно до п. 2 ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст.
19 Закону України «Про захист прав
споживачів» забороняється нечесна
підприємницька практика, яка включає
будь-яку діяльність, що вводить
споживача в оману або є агресивною, а
також забороняється, як таке, що
вводить в оману утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачі до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону
України «Про захист прав споживачів»
правочини, здійснені з використанням
нечесної підприємницької практики, є
недійсними.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 216 ЦК
України недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину, кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні
все, що вона одержала на виконання
цього правочину.

Статтею 23 ЦК України закріплено право
особи на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, які фізична особа зазнала
у зв'язку із протиправною поведінкою
щодо неї самої, і відшкодовується
грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_3 до ТОВ «Укрфінстандарт»
про розірвання договору № 002715 від
16.07.2014 року та стягнення грошових
коштів у розмірі 1375 грн. відповідно до
ст.ст. 216, 626 ЦК України підлягають
задоволенню, так як після підписання
договору позивач не отримала прав та
обов'язків, на які вона розраховувала
при укладенні договору, а в частині
стягнення коштів в рахунок
відшкодування моральної шкоди
задовольнити частково та стягнути з
відповідача на користь позивача у
розмірі 2000 гривень, тому позов підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
судові витрати підлягають стягненню з
відповідача.

На підставі ст. 22 Конституції
України, ст.ст. 23, 203, 213, 215, 216, 509, 637 ЦК
України, ст.ст. 4, 6, 18, 19, 21, 22, 23 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
керуючись ст.ст. 60, 61, 88, ч.3 ст.209, 212-215 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Розірвати договір № 002715 від
16.07.2014 року укладений між ОСОБА_3 та ТОВ
«Укрфінстандарт».

Стягнути з ТОВ "Укрфінстандарт"
на користь ОСОБА_3 суму першого внеску в
розмірі 1375 гривень та 2000 гривень в
рахунок відшкодування моральної шкоди,
а всього 3375 гривень.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу до апеляційного суду
Херсонської області через
Цюрупинський районний суд протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії повного тексту цього рішення.

Суддя
І.П. Лебідь