Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №292/201/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.

суддів:
Зарицької Г.В., Якухно О.М.,

при секретарі

судового засідання:
Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до Червоноармійської
райдержадміністрації Житомирської
області, Територіального центру
соціального обслуговування в
Червоноармійському районі
Житомирської області про стягнення
коштів за затримку розрахунку при
звільненні та моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Червоноармійського районного
суду Житомирської області від 13 жовтня
2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року позивач звернувся до
суду із зазначеним позовом, в
обґрунтування якого зазначив, що
згідно Контракту від 01.04.2011 року між
Червоноармійською районною державною
адміністрацією в особі її голови та
позивачем, як керівником
Територіального центру соціального
обслуговування Червоноармійського
району його призначено на посаду
директора цього центру на термін з 01
квітня 2011 року по 31 березня 2012 року. За
розпорядженням голови
райдержадміністрації №11-К від 30.03.2012
року строк дії Контракту продовжено
на один рік з 01.04.2012 р. по 31.03.2013 року.

У зв'язку з виходом на пенсію та за
згодою райдержадміністрації позивач
ОСОБА_2 згідно розпорядження № 52-к від
25.12.2012р. був звільнений з вказаної
посади.

Не отримавши виплати грошової допомоги
при звільненні згідно п. 18 Контракту та
розпоряджень №52-К від 25.12.12р., №25-Б від
25.04.2013 р., позивач, з врахуванням
уточнень позовних вимог, просив
стягнути з відповідачів на свою
користь невиплачену грошову допомогу
за період з 29.12.2012р. по 01.09.2014 р. - 34880,00
грн. та 5000,00 грн. моральної шкоди.

Рішенням Червоноармійського районного
суду Житомирської області від 13 жовтня
2014 року у задоволенні позову
відмовлено повністю.

Посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі. Доводи апеляційної скарги
обґрунтовує тим, що при розгляді справи
судом першої інстанції були неповно
з'ясовані обставини справи, порушені
норми процесуального і матеріального
права. Зокрема, судом не застосовані
норми ст.ст. 116, 117 КЗпП України, а
відповідачем не доведено факт
отримання позивачем 8720,00 грн. в якості
грошової допомоги згідно Контракту.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 01.04.2011 року
Червоноармійською РДА з ОСОБА_2
-керівником Територіального центру
соціального обслуговування (надання
соціальних послуг) Червоноармійського
району укладено Контракт, згідно
якого останнього призначено на посаду
директора вказаного центру на термін
з 01.04.2011 року по 31 березня 2012 року.

За розпорядженням голови
райдержадміністрації №11-К від 30.03.2012
року строк дії Контракту продовжено
на один рік з 01.04.2012 р. по 31.03.2013 року.

Розпорядженням голови
Червоноармійської РДА № 52-к від 25.12.2012
р. ОСОБА_2 звільнено з вказаної посади
29.12.212 р. за власним бажанням, у зв'язку з
виходом на пенсію.

Пунктом 18 вищевказаного Контракту
передбачено, що у разі виходу Керівника
на пенсію, йому за рішенням
райдержадміністрації, погодженим
районною радою, виплачується грошова
допомога в розмірі п'яти посадових
окладів.

Згідно п.3 Розпорядження голови
Червоноармійського РДА № 52-к від 25.12.2012
р. на Територіальний центр соціального
обслуговування району покладено
обов'язок по проведенню відповідних
розрахунків з ОСОБА_2

Рішенням 18-ї сесії 6-го скликання
Червоноармійської районної ради № 278
від 05.04.2013 р. погоджено виплату
директору Територіального центру
соціального обслуговування (надання
соціальних послуг) Червоноармійського
району ОСОБА_2 вихідної допомоги, у
зв'язку з його виходом на пенсію,
відповідно до Контракту від 01.04.2011 року.
У п. 2 вказаного рішення вказано, що
дані витрати відносяться за рахунок
кошторису Територіального центру
соціального обслуговування (надання
соціальних послуг) району.

Головою Червоноармійської РДА 25.12.2012 р.
видано розпорядження №25-б про
виплату ОСОБА_2 вихідної допомоги, у
зв'язку з виходом на пенсію в розмірі
п'яти посадових окладів, згідно
контракту. Витрати на виплату вище
зазначеної вихідної допомоги
віднесені за рахунок кошторису
Територіального центру соціального
обслуговування району (а.с.11).

На виконання вищевказаного
розпорядження голови
Червоноармійської РДА № 25-б,
Територіальним центром соціального
обслуговування району (надання
соціальних послуг) Червоноармійського
району винесено наказ №19 від 24 травня
2013 року про нарахування ОСОБА_2
вихідної допомоги в розмірі п'яти
посадових окладів, відповідно до
контракту, в сумі 8720,0 грн. та в зв'язку
з недостатністю фінансування
територіального центру дану виплату
здійснити двома частинами, першу - в
червні в розмірі 2,68 % від загальної суми
виплати в сумі 4682 грн., другу - в
третьому кварталі 2013 року (а.с.73).

З урахуванням проведених податкових
відрахувань та утримань ОСОБА_2 на
картковий рахунок у Банку «Райффайзен
Банк Аваль» перераховано у червні 2013
року 143,27 грн. та 1016,05 грн., та у грудні 2013
року - 3432,30 грн.

Позивач ОСОБА_2, звернувшись до суду з
апеляційною скаргою, стверджує, що
грошову допомогу в зв'язку з виходом на
пенсію в розмірі п'яти посадових
окладів не отримував, а виплачені йому
в два прийоми кошти є недоотриманою ним
зарплатою, крім того, зазначив, що
відповідачем не виконані, а судом не
застосовані вимоги ст.ст. 116, 117 КЗпП
України.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
своїх позовних вимог щодо невиплати
йому відповідачем грошової допомоги в
розмірі п'яти посадових окладів;
відмовляючи в частині стягнення коштів
за весь час затримки виплат грошової
допомоги згідно ст.ст. 116, 117 КЗпП
України, суд дійшов висновку про
необґрунтованість та безпідставність
вимог, пославшись, зокрема, на
особливий порядок виплат зазначений у
п. 18 Контракту. Крім того, враховуючи
норми Закону України «Про оплату
праці» та Інструкції зі статистики
заробітної плати, зареєстрованої в
Мінюсті 27.01.2004 р. № 1145/8713, грошова
допомога працівникам, які виходять на
пенсію, включаючи грошову допомогу
державного службовця відносяться до
інших виплат, що не належать до фонду
оплати праці. Оскільки вимога про
стягнення моральної шкоди є похідною
від позовних вимог про стягнення
грошової допомоги та коштів за
затримку її виплати, суд відмовив
позивачу і в цій частині.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 20 КЗпП України, оплата
праці за контрактом визначається за
угодою сторін на підставі чинного
законодавства, умов колективного
договору і пов'язана з виконанням умов
контракту.

Згідно ст. 47 КЗпП України, роботодавець
зобов'язаний виплатити працівникові
при звільненні всі суми, що належать
йому від підприємства, установи,
організації, у строки, зазначені в ст.116
даного Кодексу, а саме в день
звільнення або не пізніше наступного
дня після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок.
Невиплата з вини власника або
уповноваженого ним органу розрахунку з
працівником у зазначені строки є
підставою для відповідальності,
передбаченої ст.117 даного Кодексу,
тобто виплати працівникові його
середнього заробітку за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

За нормами ст. 2 ЗУ «Про оплату праці»,
основна заробітна плата, це -
винагорода за виконану роботу
відповідно до встановлених норм
праці (норми часу, виробітку,
обслуговування, посадові обов'язки).
Вона встановлюється у вигляді тарифних
ставок (окладів) і відрядних розцінок
для робітників та посадових окладів
для службовців.

У відповідності до п.3.6 Інструкції зі
статистики заробітної плати,
зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України за № 1145/8713 від 27.01.2004
року та затвердженої наказом
Державного комітету статистики № 5
від 13.01.2004 року, одноразова грошова
допомога працівникам, які виходять на
пенсію згідно з діючим законодавством
та колективним договором, включаючи
грошову допомогу державного службовця
та наукових (науково-педагогінчих
працівників), відноситься до інших
виплат, що не належать до фонду оплати
праці.

З матеріалів справи вбачається, що
Червоноармійською районною державною
адміністрацією в особі її голови з
ОСОБА_2 01.04.2011 р. укладено контракт про
призначення на посаду директора
Територіального центру соціального
обслуговування Червоноармійського
району. Згідно Розпорядження голови
Червоноармійської РДА № 52-к від 25.12.2012
р. ОСОБА_2 звільнено з вказаної посади
29.12.212 р. за власним бажанням, у зв'язку з
виходом на пенсію.

В п. 18 вказаного вище Контракту
визначено порядок виплати грошової
допомоги в разі виходу Керівника на
пенсію, згідно якого така допомога
виплачується в розмірі п'яти посадових
окладів за рішенням
райдержадміністрації, погодженим
районною радою.

Визначений у Контракті порядок
нарахування та виплати грошової
допомоги позивачу повністю дотримано.
На виконання розпорядження голови
Червоноармійської
райдержадміністрації, погодженого
сесією райради, ОСОБА_2 територіальним
центром соціального обслуговування
населення нараховано 8720,00 грн. грошової
допомоги, яка поетапно виплачена
позивачу.

Наявні в матеріалах справи довідки
Територіального центру соціального
обслуговування за № 174 та № 176 від
30.09.2014 року (які підтверджуються
наказами про відпустки працівників
територіального центру за № 23 від
10.08.2011 року; № 53 від 17.11.2011 року та № 39
від 27.07.2012 року, а також табелями обліку
використання робочого часу,
відомостями про нарахування
заробітної плати) свідчать про те, що
усі належні виплати ОСОБА_2 проведено
на день його звільнення та
заборгованості з цих виплат перед ним
територіальний центр, не має. Усі
належні відпустки позивач використав
до звільнення із займаної посади.
(а.с.116-117).

Тобто, на час звільнення ОСОБА_2 з ним
проведено розрахунок у повному обсязі.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду, вважає, що вони
відповідають вимогам закону та
обставинам справи, відповідно до яких
заробітна плата нараховувалась та
виплачувалась позивачу у
відповідності до штатного розкладу,
наказам та Контракту, на час звільнення
заборгованість по заробітній платі
була відсутня, грошова допомога згідно
п.18 Контракту виплачена, тому
застосування ст.ст. 116-117 КЗпПУ є
безпідставним, а підстав для
застосування ст. 237-1 КзпП України немає,
оскільки вимога про стягнення
моральної шкоди є похідною від вимог
про стягнення грошової допомоги та
коштів за затримку виплати такої.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду, вони були
предметом дослідження в судовому
засіданні, суд дав їм належну оцінку і
вони не містять підстав для скасування
чи зміни рішення суду.

Статтею 308 ЦПК України визначено, що суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції постановлене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червоноармійського районного
суду Житомирської області від 13 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржене у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :
Судді :