Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/5454/14
Головуючий у 1 інстанції: Воробйов С.О.
Суддя-доповідач: Маловічко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі

Головуючого: Кочеткової І.В.,
суддів Маловічко С.В., Воробйової І.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства «Вугільна
компанія «Краснолиманська» на рішення
Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 26 серпня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Державного підприємства «Вугільна
компанія «Краснолиманська», третя
особа Відділ виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.
Красноармійську Донецької області про
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

28.07.2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Державного
підприємства «Вугільна компанія
«Краснолиманська», третя особа
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.
Красноармійську Донецької області про
відшкодування моральної шкоди.

В позові вказував, що він з 04.03.2013р.
працював у відповідача гірничим
робітником підземним 5-го розряду.
22.04.2014р. під час виконання трудових
обов'язків він отримав виробничу
травму, про що було складено
відповідачем акт форми Н-1від 24.04.2014р.
про нещасний випадок на виробництві.
Внаслідок травми він отримав
ушкодження здоров'я у вигляді
закритого перелому лівої скулової
кістки без зміщення, посттравматичного
лівостороннього гаймориту, забитої
рани лівої скулової області, закритої
черепно-мозкової травми, струсу
головного мозку, катаракти лівого ока.
Висновком МСЕК від 11.06.2014р. йому
первинно встановлено 45% втрати
професійної працездатності і 3 групу
інвалідності безстроково. Вважав, що у
зв'язку з травмою, яку він отримав
внаслідок нещасного випадку 22.04.2013р., у
нього погіршився стан здоров'я, що
призвело до порушення особистих
немайнових прав: порушена нормальна
життєдіяльність, оскільки він постійно
проходить лікування, на що змушений
витрачати немалі кошти; на теперішній
час він обмежений у виборі роботи;
постійно відчуває фізичний біль, що
спричиняє йому моральні страждання.
Розмір спричиненої моральної шкоди
визначив у 15 000,00грн., яку просив
стягнути з відповідача.

Рішенням Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 26 серпня 2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з Державного
підприємства «Вугільна компанія
«Краснолиманська» на користь ОСОБА_2 на
відшкодування моральної шкоди 13 500
гривень.

Стягнуто з Державного підприємства
«Вугільна компанія «Краснолиманська»
судовий збір на користь держави в
розмірі 243,60 грн.

На вказане рішення Державне
підприємство «Вугільна компанія
«Краснолиманська» подало апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на його
необґрунтованість, порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, просило його скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_2 працює в ДП «Вугільна компанія
«Краснолиманська» з 04 лютого 2013р.
гірничим робітником підземним 5
розряду. 22 квітня 2013 року під час
виконання трудових обов'язків із
позивачем ОСОБА_2 стався нещасний
випадок на виробництві, внаслідок
якого він був травмований, отримавши
закритий перелом лівої скулової кістки
без зміщення; посттравматичний
лівосторонній гайморит; ушиблені рани
лівої скулової області; закриту
черепно-мозкову травму; струс
головного мозку; катаракту лівого ока.

За фактом нещасного випадку було
складено акт № 2 за формою Н-1 про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом від 24 квітня 2014 року,
згідно якого ОСОБА_2 22.04.2014р. о 07.55 год.,
знаходячись під секцією КДДЛ № 71
південної целікової лави південного
похилу пласта к5 ІІ ступеню, почав з
блоку керування гідравліки
підтягувати секцію КДДЛ № 73, але в цей
час з»єднувальна ланка розірвалась та
один з її елементів вдарив в обличчя
працівника (а.с. 10-11).

Згідно з п. 6.2 Акту Н-1 шкідливим або
небезпечним фактором є конструкції,
які руйнуються ДСТ 12.0.003-74, а пунктом 7
цього акту причиною настання нещасного
випадку зазначено: 1) порушення
технологічного процесу при виконанні
демонтажу секції КДДЛ № 73 на
причепному пристрої, закріпленому за
консоль секції КДДЛ № 72, де
з»єднувальна ланка не була зафіксована
болтом М-24; 2) відсутність належного
нагляду з боку ІТП дільниці № 5 за
дотриманням вимог нормативно-правових
актів з охорони праці під час ведення
робіт у зміні на даній ділянці ( а.с. 11).

За висновком МСЕК від 11 червня 2014
року ОСОБА_2 встановлено втрату
професійної працездатності - 45% та ІІІ
групу інвалідності безстроково ( а.с. 12).

На підставі встановлених обставин
суд першої інстанції дійшов висновку
про необхідність відшкодування
позивачу у зв'язку з отриманим ним
каліцтвом на виробництві моральної
шкоди відповідачем.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП
України забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці покладається на
власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП
України передбачено відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику у
разі порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995р. № 4 «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової ) шкоди» роз'яснено, що
відповідно до статті 237-1 КЗпП України
за наявності порушення прав працівника
у сфері трудових відносин, зокрема:
виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах, яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків, які
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) шкоди покладається на
власника або уповноважений ним орган
незалежно від форми власності, виду
діяльності чи галузевої належності.

Як убачається з акту форми Н-1 № 2
про нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом від 24 квітня 2014 року,
особами, які допустили порушення вимог
законодавства про охорону праці, є сам
потерпілий ОСОБА_2, члени його ланки та
гірничий майстер дільниці № 5 ОСОБА_3,
який не здійснив належного нагляду за
дотриманням нормативно-правових актів
з охорони праці під час ведення робіт у
зміні на даній ділянці, не виконавши
вимоги п. 3.22 «Посадової інструкції
гірничого майстра дільниці з видобутку
вугілля № 5 ДП «ВК «Краснолиманська», п.
16 р. 5 гл. ІУ «Правил безпеки у вугільних
шахтах» ( а.с.11).

Статтею 153 КЗпП України
передбачено обов'язок власника або
уповноваженого ним органу створити на
робочому місці умови праці відповідно
до нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

Доводи ДП «ВК «Краснолиманська»
про відсутність обов'язку підприємства
відшкодовувати моральну шкоду, завдану
позивачу, з тих підстав, що потерпілий
сам винен у порушенні технології
демонтажу, «Інструкції з охорони
праці», «Правил безпеки у вугільних
шахтах», що призвело до нещасного
випадку та отримання ним трудового
каліцтва, колегія суддів не приймає до
уваги з огляду на те, що недотримання
потерпілим вказаних вимог у
виробничому процесі не звільняє
підприємство від відповідальності, а є
лише підставою для зменшення розміру
відшкодування. До того ж, у матеріалах
справи відсутні відомості, що
потерпілий діяв навмисно, завдаючи
собі ушкодження здоров'ю. Крім того,
Актом Н-1 встановлені упущення з боку
посадової особи - гірничого майстра,
який неналежним чином контролював
процес демонтажу та дії працівників
під час демонтажу.

Отже, враховуючи викладені
обставини і те, що право на
відшкодування моральної шкоди у
зв'язку з ушкодженням здоров'я ОСОБА_2
пов'язано з виконанням трудових
обов'язків та виникло у позивача з 11
червня 2014 року, тобто з моменту
встановлення йому стійкої втрати
професійної працездатності, питання
про відшкодування працівнику такої
шкоди слід вирішувати на загальних
підставах, передбачених нормами КЗпП
України та Закону України «Про охорону
праці».

Таким чином, матеріалами справи
спростовуються доводи відповідача
щодо відсутності підстав для
відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди,
оскільки факт заподіяння такої шкоди у
зв'язку з отриманим працівником
трудового каліцтва, встановлений в
ході розгляду справи. Позивач зазнав
моральних страждань у зв'язку із
отриманими виробничими травмами,
перенісши фізичні страждання, проходив
курс лікування в стаціонарі, внаслідок
травми отримав ушкодження зорового
нерву лівого ока, що потягло незворотні
процеси з суттєвого обмеження зору та
встановлення інвалідності, і це
порушує його нормальні життєві зв'язки,
вимагає додаткових зусиль для
організації його життя.

Колегія суддів вважає, що розмір
моральної шкоди визначено судом з
урахуванням всіх обставин справи, та
судом обґрунтовано позов задоволено
частково в розмірі 13 500 грн., а не
стягнуто всю суму, яку просив стягнути
позивач на відшкодування моральної
шкоди. При цьому, судом враховано всі
критерії визначення розміру шкоди,
зокрема, характер і тривалість
страждань, стан здоров'я потерпілого,
характер отриманого позивачем
каліцтва, істотність вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
конкретних обставин по справі і
наслідків, що наступили.

Беручи до уваги вищевикладене,
колегія не вбачає підстав для
скасування або зміни оскаржуваного
рішення, тому у відповідності до вимог
ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу
слід відхилити, залишивши без змін
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Вугільна компанія
«Краснолиманська» відхилити.

Рішення Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 26 серпня 2014 року у справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Кочеткова І.В.

Судді:
Маловічко С.В.

Воробйова І.А.