Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2892/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Музика О.В.
Спори, що виникають із житлових
Доповідач Потапенко В. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

17.12.2014
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючого-судді - Потапенка В.І.

Суддів
- Кодрула М.А., Суржика М.М.

секретар - Животовська С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді у режимі
відеоконференції цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Новоукраїнського районного суду
Кіровоградської області від 03.09.2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа без самостійних
вимог Новоукраїнське ЖКП про усунення
перешкод в користуванні майном,
зобов'язання вчинити дії та стягнення
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА :

28.11.2013 року ОСОБА_2 звернулася у суд з
позовом про усунення перешкод в
користуванні майном, зобов'язання
вчинити дії та стягнення моральної
шкоди з ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа без
самостійних вимог Новоукраїнське ЖКП.

Посилалась на те, що на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 28.12.1998 року та свідоцтва про право
власності на спадщину за законом від
12.11.2003 року, вона є власником 2/3 частини
квартири АДРЕСА_1. Вказувала, що
постійно проживає в даній квартирі з 1983
року, зареєстрована з 20.04.1984 року, що
також підтверджено відомостями
будинкової книги. Згідно з технічним
паспортом на вказану приватизовану
квартиру, будинок підключено до
централізованої мережі водопостачання
та каналізації.
Відповідачка ОСОБА_3 є користувачем
квартири АДРЕСА_2

ОСОБА_2 зазначала, що в 2003 році ОСОБА_3
провела самовільне перепланування
обох квартир, об'єднала їх в одне
приміщення, з метою використання в
якості магазину та офісу, що
підтверджується актом від 24.10.2013 року,
який складено робочою групою
виконавчого комітету Новоукраїнської
міської ради та Новоукраїнського ЖКП
(а.с.18). В акті зокрема зазначено, що
каналізаційна мережа з квартири № 7,
має з'єднання з мережею офісу поверхом
нижче та проходить до септичної ями на
приватизованій земельній ділянці по
провулку Белінського, 19 власником якої
є ОСОБА_4, та зазначено, що відповідачка
відмовилася надати дозвільні
документи на влаштування
вигрібної ями.

ОСОБА_2, свої вимоги обґрунтовує тим, що
ОСОБА_3 самовільно здійснила
переобладнання своєї квартири, яка
знаходиться під її квартирою, вона
встановила кран на трубу, яким
перекрила водопостачання до її
квартири. Крім того, перекрила зливну
трубу каналізації, це підтверджується
копією розписки, яку ОСОБА_3 написала
начальнику ЖКП від 16.07.2013 року, в якій
підтвердила, що не надає доступу до
водопровідної мережі, оскільки
поставила кран на водопровідну трубу
та від'єднала від каналізації квартиру
ОСОБА_2 У добровільному порядку усунути
перешкоди в користуванні квартирою
АДРЕСА_1 ОСОБА_3 відмовляється.

Рішенням Новоукраїнського районного
суду Кіровоградської області від 03.09.2014
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено за недоведеністю та
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати з підстав порушення норм
матеріального і процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Заслухавши доповідача, учасників
судового розгляду, обговоривши доводи
апеляційної скарги та дослідивши
матеріали справи , колегія суддів
вважає , що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог , заявлених
у суді першої інстанції.
Згідно п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
змінити рішення , з підстав ,
передбачених ст. 309 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні позову , суд
першої інстанції зазначив, що позивач
не зверталася з заявами про вчинення
відповідачкою перешкод у користуванні
послугами водопостачання та
водовідведення до компетентних
органів . Нею також не висувалось вимог
до комунальних служб про усунення
таких перешкод і відновлення
водопостачання до її квартири. Судова
будівельно-технічна експертиза не була
проведена у зв'язку з відсутністю
необхідної проектно-технічної
документації та встановлених
технічних умов і схем підключення
водопостачання і водовідведення, а
тому суд не має можливості вирішити
питання про правомірність припинення
водопостачання до житлового
помешкання позивачки та підстав для
його відновлення.
Щодо вимог про стягнення
моральної шкоди, то суд вказав, що
фактів неправомірної поведінки
відповідачки відносно позивачки не
встановлено , а тому відсутні підстави
для стягнення моральної шкоди.

Про те , повністю погодитися з
висновком суду першої інстанції
неможливо виходячи з наступного.

Апеляційним судом
встановлено, що ОСОБА_2 на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 28.12.1998 року та свідоцтва про право
власності на спадщину за законом від
12.11.2003 року, є власником 2/3 частини
квартири АДРЕСА_1 (а.с.11,12,13-14,15-16), з 04.01.2007
року уклала договір на подачу води з
комунального водопроводу і за
користування сплачувала кошти вчасно
та заборгованості немає (а.с.30).

Відповідно до ст. 6 ЖК України жилі
будинки і жилі приміщення
призначаються для постійного
проживання громадян. Квартирою є
ізольоване помешкання в житловому
будинку, призначене та придатне для
постійного у ньому проживання, що
визначено ч. 1 ст. 382 ЦК України.

Статтею 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» передбачено , що споживач має
право:

1) одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг.
Згідно ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном. За
зверненням ОСОБА_2 до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Кіровоградській області
було проведено позапланову перевірку
вимог дотримання містобудівного
законодавства в житловому будинку по
АДРЕСА_1 та встановлено, що власником
квартири АДРЕСА_2 виконано роботи з
перепланування шляхом демонтажу
перегородки та влаштована септична яма
біля вищезазначеної квартири.

З довідки Новоукраїнського
житлово-комунального підприємства № 399
від 18.07.2013 року, вбачається, що будинок
АДРЕСА_1 обслуговується підприємством,
шляхом надання послуг із
санітарно-технічного обслуговування
будинку (обслуговування
внутрішньо-будинкових систем
водопостачання та водовідведення,
вивіз сміття, поточний ремонт будинку)
(а.с.29). З
довідки Комунального підприємства
«Водокомунгосп» № 368 від 24.07.2013року,
вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 -
здійснюється водопостачання на
підставі договору від 04.01.2007 року,
оплата здійснюється постійно і
заборгованості за спожиті послуги
станом на 23.07.2013 року немає (а.с.30).

Судом першої інстанції також
встановлено, що у Новоукраїнському ЖКП
відсутня технічна документація щодо
наявності водопостачання та
водовідведення в будинку, в якому
знаходиться квартира № 7 ОСОБА_2,
будинок в них значиться як «сухий»,
тобто в якому відсутні водопровід та
каналізація. Але після капітального
ремонту будинку, в 1986 році мешканці
будинку самостійно обладнали квартири
водопостачанням та водовідведенням,
проте ніяких документів або технічних
умов немає.

Таким чином судом встановлено і
сторонами не оспорюється , що до
квартири позивача ОСОБА_2 подавалась
вода по трубопроводу , який проходить
через помешкання відповідачки.
Припущення ОСОБА_3 щодо можливого
затоплення її квартири позивачем не
може бути підставою для припинення
водопостачання позивачці, а тому ці
дії порушують права ОСОБА_2 , як
споживача послуг з водопостачання , і
це право підлягає захисту.

Колегія суддів приходить до
висновку, що самовільне відключення
споживача поверхом вище від
централізованого водопостачання,
здійснене відповідачем ОСОБА_3, є
незаконним, оскільки такими
повноваженнями наділений тільки
постачальник послуги Комунальне
підприємство «Водокомунгосп», тому
права ОСОБА_2, як власника квартири
АДРЕСА_1, порушені, оскільки квартира та
її мешканці позбавлені права
користування водою.
З врахуванням
зазначеного вище, рішення суду першої
інстанції у цій частині підлягає
скасуванню з ухваленням у цій частині
нового рішення про задоволення
зазначеної вимоги.

Також частково підлягають задоволенню
і вимоги щодо стягнення з відповідача
на користь позивача моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК
України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю , відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другої цієї статті.

Як встановлено
апеляційним судом дії відповідача
ОСОБА_3 по припиненню водопостачання до
квартири позивача є неправомірними -
вони є протиправними, внаслідок їх
вчинення порушено права позивача та з
вини відповідача.
Факт вчинення таких дій
підтверджується змістом листа від
16.07.2013 року , поданого ОСОБА_3 на ім.'я
начальника ЖКП ( ас 22)
При визначенні розміру
відшкодування моральної шкоди ,
колегія суддів виходить з тривалості
порушення прав позивача , а саме те, що
водопостачання припинено ще з 16.07.2013
року, вік позивача - 60 років, постійна
життєва необхідність у воді, як
необхідної складової життєдіяльності
людини, перенесені психологічні
переживання з приводу цих обставин , і
вважає, що у рахунок відшкодування
заподіяної моральної шкоди необхідно
стягнути 500.00 грн.

Відмовляючи у задоволенні вимоги щодо
відновлення мережі водовідведення до
попереднього стану , суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку щодо відсутності підстав для
її задоволення, оскільки септична яма
облаштовувалася зусиллями ОСОБА_3, і
саме вона має право надавати дозвіл
іншим особам на її користування, а тому
позивач не має права вимагати у
відповідача права доступу до її
використання безоплатно.

Доводи апеляційної
скарги такий висновок суду першої
інстанції не спростовують.

Доказів, які б підтверджували факт , що
саме відповідачі переробили систему
водовідведення та позбавили позивача
можливістю користуватися
централізованою мережею
водовідведення суду не надано.

З врахуванням встановлених обставин
справи , колегія суддів дійшла висновку
, що рішення суду першої інстанції
підлягає зміні, як постановлене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права і його висновки
не відповідають обставинам справи.

Керуючись
ст. ст. 23, 391, 1167 ЦК України, ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» ст.88, 303, п.3 ч.1 ст. 307, п.3,4 ст. 309,
313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів ,
-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково. Рішення
Новоукраїнського районного суду
Кіровоградської області від 03.09.2014 року
у частині відмови у позові щодо
зобов'язання ОСОБА_3 усунути перешкоди
ОСОБА_2 , які завдані їй у користуванні
водопровідною мережею до квартири
АДРЕСА_1 шляхом демонтажу запірного
крану на водопроводі в нижче
розташованій квартирі № 3 та повного
відновлення водопостачання до
квартири № 7 і у частині відмови у
стягненні моральної шкоди - скасувати
та ухвалити в цій частині нове рішення.

Зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди
ОСОБА_2 , які завдані їй у користуванні
водопровідною мережею до квартири
АДРЕСА_1 шляхом демонтажу запірного
крану на водопроводі в нижче
розташованій квартирі № 3 та повного
відновлення водопостачання до
квартири № 7.
Стягнути з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування
моральної шкоди 500.00 грн.
Стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені
судові витрати у суді першої та
апеляційної інстанції у сумі 445,29 грн.
В решті рішення залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту його проголошення і
може бути оскаржено у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-суддя

Судді