РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

Справа №668/14661/14-ц

Пров. №2/668/3315/14

10.12.2014

Суворовський районний суд м. Херсона у
складі:

головуючого судді - Гаврилова Д.В.,

при секретарі - Двіняніній А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач є власником житлового будинку
АДРЕСА_1. У вказаному будинку
зареєстрований її брат ОСОБА_2, який з
травня 2013 року в ньому не проживає, та
місцезнаходження якого на даний час не
відоме.

Особистих речей відповідач в будинку
не має, його перебування на
реєстраційному обліку ускладнює
реалізацію права власності позивача на
своє майно.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримала позовні вимоги та
просила їх задовольнити. Проти
заочного розгляду справи не
заперечувала.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, причини неявки суду не відомі,
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Враховуючи, що представник позивача не
заперечує проти заочного розгляду
справи, суд вважає можливим розглянути
справу без відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач є
власником житлового будинку АДРЕСА_1,
що підтверджується договором
дарування від 26.12.2013 року,Серія ВТО №
474012, та витягом з Державного реєстру
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності.

В даному будинку зареєстрований
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (довідка
квартального комітету від 29.10.2014 року).

ОСОБА_2 є братом позивача та з травня 2013
року у вказаному будинку не проживає,
особистих речей в ньому не має, в
утриманні житла, оплаті послуг участі
не приймає.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_3 пояснила, що дійсно
відповідач більше року не проживає в
АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1, в ньому
не з'являється та особистих речей там
не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно вимог ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено,
що власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до положення ст. 150 ЖК
України, громадяни, які мають у
приватній власності будинок,
користуються ним для особистого
проживання членів їх сімей і мають
право розпорядження цією власністю на
свій розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з
урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України, члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку, що
йому належить, користуються жилим
приміщенням в обсязі, визначеному
відповідно до угоди з власником.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено,
що член сім'ї власника житла втрачає
право користування житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі рішення суду
про позбавлення права користування
житловим приміщенням.

Таким чином, належними та допустимими
доказами було доведено те, що
відповідач не проживає у будинку
позивача з 2013 року, сторони з того часу
не спілкуються, а відтак ОСОБА_2 втратив
право користування зазначеним
будинком.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК
України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 209,
212-215, 218, 224-233 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим будинком
АДРЕСА_1.

Заочне рішення суду може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому
ЦПК України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження,
дане рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення суду набирає законної
сили відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України, згідно
якого рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СуддяГаврилов Д. В.