Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 22-ц/783/3899/14
Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Крайник Н.П.

суддів
- Курій Н.М., Мельничук О.Я.

секретаря - Куцика І.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційними скаргами представника
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення
Сихівського районного суду м. Львова
від 09 квітня 2014 року у справі за позовом
Всеукраїнського об'єднання «Свобода»
до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Телерадіокомпанія
«Міст-ТБ» про захист честі, гідності,
ділової репутації, відшкодування
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням
Сихівського районного суду м. Львова
від 09 квітня 2014 року позов
Всеукраїнського об'єднання «Свобода»
задоволено частково.

Визнано інформацію, що публічно
розповсюджена ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року
у прямому ефірі телепрограми «Прямим
текстом. Бліц» на телеканалі «ЗІК»
наступного змісту: «десятий рік
показав… перемогла свобода… люди
голосували взагалі невідомо за кого…
за таких тупих недалеких людей… я не
знаю як ще їх назвати… навіть люди
прізвища не знали… тільки бачили що
від свободи і все… мені здається, що
десятий рік мав би навчити людей все ж
таки трохи включати мозги…» -
недостовірною та такою, що принижує
ділову репутацію Всеукраїнського
об'єднання «Свобода».

Зобов'язано Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Телерадіокомпанія «Міст-ТБ» надати
уповноваженому представнику
Всеукраїнського об'єднання «Свобода»
можливість зачитати відповідь в
прямому ефірі телепрограми «Прямим
текстом Бліц» протягом одного місяця з
дня набрання рішенням суду законної
сили.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Телерадіокомпанія
«Міст-ТБ» судові витрати в розмірі 214
грн. 60 коп.

В іншій частині позову
відмовлено.

Рішення оскаржили представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та представник
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Телерадіокомпанія
«Міст-ТБ» - ОСОБА_3 Вважають його
незаконним та необґрунтованим,
ухваленим без повного з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
а також у зв'язку з невідповідністю
висновків суду обставинам справи.

Просять рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким в задоволенні
позову відмовити повністю. Мотивують
тим, що судом порушено вимоги ст. 30
Закону України «Про інформацію»,
оскільки відповідно до ч. 1, 2 ст. 30
Закону України «Про інформацію» ніхто
не може бути притягнутий до
відповідальності за висловлювання
оціночних суджень. Оціночні судження,
за винятком наклепу, є висловлювання,
які не містять фактичних даних,
критика, оцінка дій, а також
висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, зокрема з огляду на
характер використання
мовностилістичних засобів (вживання
гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх до правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження
або думки принижують її гідність, честь
чи ділову репутацію, а також інші
особисті немайнові права, вона вправі
скористатись наданим їй
законодавством правом на відповідь, а
також на власне тлумачення справи у
тому самому засобі масової інформації
з метою обґрунтування безпідставності
поширених суджень, надавши їм іншу
думку або оцінку.

Аналіз змісту передачі «Прямим тестом.
Бліц» говорить про те, що вона
направлена не на приниження честі,
гідності та ділової репутації
позивача, а на доведення до широкого
кола людей оцінки діяльності особи та
позиції відповідача ОСОБА_2 стосовно
цієї діяльності. Зазначені оціночні
судження, думки та переконання не є
предметом судового захисту, оскільки
будучи вираженням суб'єктивної думки й
поглядів, не можуть бути перевіреними
на предмет відповідності їх дійсності.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції вийшов за межі
позовних вимог та визнав поширену
відповідачем ОСОБА_2 інформацію
недостовірною, тоді як позивачем
згідно уточнених позовних вимог
заявлено позовну вимогу іншого
характеру - визнати розповсюджену
відповідачем ОСОБА_2 негативну
інформацію такою, що є суб'єктивною
думкою, котра висловлена у брутальній,
принизливій формі і принижує ділову
репутацію позивача. Дана вимога судом
не розглянута.

Оскільки у висловлюваннях ОСОБА_2 в
передачі «Прямим тестом. Бліц»
відсутня недостовірна інформація, а за
висловлювання оціночних суджень
відповідач не може бути притягнутий до
відповідальності, суд не мав
передбачених законом підстав для
задоволення позовних вимог
Всеукраїнського об'єднання «Свобода».

Судом не взято до уваги порушення
позивачем вимог ст. 65 Закону України
«Про телебачення та радіомовлення»,
згідно якої заяву з вимогою
спростування має бути подано до
телерадіоорганізації у письмовій
формі протягом 14 днів з дня поширення
таких відомостей з письмовим
повідомленням про це Національну раду.
У матеріалах справи відсутні докази
того, що позивач звертався до
відповідачів із заявою про
спростування чи правом на відповідь.
Таким чином, за відсутності такої заяви
чи відсутності відмови у задоволенні
такої, відсутній і предмет оскарження у
даній справі.

Окрім того, позивачем обрано
неналежний спосіб судового захисту,
оскільки позивач ні у позовній заяві ні
в уточненнях до позовної заяви не
наводить тексту відповіді, а
оскаржуваним рішенням суд зобов'язав
відповідача ТзОВ ТРК «Міст-ТБ»
допустити до участі в ефірі
представника позивача зачитати
відповідь в прямому ефірі телепрограми
«Прямим текстом. Бліц». Вважає, що
задоволення вимог у спосіб зазначений
позивачем, є втручанням у редакційну
політику ТзОВ ТРК «Міст ТБ» та у
господарську діяльність останнього,
суперечить нормам Закону України «Про
телебачення та радіомовлення».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційних
скарги, колегія суддів вважає, що така
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються, як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
висловлені ОСОБА_2 фрази, з огляду на
використані ним мовностилістичні
засоби, містять фактичні дані,
негативну інформацію, певний і
однозначний зміст, тобто є фактичними
твердженнями. З огляду на зміст
висловлювань в загальному контексті
програми «Прямим текстом. Бліц» суд
дійшов висновку, що вони вчинені
відповідачем умисно, у брутальній,
принизливій, неетичній формі, а тому не
є оціночним судженням. Обраний
позивачем спосіб захисту свого
немайнового права шляхом зобов'язання
ТОВ ТРК «Міст-ТБ», як власника
телеканалу, в ефірі якого ОСОБА_2
поширено вказану інформацію, з метою
обґрунтування безпідставності
поширених суджень надати можливість
позивачу реалізувати своє право на
відповідь в прямому ефірі телепрограми
«Прямим текстом. Бліц» є обґрунтованим.

Проте, з таким висновком суду колегія
суддів не погоджується виходячи з
наступного.

Матеріалами справи та судом
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у
прямому ефірі телеканалу «ЗІК», який
належить ТОВ «Телерадіокомпанія «Міст
ТБ», відбулась трансляція програми із
назвою «Прямим текстом. Бліц»» із
ведучим програми ОСОБА_2 - працівником
вказаного телеканалу та автором
телепередачі. ОСОБА_2, під час ефіру
вказаної програми, вжито наступні
висловлювання: «...десятий рік показав...
перемогла свобода... люди голосували
взагалі невідомо за кого... за таких
тупих недалеких людей... я не знаю як ще
їх назвати... навіть люди прізвища не
знали... тільки бачили що від свободи і
все... мені здається, що десятий рік мав
би навчити людей все ж таки трохи
включати мозги...».

Відповідно до ч. 3 ст. 277 ЦК України, п. 15
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи» негативна інформація,
поширена про особу, вважається
недостовірною, якщо особа, яка її
поширила, не доведе протилежного
(презумпція добропорядності).
Негативною слід вважати інформацію, в
якій стверджується про порушення
особою, зокрема, норм чинного
законодавства, вчинення будь-яких
інших дій (наприклад, порушення
принципів моралі, загальновизнаних
правил співжиття, неетична поведінка в
особистому, суспільному чи політичному
житті тощо) і яка, на думку позивача,
порушує його право на повагу до
гідності, честі чи ділової репутації.

Таким чином, інформація, яка може бути
визнана недостовірною чи негативною
має носити, в першу чергу,
стверджувальний характер.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 30 Закону
України «Про інформацію» ніхто не може
бути притягнутий до відповідальності
за висловлення оціночних суджень.
Оціночними судженнями, за винятком
наклепу, є висловлювання, які не
містять фактичних даних, критика,
оцінка дій, а також висловлювання, що не
можуть бути витлумачені як такі, що
містять фактичні дані, зокрема з огляду
на характер використання
мовностилістичних засобів (вживання
гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження
або думки принижують її гідність, честь
чи ділову репутацію, а також інші
особисті немайнові права, вона вправі
скористатися наданим їй
законодавством правом на відповідь, а
також на власне тлумачення справи у
тому самому засобі масової інформації
з метою обґрунтування безпідставності
поширених суджень, надавши їм іншу
оцінку. Якщо суб'єктивну думку
висловлено в брутальній, принизливій
чи непристойній формі, що принижує
гідність, честь чи ділову репутацію, на
особу, яка таким чином та у такий спосіб
висловила думку або оцінку, може бути
покладено обов'язок відшкодувати
завдану моральну шкоду.

Право висловлювати судження, оцінки,
думки гарантовано ст. 34 Конституції
України. Статтею 34 Конституції України
передбачено, що кожен має право вільно
збирати, зберігати, використовувати і
поширювати інформацію усно, письмово
або в іншій спосіб на свій вибір.

Це право також закріплено також у ст. 10
Конвенції про захист прав людини і
основних свобод, яка відповідно до ст. 9
Конституції України є складовою
частиною національного законодавства.
Оціночні судження не підлягають
спростуванню та доведенню їх
правдивості.

Статтею 10 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
ратифікованої Україною, передбачено
право кожного на свободу вираження
поглядів. Це право включає свободу
дотримуватися своїх поглядів,
одержувати і передавати інформацію та
ідеї без втручання органів державної
влади і незалежно від кордонів.

За змістом цієї норми свобода слова,
преси як захисника інтересів
громадськості, критики представників
держави, висловлення своєї думки в
процесі обговорення питань, що
становлять громадський інтерес, є
однією з найважливіших свобод людини.

Втрутитись у процес реалізації цієї
норми національна влада може лише у
випадках, передбачених частиною другою
статті 10 Конвенції, зокрема, якщо це
передбачено законом, направлено на
захист репутації або прав інших осіб і
є необхідним в демократичному
суспільстві.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського суду з прав
людини", суди повинні застосовувати
Конвенцію про захист прав людини і
основоположних свобод та рішення
Європейського суду з прав людини як
джерело права.

Аналіз зазначеного національного
законодавства та статті 10 Конвенції і
практики її застосування свідчить про
те, що межі свободи вираження думок
залежать від їх змісту та від того, чим
займається особа, стосовно якої ці
думки висловлені.

В рішенні Європейського суду з прав
людини у справі "Лінгенс проти Австрії"
суд розрізняє факти та оціночні
судження. Існування фактів можна
довести, а правдивість критичного
висловлювання не підлягає доведенню.
Вимога доводити правдивість
критичного висловлювання є неможливою
для виконання і порушує свободу на
власну точку зору, що є фундаментальною
частиною права, захищеного ст. 10
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року.

Згідно з положенням абз. 6 п. 6 рішення
Конституційного Суду України в справі
про поширення відомостей від 10 квітня
2003 року № 8-рп/2003 межі допустимої
інформації щодо посадових та службових
осіб можуть бути ширшими порівняно з
межами такої ж інформації щодо
звичайних громадян.

Публічними особами є особи, які
обіймають державні посади та відіграє
певну роль у суспільному житті (у
галузі політики, економіки, мистецтва,
соціальній сфері, спорті чи в будь-якій
іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується,
що оскільки політичні діячі та
посадові особи, які обіймають публічні
посади або здійснюють публічну владу
на місцевому, регіональному,
національному чи міжнародному рівнях,
вирішили апелювати до довіри
громадськості та погодилися
«виставити» себе на публічне політичне
обговорювання, то вони підлягають
ретельному громадському контролю і
потенційно можуть зазнати гострої та
сильної громадської критики у засобах
масової інформації з приводу того, як
вони виконували або виконують свої
функції. При цьому зазначені діячі та
особи не повинні мати більшого захисту
своєї репутації та інших прав
порівняно з іншими особами.

З наведених мотивів, колегія суддів
приходить до висновку, що
висловлювання ОСОБА_2 під час ефіру
програми «Прямим текстом. Бліц» є
оціночними судженнями. Відповідач
висловив свою думку, а тому поширена
ними інформація не може бути предметом
судового захисту, оскільки, будучи
вираженням суб'єктивної думки й
поглядів відповідача, не може бути
перевірена на предмет відповідності їх
дійсності.

Якщо особа вважає, що оціночні судження
або думки, поширені в засобі масової
інформації, принижують її гідність,
честь чи ділову репутацію, а також інші
особисті немайнові права, вона вправі
скористатися наданим їй частиною
першою ст.277 ЦК України та відповідним
законодавством правом на відповідь, а
також на власне тлумачення справи у
тому ж засобі масової інформації з
метою обґрунтування безпідставності
поширених суджень, надавши їм іншу
оцінку.

Враховуючи вищезазначені положення
закону, колегія суддів вважає, що суд
дійшов помилкового висновку, що
поширена ОСОБА_2 у телевізійній
програмі із назвою «Прямим текстом.
Бліц» інформація містить відомості
фактичного характеру, які відповідають
дійсності та порочать позивача,
оскільки інформація, яка була
розповсюджена ОСОБА_2 у телевізійній
програмі під назвою «Прямим текстом.
Бліц» не є такою, що носить
стверджувальний характер, за своїм
змістом має суспільне значення, носить
характер оціночних суджень на основі
отриманої інформації з різних джерел і
є не чим іншим, як суб'єктивною думкою
відповідача з приводу подій, які
склалися навколо позивача.

З наведених мотивів, рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням у
справі нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог
Всеукраїнського об'єднання «Свобода»

Керуючись ч. 3 ст. 303, 304, п.2 ч. 1 ст. 307, п.1, 4
ч. 1 ст. 309, 313, ч. 2 ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2
та ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 9 квітня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову Всеукраїнського
об'єднання «Свобода» до ОСОБА_2,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Телерадіокомпанія
«Міст-ТБ» про захист честі, гідності,
ділової репутації, відшкодування
моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскарженим до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
Крайник Н.П.

Судді:
Курій Н.М.

Мельничук О.Я.