Справа № 360/185/14 Головуючий у І
інстанції Додатко В. Д.Провадження №
22-ц/780/7042/14 Доповідач у 2 інстанції
ДаценкоКатегорія 18 18.12.2014
РІШЕННЯ

Іменем України

18 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Білоконь О.В.,

при секретарі Ромашині І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Бородянського районного суду
Київської області від 03 листопада 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
до ОСОБА_1, третя особа Державна
реєстраційна служба України про
звернення стягнення на предмет
іпотеки,

встановила:

У січні 2014 року позивач ПАТ «Дельта
Банк» в особі ТОВ «ПРО КОНСАЛТИНГ»
звернувся до суду із зазначеним
позовом до ОСОБА_1, посилаючись на те, що
30.09.2008 року між АКІБ «УКРСИББАНК» та
ОСОБА_1 укладено договір про надання
споживчого кредиту № 2,
відповідно до умов якого банк надав
відповідачці кредит в сумі 122400,00
доларів США, який вона зобов'язалась
повернути у повному обсязі в строк до
30.09.2038 року або достроково зі сплатою
15,00 відсотків річних за користування
кредитом.

Згідно договору іпотеки від 30.09.2008 року
з метою забезпечення виконання
грошових зобов'язань за вказаним
кредитним договором ОСОБА_1 передала в
іпотеку нерухоме майно, а саме:
земельну ділянку площею 0,1276 га та
домоволодіння загальною площею 125,1 кв.
м, житловою площею 70,7 кв. м, які
знаходяться за адресою АДРЕСА_1.
Предмет іпотеки належить іпотекодавцю
на підставі договору купівлі-продажу
житлового будинку та земельної ділянки
від 30.09.2008 року.

8 грудня 2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та
ПАТ «Дельта Банк» укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитом, на підставі якого до позивача
перейшло право вимоги, яке виникло з
кредитного договору та договору
іпотеки у обсязі та на умовах, що
існували у первісного кредитора.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачкою умов договору про
надання споживчого кредиту утворилася
заборгованість у розмірі 152436,37 дол. США,
що згідно курсу НБУ становить 1218423,91
грн.

Тому позивач просить в рахунок
виконання основного зобов'язання щодо
оплати заборгованості в розмірі 1218423,91
грн. за договором про надання
споживчого кредиту № 2, укладеним
між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 30.09.2008
року, звернути стягнення на
вищезазначений предмет іпотеки шляхом
передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта
Банк» права власності на вказане майно
та визнати за ним право власності на
нього. Припинити право власності
іпотекодавця ОСОБА_1 на вказане
нерухоме майно, в тому числі право
володіння, користування та
розпорядженням вказаною квартирою.
Виселити з даного будинку ОСОБА_1 та
інших мешканців, які проживають і
зареєстровані на проживання за
вказаною адресою. Витребувати від
ОСОБА_1 та передати ПАТ «Дельта Банк»
технічний паспорт, правовстановлюючі
документи (або їх дублікати) на
вказаний будинок та стягнути з
відповідачки на користь ПАТ «Дельта
Банк» судовий збір у розмірі 3441,10 грн.

Рішенням Бородянського районного суду
Київської області від 03 листопада 2014
року позов задоволено в повному обсязі.

У апеляційній скарзі відповідачка
просить скасувати зазначене рішення і
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
яке полягає в тому, що суд не взяв до
уваги рішення апеляційного суду
Київської області від 7 травня 2014 року,
яким визнано недійсним договір іпотеки
від 30.09.2008 року та скасовано рішення про
державну реєстрацію права власності
ОСОБА_1 на предмет іпотеки.

Крім того, суд не звернув уваги на Закон
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредиторів в іноземній
валюті» від 03.06.2014 року, який
поширюється на правовідносини, які
виникли між сторонами.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції обгрунтовував свої висновки
тим, що оскільки відповідачка не
виконує передбачених договором
споживчого кредиту обов'язків по
поверненню кредиту і має прострочену
заборгованість, то існують всі
підстави для задоволення вимог про
звернення на предмет іпотеки та
визнання права власності на нього.

Однак, з такими висновками суду
повністю погодитись неможливо,
оскільки вони не відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

За змістом статей 512-514, 516 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі
(відступлення права вимоги). Правочин
щодо заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання. До нового кредитора
переходять у повному обсязі права
первісного кредитора у зобов'язанні.
Заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно ст. ст. 1050,1054 ЦК України за
кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути кошти частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини кредиту, що залишилася.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 Закону
України «Про іпотеку» у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

За правилами ст. 17 Закону України «Про
іпотеку» іпотека припиняється у разі
визнання іпотечного договору
недійсним. Відомості про припинення
іпотеки підлягають державній
реєстрації у встановленому
законодавством порядку.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 3 ст. 33
Закону України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» від 03.06.2014 року не може бути
примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом іпотеки
згідно із ст. 5 Закону України «Про
іпотеку», якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами в
іноземній валюті за умови що: - таке
нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника (майнового
поручителя) або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника
(майнового поручителя) у власності не
знаходиться інше нерухоме майно; -
загальна площа такого нерухомого майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв.
м для житлового будинку.

Встановлено, що 30.09.2008 року між АКІБ
«УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 укладено
договір про надання споживчого кредиту
№ 2, відповідно до умов якого банк
надав відповідачці кредит в сумі 122400,00
доларів США, який вона зобов'язалась
повернути у повному обсязі в строк до
30.09.2038 року або достроково зі сплатою
15,00 відсотків річних за користування
кредитом.

Згідно договору іпотеки від 30.09.2008 року
з метою забезпечення виконання
грошових зобов'язань за вказаним
кредитним договором ОСОБА_1 передала в
іпотеку нерухоме майно, а саме:
земельну ділянку площею 0,1276 га та
домоволодіння загальною площею 125,1 кв.
м, житловою площею 70,7 кв. м, які
знаходяться за адресою АДРЕСА_1.
Предмет іпотеки належить іпотекодавцю
на підставі договору купівлі-продажу
житлового будинку та земельної ділянки
від 30.09.2008 року.

8 грудня 2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та
ПАТ «Дельта Банк» укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитом, на підставі якого до позивача
перейшло право вимоги, яке виникло з
договору про надання споживчого
кредиту у обсязі та на умовах, що
існували у первісного кредитора.

Згідно договору доручення № 002,
укладеного 1 червня 2013 року між ПАТ
«Дельта Банк» та ТОВ «ПРО КОНСАЛТИНГ»
останній прийняв на себе зобов'язання
за винагороду здійснювати від імені
довірителя допустимі законодавством
України та даним договором юридичні
та/або фактичні дії, спрямовані на
повернення простроченої або загальної
заборгованості боржників.

Встановлено, що у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачкою умов
договору про надання споживчого
кредиту утворилася заборгованість у
розмірі 152436,37 дол. США, що згідно курсу
НБУ становить 1218423,91 грн. Письмова
вимога ПАТ «Дельта Банк» про
необхідність дострокового погашення
заборгованості та наслідки їх
невиконання у вигляді звернення
стягнення на предмет іпотеки залишена
відповідачкою без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 7 травня 2014 року визнано
недійсним договір іпотеки від 30.09.2008
року, укладений між АКІБ «УКРСИББАНК»
та ОСОБА_1, предметом якого є житловий
будинок АДРЕСА_1, скасовано рішення про
державну реєстрацію права власності
ОСОБА_1 на зазначений житловий будинок,
скасовано запис в Державному реєстрі
іпотек щодо обтяження іпотекою
зазначеного нерухомого майна та
скасовано запис в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна щодо заборони на вказане
нерухоме майно.

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

З урахуванням наведеного, оскільки
відповідно до вимог ст. 17 Закону
України «Про іпотеку» іпотека
припинилася за рішенням апеляційного
суду Київської області від 7 травня 2014
року про визнання недійсним договору
іпотеки від 30.09.2008 року, то відсутні
підстави, передбачені ст. ст. 12, 33 Закону
України «Про іпотеку», для звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Суд першої інстанції на зазначені
обставини уваги не звернув і дійшов
поспішного висновку про задоволення
позову.

Тому доводи апеляційної скарги про
порушення судом норм процесуального
права заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд не застосував Закон України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014
року, який поширюється на дані
правовідносини, не заслуговують на
увагу, оскільки ОСОБА_1 не надала суду
доказів того, що таке нерухоме житлове
майно використовується нею як місце
постійного проживання і що у неї у
власності не знаходиться інше нерухоме
майно.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
заслуговують на увагу, рішення суду
ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права і
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позову відповідно до вимог
ст. 309 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія судів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду
Київської області від 03
листопада 2014 року скасувати і ухвалити
нове рішення.

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
до ОСОБА_1, третя особа Державна
реєстраційна служба України про
звернення стягнення на предмет іпотеки
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді