Справа № 462/7558/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 грудня 2014 року Залізничний районний
суд м. Львова у складі:

головуючого - судді Колодяжного
С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду у м. Львові
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

встановив:

ПАТ «Дельта Банк» 27.10.2014 року
звернулося в суд з позовом про
стягнення з ОСОБА_1 3961,90 грн.
заборгованості за кредитним договором.
Свої позовні вимоги позивач мотивує
тим, що 21.04.2011 року між ПАТ «Дельта Банк»
(правонаступник ТОВ «КБ «Дельта») та
ОСОБА_1 укладено кредитний договір
№012-13500-210411, відповідно до умов якого
позивач відкрив відповідачу кредитну
лінію на загальну суму 30000 грн. та на
день укладення договору встановив
ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі
5438,66 грн., випускає та надає держателю
платіжну картку, здійснює
обслуговування держателя на умовах,
викладених в тарифному пакеті.
Відповідач скористався кредитною
лінією, але станом на 10.09.2014 року не
виконує належним чином зобов'язання за
договором, в результаті чого виникла
прострочена заборгованість за тілом
кредиту в сумі 3961,90 грн.

Суд ухвалив справу розглядати без
участі представника позивача, який в
позовній заяві просить слухати справу
у його відсутності та проти заочного
розгляду справи не заперечує (а.с.2), що
відповідає вимогам ст.158 ЦПК України.

Відповідач, який належним чином був
повідомлений про час, день та місце
розгляду, що стверджується
повідомленням про вручення поштового
повідомлення, яке знаходиться в
матеріалах справи, в судове засідання
повторно не з'явився, заяви про розгляд
справи за його відсутності не подав,
про причини своєї неявки суд не
повідомив.

За таких обставин, відповідно до ч.1
ст.224 ЦПК України, враховуючи
відсутність заперечень позивача проти
заочного розгляду справи, суд вважає за
можливе ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

У відповідності до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору чи
вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається,
що відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Як встановлено судом, що 21.04.2011 року між
ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ
«КБ «Дельта») та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір №012-13500-210411 (а.с.3).

Згідно п.1.3 даного договору, банк надає
клієнту кредит шляхом відкриття
клієнту відновлювальної відкличної
кредитної лінії на загальну суму 30000
грн. та встановлює ліміт кредитної
лінії на рахунку в сумі 5438,66 грн., банк
самостійно один раз на місяць може
змінювати розмір ліміту кредитної
лінії в межах кредитної лінії, при
цьому сторони погодили, що у даному
випадку додаткова угода не
складається.

Відповідно до умов договору (п.1.5)
кредитні кошти та власні кошти
держателя використовуються для
розрахунків за товари чи послуги, які
придбані держателем у суб'єктів
господарювання, зняття готівки,
виконання держателем своїх зобов'язань
перед банком за договором, та вчинення
інших операцій, передбачених
договором.

Пунктом 3.6 договору передбачено, що
клієнт картки зобов'язаний щомісяця, в
строки, визначені правилами,
здійснювати погашення заборгованості
у вигляді обов'язкового мінімального
платежу (ОМП), складові якого
зазначаються у тарифах на
обслуговування платіжних карток (а.с. 4).

Згідно п.п.2.3, 2.4 визначено, що клієнт
сплачує банку проценти за користування
кредитною лінією та/або овердрафтом за
ставками, визначеними в тарифах.
Проценти за користування кредитною
лінією та/або овердрафтом
нараховуються банком у валюті рахунку
щоденно, на суму використання коштів
станом на кінець кожного дня виходячи з
кількості днів в періоді нарахування.

У відповідності до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Також встановлено, та підтверджується
розрахунком заборгованості (а.с.8), що
ОСОБА_1 скористався кредитною карткою,
однак, порушив взяті на себе, згідно
кредитного договору, зобов'язання,
зокрема, станом на 10.09.2014 року має
заборгованість за тілом кредиту в сумі
3961,90 грн.

Враховуючи викладене і беручи до уваги,
що ОСОБА_1 односторонньо порушив взяті
на себе зобов'язання за кредитним
договором від 21.04.2011 року, то,
відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та
умов кредитного договору, позикодавець
вправі вимагати повернення кредиту та
виплати належних за цим договором
платежів.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що
ОСОБА_1 в добровільному порядку взяті
на себе зобов'язання за кредитним
договором не виконує, суд вважає за
необхідне позов задовольнити в повному
обсязі та стягнути з відповідача
вказану суму заборгованості за
кредитним договором від 21.04.2011 року.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, а тому на
користь позивача підлягають стягненню
з відповідача 243,60 грн. судового збору,
сплаченого позивачем (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226
ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 610-611, 627, 1050,
1054 ЦК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
(, р/р №722, МФО №380236)
3961 (три тисяч дев'ятсот шістдесят одну)
гривню 90 копійок заборгованості за
кредитним договором від 21.04.2011 року.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» (, р/р
№, МФО №380236) 243 (двісті сорок три)
гривні 60 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Залізничний районний суд м.Львова
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя:
(підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя:
Колодяжний С.Ю.