Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року

Орджонікідзевський районний суд
м.Харкова у складі:

головуючого - судді Зябрової О.Г.,

при секретарі -
Селивоненко Б.В.,

за участі представників
позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника зустрічного
позивача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за договором
позики та зустрічним позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договору
недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, в якому
просив суд стягнути з відповідача на
його користь загальну суму
заборгованості за договором позики у
розмірі 979470 гривень 96 коп. та судові
витрати по справі. В обгрутунвання
своїх вимог позивач зазначив, що 02.10.2012
року між ним та відповідачем було
укладено договір позики, відповідно до
якого відповідач отримав у борг
грошові кошти у розмірі 76560,00 долларів
США, що за курсом НБУ на момент
укладання договору становило 611944
гривні 08 коп., які відповідач
зобов»язався повертати згідно до
графіку погашення, який також було
зазначено у даному договорі позики.
Проте, на даний час відповідач свої
зобов»язання за даним договором не
виконує, що змушує позивача звернутись
до суду.

Також під час судового розгляду
справи ОСОБА_6 було подано зустрічну
позовну заяву до ОСОБА_3, ОСОБА_5, яку
надалі уточнила, в якій позивач просила
визнати недійсним договір позики,
укладений між відповідачами,
посилаючись на те, що їй не було відомо
про укладання даного договору, згоду на
його укладання вона не давала і крім
того, вони з чоловіком в дено укладання
договору перебували за межами
м.Харкова.

У судовому засіданні представник
позивача первісні позовні вимоги
підтримав та просив задовольнити,
проти задоволення зустрічного позову
заперечував, посилаючись на
недоведеність даних позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_7 первісний
позов не визнав, пояснивши, що він не
підписував даного договору позики,
зустрічний позов визнав та просив
задовольнити.

Представник ОСОБА_6 у судовому
засіданні позовні вимоги позивача
ОСОБА_6 підтримав та просив
задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення
учасників процессу, дослідивши та
перевіривши матеріали справи,
приходить до висновку, що позов ОСОБА_5
підлягає задоволенню, а позовні вимоги
ОСОБА_6 не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, 02 жовтня 2012 року між ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 було укладено договір позики
грошових коштів, згідно якого ОСОБА_3
позичів у ОСОБА_5 суму еквівалентну
76560,00 долларів США, що за курсом НБУ на
момент оформлення даного договору
становить 611944,08 грн., яку зобов»язався
повертати відповідно до графіку
повернення до 25 січня 2014 року.

З пояснень представника
позивача вбачається, що на даний час
ОСОБА_3 свої зобов»язання за даним
договором не виконує, ці обставини були
визнані і відповідачем ОСОБА_3

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інши речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов»язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей тоьго ж роду та такої ж
якості.

Згідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов»язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Ч.1 ст.1050 ЦК України передбачено,
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов»язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст.625 ЦК
України. Якщо позичальник своєчасно не
повернув речі, визначені родовими
ознаками, він зобов»язаний сплатити
неустойку відповідно до статей 549-552
цього Кодексу, яка нараховується від
дня, коли речі мали бути повернуті, до
дня їх фактичного повернення
позикодавцеві, незалежно від сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст.1048 цього Кодексу.

Частина 2 ст.625 ЦК України
визначає, що боржник, який просрочив
виконання грошового зобов»язання, на
вимогу кредитора зобов»язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Як вбачається з договору позики,
укладеному між позивачем та
відповідачем, п.6 даного договору
передбачено, що у випадку, якщо
позичальник своєчасно не повернув суми
позикаи, він зобов»язаний на вимогу
позикодавця сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також за прострочення строку
повернення позики ставку у ромізір 60%
відсотків річних.

Що стосується доводів
відповідача ОСОБА_3 стосовно того, що
даний договір позики він не підписував
і грошових коштів не отримував, то на
підтвердження даних пояснень
відповідачем не надано до суду жодних
доказів.

Отже, за таких обставин, позовні
вимоги ОСОБА_5 підлягають задоволенню.

Позовні вимоги ОСОБА_6 не
підлягають задоволенню, оскільки на
підтвердження факту відсутності її та
її чоловіка ОСОБА_3 у м.Харкові станом
на 02 жовтня 2012 року, тобто на день
укладання договору позики, доказів
позивачем не надано. Щодо укладання
спірного договору позики без згоду
дружини ОСОБА_3 - ОСОБА_6, то суд не
приймає дані доводи до уваги, оскільки
законодаством України не предбачено
обов»язкову згоду іншого подружжя на
укладання такого договору.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. При зверненні до суду позивач
сплатив судовий збір у розмірі 229 грн. 41
коп., отже зазначену суму суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 79, 88, 209, 212, 214-215,
224-226 ЦПК України, ст.ст. 625, 1046,1050 ЦК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_5 в рахунок заборгованості за
договором позики від 02.10.2012р. грошові
кошти у розмірі 979470 гривень 96 коп. та
судові витрати по справі у розмірі 229
гривень 41 коп.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання
договору недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня його проголошення.

Суддя:

04.12.2014