Справа № 464/9992/13-ц
пр.№ 2/464/53/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.10.2014 Сихівський районний суд м.
Львова в складі:

головуючого судді Шашуріної Г.О.,

при секретарі Жилі М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «Кредекс
Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредекс Фінанс» про
визнання кредитного договору
недійсним, -

в с т а н о в и в:

позивач ТОВ «Кредекс Фінанс» звернувся
до суду з позовом, в якому просив
стягнути з відповідача заборгованість
за кредитним договором в сумі 71 990,00 грн.
та судові витрати в сумі 719,90 грн. В
обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 23.10.2006 року між АКІБ
«Укрсиббанк», правонаступником якого є
АТ «Укрсиббанк», та ОСОБА_1 було
укладено договір про надання
споживчого кредиту та заставу майна,
згідно з яким АКІБ «Укрсиббанк» надав
відповідачу кредит у розмірі 21 745,00
доларів США строком на 7 років з 23.10.2006
року по 23.10.2013 року зі сплатою 11% річних
за користування кредитом. 20.04.2012 року
між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кредекс
Фінанс» було укладено договір
факторингу. За вказаною угодою
відбулось відступлення права вимоги за
кредитним договором, що було укладено
між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1, на
користь позивача. Однак, відповідач
ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання за
кредитним договором не виконує, кредит
не повертає, внаслідок чого утворилася
заборгованість. На вимоги про
погашення заборгованості відповідач
не реагує, що змусило позивача
звернутись до суду з цим позовом.

В подальшому позивач уточнив свої
вимоги та у зв'язку зі збільшенням суми
боргу просив стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 72 709,99 грн. та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з
зустрічним позовом до ТОВ «Кредекс
Фінанс», посилаючись на те, що договір
про надання споживчого кредиту та
заставу майна від 23.10.2006 року ним не
укладався, даний договір він не
підписував. Відтак, істотні умови
договору ним не погоджувались та не
дотримана письмова форма договору
позики. За наведених підстав просив
визнати даний договір недійсним.

В судовому засіданні представник
позивача за первісним позовом ТОВ
«Кредекс Фінанс» первісний позов
підтримав з підстав, зазначених в
заяві, та просив вимоги задовольнити в
повному обсязі. Зустрічний позов не
визнав та просив відмовити у його
задоволенні, вказував, що договір
кредиту підписувався ОСОБА_1 особисто,
а тому сторонами було дотримано
письмової форми договору позики.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в
судовому засіданні зустрічний позов
підтримав з підстав, зазначених в
заяві, та просив вимоги задовольнити в
повному обсязі. Первісний позов ТОВ
«Кредекс Фінанс» не визнав та просив
відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, з'ясувавши дійсні
обставини справи та перевіривши їх
доказами, повно та всебічно дослідивши
наявні в матеріалах справи докази, суд
вважає встановленими наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальнику у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Згідно зі ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом.

У відповідності до ст. 1056-1 ЦК України
розмір процентів та порядок їх сплати
за договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

З матеріалів справи вбачається, що
23.10.2006 року між АКІБ «Укрсиббанк»,
правонаступником якого є АТ
«Укрсиббанк», та ОСОБА_1 було укладено
договір про надання споживчого кредиту
та заставу майна № 0, згідно з яким
АКІБ «Укрсиббанк» надав відповідачу
кредит у розмірі 21 745,00 доларів США
строком на 7 років з 23.10.2006 року по 23.10.2013
року зі сплатою 11% річних за
користування кредитом.

Відповідно до п.п. 1.1, 4.1 кредитного
договору ОСОБА_1 зобов'язувався
повернути банку надані кредитні кошти
(кредит), сплатити проценти за його
користування в порядку і на умовах,
визначених у даному договорі.

20.04.2012 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ
«Кредекс Фінанс» було укладено договір
факторингу. За вказаною угодою
відбулось відступлення права вимоги за
кредитним договором, що було укладено
між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1, на
користь позивача.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання грошового
зобов'язання.

Згідно з розрахунком заборгованості
станом на 25.09.2013 року заборгованість
ОСОБА_1 за кредитним договором
становить 72 709,99 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до положень ст. 627 ЦК України
сторони є вільні в укладенні договору
та визначені умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено,
що правочин може вчинятися усно або в
письмовій формі. Сторони мають право
обирати форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

При цьому, ч. 1 ст. 1055 ЦК України
визначено, що кредитний договір
укладається у письмовій формі.

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Відповідно до висновку судової
криміналістичної експертизи з
дослідження почерку та підпису від
13.08.2014 року № 2661 підписи від імені
ОСОБА_1, які розташовані на оригіналі
одного примірника договору споживчого
кредиту та заставу майна № 0 від
23.10.2006 року у графі «Позичальник»
виконані не ОСОБА_1, а іншою особою.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним
є правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин).

У відповідності до ч. 2 ст. 1055 ЦК України
кредитний договір, укладений з
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

В силу положень ч. 1 ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

За наведених обставин, суд приходить до
висновку про безпідставність вимог
позивача за первісним позовом ТОВ
«Кредекс Фінанс» про стягнення з
ОСОБА_1 заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту та заставу
майна від 23.10.20106 року № 0.

Виходячи з положень ст. 215 ЦК України та
роз'яснення Пленуму Верховного Суду
України, наданого в п. 7 Постанови від
06.11.2009 року № 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», правочин може
бути визнаний недійсним лише з підстав,
визначених законом, та із
застосуванням наслідків недійсності,
передбачених законом. Такими
підставами є недодержання в момент
вчинення правочину стороною вимог, які
встановлені ч.ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Статтею 203 ЦК України встановлено
вичерпний перелік підстав, з яких
правочин може бути визнаний недійсним.
Зокрема, зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства. Особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин може бути визнаний недійсним
лише з підстав і з наслідками,
передбаченими законом.

З урахуванням встановлених судом
обставин, а саме недотриманням
сторонами письмової форми кредитного
договору, обов'язковість якої
встановлена ч. 1 ст. 1055 ЦК України,
укладений між АКІБ «Укрсиббанк» та
ОСОБА_1 договір є нікчемним.

За приписами ч. 2 ст. 215 ЦК України якщо
недійсність правочину встановлена
законом (нікчемний правочин), у цьому
випадку визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.

Роз'ясненнями, наданими в п.п. 4, 5
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»,
визначено, що судам відповідно до
статті 215 ЦК необхідно розмежовувати
види недійсності правочинів: нікчемні
правочини - якщо їх недійсність
встановлена законом (частина перша
статті 219, частина перша статті 220,
частина перша статті 224 тощо), та
оспорювані - якщо їх недійсність прямо
не встановлена законом, але одна із
сторін або інша заінтересована особа
заперечує їх дійсність на підставах,
встановлених законом (частина друга
статті 222, частина друга статті 223,
частина перша статті 225 ЦК тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через
невідповідність його вимогам закону та
не потребує визнання його таким судом.
Оспорюваний правочин може бути
визнаний недійсним лише за рішенням
суду.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди
розглядають справи за позовами: про
визнання оспорюваного правочину
недійсним і застосування наслідків
його недійсності, про застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину.

Вимога про встановлення нікчемності
правочину підлягає розгляду в разі
наявності відповідного спору. Такий
позов може пред'являтися окремо, без
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину. У цьому разі в
резолютивній частині судового рішення
суд вказує про нікчемність правочину
або відмову в цьому.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачем за зустрічним позовом
обрано неналежний спосіб захисту своїх
прав та охоронюваних законом
інтересів, а суд в силу приписів ст. 11
ЦПК України обмежений при розгляді
справи зверненням сторони та
заявленими вимогами, відтак його
вимоги про визнання договору про
надання споживчого кредиту та заставу
майна від 23.10.20106 року № 0
недійсним задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 203, 215, 216, 525, 526, 625, 1048, 1054, 1056-1
Цивільного кодексу України, п.п. 4, 5, 7
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.2009 року № 9, ст.ст. 10, 11,
57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредекс
Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредекс Фінанс» про
визнання кредитного договору
недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
через Сихівський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення або отримання
його копії.

Суддя: