Справа № 487/6412/14-ц
Провадження № 2/487/2355/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2014 року
Заводський районний суд м. Миколаєва у
складі: головуючого судді - Щербини
С.В., при секретарі - Шевиряєвої К.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи - служби у
справах дітей адміністрації
Заводського району м. Миколаєва про
позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, яка діє в інтересах своєї
неповнолітньої онуки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої
особи - служби у справах дітей
адміністрації Заводського району м.
Миколаєва про позбавлення
батьківських прав відносно їхньої
неповнолітньої дитини - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, а також про стягнення
аліментів з відповідачів у розмірі по
1/4 частки з кожного від усіх видів
доходів щомісячно, починаючи з дня
пред'явлення позову та до повноліття
дитини.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала в повному обсязі,
підтвердила обставини викладені в
позові, просила суд позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_3 позовні вимоги визнав частково,
просив в задоволенні позову в частині
позбавлення його батьківських прав
відносно доньки ОСОБА_2 відмовити,
посилаючись на те, що він весь час
спілкується з донькою, при наявності у
нього грошей купує подарунки, святкує
дні народження, донька відвідує його
нову родину, спілкується зі своїм
братом, вони разом проводять вільний
час. Не заперечував відносно того, щоб з
нього стягувались аліменти на користь
ОСОБА_1 на утримання доньки, але з
урахуванням його сімейного стану,
знаходження на його утриманні іншої
дитини те, що він офіційно не працює,
матеріального становища просив
стягнути аліменти у розмірі 400 грн.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_4 позовні вимоги визнала
частково, просила в задоволенні позову
в частині позбавлення її батьківських
прав відносно доньки ОСОБА_2 відмовити,
посилаючись на те, що вона дійсно мало
уваги приділяла своєї доньки та не має
можливості проживати разом з донькою,
оскільки у неї не має житла, вона
орендує квартиру, в якій не має
необхідних умов для нормального
проживання, але останнім часом вона
почала зустрічатися з донькою, вони
часто телефонують одна одному,
взаємини між ними налагоджуються, не
заперечувала відносно того, щоб з неї
стягувались аліменти на користь ОСОБА_1
на утримання доньки, але з урахуванням
її матеріального становища просила
стягнути аліменти у розмірі 500 грн.

В судовому засіданні представник
прокуратури Заводського району м.
Миколаєва Лукащук М.В. заперечувала
проти задоволення позову в частині
позбавлення відповідачів батьківських
прав відносно їхньої неповнолітньої
доньки ОСОБА_2, зазначивши, що позбавити
батьківських прав відповідачів є
недоцільним в інтересах дитини та
підтримала вимоги позивача в частині
стягнення з відповідачів аліментів у
розмірі по 1/4 частки з кожного від усіх
видів доходів щомісячно, починаючи з
дня пред'явлення позову та до
повноліття дитини.

В судовому засіданні представник 3-ї
особи - Служби у справах дітей
адміністрації Заводського району м.
Миколаєва заперечував проти
задоволення позову в частині
позбавлення відповідачів батьківських
прав відносно їхньої неповнолітньої
доньки ОСОБА_2, вважав, що в інтересах
дитини недоцільним позбавити
батьківських прав відповідачів, при
цьому зазначила, що зі слів ОСОБА_2
зрозуміло, що її баба заперечує проти
спілкування її з батьками та дитина
хоче щоб батьків позбавили
батьківських прав, оскільки бажає
навчатися в медичному коледжі, а у разі
позбавлення її батьківського
піклування вона зможе мати пільги при
вступі до навчального закладу.

Вислухавши пояснення сторін, свідків
ОСОБА_6 , ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, дослідивши матеріали
цивільної справи, суд приходить до
наступного:

Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 перебували
в зареєстрованому шлюбі, в якому у них
народилась донька - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між ними було
розірвано. Після розірвання шлюб, за
домовленістю між сторонами, дитина
залишилась проживати разом з бабою
ОСОБА_1 та дідом ОСОБА_9

Як встановлено судом та не
оспарювалось сторонами по справі,
починаючи з 2003 року неповнолітня
ОСОБА_2 проживає разом з позивачкою,
яка постійно займається її вихованням
та утриманням, що підтверджуватися:
інформацією директора та класного
керівника Миколаївської ЗОШ №57, що
батьки дитини ОСОБА_2 тривалий час
нехтують вихованням доньки, не
цікавляться її життям та переживанням,
спілкуються іноді, але недостатньо
приділяють уваги доньки, розвитком,
утриманням та навчанням дівчини
займається її бабуся ОСОБА_1 , яка
постійно відвідує батьківські збори,
надає матеріальної допомоги; довідкою
міської дитячої поліклініки №3 м.
Миколаєва, про те, що оздоровленням
дитини ОСОБА_2 займається її бабуся
ОСОБА_1 з квітня 2003 року; довідкою
Комунального закладу Миколаївської
міської ради "Центр первинної
медико-санітарної допомоги №6" від
28.07.2014 року №01-12/927 про те, що з
пояснювальної лікаря дільничного
педіатра ОСОБА_12 вбачається, що догляд
за ОСОБА_13 з листопада 2002 року (за час
спостереження лікарем) здійснювалось
бабусею ОСОБА_1, інформацією керівника
колективу народного художнього
колективу ансамблю танцю "Джерельце"
ОСОБА_14 проте, що вихованням,
матеріальним утриманням та
піклуванням ОСОБА_2 протягом 10 років
займається її бабуся ОСОБА_1

Вказані обставини щодо виховання та
утримання неповнолітньої ОСОБА_2 її
бабою ОСОБА_1 підтвердили в судовому
засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9

Між тим, судом також встановлено, що
відповідач ОСОБА_3 проживає окремо від
своєї доньки ОСОБА_2, але не припиняє з
нею спілкування, періодично
зустрічається з донькою, разом
проводять вільний час, іноді святкують
свята, що підтверджується оглянутими в
судовому засіданні фотознімками.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_11 і
ОСОБА_10 підтвердили факт спілкування
ОСОБА_3 зі своєю донькою ОСОБА_13.

Відповідач ОСОБА_4 також проживає
окремо від своєї доньки ОСОБА_2,
тривалий час не виявляла до дитини
батьківського піклування, але
останнім часом намагається налагодити
відносини з донькою, почала
зустрічатися з нею, вони телефонують
одна одному, вказаний факт підтвердила
в судовому засіданні представник
Служби у справах дітей адміністрації
Заводського району м. Миколаєва .

Такі дії відповідачів свідчать, про
небайдуже ставлення до виховання
доньки.

При цьому, заходи впливу, як то
попередження з боку органу опіки та
піклування, органів внутрішніх справи,
накладення адміністративної
відповідальності за неналежне
виконання батьківських обов'язків, до
відповідачів не вживалися.

Не встановлено судом і інших фактів
негативного ставлення батьків до
дитини (жорстокого поводження,
застосування недопустимих методів
виховання тощо).

При вирішенні даного спору, суд також
бере до уваги висновок органу опіки та
піклування виконкому Миколаївської
міської ради №1721/02.02.01-22/2214/14 від 05.08.2014
року, згідно якого, орган опіки та
піклування вважає недоцільним
позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 по відношенню до дитини ОСОБА_2

Згідно ст. 150 СК України батьки
зобов'язані піклуватися про стан
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток. Передача дитини
на виховання іншим особам не звільняє
батьків від обов'язку батьківського
піклування щодо неї.

Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного
кодексу України, мати і батько можуть
бути позбавлені судом батьківських
прав, якщо вона (він): не забрали дитину
з пологового будинку або з іншого
закладу охорони здоров'я без поважної
причини і протягом шести місяців не
виявляли щодо неї батьківського
піклування, ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини,
жорстоко поводяться з дитиною, є
хронічними алкоголіками або
наркоманами, вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва,
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини.

Між тим, як роз'яснив у п. 15 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
березня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення батьківських прав»
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного і об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

У рішенні Європейського суду від 18
грудня 2008 року по справі «Савіни проти
України» зазначається «що хоча
національним органом надається певна
свобода розсуду у вирішенні питань
щодо встановлення державної опіки над
дитиною, вони повинні враховувати, що
розірвання сімейних зв'язків означає
позбавлення дитини її коріння, а це
можна виправдати лише за виняткових
обставин. Відповідне рішення має
підкріплюватися достатньо
переконливими і зваженими аргументами
на захист інтересів дитини, і саме
держава повинна переконатися в тому, що
проведено ретельний аналіз можливих
наслідків пропонованого заходу з опіки
для батьків та дитини».

При цьому, судом враховуються
положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права
дитини, яка ратифікована Постановою
Верховної Ради України від 27 лютого 1991
року та ч. 7, 8 ст. 7 СК України, яким
передбачено, що при вирішенні будь яких
питань щодо дітей суд повинен
керуватися в першу чергу максимальним
забезпеченням їх інтересів.

Так, позбавлення батьківських прав є
виключною мірою, яка тягне за собою
серйозні правові наслідки як для
батька (матері), так і для дитини. Тобто,
позбавлення батьківських прав
допускається лише, коли змінити
поведінку батьків в кращу сторону
неможливо і лише наявності в діях
батьків вини. Ця міра застосовується
судом тоді, коли всі інші засоби впливу
виявилися безрезультатними.

Таким чином, суд приходить до
переконання про необгрунтованість
позовних вимог в частині позбавлення
відповідачів батьківських прав,
оскільки встановлені в судовому
засіданні обставини, не підтверджують
злісного та умисного ухилення
відповідачів від виконання своїх
батьківських обов'язків. Окремі факти
не виконання відповідачами
батьківських обов'язків та доводи
позивача про те, що відповідачі
жодного разу не відвідував школу, де
навчається ОСОБА_2, не можуть бути
достатніми підставами для позбавлення
відповідачів батьківських прав щодо
їхньої доньки.

Суд не приймає до уваги покази свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, оскільки вони
не спростовують висновків суду, щодо
вирішення даного спору та бере їх до
уваги лише в частині загального опису
подій, які передували зверненню до
суду, при цьому неможливо брати до
уваги і покази свідка ОСОБА_9, оскільки
він є чоловіком позивачки та
заінтересований у справі.

Разом з цим, суд вважає за
необхідне попередити відповідачів про
необхідність змінити ставлення до
виховання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
виконуючи в подальшому обов'язки щодо
виховання та утримання дитини,
передбачені сімейним законодавством,
згідно роз'яснень п. 18 Постанови
Пленуму ВС України № 3 від 30.03.2007 року
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав".

Що стосується вимоги ОСОБА_1 про
стягнення з відповідачів на її користь
аліментів на утримання ОСОБА_2 то суд
вважає її обґрунтованою і такою, що
підлягає частковому задоволенню, у
зв'язку з тим, що дитина потребують
матеріальної допомоги від батьків, які
згідно закону повинні утримувати
дитину і мають можливість це робити.

Відповідно до ст. 258 СК України
баба і дід мають право звернутися за
захистом прав та інтересів малолітніх,
неповнолітніх та повнолітніх
непрацездатних внуків до органу опіки
ат піклування або до суду без
спеціальних на те повноважень.

Як встановлено судом
неповнолітня ОСОБА_2 є онукою позивача,
проживає разом з неї та знаходиться на
її утриманні, матеріальна допомога з
боку її батьків не надається, що не
заперечували в судовому засіданні і
самі відповідачі.

Відповідно до ст. ст. 180 - 182
Сімейного Кодексу України батьки
зобов'язані утримувати дітей до
досягнення їм повноліття. На виконання
цього обов'язку за рішенням суду можуть
стягатися аліменти, розмір яких
визначається з урахуванням стану
здоров'я і матеріального положення
дітей і інших обставин, що мають
істотне значення.

Згідно зі ст. 183 СК України частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Таким чином, при визначенні
розміру аліментів, суд враховує
матеріальний і сімейний стан
відповідачів, те що на утриманні
ОСОБА_3 перебуває ще малолітня дитина, у
ОСОБА_4 не має інших неповнолітніх
дітей та інших утриманців та вважає, що
з відповідачів підлягають стягненню
аліменти у розмірі по 1/6 частини з
кожного з усіх видів заробітку
(доходів) щомісячно, починаючи з дня
подачі позовної заяви і до повноліття
дитини.

Суд не приймає до уваги
заперечення відповідачів відносно
того, що вони згодні сплачувати
аліменти у твердій сумі, оскільки ними
не надано жодного доказу, що вони мають
нерегулярний, мінливий дохід, або
частину доходу в натурі, або наявності
інших обставин, що мають істотне
значення, відповідно до вимог ст. 184 СК
України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивача
підлягають стягненню документально
підтверджені судові витрати по сплаті
судового збору у розмірі 243,60 грн., а
також підлягають стягненню з
відповідачів в дохід держави судовий
збір за вимоги про стягнення аліментів
у розмірі 243,60 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третьої особи - служби у справах
дітей адміністрації Заводського
району м. Миколаєва про позбавлення
батьківських прав та стягнення
аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання неповнолітньої
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6
частини з усіх видів заробітку
(доходів) щомісячно, але не менше 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, починаючи з 24.06.2014
року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання неповнолітньої
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6
частини з усіх видів заробітку
(доходів) щомісячно, але не менше 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, починаючи з 24.06.2014
року і до повноліття дитини.

В частині вимог ОСОБА_1 щодо
позбавлення батьківських права ОСОБА_3,
ОСОБА_4 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в
солідарному порядку на користь ОСОБА_1
судовий збір по 121,80 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід
держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід
держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Попередити ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про
необхідність змінити ставлення до
виховання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
виконуючи в подальшому обов'язки щодо
виховання та утримання дитини,
передбачені сімейним законодавством.

Рішення набирає законної сили через 10
днів з моменту його проголошення та
може бути оскаржено до апеляційного
суду Миколаївської області в строк та
порядок, встановлений ст. ст. 294,296 ЦПК
України.

Суддя
С.В. Щербина