Провадження по справі № 2/752/4243/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2014 року Голосіївський районний суд
м. Києва у складі:

Головуючого судді Антонової Н.В., при
секретарі Ляліній А.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом Комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна організація 107
Голосіївського району" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості по сплаті за
спожиті комунальні послуги та
утримання будинку та прибудинкової
території, -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2014 року позивач Комунальне
підприємство "Житлово-експлуатаційна
організація 107 Голосіївського району"
звернувся до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості по сплаті за спожиті
комунальні послуги та утримання
будинку та прибудинкової території.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 11.03.2011 року між сторонами
було укладено Договір №343-п-11 про
надання послуг з водо-,
теплопостачання, водовідведення та
участь у витратах по утриманню будинку
та прибудинкової території в
приміщенні за адресою АДРЕСА_1.

Відповідачу щомісячно нараховувалася
плата та виславлялися рахунки за
спожиті послуги, які не оплачувалися
належним чином.

В зв'язку з викладеним, у ОСОБА_1
утворилася заборгованість, яка складає
19 334,17 грн., що підтверджується
відповідним розрахунком.

За таких обставин, позивач просив
стягнути з відповідача зазначену
заборгованість, а також стягнути суму
інфляційних витрат, 3% річних за
користування коштами, та пеню, а всього
23 220,13 грн..

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала та
просила задовольнити. Зазначила, що
нарахування вартості оплати за спожиті
комунальні послуги здійснюється
згідно платіжних вимог сторонніх
постачальних організацій, та з
врахуванням витрат на технічне
обслуговування, оскільки позивач є
виконавцем, а не виробником послуг.
Посилалася на положення відповідних
договорів, укладених між КП
"Житлово-експлуатаційна організація 107
Голосіївського району" та виробниками
послуг, на підставі яких і
вираховується зазначена вище вартість.
Вказала також, що відповідач не
сплачував належним чином та в
визначених рахунками сумах платежі, що
призвело до утворення заборгованості.
Щодо наявності Договору №481, предметом
якого є водопостачання, укладеного між
сторонами, вказувала, що договір є
недійсним, оскільки укладений за
участі відповідача в якості мешканця
квартири, водночас приміщення
використовується як нежитлове. З
огляду на викладене, просила позовні
вимоги задовольнити повністю, та
стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за
надані комунальні послуги, суму
інфляційних витрат, 3% річних за
користування коштами та пеню.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечувала в повному обсязі.
Вказала, що водопостачання не було
предметом договору, на підставі якого
позивача бажає стягнути нараховану
плату. Зазначила, що Договір №481 наразі
не зірваний, не визнаний недійсним,
таким чином, його положення діють,
відтак, відповідач здійснював платежі
згідно показань лічильників.
Посилалась на наявність акту звірки
розрахунків, складного станом на 23.10.2014
року, заборгованість згідно якого
відповідачем сплачена в повному обсязі
крім сум, які нараховані без врахування
показань лічильників. За таких
обставин, просила в задоволенні позову
відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що 11.03.2011
року між ОСОБА_1 та КП
"Житлово-експлуатаційна організація 107
Голосіївського району" було укладено
Типовий договір №343-П-11 . Предметом
договору виступає господарське
використання нежитлових приміщень,
утримання будинку та прибудинкової
території, технічного обслуговування
та надання комунальних послуг у
житловому будинку АДРЕСА_1 та
забезпечення споживачем своєчасної
оплати таких послуг за встановленим
тарифом у строк та на умовах,
передбачених договором.

Крім того, 16.03.2011 року між ОСОБА_1 та КП
"Житлово-експлуатаційна організація 107
Голосіївського району" було укладено
Договір №481. Предметом договору є
користування та своєчасна сплата
згідно показників приладів обліку води
за адресою АДРЕСА_1.

Факт використання приміщення за
адресою АДРЕСА_1 саме відповідачем
ОСОБА_1 сторонами в судовому засіданні
не заперечувався, відтак не потребує
доведення.

В обґрунтування своїх вимог щодо
стягнення заборгованості позивачем
долучено до позову розрахунок
заборгованості за період з березня 2011
року по березень 2014 року, сформований
станом на 03.10.2014 року, відповідно до
якого ОСОБА_1 має борг по сплаті за
спожиті послуги в наступних розмірах:
за експлуатаційні витрати - 3607,62 грн., за
відшкодування мереж - 57.03 грн., за
опалення 5897,03 грн., за гарячу воду - 4335,28
грн., за холодну воду 2047,89 грн., за
відшкодування підводних вод - 200,31 грн.,
ПДВ - 3189,01 грн..

Як вбачається з розрахунку, розміри
належних до сплати коштів
обчислювалися виходячи з тарифів, які
надавалися організаціями - виробниками
послуг, шляхом направлення листів на
адресу позивача.

Крім того, позивачем до позову додано
інформаційні розрахунки за спожиті
послуги за період з 01.01.2013 року по 31.03.2014
року, зокрема за спожиті послуги з
холодного водопостачання, відведення
холодної води, підігріву води,
опалення. Як зазначено в розрахунку -
підставою нарахування є Договір №343-п11.

23.10.2014 року між ОСОБА_1 та КП
"Житлово-експлуатаційна організація 107
Голосіївського району" було складено
Акт звірки взаємних розрахунків по
комунальним послугам станом на 01.10.2014
року. Даний Акт містить підпис
директора позивача та скріплений
мокрою печаткою підприємства.

Чинне законодавство не містить
закріпленого визначення поняття Акту
звірки розрахунків, водночас, спільним
наказом Міністерства економіки
України, Міністерства фінансів України
та Державного комітету статистки
України №148/234/383 від 10.11.1998 року
визначено, що по заборгованості
підприємству-дебітору направляється
(передається) скріплена підписом і
печаткою виписка з регістрів
аналітичного обліку про таку
заборгованість (акт звіряння
розрахунків).

Таким чином, вбачається, що за своєю
природою акт звірки є документом, який
посвідчує наявні по розрахункам у
особи, яка його складає, відомості про
заборгованість особи, якій він
адресований.

Скріплення акту підписом та печаткою
підприємства кредитора свідчить про
офіційність відомостей, викладених в
Акті.

Таким чином, вбачається, що розмір
заборгованості ОСОБА_1 станом на 01.10.2014
року варто брати до уваги виходячи з
відомостей, зазначених в Акті від 23.10.2014
року, оскільки вказаний акт скріплений
підписом керівника позивача та
печаткою підприємства.

Так, згідно Акту заборгованість ОСОБА_1
перед КП "Житлово-експлуатаційна
організація 107 Голосіївського району"
по спожитим комунальним послугам
складає:

За експлуатаційні витрати - 123,76 грн.;

За відшкодування мереж - 1,73 грн.;

За опалення - 1562,32 грн.;

За гарячу воду - 6791,16 грн.;

За холодну воду - 4158,52 грн.;

За відшкодування підводних вод - 216,13
грн.;

ПДВ - 2527,51 грн..

Як вбачається з чеку №3014, 21.10.2014
року відповідач ОСОБА_1 сплатив на
рахунок позивача грошові кошти,
призначення платежу: оплата за
експлуатаційні витрати 123,76 грн.;
відшкодування мереж 1,73 грн.; опалення
1562,32 грн.; холодна вода 68.42 грн., гаряча
вода 196,84 грн., ПДВ 376,93 грн..

Таким чином, вбачається, що
відповідачем погашено визначені Актом
суми заборгованості по
експлуатаційним витратам,
відшкодуванням мереж, опаленню, з
врахуванням відповідного розміру ПДВ,
в повному обсязі.

Суд не вбачає підстав приймати до уваги
на підтвердження належного розміру
заборгованості відомості по вказаним
послугам, які відображені в наданому
представником позивача розрахунку,
оскільки вказаний розрахунок
сформовано 03.10.2014 року, водночас Акт, в
якому закріплено інші розміри,
складено станом на 23.10.2014 року, тобто
Акт є більш пізнім документом.

За таких обставин суд вважає
безпідставними вимоги позивача про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по
оплаті за комунальні послуги в розмірі
3697,72 грн. за експлуатаційні витрати; 57,03
грн. за відшкодування мереж; 5897,03 грн.
за опалення з відповідними розмірами
ПДВ.

Стосовно позовних вимог про стягнення
заборгованості за холодне та гаряче
водопостачання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

16.03.2011 року між ОСОБА_1 та КП
"Житлово-експлуатаційна організація 107
Голосіївського району" було укладено
Договір №481. Предметом договору є
користування та своєчасна сплата
згідно показників приладів обліку води
за адресою АДРЕСА_1.

Суд не приймає до уваги посилання
представника позивача на те, що
вказаний договір є недійсним як такий,
що укладений з помилковим
зазначенням про надання послуг
житловому приміщенню, оскільки доказів
того, що він розірваний в визначеному
цивільним законодавством порядку не
надано, в судовому порядку договір
недійсним не визнавався.

Відповідно до п. 3.1 Договору №481
передбачено, що розрахунки за
використану воду будуть проводитися
згідно показників приладу обліку води
та затвердженого на час платежу тарифу
в повному обсязі.

17.09.2014 року ОСОБА_1 до КП
"Житлово-експлуатаційна організація 107
Голосіївського району" було подано
заяву щодо розподілу заборгованості за
кожну відповідну надану послугу, та на
примірнику вказаної заяви зазначено
відомості щодо показників лічильників,
які встановлені в приміщенні за
адресою АДРЕСА_1, а саме гаряча вода - 4
куби, холодна вода 81 куб.

Факт установки та належного
функціонування в приміщенні за адресою
АДРЕСА_1 лічильників гарячої та
холодної води сторонами в судовому
засіданні не заперечувалися.

Доказів того, що позивачем
оспорювалися вказані в заяві від 14.09.2014
року показання лічильників,
представником КП
"Житлово-експлуатаційна організація 107
Голосіївського району" суду не надано.

Як вбачається з чеку №3014, 21.10.2014
року відповідач ОСОБА_1 сплатив на
рахунок позивача грошові кошти в
призначення платежу: холодна вода 68,42
грн., гаряча вода 196,84 грн., що є вартістю
фактично спожитих послуг відповідно до
показань, обрахованих згідно діючого
тарифу.

За таких обставин, у суду відсутні
підстави вважати, що ОСОБА_1 має
заборгованість по сплаті за холодне та
гаряче водопостачання.

Згідно до приписів ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до положень ст. 57 ЦПК
України доказами є будь які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко і
відеозаписів, висновків експертів.

Таким чином, враховуючи, що
представником позивача належним чином
не доведено, що розмір заборгованості
відповідача є саме таким, як вказано в
позовній заяві, беручи до уваги
відсутність підстав вважати, що
нарахування оплати за холодне та
гаряче водопостачання повинно
здійснюватися на підставі Договору
№343-П-11, а не Договору №481, який не
розірваний та не визнаний недійсним,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню як
такі, що необґрунтовані та недоведені.

На підставі ст.ст. 525, 526,629 ЦК України,
керуючись ст. ст. 3, 10, 11,57, 60, 74,88, 208, 212- 215,
218, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Комунального
підприємства "Житлово-експлуатаційна
організація 107 Голосіївського району"
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
по сплаті за спожиті комунальні
послуги та утримання будинку та
прибудинкової території - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення, а сторонами, які не
були присутні при проголошенні рішення
суду - протягом десяти днів з дня
отримання його копії до Апеляційного
суду м. Києва через Голосіївський
районний суд м. Києва.

Суддя:
Антонова Н.В.