АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 679/231/14-ц
Провадження № 22-ц/792/2224/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду
Хмельницької області

в складі:
головуючої - судді П'єнти І.В.,

суддів:
Талалай О.І., Ярмолюка О.І.,

при
секретарі: Сацюк Г.О.

за участю: представника
позивача Москалюк С.А., , відповідача
ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,
представника третьої особи ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» на рішення
Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 07 жовтня 2014
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, треті
особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, виконавчий
комітет Нетішинської міської ради, про
виселення.

Заслухавши доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ПАТ КБ
«Приватбанк» звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_5,
ОСОБА_6, про виселення. В обґрунтування
якого зазначалось, що у зв'язку з
невиконанням відповідачкою ОСОБА_2
зобов'язань за кредитним договором,
рішенням Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 24.09.2013 року в
рахунок погашення заборгованості за
договором про іпотечний кредит
№HMN0GI від 20.02.2008 року в розмірі
32263,44 доларів США звернуто стягнення на
предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1.
Посилаючись на те, що відповідачі та
усі мешканці квартири в добровільному
порядку її не звільняють, а наявність
осіб, зареєстрованих в квартирі, на яку
звертається стягнення, перешкоджає її
відчуженню, банк, з урахуванням
уточнень, просив виселити відповідача,
третіх осіб та інших осіб, які
зареєстровані та проживають у квартирі
(предмет іпотеки), розташованій за
адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Нетішинського міського
суду від 28.02.2014 року залучено до участі
у справі, в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача, орган
опіки та піклування виконавчого
комітету Нетішинської міської ради.

Рішенням Нетішинського міського
суду Хмельницької області від 07 жовтня
2014 року в задоволенні позову
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, про
виселення з квартири, розташованій за
адресою АДРЕСА_1, відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» не погоджується з
рішенням суду першої інстанції,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову в
повному обсязі. При цьому посилається
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та чинному
законодавству. Апелянт вважає, що до
даних правовідносин не можуть бути
застосовані положення Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті».

В судовому засіданні представник
позивача апеляційну скаргу підтримав.

Відповідач та її представник,
представник третьої особи в судовому
засіданні просили апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у
справі в судове засідання не з'явились,
про день, місце і час слухання справи
повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 статті 309 ЦПК України
визначено, що підставою для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є неправильне застосування
норм матеріального або процесуального
права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
на правовідносини між сторонами з
приводу виселення зі спірної квартири
поширюється дія Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті».

Проте такий висновок ґрунтується на
неправильному застосуванні судом
положень Закону України «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», який не регулює
спірні правовідносини.

Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР, ніхто не може
бути виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Відповідно до ч.. 1, 2 ст. 40 Закону
України «Про іпотеку», ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР,
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
в порядку, встановленому законом. Після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Встановлено, що 20 лютого 2008 року між
ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником
якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_2
було укладено договір про іпотечний
кредит №НМN0GI та 20.08.2008 року -
додаткову угоду до нього, відповідно до
умов яких Банк надав позичальнику
кредит у розмірі 31383,18 зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 1,17% на місяць на суму залишку
заборгованості, на строк до 20.11.2015 року
включно (а.с. 5-13).

Також 20.02.2008 року в забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
договором про іпотечний кредит між
банком та ОСОБА_2 було укладено
іпотечний договір, відповідно до умов
якого ОСОБА_2 надала в іпотеку належну
їй квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 14-17).

Рішенням Нетішинського міського
суду від 24.09.2013 року в рахунок погашення
заборгованості за договором про
іпотечний кредит №НМN0GI від 20.02.2008
року, яка виникла станом на 01.07.2013 року в
розмірі 32263,44 доларів США, звернуто
стягнення на предмет іпотеки -
квартиру, загальною площею 66,8 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка
належить відповідачу ОСОБА_2 (а.с. 18-20).

У зв'язку з ухваленням даного
рішення ПАТ КБ «Приватбанк» надіслано
ОСОБА_2 повідомлення з вимогою у
тридцятиденний строк з дня отримання
вимоги про добровільне звільнення нею
та усіма зареєстрованими особами
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
повідомленням за вихідним №30.1.0.0/2-589
від 24.10.2013 року, реєстром згрупованих
поштових відправлень - рекомендованих
листів з повідомленням № 12181 від 28.10.2013
року, фіскальним чеком від 30.10.2013 року
(а.с. 22, 54-55).

Вказана письмова вимога банку
були вручена відповідачу ОСОБА_2 06.11.2013
року, про що свідчать повідомлення
Хмельницької дирекції УДППЗ
«Укрпошта» Центр поштового зв'язку №6
від 25.04.2014 року №29 та від 13.06.2014 року №36,
копія книги запису рекомендованих
поштових відправлень (а.с. 59, 70-71).

Проте, у встановлений банком
строк відповідач ОСОБА_2 в
добровільному порядку кватиру не
звільнила.

Оцінивши докази по справі в їх
сукупності, колегія суддів вважає, що
позивачем дотримано вимоги ст. 109 ЖК
УРСР та ст. 40 Закону України „Про
іпотеку" щодо порядку надіслання
вимоги про звільнення квартири і
отримання цієї вимоги відповідачем
ОСОБА_2, а тому позов щодо виселення
ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 підлягає
задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів
приходить до висновку щодо відсутності
підстав для задоволення позовних вимог
в частині виселення третіх осіб та
інших осіб, які зареєстровані та
проживають у квартирі АДРЕСА_1,
оскільки конкретних осіб, як
відповідачів у справі, крім ОСОБА_2, до
участі у справі залучено не було. На
стадії апеляційного провадження, суд
апеляційної інстанції позбавлений
можливості залучити до участі в справі
інших осіб, як співвідповідачів.

Згідно ч. 2 ст. 30 ЦПК України,
позивачем і відповідачем можуть бути
фізичні і юридичні особи, а також
держава.

Частинами. 1, 2 ст. 29 ЦПК України
передбачено, що здатність особисто
здійснювати цивільні процесуальні
права та виконувати свої обов'язки в
суді (цивільна процесуальна
дієздатність) мають фізичні особи, які
досягли повноліття, а також юридичні
особи. Неповнолітні особи віком від
чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а
також особи, цивільна дієздатність
яких обмежена, можуть особисто
здійснювати цивільні процесуальні
права та виконувати свої обов'язки в
суді у справах, що виникають з відносин,
у яких вони особисто беруть участь,
якщо інше не встановлено законом. Суд
може залучити до участі в таких справах
законного представника неповнолітньої
особи або особи, цивільна дієздатність
якої обмежена.

З урахуванням вищевикладеного,
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням апеляційним
судом нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір,
сплачений позивачем при подачі позову
та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк»

задовольнити частково.

Рішення Нетішинського міського
суду Хмельницької області від 07 жовтня
2014 року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, з
квартири АДРЕСА_1.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» 365 грн. 40
к. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
І.В.П'єнта

_______________________________________________________________________
_____

Головуючий у першій інстанції -
Стасюк Р.М. Провадження №
22-ц/792/2224/14

Доповідач -П'єнта І.В.

Категорія № 44