Апеляційний суд міста Києва
Головуючий у 1-й інстанції Кириленко
Доповідач Волошина В.М.
25 листопада 2014 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду міста Києва
Суддів
Котули Л.Г., Слюсар Т.А.
Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 18 серпня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ
майна, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ майна.

Заслухавши доповідь судді
Волошиної В.М., перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -

В с т а н
о в и л а :

У січні 2012 р. позивач звернулася до
суду з позовом до відповідача про поділ
майна подружжя.

Свої позовні вимоги обгрутовувала
тим, що з 10 грудня 1999 р. вона з
відповідачем перебувала у
зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу
ними було придбано 2/9 частини квартири
АДРЕСА_2 та автомобіль «Toyota Corolla»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2.
Просила в порядку поділу даного майна
виділити їй автомобіль НОМЕР_2, а
відповідачу залишити 2/9 частини
квартири АДРЕСА_2.

Заперечуючи проти позову
відповідач подав зустрічний позов та з
урахуванням уточнених позовних вимог
просив виділити йому 2/9 частини
квартири АДРЕСА_2, позивачу залишити
сімейні заощадження у вигляді грошової
суми в розмірі 140 000грн., майнові права
на тримання яких вона набула згідно
рішення суду у кримінальній справі
ОСОБА_3, електропобутову техніку, речі
та меблі, які знаходяться в АДРЕСА_1
загальною вартістю 26 508грн., проведені
ремонтні роботи в АДРЕСА_1 загальною
вартістю 21 336,75 грн, а автомобіль НОМЕР_2
залишити у спільній власності з
визначенням рівних часток кожного у
праві власності на даний автомобіль.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 18 серпня 2014 року
основний позов задоволено, зустрічний
позов задоволено частково.

Поділено спільне майно подружжя та
виділено у власність ОСОБА_2 автомобіль
«Toyota Corolla», номер шасі НОМЕР_3 держномер
НОМЕР_2 вартістю 142 943, 40грн., телевізор
марки «Samsung» вартістю 900грн.; телевізор
марки «LG» вартістю 300грн.; пральну
машину марки «BOSCH» вартістю 2000грн.;
пилосос марки «Samsung» вартістю 700грн.
праску марки «BOSCH» вартістю 250грн.,
мийку для посуду «Фраграніт» вартістю
2400грн., мікрохвильову піч вартістю
250грн., меблеву стінку для кухні
вартістю 12600грн. меблі дитячої кімнати
вартістю 6720грн. , тюнер «ORTON 4050С»
вартістю 88грн., тюнер «Sky Gate Net»
вартістю 300грн., а всього майна на
загальну суму 169 451грн. 40коп.

Виділено у власність ОСОБА_1 2/9
частини квартири АДРЕСА_2 вартістю 139
080грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
різницю вартості майна в розмірі 15
185грн. 70коп.

В решті зустрічного позову -
відмовити.

Не погодившись із рішенням суду
відповідач ОСОБА_1 подав на нього
апеляційну скаргу. Просив рішення суду
скасувати та ухвалити нове про
задоволення його позовних вимог. При
цьому зазначав, що спільно нажите
подружжям майно не було справедливо та
порівно розподілене між колишнім
подружжям. Суд безпідставно не прийняв
до уваги та не врахував, як спільне
майно подружжя вікна та древі, які були
поставлені до квартири АДРЕСА_1 .
Вказане рішення суду у цій частині
суперечить наявним матеріалам справи
та інтересам ОСОБА_1, оскільки загальна
вартість цих робіт протягом 2003-2004 років
становила 21 336 грн. 75 коп. Окрім того, на
думку відповідача, суд безпідставно
відмовив у задоволенні позовних вимог
щодо поділу сімейних заощаджень у
розмірі 140 000 грн., незважаючи на те, що
вироком Печерського районного суду
м.Києва від 16.10.2012 року у справі по
обвинуваченню ОСОБА_5 (щодо вчинення
шахрайства) за ст. 190 КК України були
встановлені відповідні обставини, які
є беззаперечними доказами.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

До змісту ст. ст. 10,11,58-60 ЦПК України
суд слухає цивільні справи на засадах
змагальності сторін, в межах заявлених
вимог і на підставі доказів наданих
сторонами та їх представниками, докази
повинні подаватись належні, тобто
містити інформацію щодо предмета
доказування, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір,
доказування не можуть ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрутованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючи основний позов та
частково зустрічний, виділяючи у
власність ОСОБА_2 автомобіль «Toyota Corolla»,
номер шасі НОМЕР_3 держномер НОМЕР_2
вартістю 142 943, 40грн., телевізор марки
«Samsung» вартістю 900грн.; телевізор марки
«LG» вартістю 300грн.; пральну машину
марки «BOSCH» вартістю 2000грн.; пилосос
марки «Samsung» вартістю 700грн. праску
марки «BOSCH» вартістю 250грн., мийку для
посуду «Фраграніт» вартістю 2400грн.,
мікрохвильову піч вартістю 250грн.,
меблеву стінку для кухні вартістю
12600грн. меблі дитячої кімнати вартістю
6720грн. , тюнер «ORTON 4050С» вартістю 88грн.,
тюнер «Sky Gate Net» вартістю 300грн., а всього
майна на загальну суму 169 451грн. 40коп., а
у власність ОСОБА_1 2/9 частини квартири
АДРЕСА_2 вартістю 139 080грн. та стягуючи
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 різницю
вартості майна в розмірі 15 185грн. 70коп.
суд першої інстанції виходив з їх
доведеності, відповідності вимогам
чинного законодавства.

З такими висновками суду слід
погодитись, оскільки суд дійшов їх з
дотриманням вимог процесуального
законодавства щодо всебічності й
повноти з'ясування дійсних обставин
справи, прав та обов'язків сторін в
даних правовідносинах належної
правової оцінки наданих сторонами в
справі доказів та норм матеріального
закону.

За правилами ст. 22 КпШС майно,
нажите подружжям за час шлюбу, є
його спільною сумісною власністю.
Кожен з подружжя має рівні права
володіння, користування і
розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними
правами на майно і в тому разі, якщо
один з них був зайнятий веденням
домашнього господарства, доглядом за
дітьми або з інших поважних причин не
мав самостійного заробітку.

Відповідно ст. 60 СК України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловіку на праві спільної
сумісної власності незалежно від того,
що один з них не мав з поважної причини
(навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст. 69 СК України, дружина та
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності.

Відповідно ст. 70 СК У країни у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Як убачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі з 10 грудня 1999 р., від якого мають
неповнолітнього сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 20.07.2012р. шлюб
між сторонами розірвано.

Під час шлюбу сторонами придбано
наступне майно:

2/9 частини квартири АДРЕСА_2 на підставі
договору купівлі- продажу від 16.08.2002р.,
укладеного на ім'я ОСОБА_1, автомобіль
НОМЕР_2, зареєстрований за ОСОБА_1
згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу від 18.04.2008р. ;
телевізор марки «Samsung» ; телевізор
марки «LG»; пральну машину марки «BOSCH»;
пилосос марки «Samsung»; праску марки
«BOSCH»; мийку для посуду «Фраграніт»;
мікрохвильову піч; меблеву стінку для
кухні; меблі дитячої кімнати; тюнер «ORTON
4050С»; тюнер «Sky Gate Net» .

Згідно з ст. 71 СК України, майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 25 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 21
грудня 2007 року № 11 "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя", вирішуючи питання про поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, зокрема
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71
СК щодо обов'язкової згоди одного з
подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду. За відсутності такої згоди
присудження грошової компенсації може
мати місце з підстав, передбачених ст.
365 ЦК, за умови звернення подружжя
(одного з них) до суду з таким позовом
(ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на
депозитний рахунок суду відповідної
грошової суми.

Відповідно до пункту 22 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 21
грудня 2007 року № 11 "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя", поділ спільного майна
подружжя здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372
ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на час
розгляду справи.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
25.06.2014р. дійсна /ринкова/ вартість 2/9
частин квартири АДРЕСА_2 складає 139
080грн. /т. 1 ас 250-256/.

Згідно висновку судової
автотоварознавчої експертизи від
21.01.2014р. вартість автомобіля НОМЕР_2
становить 142 943, 40грн. /т. 1 ас 218-223/.

Згідно висновку судової
товарознавчої експертизи від 13.09.2013р.
вартість придбаної сторонами
побутової техніки та меблів становить:

телевізор марки «Samsung» - 900грн.;

телевізор марки «LG» - 300грн.;

пральна машина марки «BOSCH» - 2000грн.;

пилосос марки «Samsung» - 700грн.

праска марки «BOSCH» - 250грн.

мийка для посуду «Фраграніт» - 2400грн.

мікрохвильова піч - 250грн.

меблева стінка для кухні - 12600грн.

меблі дитячої кімнати - 6720грн.

тюнер «ORTON 4050С» - 88грн.

тюнер «Sky Gate Net» - 300грн. /т. 1 ас 197-204/.

Розглядаючи спір суд першої
інстанції в межах доводів позовів
повно і всебічно дослідив обставини
спору, дав належну оцінку зібраним по
справі доказам, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює
і у відповідності з вимогами закону
прийшов до правильного висновку про
те, що позовні вимоги за основним
позовом підлягають задоволенню, а за
зустрічним частково, а майно слід
поділити виділивши відповідачу у
власність 2/9 частини квартири АДРЕСА_2
вартістю 139 080грн., позивачу у власність
автомобіль НОМЕР_2 вартістю 142 943, 40грн.,
а також меблі та побутову техніку, що
після розірвання шлюбу залишилась у її
користуванні вартістю 26 508грн.

Оскільки позивачу виділено майно на
загальну суму 169 451грн. 40коп., що
перевищує її частку на 15 185грн. 70коп. (169
451,40грн. - 154 265,70грн.), то суд вірно
зазначив, що з неї на користь
відповідача підлягає стягненню дана
сума в якості компенсації різниці
вартості майна. Правильний висновок
суду щодо відсутності правових підстав
до поділу коштів за вставлені вікна та
двері у 2003-2004 р.р. до квартири АДРЕСА_1
та задоволення позовних вимог в цій
частині.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.п. 23, 24 своєї постанови від
21.12.2007 року N11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. До складу майна, що підлягає
поділу включається загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб.

В п. 30 п.п.2 Пленум Верховного Суду
України в постанові від 21 грудня 2007 р.
№11 « Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», роз'яснив,
що у випадку коли при розгляді вимоги
про поділ спільного сумісного майна
подружжя буде встановлено, що один із
них здійснив його відчуження чи
використав його на свій розсуд проти
волі іншого з подружжя і не в інтересах
сім'ї чи не на її потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі.

Враховуючи вищевикладене, суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що позов
відповідача підлягає задоволенню
частково. Доводи, викладені в
апеляційній скарзі, були предметом
дослідження в суді першої інстанції,
отримали належну оцінку і висновків
суду не спростовують. При цьому суд
вірно зазначив, що відповідач не
позбавлений можливості щодо поділу
заощаджень в подальшому , оскільки при
розгляді справи доказів того, що на
виконання вироку позивачка отримала
будь-які кошти суду не надано.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Оскільки рішення ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального закону, колегія суддів
вважає, що підстав до його скасування
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315,
317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 18 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: