Справа № 161/1006/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Івасюта Л.В. Провадження №
22-ц/773/1582/14 Категорія: 31 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Стрільчука В.А., Здрилюк О.І.,

при секретарі Шугаловій О.М.,

з участю представника позивачів -
ОСОБА_1,

представника відповідача Моторного
(транспортного) страхового бюро
України - Кундельського Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
до Моторного (транспортного)
страхового бюро України (далі - МТБУ),
приватного підприємця ОСОБА_8, третя
особа на стороні відповідачів - ОСОБА_9,
про стягнення моральної та
матеріальної шкоди, за апеляційними
скаргами позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_7,
ОСОБА_6, відповідача приватного
підприємця ОСОБА_8 на рішення Луцького
міськрайонного суду від 27 червня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 27 червня 2013 року позов ОСОБА_4 в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
до Моторного (транспортного)
страхового бюро України, приватного
підприємця ОСОБА_8, третя особа на
стороні відповідачів - ОСОБА_9 про
стягнення моральної та матеріальної
шкоди задоволено частково.

Стягнуто одноразово з Моторного
(транспортного) страхового бюро
України на користь ОСОБА_4 51000 грн.
страхового відшкодування на утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_5 до
досягнення нею восьмирічного віку та
2550 грн. у відшкодування завданої
злочином моральної шкоди.

Стягнуто з підприємця ОСОБА_8 на
користь ОСОБА_4 197450 грн. у відшкодування
завданої злочином моральної шкоди.

Стягнуто одноразово з підприємця
ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 шкоду у
зв'язку з втратою годувальника до
досягнення нею 18 років за період з
07.08.2007 року по 25.06.2013 року в розмірі 29404
гривні 94 коп.

Стягнуто з підприємця ОСОБА_8 на
користь ОСОБА_5 щомісячний платіж на
відшкодування шкоди завданої смертю
годувальника у розмірі 573 грн. 43 коп.
починаючи з 26.03.2013 року і до досягнення
повноліття.

Стягнуто з підприємця ОСОБА_8 на
користь ОСОБА_7 100000 грн. у відшкодування
завданої злочином моральної шкоди.

Стягнуто з підприємця ОСОБА_8 на
користь ОСОБА_6 100000 грн. у відшкодування
завданої злочином моральної шкоди.

Стягнуто з підприємця ОСОБА_8 на
користь ОСОБА_6 18000 грн. понесених
витрат на виготовлення та встановлення
надмогильних пам'ятників.

Вирішено питання судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Волинської
області від 03 вересня 2013 року рішення
Луцького міськрайонного суду від 27
червня 2013 року в даній справі в частині
стягнення моральної шкоди змінено.

Ухвалено стягнути з підприємця ОСОБА_8
на користь ОСОБА_4 80000 грн. у
відшкодування завданої злочином
моральної шкоди.

Стягнуто з підприємця ОСОБА_8 на
користь ОСОБА_7 50000 грн. у відшкодування
завданої злочином моральної шкоди.

Стягнуто з підприємця ОСОБА_8 на
користь ОСОБА_6 50000 грн. у відшкодування
завданої злочином моральної шкоди.

В решті рішення залишене без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 вересня 2014 року рішення
Апеляційного суду Волинської області
від 03 вересня 2013 року в частині вимог до
Моторного (транспортного) страхового
бюро України скасовано та направлено в
цій частині на новий судовий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

За змістом ст.ст. 291, 303, 304, 307 ЦПК України
апеляційний суд наділений
повноваженнями щодо перегляду рішення
суду першої інстанції у випадку подачі
на нього апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що
правом на звернення до суду з
апеляційною скаргою на рішення суду
першої інстанції скористались
позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6, які
просили змінити рішення суду в частині
стягнення з ОСОБА_8 моральної шкоди.
Також правом на апеляційне оскарження
скористалась і відповідач приватний
підприємець ОСОБА_8, яка просила
рішення суду в частині вимог до неї
скасувати та відмовити у задоволенні
вимог у повному обсязі.

Відповідач Моторне (транспортне)
страхове бюро України апеляційну
скаргу на рішення Луцького
міськрайонного суду від 27 червня 2013
року не подавало. Жодною із сторін
рішення суду в частині задоволення
вимог до Моторного (транспортного)
страхового бюро України не
оскаржувалось.

Відтак, апеляційний суд переглядає
законність і обґрунтованість
ухваленого судом першої інстанції
рішення в частині задоволення вимог до
Моторного (транспортного) страхового
бюро України, в межах вимог, заявлених в
суді першої інстанції, без доводів
апеляційної скарги, виконуючи вказівки
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, викладені в ухвалі від 17 вересня
2014 року.

Судом попередніх інстанцій
встановлено, що 07 серпня 2007 року
сталась ДТП за участю транспортних
засобів: автомобіля «Renault Premium»,
транзитний номерний знак НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_9, та автомобіля
НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_11

В результаті ДТП загинули водій
автомобіля «ЗАЗ-110307» чоловік позивача
ОСОБА_11 та пасажир неповнолітній син
позивача ОСОБА_12

Вироком Луцького міськрайонного суду
від 12 квітня 2012 року залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Волинської
області від 26 червня 2012 року ОСОБА_9
визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

На час ДТП ОСОБА_9 перебував у трудових
відносинах із приватним підприємцем
ОСОБА_8 та керував автомобілем «Renault
Premium», транзитний номерний знак НОМЕР_2,
належним на праві власності приватному
підприємцю ОСОБА_8

Цивільно-правова відповідальність
приватного підприємця ОСОБА_8 на момент
ДТП застрахована не була.

Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» передбачені
випадки виплати МТСБ України сум на
відшкодування потерпілим, заподіяної
шкоди.

Відповідно до підпункту «а» п 41.1 ст. 41
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» МТСБ України за
рахунок коштів фонду захисту
потерпілих відшкодовує шкоду на
умовах, визначених цим Законом, у разі
її заподіяння транспортним засобом,
власник якого не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність,
крім шкоди, заподіяної транспортному
засобу, який не відповідає вимогам
пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та
майну, яке знаходилося в такому
транспортному засобі.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що для отримання
страхового відшкодування потерпілий
чи інша особа, яка має право на
отримання відшкодування, протягом 30
днів з дня подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, МТСБ України)
заяву про страхове відшкодування.

До заяви додаються паспорт
громадянина, а в разі його відсутності
інший документ, яким відповідно до
законодавства України може
посвідчуватися особа заявника, якщо
заявником є фізична особа; документ, що
посвідчує право заявника на отримання
страхового відшкодування (довіреність,
договір оренди, свідоцтво про право на
спадщину), у разі якщо заявник не є
потерпілим або його законним
представником; довідка про присвоєння
одержувачу коштів ідентифікаційного
номера платника податку (за умови його
присвоєння), якщо заявником є фізична
особа; документ, що підтверджує право
власності на пошкоджене майно на день
скоєння дорожньо-транспортної пригоди,
у разі вимоги заявника про
відшкодування шкоди, заподіяної майну;
свідоцтво про смерть потерпілого у
разі вимоги заявника про відшкодування
шкоди, пов'язаної із смертю
потерпілого; документи, що
підтверджують витрати на поховання
потерпілого, у разі вимоги заявника про
відшкодування витрат на поховання
потерпілого; документи, що
підтверджують перебування на
утриманні потерпілого, його доходи за
попередній (до настання
дорожньо-транспортної пригоди)
календарний рік, розміри пенсій, надані
утриманцям внаслідок втрати
годувальника, у разі вимоги заявника
про відшкодування шкоди у зв'язку із
смертю годувальника; відомості про
банківські реквізити заявника (за
наявності). Документи, зазначені у
підпунктах «а»; «ґ», надаються для
огляду та зняття копії або в копіях,
засвідчених заявником.

Страховик та МТСБ України мають право
вимагати для огляду оригінали
зазначених документів.

МТСБ України приймає вмотивоване про
здійснення страхового відшкодування
або про відмову у здійсненні
страхового відшкодування (п. 36.1 ст. 36
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів»).

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_4 як це передбачено ст. 33 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» надіслала в адресу Моторного
(транспортного) страхового бюро
України повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду (а. с. 318).

Заявою від 25.05.2011 року (а. с. 319) ОСОБА_4,
адресованою Моторно (транспортному)
страховому бюро України, просила
здійснити відшкодування шкоди,
заподіяне смертю ОСОБА_12, ОСОБА_11 (а. с.
319). Додатками до даної заяви були:
свідоцтва про смерть, свідоцтво про
одруження, постанова про порушення
кримінальної справи, обвинувальний
висновок, копія паспорта.

На виконання вказівок Моторно
(транспортного) страхового бюро
України, зазначених у листі від 15.06.2011
року (а. с. 320), ОСОБА_4 надала останньому
довідку про склад сім'ї, довідку про
отриману пенсію в зв'язку з втратою
годувальника, довідку про заробіток
для обчислення пенсії (а. с. 321-324).

В суді апеляційної інстанції
представник позивача вказував, що за
результатами поданої ОСОБА_4 заяви про
здійснення виплат на відшкодування
шкоди, позивач не отримала жодного
рішення від Моторно (транспортного)
страхового бюро України.

Представник відповідача Моторно
(транспортного) страхового бюро
України в судді апеляційної інстанції
також вказував, що про прийняте Моторно
(транспортним) страховим бюро України
рішення ( про виплату або ж про відмову
у виплаті) йому нічого не відомо.

Разом з тим представник позивача
повідомив, що на початку 2014 року ОСОБА_4
отримала від Моторно (транспортного)
страхового бюро України кошти, які
визначені рішенням Луцького
міськрайонного суду від 27 червня 2013
року.

З врахуванням викладеного колегія
суддів прийшла до висновку, що ОСОБА_4 у
повному обсязі виконала покладенні на
неї ЗУ «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язки щодо повідомлення
про обставини ДТП та надання
відповідних документів. При цьому
відповідач в порушення вимог даного
закону не прийняв будь-якого рішення,
хоча обов'язковість такого прийнята
визначена п. 36.1 ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано з врахуванням
встановлених обставин справи та норм
матеріального права стягнув з
відповідача в користь ОСОБА_4 51 000 грн.
страхового відшкодування на утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_5 до
досягнення нею восьмирічного віку та 2
550 грн. у відшкодування завданої
злочином моральної шкоди.

Крім того, в судовому засіданні
представник відповідача зазначив, що
визначений судом розмір сум
відшкодування Моторно (транспортним)
страховим бюро України не оскаржується
і він не міг бути меншим у випадку
добровільного відшкодування.

Також слід зазначити, що відповідно до
Рішення Конституційного Суду України
від 09.07.2002 N 15-рп/2002 у справі N 1-2/2002 (про
досудове врегулювання спорів)
положення частини другої статті 124
Конституції України щодо поширення
юрисдикції судів на всі
правовідносини, що виникають у державі,
в аспекті конституційного звернення
необхідно розуміти так, що право особи
(громадянина України, іноземця, особи
без громадянства, юридичної особи) на
звернення до суду за вирішенням спору
не може бути обмежене законом, іншими
нормативно-правовими актами.
Встановлення законом або договором
досудового врегулювання спору за
волевиявленням суб'єктів
правовідносин не є обмеженням
юрисдикції судів і права на судовий
захист.

Відтак, з врахуванням вищенаведеного
рішення Конституційного суду України
позивач не позбавлена була можливості
відразу звернутись до суду з вимогами
до відповідача Моторно (транспортного)
страхового бюро України, без
попереднього досудового врегулювання.

Рішення суду як найважливіший акт
правосуддя покликане забезпечити
захист гарантованих Конституцією
України прав і свобод людини та
здійснення проголошеного Основним
Законом України принципу верховенства
права (п. 2 Постанов, Пленуму Верховного
Суду України від 18.12.2009, № 14 "Про судове
рішення у цивільній справі").

Беручи до уваги вищенаведене, суд
першої інстанції забезпечив права
ОСОБА_4 гарантовані їй Конституцією
України, з врахуванням норм права, які
регулюють дані правовідносини та
обставин, які мали місце у зв'язку із
смертю рідних людей.

Отже, рішення суду в частині вимог до
Моторного (транспортного) страхового
бюро України ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його зміни чи
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 27 червня 2013 року
в даній справі в частині вимог до
Моторного (транспортного) страхового
бюро України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: