Справа № 368/1765/14-ц
Рішення

іменем України

"26" листопада 2014 р.
Кагарлицький
районний суд

Київської області в складі:

головуючого
судді Кириченка В.І.

при
секретарі Марчук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кагарлику справу за
позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на частину житлового будинку
та виділ її в натурі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 вказала в позові, що рішенням
суду про розділ колгоспного двору за
нею визнано право власності на ?
частину житлового будинку, що
складається з трьох кімнат, але
відповідач ОСОБА_2 стверджує, що
володіє всим будинком . Також вона не
може провести державну реєстрацію
права власності вказаного майна , так
як різні площі кімнат, вказані в
рішенні суду і технічній документації
на будинок.

Позивач просила визнати за нею право
власності на ? частину житлового
будинку, що розташований в АДРЕСА_1 та
виділити їй в натурі 3 кімнати, так як
майно є спільною частковою власністю
згідно рішення суду та свідоцтва про
право на спадщину за відповідачем.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала і пояснила, що в рішенні
суду про розділ колгоспного двору
невірно вказано площі кімнат, що
виділені їй і неможливо здійснити
державну реєстрацію права власності
вказаного майна. Відповідач не створює
їй перешкод в користуванні вказаним
майном, так як кожен має окремий хід в
свою частину будинку.

Відповідач ОСОБА_3 пояснила, що не
створює перешкод позивачу в
користуванні вказаним майном, так як
кожен має окремий хід в свою частину
будинку і спір відсутній.

Судом встановлено слідуюче. Рішенням
Кагарлицького районного суду
Київської області від 1.02.1989 року про
розділ колгоспного двору за позивачем
визнано право власності на ? частину
житлового будинку, що складається з
трьох кімнат площею 8,4 кв.м., площею 9,5
кв.м. та площею 18,6 кв.м. Також за ОСОБА_4
визнано право власності на решту ?
частину житлового будинку з вказанням
конкретних кімнат. Після розподілу
колгоспного двору вказані особи
перестали бути співвласниками майна
колгоспного двору, а саме вказаного
житлового будинку відповідно до
положень ст..ст.120 ч.1, 125 ЦК України ( 1963
року). Сторони спору користуються
фактично квартирами з окремими входами
кожна в спірному будинку згідно даних
технічного паспорта. Відповідно до ст..
60 ЦПК України позивач не довела, що
спірне майно перебуває у спільній
власності з відповідачем, так як не
вказала обставин за яких набуто у
спільну власність з відповідачем
спірне майно. Та обставина, що позивач
до 1.01.2013 року не зареєструвала в БТІ
своє майно по рішенню суду, не
позбавляє її права власності на
вказане відокремлене майно. При
наявності описки в рішенні суду щодо
площі кімнат її виправлення
відбувається відповідно до положень
ЦПК України. При наявності самовільної
перебудови право власності
визначається на підставі положень ЦК
України.

Тому відповідно до ст..364 ч.1 ЦК України
відсутні підстави для виділу частки із
майна і в задоволенні позову слід
відмовити.

Керуючись ст..364 ч.1 ЦК України, ст..ст. 10,
60, 212 ЦПК України, суд,-

вирішив :

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга подається
протягом 10 днів з дня оголошення
рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили
відповідно до ст.223 ЦПК України.

Суддя: В. І. Кириченко