22-ц/795/2419/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Карапута Л. В. Доповідач - Позігун М. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіПозігуна
М.І.суддів:Губар В.С., Мамонової О.Є.при
секретарі:Коваленко Ю. В.за
участю:сторін та їх представників

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Деснянського районного суду
м.Чернігова від 03 листопада 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про
відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення Деснянського
районного суду міста Чернігова від 03
листопада 2014 року, яким, на часткове
задоволення його позовних вимог, було
стягнуто з ОСОБА_6 15 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди та 917
грн. 60 коп. витрат на правову допомогу;
винести нове рішення про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.
Незаконність рішення суду апелянт
обґрунтовує невідповідністю висновків
суду в частині відсутності підстав для
задоволення вимог про стягнення на
відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.
фактичним обставинам справи, оскільки,
частково задовольняючи позовні вимоги,
суд недостатньо врахував глибину та
тривалість заподіяних душевних
страждань в зв'язку з отриманням
тілесних ушкоджень. За доводами
апелянта, ним з врахуванням принципів
розумності та справедливості
об'єктивно визначено розмір моральної
шкоди в сумі 50 000 грн., виходячи з
характеру та тривалості фізичних і
моральних страждань, стану здоров'я,
морально-психологічного стану після
ДТП та отриманих ушкоджень і їх
наслідків. Стягнуті судом 917 грн. 60 коп.
в повернення витрат на правову
допомогу за 2 години робочого часу
адвоката не відповідають фактичному
розміру понесених таких витрат, розмір
яких в сумі 8 000 грн. підтверджується
актом виконаних робіт з розрахунком
витраченого робочого часу. Судом не
мотивовано відмову в стягненні витрат
за правову допомогу, надану під час
розгляду кримінальної справи по
обвинуваченню ОСОБА_6, стягнення яких
передбачено ст. 124 КПК України.

Заслухавши доповідача, учасників
судового процесу, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, суд приходить до слідуючого
висновку.

По справі встановлено, що 25.01.2014 року
відповідач ОСОБА_6, керуючи автомобілем
марки «HYUNDAI І 10», реєстраційний номер
НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі
Чернігів-Городня-Сеньківка в напрямку
м.Городня, в районі 17 км даної
автодороги, проявила неуважність,
неправильно оцінила дорожню
обстановку, не вибрала безпечну
швидкість руху, в результаті чого
виїхала на зустрічну смугу руху, де
здійснила зіткнення з автомобілем
марки «DAEWOO FSO LANOS TF69Y», реєстраційний
номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7,
який рухався в напрямку м.Чернігова.

В результаті ДТП згідно висновку
судово-медичної експертизи № 256 від
02.04.2014 року позивачу, який знаходився в
салоні автомобіля марки «DAEWOO FSO LANOS TF69Y»
були завдані тілесні ушкодження у
вигляді: закритої черепно-мозкової
травми з забійно-рваними ранами
верхньої повіки лівого ока, надбрівної
ділянки та вилиці зліва і струсом
головного мозку, вивиху голівки лівого
стегна та перелому вертлюгової
западини зліва зі зміщення, які
відносяться до категорії середнього
ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за
ознакою тривалого розладу здоров'я на
строк більше 21 доби.

Вироком Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 28.05.2014 року
ОСОБА_6 визнано винною в скоєнні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК
України, призначено їй покарання у
вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі
без позбавлення права керування
транспортним засобом.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6
звільнена від призначеного покарання з
випробуванням, з іспитовим строком
один рік. На підставі ст.1 Закону
України «Про амністію у 2014 році ОСОБА_6
звільнена від відбування призначеного
покарання.

Страховою компанією «ПРО100» на
підставі полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АС /3842563
позивачу відшкодовано витрати на
лікування, а також йому було виплачено
420 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

Суд, вирішуючи питання визначення
розміру відшкодування моральної шкоди,
вважав достатньою компенсацією
стягнення з відповідача на користь
позивача 15 000 грн.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для збільшення розміру
грошового відшкодування моральної
шкоди, який визначено судом першої
інстанції з дотриманням вимог,
встановлених ч. 3 ст. 23 ЦК України.

В обґрунтування підстав визначеного
розміру на відшкодування моральної
шкоди в сумі 50 000 грн. позивач посилався
на те, що отримання ним тілесних
ушкоджень під час ДТП, яка сталася з
вини відповідача, призвело до значної
глибини фізичних та душевних
страждань, що пов'язано з тривалим
лікуванням та перенесенням складних
операцій, неможливості самостійного
пересування, що в свою чергу призвело
до неможливості жити повноцінним
життям, здійснювати належне
матеріальне забезпечення родини.,
потребує додаткових зусиль для
відновлення стану здоров'я, ставить під
сумнів роботу за фахом. Є необхідність
в майбутньому додаткового
хірургічного втручання, що призведе до
інвалідності. В зв'язку з переживанням
про його стан здоров'я 2 березня
поточного року помер батько

позивача, що також негативно вплинуло
на його емоційний стан. Крім того, він
переживав за стан здоров'я дружини та
малолітнього сина, які також
знаходилися в салоні автомобіля під
час ДТП та отримали тілесні ушкодження,
а він, знаходячись в лікарні, нічим не
міг їм допомогти.

Відповідно до п.1 ч. 2 та ч. 3 ст. 23 ЦК
України моральна шкода полягає,
зокрема, у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом з врахуванням не
лише глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, але і з
врахуванням характеру правопорушення,
інших обставини, які мають істотне
значення. Зазначеною нормою
матеріального права не передбачено
відшкодування моральної шкоди одному
з подружжя в зв'язку з спричиненням
тілесних ушкоджень іншому з подружжя,
дітям.

Судом і визначено розмір грошового
відшкодування моральної шкоди з
врахуванням вимог зазначеної норми
матеріального права, зокрема характеру
правопорушення, вчиненого з
необережності, відшкодування
матеріальної та часткове
відшкодування моральної шкоди
страховиком. В матеріалах справи
відсутні докази причинно -
наслідкового зв'язку смерті батька
позивача саме в з в'язку з отриманням
останнім тілесних ушкоджень.

За таких обставин, оскільки позивачем
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди в 50 000 грн. визначено з
врахуванням обставин, які не
підлягають врахуванню при визначенні
розміру моральної шкоди, а також без
належного врахування характеру
правопорушення та інших обставин, які
мають істотне значення, а саме смерть
чоловіка позивачки під час ДТП,
наявність в неї на утриманні двох
малолітніх дітей, то доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для її задоволення і скасування
рішення суду в цій частині.

Не надано апелянтом і доказів
незаконності рішення суду про
відсутність підстав для стягнення
понесених позивачем витрат на оплату
представництва його інтересів
представником в кримінальному
судочинстві та в частині невірного
визначення судом розміру понесених
позивачем витрат за надання правової
допомоги під час розгляду справи в
порядку цивільного судочинства.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Ст. 79 ЦПК визначено
види судових витрат, до яких, зокрема,
відносяться і витрати на правову
допомогу, тобто витрати, пов'язані з
оплатою правової допомоги адвоката або
іншого фахівця в галузі права.
Зазначеними нормами процесуального
права не передбачено включення до
судових витрат, понесених стороною в
цивільній справі, процесуальних
витрат, зокрема витрат на правову
допомогу понесених потерпілим,
цивільним позивачем під час розгляду
кримінальної справи, що узгоджується і
з положеннями статей 120, 124-126 КПК
України, в силу яких питання
відшкодування процесуальних витрат,
понесених потерпілим, цивільним
позивачем вирішується відповідно до
норм КПК.

Крім того, апеляційний суд враховує, що
відповідно до положень п. 25 ч.1 ст. 25 КПК
України учасниками кримінального
провадження, є, зокрема, потерпілий та
його представник, а також цивільний
позивач та його представник. Згідно
договору про надання послуг
представника в кримінальному
провадженні від 20.03.2014 року предметом
договору, укладеного на підставі
статей 56, 58 КПК, є виконання адвокатом
функцій представника в кримінальному
провадженні та надання юридичної
допомоги для захисту прав, свобод і
законних інтересів саме потерпілого,
за що і Клієнт зобов'язувався
виплатити винагороду адвокату за
надання юридичних послуг, а не за
надання правової допомоги в якості
представника цивільного позивача,
надання якої передбачено статтями 61,63
КПК України.

За викладених обставин доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для її задоволення і скасування
рішення, яке місцевим судом ухвалено в
межах заявлених вимог на підставі
наданих сторонами доказів з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст, ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК
України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 03 листопада 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий:Судді: