Справа № 184/3652/14-ц
Номер провадження 2/184/792/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2014м. Орджонікідзе
Орджонікідзевський міський суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
судді Томаш В.І.,

при секретарі -
Михайловій Т.В.,

розглянувши в м. Орджонікідзе цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 «про встановлення факту
проживання однією сім'єю та про
визнання права власності на спадкове
майно»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з вказаним
позовом і просять суд встановити
юридичний факт проживання ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 з ОСОБА_4 однією сім'єю більше
п'яти років на день відкриття спадщини,
починаючи з 01 січня 2007 року по
ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто по день смерті
ОСОБА_4 в житловому будинку АДРЕСА_1;
визнати за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 право
власності в рівних долях по 1/2 частині
на житловий будинок житловою площею 29,9
кв. метрів, загальною площею 50,1 кв.
метрів, з усіма надвірними будівлями та
спорудами, який розташований по
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом як за спадкоємцями четвертої
черги після смерті ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивачі в судове засідання
не з'явилися, але надали суду письмову
заяву, в якій підтримують позов в
повному обсязі та просять розглянути
справу за їх відсутності.

Відповідач - ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, але надав суду письмову
заяву, в якій не заперечує проти позову
та просить розглянути справу за його
відсутності.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи і
оцінивши їх в сукупності, прийшов до
висновку, що заявлені позивачами
вимоги обґрунтовані, знайшли своє
підтвердження та підлягають
задоволенню в повному обсязі за
наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Орджонікідзевського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області в книзі
реєстрації актів про смерть 17 квітня 2014
року зроблено відповідний актовий
запис. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася
спадщина на житловий будинок
індивідуального житлового фонду за
адресою: м. Орджонікідзе
Дніпропетровської області, вул.
Грибоєдова, буд. 19, вартістю 73.459 грн. за
оцінкою КП «Нікопольське міжміське
бюро технічної інвентаризації» від
23.09.2014 року. Вказаний житловий будинок
зареєстровано за ОСОБА_4 після смерті
чоловіка ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3, на підставі свідоцтва про
право власності на спадщину від 06.06.2003
року (ВАЕ № 396697 рн.414), виданого
Орджонікідзевською нотаріальною
конторою. Право власності на
зазначений житловий будинок
зареєстровано на ім'я ОСОБА_4 у
Комунальному підприємстві
«Нікопольське міжміське бюро
технічної інвентаризації», про що
свідчить витяг № 1205877 від 09.08.2003 року
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно. Даний житловий будинок
під арештом чи заставою (іпотекою) на
відчуження не знаходиться. Ще за життя
ОСОБА_4 склала заповіт від 22 листопада
1996 року на свого сина ОСОБА_6, якому
заповідала на випадок своєї смерті все
своє майно, де б воно не було, та з чого б
воно не складалося. Однак, ОСОБА_6, який
більше 20-ти років з сім'єю постійно
проживає у Краснодарському краї
Російської Федерації, після смерті
матері відмовився від прийняття
спадщини за заповітом та за законом на
користь нас, своїх тестя і тещі, -
позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Про свою
відмову від прийняття спадщини за
заповітом та за законом на користь
позивачів ОСОБА_6 склав нотаріально
завірену заяву від 06 жовтня 2014 року,
повідомивши про це приватного
нотаріуса Орджонікідзевського
міського нотаріального округа
Дніпропетровської області ОСОБА_7
Позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відомо, що у
спадкодавця ОСОБА_4 була ще рідна
донька - ОСОБА_8, яка померла від хвороби
раніше своєї матері. Після смерті
ОСОБА_8 спадкоємцем залишився її єдиний
син - ОСОБА_3, відповідач у даній справі.
Однак, ОСОБА_3 із заявою про прийняття
спадщини по праву представлення після
смерті своєї бабусі до нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини
не звертався. Більше того, відповідач
не претендує на спадкоємницьке майно,
залишене після смерті ОСОБА_4, так як
свою частку майна він отримав після
смерті своєї матері, яка успадкувала
житловий будинок своїх родичів.
Спадкоємців другої та третьої черги за
законом після смерті ОСОБА_4 немає.
Позивачі по справі є спадкоємцями
четвертої черги після смерті ОСОБА_4,
виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 1264 Цивільного Кодексу
України, у четверту чергу право на
спадкування за законом мають особи, які
проживали із спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини. Позивачі - ОСОБА_1
та ОСОБА_2 проживали з ОСОБА_4 однією
сім'єю більше п'яти років. Викликано
було це наступними обставинами. Згідно
довідки № 2631 від 22.09.2014 року, наданої КЗ
«Центр первинної медико-санітарної
допомоги м. Орджонікідзе» ОСОБА_4, яка
доводилась позивачам свахою, постійно
хворіла до дня своєї смерті. З 1995 року
вона перебувала на «Д» обліку у
лікаря-терапевта з діагнозом:
Гіпертонічна хвороба 111 ст. З 2007 року
після перенесеного інсульту вона
перебувала на «Д» обліку у
лікаря-невропатолога з діагнозом:
Гостре порушення мозкового кровообігу
на фоні атеросклерозу судин головного
мозку і артеріальної гіпертензії з
вираженим правобічним геміпарезом.
Біля восьми років ОСОБА_4 була
паралізована на праву сторону. За час
хвороби здатність на
самообслуговування нею була втрачена,
вона потребувала постійного догляду та
допомоги від сторонньої особи,
оскільки, через тяжку хворобу
перебувала у безпорадному стані.
Починаючи з 2007 року, позивачі надавали
останній таку допомогу і здійснювали
за нею належний догляд до моменту
смерті - 16.04.2014 року. Для здійснення
догляду за хворою ОСОБА_4, яка
перебувала у безпорадному стані,
внаслідок якого неспроможна була
самостійно забезпечувати свої потреби,
під час хвороби потребувала постійного
догляду, піклування, матеріальної і
моральної підтримки з боку рідних і
близьких, позивачі з 2007 року переїхали
проживати до ОСОБА_4 в її житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1, де вели
разом спільне господарство. Про це
свідчать довідка квартального № 179 від
19.09.2014 року та довідка ЖБК «Новосёл» № 11
від 20.10.2014 р. Оплачували за рахунок
своїх пенсій разом комунальні послуги.
Проживаючи разом із ОСОБА_4, у позивачів
були теплі родинні стосунки, вони
опікувалися про її стан здоров'я,
забезпечували належні умови по догляду
та лікуванню хворої, підтримували її
морально, виконували всі приписи
лікарів, купували та готували їжу, ліки,
здійснювали оплату за проведення
аналізів, консультації лікарів. Тяжкий
та безпорадний стан ОСОБА_4 також
підтверджується випискою з її історії
хвороби. Померла ОСОБА_4 від
генеролізованого атеросклерозу. Крім
того, в подальшому, саме позивачі,
здійснили всі необхідні дії по
проведенню та організації поховання
ОСОБА_4 власними коштами та силами, що
підтверджується накладною ПП ОСОБА_9
від 17.04.2014 року на суму 3912 грн.. Вже цими
обставинами підтверджується той факт,
що позивачі, здійснювали за ОСОБА_4
догляд і надали всі документи та
допомогу на поховання померлої.

19 вересня 2014 року позивачі звернулися
до приватного нотаріуса
Орджонікідзевського міського
нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_7 із
заявами про прийняття спадщини з метою
оформлення свідоцтва про право на
спадщину за законом після померлої
ОСОБА_4 Була зареєстрована спадкова
справа № 56551410, номер у нотаріуса 139/2014.
Таким чином, спадщину після смерті
ОСОБА_4 позивачі прийняли у
встановлений ст. 1270 ЦК України
шестимісячний строк шляхом подання
заяви про прийняття спадщини до
нотаріальної контори. Однак, у видачі
свідоцтва про право на спадщину
позивачам було відмовлено на підставі
того, що вони не можуть документально
підтвердити сумісне проживання однією
сім'єю з спадкодавцем, про що свідчить
лист нотаріуса про відмову у вчиненні
нотаріальних дій.

Виходячи з положень ст.256 ЦПК України, в
порядку окремого провадження
розглядаються справи про встановлення
фактів, які згідно з законом породжують
юридичні наслідки, тобто від них
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
громадян.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які прожили зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно до ст.3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки. Сім'я
створюється на підставі шлюбу,
кровного споріднення, усиновлення, а
також на інших підставах, не
заборонених законом і таких, що не
суперечать моральним засадам
суспільства.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України
встановлено, що спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

У відповідності з п.п. 21,23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про
спадкування» від 30 травня 2008 року №7, до
спадкоємців четвертої черги належать
не лише жінка (чоловік), які проживали
однією сім'єю зі спадкодавцем без
шлюбу, таке право можуть мати також
інші особи, якщо вони спільно проживали
зі спадкодавцем, були пов'язані
спільним побутом, мали взаємні права та
обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха,
пасинки, падчерки, інші особи, які взяли
до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Якщо
постійне проживання особи зі
спадкодавцем на час відкриття спадщини
не підтверджено відповідними
документами, у зв'язку із чим нотаріус
відмовив особі в оформленні спадщини,
спадкоємець має право звернутися в суд
із заявою про встановлення факту
постійного проживання зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини, а не про
встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до роз'яснень Міністерства
юстиції України від 11.10.2011р. про окремі
питання спадкування, а саме: у четверту
чергу право на спадкування за законом
мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, суд приходить до висновку
про необхідність встановити юридичний
факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з
ОСОБА_4 однією сім'єю більше п'яти років
на день відкриття спадщини, починаючи з
01 січня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто по
день смерті ОСОБА_4 в житловому будинку
АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2
право власності в рівних долях по 1/2
частині на житловий будинок житловою
площею 29,9 кв. метрів, загальною площею
50,1 кв. метрів, з усіма надвірними
будівлями та спорудами, який
розташований по АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом як за
спадкоємцями четвертої черги після
смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 1264, 1268, 1270
Цивільного Кодексу України, ст. 3 СК
України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30 травня 2008 року №7, ст. ст. 10, 11, 57, 60,
209 - 213 Цивільно-Процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Встановити юридичний факт проживання
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з ОСОБА_4 однією сім'єю
більше п'яти років на день відкриття
спадщини, починаючи з 01 січня 2007 року по
ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто по день смерті
ОСОБА_4 в житловому будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 право
власності в рівних долях по 1/2 частині
на житловий будинок житловою площею 29,9
кв. метрів, загальною площею 50,1 кв.
метрів, з усіма надвірними будівлями та
спорудами, який розташований по
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом як за спадкоємцями четвертої
черги після смерті ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 - днів з дня його
ухвалення до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського
суду В. І. Томаш