Справа № 473/4970/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі: головуючої - судді
Лузан Л.В., при секретарі судового
засідання - Однораз Т.А.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті
Вознесенську Миколаївської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про визнання
останнього таким, що втратив право
користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначала, що вона є власником
житлового будинку АДРЕСА_1,
зареєстрована та проживає за вказаною
адресою.

За вказаною адресою також
зареєстрований син позивачки - ОСОБА_2
Проте останній за місцем реєстрації з
2002 року не проживає.

Оскільки, протягом тривалого часу
відповідач у будинку, що належить
позивачу, не проживає, втратив з ним
зв'язок, речі, належні вказаній особі в
будинку відсутні, витрати по утриманню
житла не несе, проте, не бажає в
добровільному порядку знятися з
реєстрації, зазначене стало підставою
для звернення з даним позовом до суду.

В судове засідання позивач, її
представник не з'явилися. Згідно заяви,
остання просила розглянути справу за
їх відсутності, позовні вимоги
підтримала.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, судом належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи. Про причину неявки суду не
повідомив.

Суд вважає за необхідне ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів, оскільки представник
позивача в заяві на адресу суду не
заперечувала проти такого вирішення
справи.

Дослідивши матеріали справи в
межах заявлених позовних вимог та на
підставі наявних у ній доказів, судом
встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Зокрема, судом встановлено, що
позивач ОСОБА_1 є власником житлового
будинку АДРЕСА_1, зареєстрована та
проживає за вказаною адресою.

В даному будинку в якості члена її
сім'ї з 2002 року зареєстрований й
відповідач по справі. Проте за вказаною
адресою відповідач з часу його
реєстрації не проживає, що вбачається з
довідки, виданої 26.10.2014 року головою
вуличного комітету.

Разом з тим, в матеріалах справи
відсутні жодні докази того, що ОСОБА_2
не користується житлом з поважних
причин, претендує на користування цим
майном або претендує на інші майнові
права щодо будинку, несе витрати по
утриманню нерухомого майна.

В той же час положення ч. 3 ст. 10,
ст. 60 ЦПК України вказують на
обов'язок кожної сторони довести
належними доказами ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.16 ЦК України
особа має право звернутись до суду за
захистом свого особистого немайнового
права або майнового права та інтересу у
визначені цією статтею способи. Суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Так, гарантуючи захист права
власності, закон надає власнику право
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав, хоч би ці порушення і не були
поєднані з позбавленням володіння.
Способи захисту права власності
передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК
України.

Об'єктом власності особи може
бути, зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК
України).

Згідно зі ст.9 ЖК України ніхто не
може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Статті 150,156 ЖК України
передбачають, що громадяни, які мають у
приватній власності будинок (частину
будинку), квартиру, користуються ним
(нею) для особистого проживання і
проживання членів їх сімей і мають
право розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди. Члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Водночас, ст.405 ЦК України
встановлює сервітутне право членів
сім'ї власника житла на користування
цим житлом. Зокрема:

- члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону, а житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником;

- член сім'ї власника житла втрачає
право на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

До членів сім'ї власника належать
особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України
(дружина (чоловік), їх діти і батьки).
Членами сім'ї може бути визнано й
інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство. Припинення
сімейних відносин з власником квартири
не позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. У разі
відсутності угоди між власником житла
і колишнім членом його сім'ї про
безоплатне користування жилим
приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
ст.162 ЖК України

За такого, враховуючи встановлені
обставини, зокрема невикористання без
поважних причин відповідачем свого
права на користування належним
позивачу житлом понад один рік,
відсутність між сторонами іншої
домовленості щодо використання
відповідачем сервітуту, а тому суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

В силу ч.3 ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь держави
належить до стягнення судовий збір у
розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 209, 212
- 215, 224-226, 233 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
таким, що втратив право користування
житловим будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави судовий збір у розмірі 243 (
двісті сорок три) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути
переглянуто Вознесенським
міськрайонним судом Миколаївської
області шляхом подачі заяви
відповідачем про перегляд заочного
рішення протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено
позивачем в апеляційному порядку до
апеляційного суду Миколаївської
області через Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя
Л.В.Лузан