Справа № 507/1977/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2014 р. Любашівський районний
суд Одеської області

в складі:

головуючого судді - Дармакуки Т.П.

при секретарі - Копищик М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Любашівка справу за
позовом Любашівської районної
центральної районної лікарні Одеської
області до ОСОБА_1 про відшкодування
шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач - Любашівська ЦРЛ звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, в якому в
обґрунтування вимог вказує, що ОСОБА_1
відповідно до наказу управління
охорони здоров»я облдержадміністрації
від 02 липня 2012 року № 111-К направлена
комісією по розподілу молодих
спеціалістів на роботу в Любашівьку
центральну району лікарню на посаду
лікаря-терапевта з 01 серпня 2012 року та
призначена на посаду лікаря інтерна
Любашіської ЦРЛ для проходження 2-х
річної спеціалізації за спеціальністю
- внутрішні хвороби. Після проходження
2-х річної спеціалізації ОСОБА_1 прибула
до установи за направленням та
приступила до роботи за призначенням з
8 серпня 2014 року, але надалі звернулася
із заявою про звільнення її з 30 серпня,
мотивуючи своє звільнення тим, що вона
вступає у клінічну ординатуру за фахом
терапевта . Посилаючись на п.8, 14
Постанови КМУ № 992 від 22 серпня 1996 р.,
позивач просив стягнути із відповідача
заробітну плату та матеріальну
допомогу, яку її було виплачено із
серпня 2012 р. по серпня 2014 р. в розмірі
39501,25 грн.

Представник Любашівської ЦРЛ
Нападовська Л.О., яка діяла за
дорученням позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача ОСОБА_1 -
адвокат ОСОБА_3 проти позову
заперечила, вважає, що підстав для
стягнення з ОСОБА_1 виплаченої
заробітної плати не має.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню виходячи із слідуючого.

Згідно з частиною 1 ст.11 ЦПК України,
якою встановлений принцип
диспозитивності цивільного
судочинства, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

За ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, установлених ст..61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, що мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
між сторонами ті іншими особами, які
беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1,
випускниця медичного факультету
Одеського національного медичного
університету 2012 року, відповідно до
наказу управління охорони здоров»я
облдержадміністрації від 02 липня 2012
року № 111-К направлена комісією по
розподілу молодих спеціалістів на
роботу в Любашівську центральну району
лікарню на посаду лікаря-терапевта, з 01
серпня 2012 року призначена на посаду
лікаря інтерна Любашіської ЦРЛ для
проходження 2-х річної спеціалізації за
спеціальністю - внутрішні хвороби
/а.с.5-6/.

Після проходження 2-х річної
спеціалізації ОСОБА_1 за направленням
приступила до роботи на посаді
лікаря-терапевта за призначенням з 8
серпня 2014 року. В подальшому у зв»язку
із вступом у клінічну ординатуру за
фахом терапевта ОСОБА_1 звернулася із
заявою про звільнення її з 30 серпня 2014
року /а.с. 4, 10, 26/.

За період із серпня 2012 р. по серпень 2014
р відповідачці було нараховано
заробітну плату на загальну суму 36399
грн. 25 коп. та матеріальну допомогу на
загальну суму 3102 грн. /а.с.28/.

Відповідно до частини 2 статті 52 Закону
України «Про освіту» випускники вищих
навчальних закладів, які здобули
освіту за кошти державного або
місцевого бюджетів, направляються на
роботу і зобов'язані відпрацювати за
направленням і в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України. На виконання вищезазначеної
норми Закону, був розроблений Порядок
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка яких
здійснювалась за державним
замовленням, затверджений Постановою
КМУ від 22.08.1996 р. № 992.

Відповідно до п. 8 Порядку випускники,
які уклали угоду з вищим навчальним
закладом після зарахування на
навчання, повинні відпрацювати за
місцем призначення не менше трьох
років.

У разі неприбуття молодого фахівця за
направленням або відмови без поважної
причини приступити до роботи за
призначенням, звільнення його з
ініціативи адміністрації за порушення
трудової дисципліни, звільнення за
власним бажанням протягом трьох років
випускник зобов'язаний відшкодувати у
встановленому порядку до державного
бюджету вартість навчання та
компенсувати замовникові всі витрати
(п. 14 Порядку).

Таким чином, положенням Постанови КМУ
від 22.08.1996 р. № 992 передбачено
відшкодування до державного бюджету
вартості навчання та компенсування
замовникові всіх витрат, однак
заробітна плата та матеріальна
допомога, у зв»язку із відпусткою до
таких витрат не відноситься, так як в
силу ст.94 КЗпП України заробітна плата
- це винагорода виплачена працівникові
за виконану ним роботу.

З огляду на зазначене, суд приходить до
висновку, що не має підстав для
стягнення із ОСОБА_1 заробітної плати
та матеріальної допомоги , у зв»язку із
відпусткою, в розмірі 39501,25 грн., які
вона отримала за період із серпня 2012
року по серпень 2014 року, тому в
задоволені позову необхідно відмовити.

Враховуючи вищевикладене ст. 10, 11, 60,
212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

1. Відмовити в задоволенні позову
Любашівської районної центральної
районної лікарні до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди.

2. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення в апеляційний суд
Одеської області через Любашівський
районний суд. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Т.П. Дармакука