Справа № 2-5119/11
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Рівненський міський суд
Рівненської області в складі:
судді Наумов
представників відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні та
розпорядженні 1/2 частиною квартири,
стягнення упущеної вигоди
(матеріальні збитки), відшкодування
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні та розпорядженні ?
частиною квартири, стягнення упущеної
вигоди (матеріальні збитки),
відшкодування моральної шкоди.
Просив суд, усунути перешкоди які
чинить відповідач ОСОБА_3 йому у
володінні і розпорядженні ? частиною
Відшкодувати за рахунок відповідача
ОСОБА_3 матеріальні збитки (упущена
судові витрати.
В ході судового розгляду справи,
позивач відповідно до процесуальних
прав визначених ст. 31 ЦПК України
збільшив розмір позовних вимог, просив
суд, усунути перешкоди які чинить
відповідач ОСОБА_3 йому у користуванні
та розпорядженні ? частиною квартири
АДРЕСА_1. Відшкодувати йому за рахунок
відповідача ОСОБА_3 матеріальні збитки
(упущену вигоду) у розмірі 28 500 гривень,
моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень
та судові витрати в сумі 1235 гривень.
В обґрунтування позовних вимог вказує,
що він, та відповідач ОСОБА_3 у 2006 році
придбали квартиру, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. На придбання квартири
брали кредит в банку та брали у борг 3 000
€ у фізичної особи. Пізніше квартира
була оформлена на ОСОБА_3 на що дав свою
згоду. Звертався до правоохоронних
органів з метою з»ясувати хто проживає
у придбаній квартирі. Органами міліції
було встановлено, що спільну квартиру
ОСОБА_3 здає в найм фізичним особам.
Зокрема, його бувша дружина з 2006 року до
23.09.2011р. здавала вказану вище квартиру в
найм без його згоди та отримувала за
оренду квартири 1100 грн. кожний місяць.
Всі гроші від орендарів отримувала
також матір відповідача -ОСОБА_4,
відповідно всі гроші вони привласнили
23.09.2011р. він подарував належну свою
частку 1/2 в квартирі своєму брату
ОСОБА_5. Останній також намагався
укласти договір про оренду своєї
частки із орендарями, однак йому не
вдалося цього зробити, оскільки особи
які винаймають квартиру з дозволу
відповідача, сплачують кошти за найм
квартири вказаній вище ОСОБА_4.,
відповідно брат не може розпоряджатись
Позивач також в позові зазначив, що з
01.01.2009р. до 01.07.2011р. відповідач отримала
від здачі в найм їх спільної квартири
В клопотанні про збільшення розміру
позовних вимог зазначив, що в день
подання ними заяви 22.07.2011р. курс євро
був 11,33 грн., а 22.05.2014р., курс євро став
більше 16,06 грн.. Надав суду довідку
банка «Фідобанк» про курс євро станом
на 19.11.2014р. 19,02 грн.. Тому, матеріальні
збитки (упущену вигоду) оцінює у
вимоги у зв»язку із збільшеним курсом
Також в позові та в інших письмових
поясненнях позивач зазначив, що
названими вище діями ОСОБА_3 завдала
яку просить стягнути із останньої на
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав
позов. Також суду пояснив, що крім
письмових доказів які він надав суду,
його вимоги підтверджуються наданими
до справи аудіо записами які
знаходяться в матеріалах цієї справи
та які досліджувались судом.
Спричинення йому моральної шкоди
полягає в неправомірних діях його
бувшої дружини яка перешкоджала йому
розпоряджатися та користуватися
квартирою, також в неотриманні
половини коштів за винаймання спільної
на той час квартири в оренду
Вважає, що представником відповідача в
судовому засіданні не спростовані його
вимоги, тому просить суд позов
задовольнити повністю.
Представник відповідача - адвокат
ОСОБА_2 проти позов ОСОБА_1 не визнав.
Вважає, що вимога позивача про усунення
перешкод у розпорядженні та
користуванні квартирою АДРЕСА_1 є
незаконною, оскільки позивач за
договором дарування 23.09.2011р. передав
свою частину квартири своєму брату
ОСОБА_5. Відповідно позивач не є власник
частини квартири, не може ставити
вимогу до відповідача про усунення
перешкод у користуванні та
розпорядженні майном.
Позивач не звертався до правоохоронних
органів та суду з приводу порушення
його права власності на ? частину
квартири яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. На даний час в квартирі ніхто
не проживає, вона не здається у найм чи
оренду, тому відсутні підстави для
відшкодування упущеної вигоди.
Не заперечив того, що дійсно в
зазначений період позивачем в спільній
на той час квартирі проживали
квартиранти які лише сплачували за
комунальні послуги, при цьому кошти за
комунальні послуги віддавали матері
відповідача - ОСОБА_4. Позивачем не
доведено завдання йому моральної
шкоди. Ніяких доказів, які б
підтверджували наявність обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги
не надано. Також вважає, що ОСОБА_1
обґрунтовує свої вимоги лише на
припущеннях. Просить у задоволенні
Заслухавши пояснення сторін, показання
свідків, дослідивши надані сторонами
докази, суд вважає, що в задоволенні
позову слід відмовити повністю.
Судом встановлено, що сторони
Рішенням суду першої інстанції №7
міста КастейонІспанії від 14 липня 2008
року шлюб між сторонами був розірваний
.(встановлено рішенням суду а.с.24,25)

За час шлюбу сторонами, як подружжям
було набуте майно, а саме : квартири
АДРЕСА_1.

17 грудня 2010 року Рішенням Рівненського
міського суду Рівненського міського
суду (рішення суду набрало законної
сили 03.10.2011р.) вище зазначену квартиру
як об»єкт права спільної сумісної
власності подружжя було поділено та
виділено у власність:

ОСОБА_1 - 1/2 (одну другу) частину квартири
АДРЕСА_1;

ОСОБА_3 - 1/2 (одну другу) частину квартири
АДРЕСА_1. (а.с.24,25;26,27)

За договором дарування від 23.09.2011 року
позивач ОСОБА_1 подарував належну йому
на праві приватної власності ? ідеальну
частку вказаної вище квартири
ОСОБА_5.(а.с.144)

Однією з позовних вимог ОСОБА_1 є
усунення перешкод у користуванні та
розпорядженні майном (? частиною
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1). Проте суд вважає, що така
вимога не є законною, оскільки як
зазначено вище ОСОБА_1 подарував свою
частину квартири ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 391 ЦК України,
звернутися до суду з позовом про
усунення перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном має право власник майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. На даний час
відповідно договору дарування
власником ? частини квартири є ОСОБА_5, а
не позивач ОСОБА_1 тому останній не може
ставити вимогу про усунення перешкод у
користуванні та розпорядженні майном.

Крім того, до порушень права
користування належать випадки
самоуправного займання приміщення в
будинку власника чи заборона на
експлуатацію підсобних приміщень, що
належать йому на праві часткової
власності. Порушення права
розпорядження майном має місце в тих
випадках, коли власник незаконно
обмежується у можливості реалізації не
тільки правомочності користування, але
й розпорядження.

Зазначених порушень в ході судового
розгляду не встановлено.

Позивачем не надано доказів, які б
підтверджували звернення останнього
до правоохоронних органів з приводу
порушення його права власності на ?
частину квартири .

У судовому засіданні були досліджені
письмові документи (листи) надані
стороною відповідача, Рівненського
міського відділу Управління МВС
України в Рівненській області від
03.11.2014 року та відповідь прокуратури м.
Рівного від 04.11.2014 року. У наданих
листах посадових осіб відсутня
інформація щодо звернення ОСОБА_1 про
порушення його права на користування
та розпорядження майном, а також про
будь-які неправомірні дії щодо такого
майна з боку інших осіб.

Суд відхиляє як доказ поданий
представником відповідача Акт №387 від
05.11.2014р. складений сусідами ОСОБА_3 по
АДРЕСА_1, оскільки даний документ не
відноситься до періоду часу за який
просить стягнути кошти позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною 4 цієї ж статті закріплено, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
чи відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Доказів, які б підтверджували
наявність обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги останнім не
надано.

Суд не може визнавати доказами
припущення, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги.

В підтвердження своїх позовних вимог
позивач надав суду три диски аудіо
запису ніби то його розмов з
відповідачкою, його розмови в черговій
частині Рівненського МВ УМВС України в
Рівненській області та його розмови
ніби то з квартирантами, котрі
проживали у спірній квартирі.(а.с.41,42,149)

Судом досліджувалися диски із
звукозаписом надані позивачем на які
він посилається як на докази, що
підтверджують його вимоги .

Однак, суд відхиляє дані докази, вважає
їх не є належними. Суд позбавлений
можливості визначити, чиї голоси
звучать на аудіо дисках, а про
призначення відповідної
(фоноскопічної) експертизи позивач
перед судом не клопотав. Отже,
наведений доказ не містить інформацію
щодо предмета доказування.

Також в судовому засіданні позивач не
довів що ОСОБА_3 у вказаний ним період
отримувала від квартиронаймачів
щомісяця 1100 грн., з яких потрібно
відшкодувати йому упущену вигоду.

Так, свідок ОСОБА_4 суду пояснила що
тривалий час квартира здавалась в найм
певним особам, які сплачували їй як
матері відповідача по справі, тільки
вартість комунальних послуг. За оренду
житла квартиранти 1100 грн. нікому не
сплачували. Також на даний час у
названій квартирі ніхто не проживає.

Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 22 ЦК України,
упущеною вигодою є доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене. Упущена вигода відображає
різницю між реально можливим в
майбутньому потенційно отриманим за
звичайних обставин майном та вже
наявним майном. Упущена вигода
відрізняється від реальних збитків
тим, що на момент вчинення
правопорушення вона є лише можливою
(майбутньою), а не наявною майновою
втратою, а також що її розмір допустимо
встановити лише приблизно, з деякими
припущеннями.

Відтак, у позивача повністю відсутня
упущена вигода яка зокрема,
ґрунтується на припущеннях.

Суд також відхиляє як доказ свідчення
свідка в судовому засіданні ОСОБА_7,
скільки її пояснення не обґрунтовують
вимоги позивача та відповідно не мають
значення для вирішення цієї справи.

Суд не бере до уваги вимогу позивача,
що йому було завдано моральної шкоди.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ
№ 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому
числі інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням
під слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній
заяві про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди має бути зазначено, в
чому полягає ця шкода, якими
неправомірними діями чи бездіяльністю
її заподіяно позивачеві, з яких
міркувань він виходив, визначаючи
розмір шкоди, та якими доказами це
підтверджується.

Згідно ст..23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
внаслідок порушення її прав.

ОСОБА_1 у позовній заяві не вказано в
чому саме полягає заподіяна йому
моральна шкода, якими неправомірними
діями її завдано, не встановлено також
судом і фактів порушення його прав, та
не зрозуміло з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір
відшкодування моральної шкоди.

Отже, суд дійшов висновку що в
задоволенні позову необхідно
відмовити повністю за недоведеністю
позовних вимог. Позивач в судовому
засіданні не довів ті обставини на які
він посилався як на підставу своїх
вимог.

Понесені позивачем судові
витрати при зверненні із позовом до
суду які складаються із судового збору
в сумі 1235 грн.60 коп. підлягають
віднесенню за його рахунок

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10,60,88,212,213,215,218 ЦПК
України, суд, -

В и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні та
розпорядженні 1/2 частиною квартири,
стягнення упущеної вигоди (матеріальні
збитки), відшкодування моральної шкоди,
відмовити повністю.

Сплачені ОСОБА_1 судові витрати за
сплату судового збору в сумі 1235 грн. 60
коп. віднести за його рахунок.

Повідомити сторін, що із повним
рішенням суду вони зможуть
ознайомитись та отримати копію рішення
в Рівненському міському суді 5 грудня
2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Рівненської області через Рівненськи
міський суд.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні в судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Рівненського міського
суду
С.В. Наумов