АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Головуючий 1-ї інстанції -
Провадження № 22-ц/790/8223/14
Доповідач - Піддубний Р.М.
Категорія: «житлові правовідносини»
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
м.
Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого судді:
Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової
О.Ю., Бровченка І.О.,

при секретарі:
Новокщоновій І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за апеляційною скаргою комунального
підприємства «Жилкомсервіс» на ухвалу
судді Дзержинського районного суду м.
Харкова від 29 вересня 2014 року по справі
за заявою комунального підприємства
«Жилкомсервіс» про видачу судового
наказу про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості з оплати послуг з
утримання будинку та прибудинкової
території, -

встановила:

У вересні 2014 року комунальне
підприємство «Жилкомсервіс» (КП
«Жилкомсервіс») звернулося до суду із
заявою, в якій просило видати судовий
наказ про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості з оплати послуг з
утримання будинків та прибудинкової
території за період з 01 квітня 2007 року
по 31 травня 2014 року у розмірі 4 813 грн. 82
коп.

Ухвалою судді Дзержинського районного
суду м. Харкова від 29 вересня 2014 року у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу відмовлено на підставі п. 2 ч. 3
ст. 100 ЦПК України, роз'яснено заявнику
право звернутися до суду з тими ж
самими вимогами у порядку позовного
провадження.

В апеляційній скарзі представник КП
«Жилкомсервіс», посилаючись на
порушення суддею норм процесуального
права, просив ухвалу скасувати, справу
направити для продовження розгляду до
того ж суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Постановляючи ухвалу, що оскаржується,
суддя суду першої інстанції виходив із
того, що із заяви КП «Жилкомсервіс» про
видачу судового наказу і поданих ним
документів вбачається спір про право,
що відповідно до п. 2 ч. 3 ст.100 ЦПК
України є підставою для відмови у
прийнятті судом такої заяви.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судді з наступних підстав.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України судовий
наказ судовий наказ є особливою формою
судового рішення, що видається судом за
результатами розгляду вимог,
передбачених статтею 96 цього Кодексу.

При цьому судовий наказ може
ґрунтуватися лише на вимогах, які є
безспірними, тобто такими, що не
потребують перевірки їх
обґрунтованості та з'ясування суттєвих
обставин, які стосуються правовідносин
сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України
судовий наказ може бути видано зокрема,
у разі якщо заявлено вимогу про
стягнення заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг,
телекомунікаційних послуг, послуг
телебачення та радіомовлення з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних, нарахованих
заявником на суму заборгованості.

Якщо заявлено вимогу про стягнення
заборгованості за надані послуги,
судовий наказ може бути видано за
наявності відповідних договорів про
надання таких послуг або інших
письмових доказів, що підтверджують
фактичне надання та отримання таких
послуг. Крім того, заявник має додати
документи, що вказують на правильність
і безспірність розрахунків, а також
застосування тарифів на відповідні
послуги.

Підстави для відмови у прийнятті заяви
про видачу судового наказу передбачені
ст. 100 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК
України суддя відмовляє у прийнятті
заяви про видачу судового наказу, якщо
із заяви і поданих документів
вбачається спір про право.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в
п. 9 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 14 від 23 грудня 2011 року «Про
практику розгляду судами заяв у
порядку наказного провадження»,
наявність спору про право (пункт 2
частини третьої статті 100 ЦПК), яке є
підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність суб'єктивного
права у заявника; документів, що
підтверджують порушення суб'єктивного
права або документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того,
мають ураховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає або
оспорює свій обов'язок перед заявником
(кредитором); із доданих документів
вбачається пропуск позовної давності.
Така вимога може бути вирішена лише у
позовному провадженні (частина третя
статті 267 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Як убачається з наданого КП
«Жилкомсервіс» розрахунку,
заборгованість ОСОБА_1 з оплати
житлово-комунальних послуг з утримання
будинків та прибудинкових територій,
про стягнення якої заявник просив
видати судовий наказ, утворилася за
період з 01.04.2007 року по 31.05.2014 року, тобто
за сім років, що передували зверненню
КП «Жилкомсервіс» до суду із вказаною
заявою.

Таким чином вимоги КП «Жилкомсервіс»
про стягнення заборгованості з оплати
житлово-комунальних послуг заявлені з
пропуском загального трирічного
строку позовної давності,
встановленого ч. 1 ст. 257 ЦК України.

За таких обставин, суддя місцевого суду
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що із доданих заявником документів
вбачається спір про право, який має
розглядатися в порядку позовного
провадження та відповідно до вимог п. 2
ч. 3 ст. 100 ЦПК України відмовив у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу.

Доводи апеляційної скарги є
несуттєвими, висновків судді не
спростовують, а тому апеляційна скарга
КП «Жилкомсервіс» підлягає відхиленню,
а ухвала судді - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Жилкомсервіс»
відхилити.

Ухвалу судді Дзержинського районного
суду м. Харкова від 29 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів із дня її
проголошення.

Головуючий

Судді