Справа №2-51/11
Провадження № 2/200/2110/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2014 року Бабушкінський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючого судді - Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування витрат та
стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із вказаним
позовом. В обґрунтування своїх
позовних вимог, з урахуванням уточнень,
посилалася на те, що вона прожила у
цивільному шлюбі з ОСОБА_3 з червня 1983
року до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1, вони
вели спільне господарство та у них був
спільний бюджет. На праві власності
ОСОБА_3 належало 5/6 часток
домоволодіння по АДРЕСА_1, 1/6 частина
вказаного домоволодіння належала його
сестрі ОСОБА_2 Цей будинок мала намір
продати мати ОСОБА_3 - ОСОБА_4, яка уклала
договір про купівлю-продаж будинку з
ОСОБА_5 за 14000,00 руб. Покупець передала
ОСОБА_4 6600 руб., як завдаток, а іншу
частину обіцяла передати при укладенні
договору нотаріально. ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_4 померла, після її смерті її
спадкоємцями були ОСОБА_3 та ОСОБА_2 З їх
дозволу ОСОБА_5 вселилася до будинку,
проте решту суми за будинок 4700,00 руб.
вона відмовилася виплачувати. Рішенням
Бабушкінського районного суду
м.Дніпропетровська від 16.02.1984 року
угода купівлі-продажу будинку між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з одного боку та
ОСОБА_5 з іншого боку була визнана
такою, що не відбулася, суд зобов»язав
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повернути отримані по
угоді, що не відбулася, гроші в сумі 6600
руб., а ОСОБА_5 підлягала виселенню з
будинку без надання житла. Оскільки
ОСОБА_5 незаконно користувалася
домоволодінням, то з неї було стягнуто
разом з держмитом 2600,00 руб., судом був
здійснений перерахунок і ОСОБА_3 з
ОСОБА_2 повинні були повернути
відповідачці 4000,00 руб. Оскільки ОСОБА_2
разом зі своїми родичами забрала гроші
- завдаток за будинок та витратила їх, а
ОСОБА_3 після смерті матері нічого не
дала та припинила з ним родинні
відносини, у нього були відсутні кошти
в сумі 4000,00 руб. для повернення ОСОБА_5
Вказані грошові кошти надали в борг
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 подружжя ОСОБА_6 -
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ці кошти вона з ОСОБА_3
зобов»язалася повернути їм до грудня
1987 року, отримані гроші нею були
внесені на депозитний рахунок суду.

Позивач посилається на те, що ОСОБА_3
вселили у вказаний будинок в
примусовому порядку в вересні 1986 року,
в 1987 році вона разом з ним поїхала в
Казахстан і, працюючи в будівельній
бригаді, вони заробили грошові кошти,
які 21.11.1987 року повернули подружжю
ОСОБА_7 разом з відсотками в сумі 4400 руб.
В 1989 році вона з ОСОБА_3 відкрили
сімейний будівельний кооператив, в 1990
році уклали договір з будівельною
бригадою ОСОБА_6 про капітальний ремонт
будинку ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 з матеріалів
підрядника, гарантом оплати
ремонтно-будівельних робіт
будівельної бригади виступав
кооператив «Метеор». Під час ремонту
ними була добудована веранда в
будинку, поміняні лаги та обрешітка
існуючої веранди та частини будинку,
дах був накритий шифером, виготовлені
металеві решітки на вікна будинку,
металевий паркан та металеві ворота,
змінена сантехніка в будинку,
поштукатурена, поміняна підлога в
будинку, пофарбовані двері та вікна в
будинку, поклеяні шпалери.
Ремонтно-будівельні роботи вона
оплатила особисто із своїх заощаджень
в розмірі 2000,00 руб., оскільки ОСОБА_3 в 1990
році тяжко хворів і не працював. Всього
при сумісному житті з ОСОБА_3 вона
витратила 4200 руб. за ремонт будинку та
повернення завдатку за будинок.
Посилаючись на набрання сили ЦК
України 2004 року, з урахуванням
ринкової вартості, позивач просить
стягнути з відповідача понесені нею
витрати по сплаті завдатку за будинок
та в рахунок відшкодування витрат на
ремонт будинку в сумі 50 000,00 грн.,
просила поновити їй процесуальний
строк для звернення до суду з даними
позовними вимогами.

В судовому засіданні позивач,
посилаючись на обставини, викладені в
уточненому позові, заявлені вимоги
підтримала.

Представники відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнали,
посилаючись на їх необгрунтованість,
відсутність доказів на виникнення між
позивачем та відповідачем
правовідносин, вважали. що позивач
пропустила строк для звернення до суду
із вказаними вимогами.

Вислухавши осіб, які з"явилися, свідка,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до висновку, що заявлені позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 440 ЦК України,
який діяв на час виникнення спірних
правовідносин, шкода, заподіяна особі
чи майну громадянина, а також шкода,
заподіяна організації, підлягає
відшкодуванню особою, яка заподіяла
шкоду, в повному обсязі, за виключенням
випадків, передбачених законодавством.
Той, хто заподіяв шкоду звільняється
від його відшкодування, коли докаже, що
шкода заподіяна не по його вині.

Згідно до ст.10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст.57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Як встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_1 проживала однією сім"єю без
реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 з 1983 року до
його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1, вони вели
спільне господарство та у них був
спільний бюджет. Вказані обставини
встановлені рішенням Бабушкінського
районного суду м.Дніпропетровська від
24.05.2013 року, яке вступило в законну силу,
і відповідно до ст.61 ЦПК України
зазначені обставини не підлягають
доказуванню при розгляді даної
цивільної справи.

За життя на праві власності ОСОБА_3
належало 5/6 часток домоволодіння по
АДРЕСА_1, 1/6 частина вказаного
домоволодіння належала ОСОБА_2 Мати
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 мала наміри продати
будинок, в зв»язку з чим вона уклала
договір про купівлю-продаж будинку з
ОСОБА_5, вартістю 14000,00 руб. На виконання
домовленості ОСОБА_5 передала ОСОБА_4
6600 руб. як завдаток, а іншу частину
грошових коштів обіцяла передати при
укладенні договору нотаріально.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, після її
смерті її спадкоємцями були ОСОБА_3 та
його сестра ОСОБА_2, з їх дозволу ОСОБА_5
вселилася до вказаного будинку, проте
решту суми за будинок 4700,00 руб. вона
виплачувати відмовилася.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м.Дніпропетровська від 16.02.1984 року
угода купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з одного боку та
ОСОБА_5 з іншого боку від січня 1981 року
була визнана такою, що не відбулася. Цим
рішенням суд повернув сторони в
первісний стан, зобов»язав ОСОБА_5
повернути ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належний
на праві власності будинок по АДРЕСА_1;
зобов»язано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повернути
отримані по угоді, що не відбулася,
гроші в сумі 6600 руб. ОСОБА_8 Також,
рішенням суду стягнуто з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повернення
держмита 444 руб. та витрати на допомогу
адвоката в сумі 50 руб.; в задоволенні
позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
визнання дійсним договору
купівлі-продажу житлового будинку
відмовлено. Ухвалою Бабушкінського
районного суду м.Дніпропетровська від
04.09.1986 року було роз»яснено, що згідно
із вказаним рішенням суду від 16.02.1984
року ОСОБА_5 підлягає виселенню з
будинку по АДРЕСА_1.

Встановлено, що отриманий за будинок
завдаток у вказаній сумі знаходився у
ОСОБА_2, яка його ОСОБА_3 не віддавала і
у нього були відсутні кошти в сумі 4000,00
руб. для повернення ОСОБА_5

Вказані грошові кошти у зазначеній
сумі були надані в борг ОСОБА_3 та
позивачці подружжям ОСОБА_6 - ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, яким ці кошти ОСОБА_1 з ОСОБА_3
зобов»язалися повернути до грудня 1987
року, після чого гроші були внесені
позивачкою на депозитний рахунок суду.

Встановлено, що ОСОБА_3 вселився в
будинок за адресою АДРЕСА_1 в вересні 1986
року, в 1987 році позивачка разом з ним
поїхали в Казахстан, де вони працювали
в будівельній бригаді, заробили
грошові кошти та 21.11.1987 року повернули
подружжю ОСОБА_7 борг з відсотками в
сумі 4400 руб., що підтверджується
розпискою від 21.11.1987 року та
поясненнями в судовому засіданні
свідка ОСОБА_9 За твердженням
позивачки, оскільки зазначені грошові
кошти у розмірі 4400,00 руб. нею з ОСОБА_3
були зароблені разом, відшкодуванню за
рахунок відповідачки на її користь
підлягає половина цієї суми, яка на час
уточнення нею позовних вимог складає 29
212 грн. 79 коп. Розмір даної суми не був
спростований відповідачем.

Як пояснила в судовому засіданні
свідок ОСОБА_9, вона є мачухою ОСОБА_3 і
їй відомо, що позивачка разом з ОСОБА_3
їздили на заробітки до Казахстану, де
заробили гроші в розмірі 4400,00 грн. для
повернення подружжю ОСОБА_7, які вони
позичали для повернення завдатку
ОСОБА_5 За кошти позивачки з ОСОБА_3, які
проживали однією сім"єю, бригада ОСОБА_7
робила ремонт будинку, а зокрема
решетки на вікна, була встановлена
сантехніка, дах був накритий шифером.

Зважаючи, що відповідачем у
відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України
не надано будь-яких доказів зазначених
вимог позивача, а зокрема заперечень
щодо наданого нею розрахунку
зазначеної суми, суд вважає, що вказані
вимоги позивачки підлягають
задоволенню і з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню грошові
кошти у розмірі 29 212 грн. 79 коп.

В судовому засіданні також
встановлено, що 17.04.1990 року між ОСОБА_1
та ОСОБА_6 був укладений договір про
здійснення капітального ремонту
будівельною бригадою всього будинку по
АДРЕСА_1 з матеріалів підрядника, за
яким ОСОБА_1 зобов»язалася сплатити
2000,00 руб. Відповідно до договору
гарантом оплати ремонтно-будівельних
робіт будівельної бригади виступав
кооператив «Метеор».

На виконання умов вказаного договору,
під час здійснення ремонту будинку за
вказаною адресою була добудована
веранда в будинку, поміняні лаги та
обрешітка існуючої веранди та частини
будинку, покритий дах шифером,
виготовлені та встановлені металеві
решітки на вікна будинку, виготовлені
та встановлені металевий паркан і
металеві ворота, замінена сантехніка в
будинку, поштукатурені стіни, змінена
підлога в будинку, пофарбовані двері та
вікна в будинку, поклеєні в будинку
шпалери. Вартість ремонтно-будівельних
робіт були оплачені позивачкою із
своїх заощаджень в розмірі 2000,00 руб., що
підтверджується розпискою, в цей час, в
1990 році ОСОБА_3 тяжко хворів і не
працював. Вказане було підтверджено в
судовому засіданні свідком ОСОБА_9, яка
пояснила, що за кошти позивачки з
ОСОБА_3, які проживали однією сім"єю,
бригада ОСОБА_6 робила ремонт будинку, а
зокрема решетки на вікна, була
встановлена сантехніка, дах був
накритий шифером.

Після здійснення ремонту в будинку
позивачка з ОСОБА_3 проживали в ньому до
часу смерті ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2, яка успадкувала
після смерті ОСОБА_3 належну йому
частину домоволодіння за вказаною
адресою, не зважаючи на вимоги
позивачки, понесені нею витрати на
ремонт будинку їй не компенсувала.
Будь-яких доказів в спростування
зазначених позовних вимог позивача
стосовно здійсненого ремонту за її
кошти у вказаному будинку та розміру
понесених позивачем витрат
відповідачем суду не надано.

Таким чином, зважаючи на те, що
відповідачем у відповідності до
ст.ст.10, 60 ЦПК України не надано
будь-яких доказів підтвердження
заперечень проти зазначених вимог
позивача, а зокрема щодо наданого
розрахунку понесених нею витрат на
ремонт домоволодіння, виду здійснення
ремонтних робіт та поліпшень, а також
щодо розрахунку зазначеної нею суми
станом на час уточнення цього позову,
яка склала 29 000,69 грн., суд вважає що
зазначена сума підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.
Всього пред»явлена позивачем до
стягнення з відповідача сума складає 58
213 грн. 48 коп., проте з урахуванням меж
позовних вимог, з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
грошова сума у розмірі 50 000,00 грн.

Суд вважає, що позивач звернулася до
суду зі вказаними позовними вимогами у
строки відповідно до ст.ст.71, 80 ЦК
України в редакції, що діяв з 01.01.1964р.
Про порушення своїх прав позивачу
стало відомо після смерті ОСОБА_3, тобто
після ІНФОРМАЦІЯ_1 і відповідно до
матеріалів справи вона в 2000 році
зверталася до суду з позовом про
поновлення своїх прав (а.с.12).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, тому з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню сплачені при
подачі позову судовий збір у розмірі 500
грн. 00 коп.

керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И
В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 50 000,00
грн., понесені нею витрати по справі -
сплачений судовий збір в сумі 500,00 грн.,
а всього 50 500,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Бабушкінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-ти денний строк
з дня його проголошення.

Суддя
Т.О. Кудрявцева