АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів:Нежури В.А., Усика Г.І.

при
секретарі: Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_4 на ухвалу
Дніпровського районного суду м. Києва
від 09 липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання заповіту
недійсним,

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/11199/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Галаган В.І. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Невідома
Т.О.в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 09 липня 2014 року позовну
заяву ОСОБА_4 визнано неподаною та
повернуто позивачу.

Не погодившись з постановленою
ухвалою, ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_4
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
просила ухвалу суду першої інстанції
скасувати, та направити справу до
Дніпровського районного суду м. Києва
для продовження розгляду. Зазначає, що
в матеріалах справи наявна копія
довіреності представника позивача, а
тому висновок суду щодо неможливості
ідентифікувати особу, що підписала
заяву на виконання ухвали про усунення
недоліків, є незаконним та
необґрунтованим. Крім того, звертає
увагу на невідповідність підстав для
залишення позовної заяви без руху та
підстав повернення позовної заяви
позивачу.

ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_4 в суді
апеляційної інстанції підтримала
апеляційну скаргу з наведених підстав
та просила її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача,
з'ясувавши обставини справи та
оговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість
оскаржуваногосудового рішення,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, в червні 2014 року
ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_5 про визнання заповіту
недійсним. Позовна заява була
підписана представником ОСОБА_9 (а.с.1-3)

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 02 липня 2014 року позовну
заяву ОСОБА_4 залишено без руху з
наданням строку для усунення недоліків
у зв'язку з неподанням доказів на
підтвердження позовних вимог та
доказів сплати судового збору (а.с.4-5).

На виконання вимог вказаної ухвали
суду 08.07.2014 представником позивача
подано заяву з запереченнями щодо
недоліків позовної заяви, на які вказав
суд в ухвалі від 02.07.2014 (а.с.7-8).

09 липня 2014 року Дніпровським районним
судом м. Києва постановлено ухвалу,
відповідно до якої позовну заяву
ОСОБА_4 визнано неподаною та повернуто
позивачу (а.с.9). При цьому, суд першої
інстанції виходив з того, що заява від
08.07.2014, подана від імені представника
позивача ОСОБА_3, не містить копію
довіреності на підтвердження
повноважень представника, що позбавляє
суд можливості ідентифікувати особу,
якою подано до суду заяву в інтересах
ОСОБА_4 та є порушенням ч.8 ст.119 ЦПК
України.

Проте, колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції та вважає, що судом було
допущено порушення норм
процесуального права.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» від 12.06.2009 №2, якщо заява не
відповідає вимогам статей 119,120 ЦПК або
не оплачено судовий збір, суддя
відповідно до вимог статті 121 ЦПК
поставляє ухвалу, в якій повинні бути
зазначені конкретні підстави
залишення заяви без руху, в тому числі
й розмір несплачених судових витрат, і
надає строк для усунення недоліків,
тривалість якого визначається в
кожному конкретному випадку з
урахуванням характеру недоліків,
реальної можливості отримання копії
ухвали, яка повинна бути надіслана
заявнику негайно, та їх виправлення.
Подання доказів можливе на наступних
стадіях цивільного процесу, тому суд не
вправі через неподання доказів при
пред'явленні позову залишати заяву без
руху та повертати заявнику.

В ухвалі суду першої інстанції про
залишення позовної заяви без руху,
підставами для залишення без руху було
зазначено відсутність доказів на
підтвердження кожної обставини, на яку
посилається позивач та відсутність
оригіналу квитанції про сплату
судового збору. Однак, жодного
посилання на відсутність в матеріалах
справи копії довіреності чи
відсутності у представника
повноважень на представництво
інтересів позивача в суді не має.

Відповідно до вимог ч.8 ст.119 ЦПК України
якщо позовна заява подається
представником позивача, до позовної
заяви додається довіреність чи інший
документ, що підтверджує його
повноваження.

Тобто, зазначена процесуальна норма
поширюється на форму і зміст саме
позовної заяви, а не будь-якої заяви,
поданої представником, в тому числі
заяви про виконання вимог ухвали про
усунення недоліків. Представник
позивача не зобов'язаний надавати до
кожного процесуального документу
копію довіреності, якщо така міститься
в матеріалах справи.

Таким чином, ухвала Оболонського
районного суду м. Києва від 09липня 2014
року про визнання неподаною та
повернення позовної заяви ОСОБА_4 не
може вважатися законною та підлягає
скасуванню з передачею питання на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 09 липня 2014 року скасувати,
передати питання на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Т.О. Невідома

В.А.Нежура

Г.І.Усик