АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/3758/14
Головуючий у 1-й інстанції Материнко
Доповідач Кривчун Т. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Кривчун Т.О.

суддів: Панченко О.О., Пилипчук Л.І.

при секретарі Філоненко О.В.

за участю: представника відповідача
ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства "Банк Форум
(далі - ПАТ «Банк Форум»)

на рішення Октябрського районного суду
м. Полтави від 25 вересня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
"Банк Форум", ОСОБА_5 про звернення
стягнення на предмет застави.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вказаним позовом до ПАТ "Банк
Форум", ОСОБА_5, в якому просив суд
звернути стягнення на грошові кошти,
які розміщені на рахунку НОМЕР_1 в ПАТ
«Банк Форум» за договором банківського
вкладу «Прибутковий» в національній
валюті без права поповнення №2635/3000/609315
від 02.07.2013 року, укладеному між ним та
Публічним акціонерним товариством
«Банк Форум», для задоволення вимог ПАТ
«Банк Форум» по кредитному договору
№3-0115/13/30 - ZDW від 02 липня 2013 року,
укладеного між Публічним акціонерним
товариством «Банк Форум» та ОСОБА_4 та
вирішити питання про розподіл судових
витрат.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що 02.07.2013 року між ним та ПАТ
«Банк Форум» був укладений кредитний
договір, за яким він отримав кредит у
сумі 160 000,00 грн. на строк до 16.05.2015 року і
цього ж дня між ним та ПАТ «Банк Форум»
був укладений договір банківського
вкладу, відповідно до якого він
розмістив у банківській установі
депозит у сумі 200000,00 грн. на строк до
02.07.2015 року.

Вказує, що в рахунок забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором, 02.07.2013 року між ним
та ПАТ «Банк Форум» був укладений
договір застави майнових прав,
відповідно до якого він передав Банку в
заставу право вимоги отримання
грошових коштів за вказаним вище
депозитним договором. У зв'язку з
відсутністю можливості виконувати
свої кредитні зобов'язання щодо
внесення щомісячних платежів належним
чином відповідно до укладеного
кредитного договору утворилася
заборгованість, у зв'язку з чим він
звернувся з письмовою заявою до ПАТ
«Банк Форум» щодо здійснення
зарахування зустрічних грошових вимог,
а саме зарахування коштів з
депозитного рахунку на погашення
заборгованості за кредитним договором.
Оскільки вказана заява була залишена
Банком без задоволення, звернувся до
суду з вказаним позовом з метою захисту
своїх прав.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 25 вересня 2014 року позов
задоволено повністю.

Звернуто стягнення на грошові кошти,
які розміщені на рахунку 9177 в
Публічному акціонерному товаристві
«Банк Форум» за договором банківського
вкладу «Прибутковий» в національній
валюті без права поповнення №2635/3000/609315
від 02.07.2013 року, укладеним між Публічним
акціонерним товариством «Банк Форум»
та ОСОБА_4 для задоволення вимог
Публічного акціонерного товариства
«Банк Форум» по кредитному договору
№3-0115/13/30 - ZDW від 02 липня 2013 року,
укладеному між Публічним акціонерним
товариством «Банк Форум» та ОСОБА_4.

Вирішено питання стягнення судових
витрат.

З цим рішенням не погодився відповідач,
представник якого в поданій
апеляційній скарзі, посилаючись на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
місцевого суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

В обґрунтування доводів скарги
посилаються на відсутність підстав для
проведення зарахування зустрічних
однорідних вимог, оскільки строк
виконання зобов'язань за кредитом не
настав, строк дії договору
банківського вкладу також встановлено
до 02.07.2015 року; з 14.03.2014 року по 13.06.2014
року у Банку було запроваджено
тимчасову адміністрацію та в
подальшому прийнято рішення про
відкликання банківської ліцензії та з
16.06.2014 року, розпочата процедура
ліквідації Банку.

У судовому засіданні представник
відповідача доводи апеляційної скарги
підтримав та прохав її задовольнити.

Представник позивача проти
апеляційної скарги заперечував, прохав
її відхилити, а рішення суду залишити
без змін.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, заявлених у
суді першої інстанції, вислухавши
пояснення учасників процесу, приходить
до висновку про задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд,виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень,підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються;2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції не відповідає.

Як установлено місцевим судом та
вбачається з матеріалів справи, 02.07.2013
року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_4 був
укладений кредитний договір
№3-0115/13/30-ZDW, відповідно до якого Банк
надав, а Позичальник отримав кредит на
споживчі цілі у сумі 160000,00 грн. строком
до 16.05.2015 року зі сплатою відсотків за
користування кредитом - 23,25% на рік (у
випадку дотримання Позичальником умов
п.3.3.9 Договору), або 33,25% на рік (у випадку
недотримання Позичальником умов п.3.3.9
Договору) (а.с.4-8).

Цього ж дня, а саме 02.07.2013 року між ПАТ
«Банк Форум» та ОСОБА_4 укладено також
Договір банківського вкладу
№2635/3000/609315, відповідно до якого Клієнт
з 02.07.2013 року по 02.07.2015 року розмістив
депозит (вклад) «Прибутковий» в
національній валюті Гривня (UAH) в сумі
200000,00 грн. на рахунку НОМЕР_1 без права
поповнення та продовження депозитного
вкладу, а також повернення не раніше,
ніж закінчення строку договору (а.с.12).

В рахунок забезпечення виконання
Позичальником своїх кредитних
зобов'язань за вказаним кредитним
договором 02.07.2013 року між ПАТ «Банк
Форум» та ОСОБА_4 був укладений Договір
застави №3-0110/13/30-ZS, відповідно до п.1.2.
якого Заставодавець передав в заставу
Банку право вимоги отримання грошових
коштів в сумі 200000,00 грн., розміщених на
рахунку НОМЕР_1 (вкладний рахунок) за
Договором банківського вкладу
«Прибутковий» №2635/3000/609315 від 02.07.2013
року (а.с.9-11).

Як убачається з довідки ПАТ «Банк
Форум» від 26.08.2014 року за вих. №556/3.7/3000
залишок заборгованості ОСОБА_4 за
кредитним договором №3-0115/13/30-ZDW від
02.07.2013р. становить 112284,91грн., з якої 21465,11
грн.- прострочена заборгованість за
тілом кредиту; 8 011,18 грн. - прострочена
заборгованість за відсотками (а.с.19).

18.07.2014 року ОСОБА_4 звернувся до Банку з
заявою, в якій, у зв'язку з виникненням
простроченої заборгованості через
неможливість виконання Позичальником
свого кредитного зобов'язання щодо
внесення платежів на погашення
кредиту, прохав Банк звернути
стягнення на предмет застави
відповідно до умов кредитного договору
та договору застави, тобто, здійснити
зарахування зустрічних вимог, з метою
припинення зобов'язань сторін (а.с.13).

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб від
14.03.2014р. №14 у ПАТ «Банк Форум»
запроваджено тимчасову адміністрацію
на період з 14.03.2014р. по 13.06.2014р.

13.06.2014 року Правлінням Національного
банку України постановлено рішення №355
про відкликання банківської ліцензії в
ПАТ «Банк Форум» з 13.06.2014 року та
ліквідацію останнього.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб від
16.06.2014 року №49 розпочато ліквідацію ПАТ
«Банк Форум» з 16.06.2014 року та призначено
уповноваженою особою Фонду на
ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Соловйову
Н.А. на один рік з 16.06.2014 року по 16.06.2015
року включно (а.с.26).

На підставі вказаного вище рішення
16.06.2014 року було видано Наказ №78, згідно
якого Соловйова Н.А. приступила до
виконання повноважень уповноваженої
особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк
Форум» (а.с.27).

Листом уповноваженої особи Фонду на
ліквідацію ПАТ «Банк Форум» за вих. №
5084/3.3 від 04.08.2014р. ОСОБА_4 повідомлено про
початок ліквідаційної процедури ПАТ
«Банк Форум»; про те, що, згідно з абз.3
п.п.2,3 ст.46 Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб», з
дня призначення Уповноваженої особи,
строк виконання всіх грошових
зобов'язань банку настав, а вимоги за
зобов'язаннями банку, що виникли під
час проведення ліквідації, можуть
пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури та
повідомлено про неможливість
задоволення вимоги ОСОБА_4 як
Кредитора, зокрема, шляхом проведення
зарахування вимог поза встановленої
черговості погашення вимог кредиторів
(а.с.24).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий
суд виходив із того, що зарахування
зустрічних однорідних вимог не
призводить у даному випадку до
порушення порядку погашення вимог
кредиторів, оскільки сума боргу за
кредитним договором, що підлягає
зустрічному зарахуванню, не перевищує
суму гарантованого граничного розміру
відшкодування коштів за вкладами, що
підлягає до відшкодування вкладнику на
день початку процедури виведення
Фондом гарантування вкладів фізичних
осіб Банку з ринку за рахунок Фонду,
оскільки відшкодування вимог
вкладників за черговістю стосується
лише суми, що перевищує суму
гарантованого граничного розміру
відшкодування коштів за вкладами.

Також суд першої інстанції виходив із
того, що односторонній правочин
(зарахування) є таким, що вчинений,
відповідно, його наслідком є
припинення зобов'язання сторін; з
відсутності дисбалансу інтересів
сторін; того, що зарахування є таким, що
не призводить до порушення порядку
погашення вимог кредиторів,
встановленого Законом; Закон України
«Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб» прямо не встановлює
заборону на припинення грошового
зобов'язання шляхом проведення
зарахування зустрічних вимог;
відповідачем визнано право позивача на
отримання вкладу, сума якого не
заперечується, оскільки позивачем
оспорюється лише процедура повернення
коштів.

Проте з такими висновками місцевого
суду погодитися не можна, виходячи з
наступного.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Згідно приписів ст.509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Частиною першою ст.546, ч.ч.1,3 ст.549 ЦК
України передбачено, що виконання
зобов'язання може забезпечуватися, в
тому числі, заставою.

Статтею 601 ЦК України передбачено, що
зарахування зустрічних однорідних
вимог є способом припинення одночасно
двох зобов'язань, в одному із яких одна
сторона є кредитором, а інша -
боржником, а в другому - навпаки
(боржник у першому зобов'язанні є
кредитором у другому). Допускаються
випадки, так званого часткового
зарахування, коли одне зобов'язання
(менше за розміром) зараховується
повністю, а інше (більше за розміром) -
лише в частині, що дорівнює розміру
першого зобов'язання. В такому випадку
зобов'язання в частині, що залишилася,
може припинятися будь-якими іншими
способами.

Вимоги, які можуть підлягати
зарахуванню, мають відповідати таким
умовам:

1) бути зустрічними (кредитор за одним
зобов'язанням є боржником за іншим, а
боржник за першим зобов'язанням є
кредитором за другим);

2) бути однорідними (зараховуватися
можуть вимоги про передачу речей
одного роду, у зв'язку з чим зарахування
як спосіб припинення зазвичай
застосовується до зобов'язань по
передачі родових речей, зокрема
грошей). Правило про однорідність вимог
розповсюджується на їх правову
природу, але не стосується підстави
виникнення такої вимоги. Отже,
допускається зарахування однорідних
вимог, які випливають із різних підстав
(різних договорів тощо);

3) строк виконання щодо таких вимог
настав, не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги.

Зарахуванням можуть бути припинені
зобов'язання на будь-якій стадії їх
існування.

Зарахування зустрічних вимог може
здійснюватися за заявою однієї із
сторін. Це означає, що заяви однієї
сторони достатньо для проведення
зарахування.

Позивач ОСОБА_4 має діючі зобов»язання
за кредитним договором №3-0115/13/30-ZDW від
02.07.2013 року, при цьому строку
користування кредитними коштами,
встановлений у договорі та виконання
зобов»язань за кредитом (до 16.05.2015 року),
не настав.

Окрім того, кінцева дата розміщення
банківського вкладу по Договору
банківського вкладу «Прибутковий» від
02.07.2013 року, закінчується 02 липня 2015
року. Відтак, усі необхідні для
проведення зарахування умови, не
настали, а тому доводи апеляційної
скарги в цій частині є такими, що
заслуговують на увагу.

Не допускається зарахування
зустрічних вимог у випадках,
встановлених договором або законом (п.5
ч.1 ст.602 ЦК України).

Так, наприклад, зарахування однорідних
зустрічних вимог не допускається між
особами, якщо щодо однієї із них
порушена справа про банкрутство та
відкрита ліквідаційна процедура.

Верховний суд України зазначає, що
"відповідно до статті 30 Закону "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
кошти, які надходять при проведенні
ліквідаційної процедури,
зараховуються на основний рахунок
боржника, з якого здійснюються виплати
кредиторам у порядку, передбаченому
статтею 31 цього Закону. Разом із тим,
вимоги Закону про банкрутство не
допускають під час провадження в
справі про банкрутство
індивідуального задоволення вимог
окремого кредитора за рахунок майна
боржника" (постанова Верховного Суду
України від 11.04.2006р. N4/797-7/73). Разом з тим,
якщо зарахування відбувається на
стадії затвердження реєстру
кредиторів, це вважається судом
допустимим (постанова Верховного Суду
України від 29.03.2005р. N5/1436/5.

Законом України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
від 23.02.2012 року №4452-VI (далі - Закон №4452-VI)
встановлюються правові, фінансові та
організаційні засади функціонування
системи гарантування вкладів фізичних
осіб, повноваження Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб, порядок виплати
Фондом відшкодування за вкладами, а
також регулюються відносини між
Фондом, банками, Національним банком
України, визначаються повноваження та
функції Фонду щодо виведення
неплатоспроможних банків з ринку і
ліквідації банків (ч.1 ст.1 Закону).

Частиною 8 Перехідних положень
зазначеного Закону встановлено, що
законодавчі та інші нормативно-правові
акти, прийняті до набрання чинності цим
Законом, застосовуються у частині, що
не суперечить цьому Закону.

Таким чином, для правовідносин, що
виникли під час тимчасової
адміністрації банку або його
ліквідації, яку здійснює уповноважена
особа Фонду, пріоритетними є норми
спеціального Закону №4452-VI.

Згідно зі статтею 26 Закону №4452-VI Фонд
гарантує кожному вкладнику банку
відшкодування коштів за його вкладом.
Фонд відшкодовує кошти в розмірі
вкладу, включаючи відсотки, нараховані
на день початку процедури виведення
Фондом банку з ринку, але не більше суми
граничного розміру відшкодування
коштів за вкладами, встановленого на
дату прийняття такого рішення,
незалежно від кількості вкладів в
одному банку. Сума граничного розміру
відшкодування коштів за вкладами не
може бути меншою 200000,00 гривень.
Адміністративна рада Фонду не має
права приймати рішення про зменшення
граничної суми відшкодування коштів за
вкладами.

Вкладник набуває право на одержання
гарантованої суми відшкодування
коштів за вкладами за рахунок коштів
Фонду в межах граничного розміру
відшкодування коштів за вкладами після
прийняття рішення про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію
банку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Закону №4452-VI
уповноважена особа Фонду складає
перелік вкладників та визначає
розрахункові суми відшкодування
коштів за вкладами за рахунок Фонду
відповідно до вимог цього Закону та
нормативно-правових актів Фонду станом
на день отримання рішення про
відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію банку. Уповноважена особа
Фонду протягом трьох днів з дня
отримання Фондом рішення про
відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію банку формує повний перелік
вкладників, які мають право на
відшкодування коштів за вкладами за
рахунок Фонду, із визначенням сум, що
підлягають відшкодуванню.

Нормою ч.5 ст.36 Закону №4452-VI
передбачено, що під час тимчасової
адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та
інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна
банку, звернення стягнення на майно
банку, накладення арешту на кошти та
майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені),
інших фінансових (економічних) санкцій
за невиконання чи неналежне виконання
зобов'язань перед кредиторами та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів);

4) зарахування зустрічних однорідних
вимог, якщо це може призвести до
порушення порядку погашення вимог
кредиторів, встановленого цим Законом.

За змістом ч.ч.2,3 ст.46 вказаного Закону,
з дня призначення уповноваженої особи
Фонду:

1) припиняються всі повноваження
органів управління банку (загальних
зборів, спостережної ради і правління
(ради директорів)) та органів контролю
(ревізійної комісії та внутрішнього
аудиту). Якщо в банку, що ліквідується,
здійснювалася тимчасова
адміністрація, з дня прийняття рішення
про відкликання банківської ліцензії
та ліквідацію банку тимчасова
адміністрація банку припиняється;

2) банківська діяльність банку
завершується закінченням
технологічного циклу конкретних
операцій у разі, якщо це сприятиме
збереженню або збільшенню
ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових
зобов'язань банку та зобов'язання щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків,
неустойки (штрафу, пені) та
застосування інших санкцій за всіма
видами заборгованості банку;

5) відомості про фінансове становище
банку перестають бути конфіденційними
чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з
відчуженням майна банку чи передачею
його майна третім особам, допускається
в порядку, передбаченому статтею 51
цього Закону;

7) втрачають чинність публічні
обтяження чи обмеження на
розпорядження (у тому числі арешти)
будь-яким майном (коштами) банку.
Накладення нових обтяжень чи обмежень
на майно банку не допускається.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що
виникли під час проведення ліквідації,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.48
зазначеного Закону, Уповноважена особа
Фонду з дня свого призначення складає
реєстр акцептованих вимог кредиторів
та здійснює заходи щодо задоволення
вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду припиняє
приймання вимог кредиторів після
закінчення 30 днів з дня опублікування
відомостей відповідно до частини
другої статті 45 цього Закону. Будь-які
вимоги, що надійшли після закінчення
цього строку, вважаються погашеними,
крім вимог вкладників у межах
гарантованої Фондом суми
відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування
відомостей відповідно до частини
другої статті 45 цього Закону
уповноважена особа Фонду здійснює такі
заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному
кредитору та відносить вимоги до
певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не
підтвердження фактичними даними, що
містяться у розпорядженні
уповноваженої особи Фонду, та, у разі
потреби, заявляє в установленому
законодавством порядку заперечення за
заявленими до банку вимогами
кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог
кредиторів відповідно до вимог,
встановлених нормативно-правовими
актами Фонду (ч.ч.1,2 ст.49 Закону).

Статтею 52 Закону №4452-VI передбачено, що
кошти, одержані в результаті
ліквідації та реалізації майна банку,
спрямовуються уповноваженою особою
Фонду на задоволення вимог кредиторів
у такій черговості:

1) зобов'язання, що виникли внаслідок
заподіяння шкоди життю та здоров'ю
громадян;

2) грошові вимоги щодо заробітної плати,
що виникли із зобов'язань банку перед
працівниками до прийняття рішення про
відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію банку;

3) вимоги Фонду, що виникли у випадках,
визначених цим Законом, у тому числі
щодо повернення цільової позики банку,
наданої протягом здійснення
тимчасової адміністрації з метою
забезпечення виплат відповідно до
пункту 1 частини шостої статті 36 цього
Закону, та щодо покриття витрат Фонду,
передбачених у пункті 17 частини п'ятої
статті 12 цього Закону;

4) вимоги вкладників - фізичних осіб у
частині, що перевищує суму, виплачену
Фондом;

5) вимоги Національного банку України,
що виникли в результаті зниження
вартості застави, наданої для
забезпечення кредитів рефінансування;

6) вимоги фізичних осіб, платежі яких
або платежі на ім'я яких заблоковано
(крім фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності);

7) інші вимоги, крім вимог за
субординованим боргом;

8) вимоги за субординованим боргом.

Окрім того, згідно п.4.27 Рішення
Виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб від
05.07.2012р. №2 «Про затвердження положення
про виведення неплатоспроможного
банку з ринку», уповноважена особа
Фонду на ліквідацію Банку не має права
здійснювати задоволення вимог
кредиторів до затвердження реєстру
акцептованих вимог кредиторів, за
винятком погашення за погодженням з
виконавчою дирекцією Фонду вимог за
правочинами, що забезпечують
здійснення процедури ліквідації.

Також, відповідно до ст.1 Закону України
«Про заставу», в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право в разі
невиконання боржником (заставодавцем)
забезпеченого заставою зобов'язання
одержати задоволення з вартості
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами.

За змістом статті 20 зазначеного Закону,
Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано, якщо
інше не передбачено законом чи
договором.

При заставі майнових прав реалізація
предмета застави провадиться шляхом
уступки заставодавцем
заставодержателю вимоги, що випливає
із заставленого права.

Заставодержатель набуває право
вимагати в судовому порядку переводу
на нього заставленого права в момент
виникнення права звернення стягнення
на предмет застави (ст.23 Закону).

З урахуванням наведеного твердження в
апеляційній скарзі стосовно того, що
саме заставодержатель, а не
заставодавець набуває право звернення
стягнення на предмет застави є такими,
що ґрунтуються на вимогах Закону.

Також, у відповідності до ст.24 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»,
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження
здійснюється на підставі рішення суду
виконавчого напису нотаріуса в
порядку, встановленому законом, або в
позасудовому порядку згідно із цим
Законом.

Обтяжувач, який ініціює звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження,
зобов'язаний до початку процедури
звернення стягнення зареєструвати в
Державному реєстрі відомості про
звернення стягнення на предмет
обтяження.

Статтею 27 вказаного Закону встановлено
порядок боржника про порушення
забезпеченого обтяженням зобов'язання.

Статтею 32 Закону передбачено, що якщо
предметом забезпечувального обтяження
є право грошової вимоги, звернення
стягнення на нього здійснюється шляхом
відступлення обтяжувачу відповідного
права. Обтяжувач зобов'язаний
повідомити в порядку, встановленому
статтею 27 цього Закону, боржника та
інших обтяжувачів відповідного права
грошової вимоги про свій намір набути
на свою користь таке право.

Як зазначено вище, рішенням № 14
Виконавчої дирекції Фонду від 14.03.2014р. у
ПАТ «Банк Форум» запроваджено
тимчасову адміністрацію з 14.03.2014 р. по
13.06.2014 р., а постановою НБУ №355 від
13.06.2014р. прийнято рішення про
відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію ПАТ «Банк Форум» з 16.06.2014
року, на підставі якого було видано
Наказ №78 від 16.06.2014р., згідно якого
Соловйова Н.А. приступила до виконання
повноважень уповноваженої особи Фонду
на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» по 16.06.2015
року.

Місцевий суд залишив поза увагою
вказані обставини та правові норми, що
регулюють спірні правовідносини,
зокрема, приписи статті 602 ЦК України
щодо недопустимості зарахування
зустрічних вимог у випадках,
встановлених договором або законом, не
врахував, що відповідно до ст.ст. 91,93,96
Закону України "Про банки і банківську
діяльність" в процесі ліквідаційної
процедури банку визначається
заборгованість кожному кредитору
банку та встановлюється черговість
погашення вимог кредиторів, що
унеможливлює індивідуальне
задоволення вимог окремого кредитора
позачергово шляхом проведення
зарахування зустрічних однорідних
вимог (постанова Верховного Суду
України від 24 жовтня 2011 року у справі N
3-112гс11), а Законом України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
передбачено особливий порядок
задоволення вимог кредиторів згідно
встановленої черговості та
неприпустимість кредиторських вимог
поза межами ліквідаційної процедури.

Матеріали справи не містять доказів
щодо вчинення ПАТ «Банк Форум» дій,
спрямованих на задоволення своїх вимог
шляхом звернення стягнення на предмет
застави, а тому відсутні підстави для
застосування звернення стягнення та
для зарахування зустрічних однорідних
вимог позивача та відповідача, яке може
призвести до порушення порядку
погашення вимог кредиторів,
встановленого Законом.

Таким чином, суд першої інстанції,
задовольняючи позов, неповністю
з"ясував обставини, які мають значення
для справи, тому висновки суду не можна
визнати такими, що відповідають в
повній мірі обставинам справи.

З урахуванням наведеного апеляційну
скаргу слід задовольнити, рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309
ЦПК України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд
вправі скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити рішення по суті
позовних вимог з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, неправильного
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.3,4 ст.309, ст.316
ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Банк Форум", -
задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 25 вересня 2014 року, -
скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
"Банк Форум", ОСОБА_5 про звернення
стягнення на предмет застави
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/
Т.О. Кривчун

СУДДІ: /підпис/
О.О. Панченко

/підпис/ Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Т.О. Кривчун