НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
№
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2014 року

Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області в складі

головуючого - судді Городецького Д.І.

секретаря Кравченко О.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Новомосковську цивільну
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про відшкодування завданої
матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

02 листопада 2012 року ОСОБА_6 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування завданої матеріальної
та моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_6 неодноразово
уточнювала позовні вимоги, 04 червня 2014
року звернулася до суду з позовом в
остаточній редакції.

На обґрунтування своїх вимог позивач
ОСОБА_6 посилалася на те, що постановою
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 16 жовтня
2012 року, в зв'язку із закінченням
строків давності притягнення до
кримінальної відповідальності, було
закрите провадження у кримінальній
справі за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2
ст. 125 КК України.

Також, зазначеною вище постановою суду,
було закрите провадження у
кримінальній справі за обвинуваченням
ОСОБА_4 за ч.2 ст. 125 КК України, на
підставі Закону України «Про амністію
в 2011 році».

Позивач зазначила в заяві, що у
кримінальній справі за обвинуваченням
ОСОБА_7 і ОСОБА_4 за ч.2 ст. 125 КК України,
вона була визнана потерпілою, в зв'язку
з закриттям кримінальної справи її
позов до відповідачів був залишений
без розгляду.

ОСОБА_6 посилалася на те, що ОСОБА_7 і
ОСОБА_4 обвинувачувалися в тому, що 12
вересня 2009 року біля житлового будинку
по АДРЕСА_1, вони, діючи разом, навмисно,
з метою завдання тілесних ушкоджень, з
мотивів особистої неприязні, під час
виниклої сварки, стали бити її, ОСОБА_6,
звалили на землю, нанесли не менш п'яти
ударів руками і ногами по тілу, в живіт
та голову, завдавши тілесні ушкодження
у вигляді струсу головного мозку, які
відносяться до легкого ступеню
тяжкості з короткочасним розладом
здоров'я.

Позивач зазначила. що у відповідності
до ст. 1190 ЦК України, особи, спільним
діями або бездіяльністю яких було
завдано шкоди, несуть солідарну
відповідальність перед потерпілим.

Внаслідок дій відповідачів вона
знаходилася на лікуванні, витратила на
придбання ліків 508,47 грн., за допомогу
адвоката в кримінальній справі вона
витратила 3 000 грн.

Крім матеріальної шкоди, діями
відповідачів їй була спричинена і
моральна шкода, яка полягає в тому, що
вона перенесла душевні страждання, що
порушило її нормальний життєвий
устрій, негативні емоційні переживання
вплинули на її спокій та стан здоров'я,
моральну шкоду вона оцінює в 10 000 грн.

В зв'язку з наведеним, в позовній заяві
ОСОБА_6 просила суд:

-стягнути на її користь солідарно з
відповідачів ОСОБА_7 і ОСОБА_4 завдану
матеріальну шкоду в розмірі 508,47 грн.;

-стягнути на її користь солідарно з
відповідачів ОСОБА_7 і ОСОБА_4 на
відшкодування завданої моральної
шкоди 10 000 грн.

-стягнути на її користь солідарно з
відповідачів ОСОБА_7 і ОСОБА_4 3000 грн. за
юридичні послуги адвоката;

В судовому засідання позивач ОСОБА_6
підтримала позов, посилалася на
підстави звернення до суду, викладені в
заяві, просила суд задовольнити вимоги,
зазначила, що вона проживає в АДРЕСА_1. 12
вересня 2009 року до неї приїхала дочка з
онуком. Близько 18-00 години її дочка
збирала яблука біля двору, в неї виник
спір з сусідкою - ОСОБА_8. Позивач
зазначила, що коли вона вийшла з двору
на вулицю, побачила, що її дочка лежала
на землі, зверху неї сиділа ОСОБА_8, а
ОСОБА_3 била її. Вона намагалася
відтягнути ОСОБА_3 від своєї дочки за
плечі, волосся, але ОСОБА_3 стала бити її
в живіт, груди, також, підійшов ОСОБА_4
та ударив кулаком по голові, став
викручувати їй руки. Вона не пам'ятає,
як опинилася на землі, але ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 били її. Коли вона встала на
ноги, ОСОБА_3 підійшла до неї та стала
бити кулаками по спині, а ОСОБА_4 ударив
ногою в живіт. Позивач також зазначила,
що на крики прибіг її чоловік, ОСОБА_4
став і його бити, ударив каменем по
голові, потім всі розійшлися. В
наслідок отриманих тілесних ушкоджень
вона була вимушена викликати «швидку
допомогу», оскільки в неї були синці,
забій черевної порожнини. За її скаргою
судом відносно відповідачів була
порушена кримінальна справа, яка
закрита в зв'язку з застосуванням
амністії та строків давності
притягнення до відповідальності. Вона
витратила на лікування та на придбання
ліків 508,47 грн., за допомогу адвоката в
кримінальній справі витратила 3 000 грн.,
діями відповідачів їй спричинена
моральна шкода, яку вона оцінює в 10 000
грн.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому
засіданні підтримала позовні вимоги в
повному обсязі, посилалася на те, що є
всі підстави для стягнення яз
відповідачів матеріальної та
моральної шкоди, оскільки вина
відповідачів у скоєнні кримінального
злочину є доведеною. Закриття
кримінальної справи за строками
давності та внаслідок акту амністії не
є реабілітуючою підставою, тому, не
звільняє ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від обов'язку
відшкодувати завдану злочином
матеріальну та моральну шкоду.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
позов не визнала, посилалася на те, що 12
вересня 2-009 року її дочка ОСОБА_8 пасла
гусей біля двору, в неї виник спір з
дочкою ОСОБА_6 Коли вона вийшла з двору,
побачила, що її дочка та дочка ОСОБА_6
стоять напроти друг друга та тримають
одна одну за волосся. На вулицю вибігла
ОСОБА_6, схватила її за волосся,
внаслідок боротьби, вони упали на
землю, вона лежала на спині на землі, а
ОСОБА_6 сиділа зверху. Вона штовхала
ОСОБА_6 руками в живіт, щоб остання
відпустила її. На вулицю вийшов її зять
- ОСОБА_4, вона не бачила, що він робив. На
вулицю вибіг також чоловік ОСОБА_6, став
бити ОСОБА_4 мискою по голові, потім,
вийшов сусід, заспокоїв всіх. Позов
вона не визнає, оскільки не била ОСОБА_6,
в той же час, вона не заперечує, що в
ході боротьби вона могла завдати
ОСОБА_6 тілесні ушкодження, але, вона
захищалася.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
позов не визнав, посилався на те, що 12
вересня 2009 року приїхав до матері
дружини - ОСОБА_3 в с. Знаменівку.
Близько 17-00 години він побачив, що за
двором лежать його дружина та
незнайома дівчина, вони тримали одна
одну за волосся руками, поряд на землі
лежала ОСОБА_3, а ОСОБА_6 лежала на ній,
тримала її за волосся. Він став
розбороняти їх, взяв ОСОБА_6 під руки та
відтягнув в сторону, ніяких ударів він
їй не наносив. В цей час підійшов ОСОБА_9
і став бити кулаками ОСОБА_3 Він в свою
чергу ударив ОСОБА_9 в обличчя кулаком,
а останній став бити його металевою
мискою. В цей час вийшов на вулицю сусід
ОСОБА_10, став всіх рознімати, після чого
всі пішли по своїм дворам. Особисто він
ОСОБА_6 не бив, тілесних ушкоджень їй не
завдавав, тому, просив відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Представник відповідачів в судовому
засіданні позов не визнала, посилалася
на те, що згідно норм ЦПК України, не
підлягають доказуванню обставини,
встановлені вироком суду відносно
особи, щодо якої розглядається справа
про цивільно-правові наслідки дій цієї
особи. Закриття кримінальної справи
відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не звільняє
позивача ОСОБА_11 від обов'язку довести
той факт, що саме діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4
їй спричинена матеріальна та моральна
шкода. Оскільки позивачкою не надано
доказів щодо наявності вина
відповідачів у завданні ОСОБА_11
тілесних ушкоджень, підстав для
задоволенні позову немає.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, свідка, дослідивши
докази, надані сторонами, суд приходить
до наступного.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
пояснив, що точну дату подій він не
пам'ятає, він знаходився у дворі свого
будинку в с. Знаменівка
Новомосковського району, почув крики,
після чого побачив на вулиці ОСОБА_3, її
дочку, ОСОБА_6, які скандалили. Також він
бачив як ОСОБА_9 з металевою мискою
підійшов до жінок. Він підійшов до
учасників конфлікту і заспокоїв,
особисто не бачив, щоб хтось наносив
удари, бачив тільки, що жінки тягали
одна одну за волоси.

Судом встановлено, що постановою
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 16 жовтня
2012 року було закрите провадження у
кримінальній справі:

- за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні
злочину, передбаченому ч.2 ст. 125 КК
України (умисне легке тілесне
ушкодження, що спричинило
короткочасний розлад здоров'я), у
зв'язку із закінченням строків
давності притягнення до кримінальної
відповідальності;

- за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК
України (умисне легке тілесне
ушкодження, що спричинило
короткочасний розлад здоров'я), у
зв'язку з застосуванням до нього Закону
України «Про амністію в 2011 році».

Згідно постанови суду від 16 жовтня 2012
року ОСОБА_7 і ОСОБА_4 обвинувачувалися
в тому, що 12 вересня 2009 року біля
житлового будинку по АДРЕСА_1, вони,
діючи разом, навмисно, з метою завдання
тілесних ушкоджень, з мотивів
особистої неприязні, під час виниклої
сварки, стали бити ОСОБА_6, звалили на
землю, нанесли не менш п'яти ударів
руками і ногами по тулу, в живіт та
голову, завдавши тілесні ушкодження у
вигляді струсу головного мозку, які
відносяться до легкого ступеню
тяжкості з короткочасним розладом
здоров'я.

У відповідності до постанови Пленуму
Верховного суду України від 23 грудня 2005
року № 12 «Про практику застосування
судами України законодавства про
звільнення особи від кримінальної
відповідальності», звільнення від
кримінальної відповідальності - це
відмова держави від застосування щодо
особи, котра вчинила злочин,
установлених законом обмежень певних
прав та свобод, шляхом закриття
кримінальної справи, яке здійснює суд у
випадках, передбачених КК України, у
порядку, встановленому КПК України.
Умовою звільнення особи від
кримінальної відповідальності є
вчинення нею певного умисного злочину,
незалежно від того, закінчено його чи
ні, вчинений він одноособово чи у
співучасті. При вирішенні питання про
звільнення особи від кримінальної
відповідальності суд (суддя) під час
попереднього, судового, апеляційного
або касаційного розгляду справи
повинен переконатися, що діяння, яке
поставлене особі за провину, дійсно
мало місце, що воно містить склад
злочину і особа винна в його вчиненні.

У відповідності до ч 4 ст. 61 ЦПК України,
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду з
питань, чи мали обставини ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Як зазначалося вище, вирок відносно
ОСОБА_7 і ОСОБА_4 не виносився, в той же
час, суд приходить до переконання, що
постанова суду від 16 жовтня 2012 року
надає право робити висновок про
наявність вини у вчиненні злочину
ОСОБА_7 і ОСОБА_4

Загальними нормами
кримінально-процесуального
законодавства України передбачено, що
обвинувачений у вчиненні
кримінального злочину має право на
доведення відсутності своєї вини,
ставити питання про постановлення
виправдовувального вироку у
кримінальній справі, також і в тому
разі, коли є підстави для закриття
кримінальної справи внаслідок акту
амністії або закінчення строків
притягнення до відповідальності.

ОСОБА_3 та ОСОБА_12, надавши згоду на
закриття відносно них кримінальної
справи, розпорядилися своїм правом на
звільнення від кримінальної
відповідальності за обставинами, що у
відповідності до ст. 6 УКПК України, не є
реабілітуючими.

Крім того, самі сторони посилалися на
те, що 12 вересня 2009 року між ними
відбувався конфлікт, ОСОБА_3 в судому
засідання не заперечувала, що в ході
боротьби вона могла завдати ОСОБА_6
тілесні ушкодження.

Згідно до висновку судово-медичного
експерта № 572Е від 12 липня 2010 року,
встановлено, що у ОСОБА_6 були виявлені
тілесні ушкодження у виді струсу
головного мозку, які відносяться д
легкого ступеню тяжкості з
короткочасним розладом здоров'я,
тривалістю понад 6-ти діб, але не більше
ніж 21-а доба. Тілесні ушкодження у виді
синця на лівому передпліччі, садна на
правому передпліччі, забиття передньої
черевної стінки відносяться до легкого
ступеню тяжкості. Всі знайдені у ОСОБА_6
тілесні ушкодження виникли від дії
тупих твердих предметів з обмеженою
контактуючою поверхнею та за давністю
утворення можуть відповідати даті
події, зазначеної у постанові та
потерпілою - 12 вересня 2009 року. (а.с. 38
крим.спр.)

Досліджені судом докази доводять
провину відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_12
у спричиненні позивачці ОСОБА_6
тілесних ушкоджень.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 в період з
15 вересня 2009 року по 28 вересня 2009 року
перебувала на лікуванні в Комунальному
закладі «Новомосковська центральна
районна лікарня з діагнозом: струс
головного мозку, забій передньої
черевної стінки, їй проведено
лікування наступними лікарським
засобами: кеторол, анальгін, димедрол,
наклофен, індовазим гель, актовегин,
физраствор, неотропил, мильгамма,
глицин. (а.с.11 крім. справа.)

Згідно до квитанцій, товарних чеків,
наданих позивачкою, на придбання
вищезазначених лікарських препаратів,
нею було витрачено 486,30 грн.; за
проходження судово-медичного
обстеження - 22,17 грн., а всього - 508,47 грн.

Згідно до ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також, шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст. 1190 ЦК України,
особи, спільним діями або
бездіяльністю яких було завдано шкоди,
несуть солідарну відповідальність
перед потерпілим.

В зв'язку з наведеним, суд приходить до
переконання, що відповідачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_12 повинні солідарно відшкодувати
позивачці завдану матеріальну шкоду в
сумі 508,47 грн.

Як зазначалося вище, позивач просила
суд стягнути з відповідачів на її
користь витрати на оплату допомоги
адвоката в кримінальній справі в сумі 3
000 грн.

Суд приходить до переконання, що
зазначені витрати не підлягають
відшкодуванню, оскільки, зазначені
суми не є матеріальними збитками, а є
витратами потерпілої особи в
кримінальній справі.

При вирішення цивільних справ, у
відповідності до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалене
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею та документально
підтверджені судові витрати.

Оскільки ці суми не є судовими
витратами при розгляді зазначеної
цивільної справи, в задоволенні
заявлених вимог належить відмовити.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає … у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала в зв'язку із
ушкодженням здоров'я.

Суд приходить до переконання, що
позивачу ОСОБА_6 була спричинена
моральна шкода, яка полягає в душевних
стражданнях, які вона понесла в зв'язку
з ушкодженням її здоров'я, завданням
фізичного болю, потреби тривалого
перебування на лікуванні.

У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України,
моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обстави, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, суд приймає до уваги
наявність провини в діях відповідачів
в настанні наслідків, тяжкість
завданих позивачу тілесних ушкоджень,
а також, враховуючи вимоги розумності
та справедливості, приходить до
переконання. що розмір моральної шкоди
повинен бути визначений в розмірі 2 000
грн., в зв'язку з чим, вимоги позивачі в
зазначеній частині підлягають
частковому задоволенню.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, заподіяна фізичній особі,
відшкодовується особою, яка заподіяла
її.

В зв'язку з наведеним, завдана позивачу
моральна шкода повинна бути
відшкодована солідарно відповідачами
ОСОБА_3 та ОСОБА_12

У відповідності до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалене
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею та документально
підтверджені судові витрати.

Згідно договору про надання юридичних
послуг від 14 березня 2013 року, (а.с. 25) та
додатку до договору № 1, ОСОБА_1 сплачує
адвокату ОСОБА_2 за ведення справи 1000
грн.

У відповідності до Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» № 4191-VI,
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних справах, в яких
така компенсація виплачується стороні
не може перевищувати 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому засіданні,
під час вчинення окремих
процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Законом України від 16.01.2014 року «Про
державний бюджет України на 2014 рік
розмір мінімальної заробітної плати
встановлено в сумі 1218 грн.

Таким чином, сума компенсації витрат на
правову допомогу за годину складає не
більш ніж 487,20 грн. (1218 грн. х 40%).

Згідно до журналів судових засідань,
представник позивача приймала участь в
судових засіданнях протягом 3 годин 17
хвилин., тому, сума компенсації не
повинна перевищувати 1 669,40 грн. (487,20 х 3
год. 17 хв.)

Оскільки сума оплати за договором про
надання юридичних послуг складає 1000
грн. (тобто, не перевищує граничних
розмірів), суд приходить до
переконання. що зазначена сума судових
витрат повинна бути стягнута на
користь позивача з відповідачів ОСОБА_3
та ОСОБА_12 в рівних частках по 500 грн.
кожний.

Враховуючи вищевикладене і керуючись
ст.ст.10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, ст.ст.22, 23,
1166, 1167, 1168, 1195 ЦК України, Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» № 4191-VI,
суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 РНОКПП
НОМЕР_1 і ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_2 на
користь ОСОБА_6 РНОКПП 178983047 на
відшкодування матеріальної шкоди 508,47
грн., в рахунок відшкодування завданої
моральної шкоди - 2 000 грн., а всього 2 508,47
грн. (дві тисячі п'ятсот вісім грн. 47
коп.)

Стягнути з ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_6 РНОКПП 178983047 судові
витрати в сумі 500 грн. (п'ятсот грн.)

Стягнути з ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_2 на
користь ОСОБА_6 РНОКПП 178983047 судові
витрати в сумі 500 грн. (п'ятсот грн.)

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_6 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_1 на
користь держави судовий збір в сумі 121,80
грн. (сто двадцять одна грн. 80 коп.)

Стягнути з ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_2 на
користь держави судовий збір в сумі 121,80
грн. (сто двадцять одна грн. 80 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ Д.І.
Городецкий