Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Протасова О. М.
,

при секретарі - Снігур С. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
"КИЇВОБЛЕНЕРГО" до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за електроенергією ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ПАТ «Київобленерго»
звернувся до суду з цим позовом,
уточнивши який, зазначив, що відповідач
проживає у квартирі АДРЕСА_1, та є
споживачем електричної енергії за
зазначеною адресою. 10.07.2011 технічною
перевіркою працівниками
енергопостачальника у відповідача
було виявлено безоблікове споживання
електричної енергії внаслідок
підключення електроустановок з
порушенням схем обліку, про що було
складено акт, від підписання якого
споживач відмовилась. На підставі акту
вартість не облікованої електричної
енергії була визначена у розмірі 3286,57
грн., яку відповідач виплатила до
жовтня 2012 року. Однак внаслідок
недоплати поточних платежів з 01.11.2012
року по 10.08.2014 р. у відповідача
виникла заборгованість у сумі 2794,95
грн., яку просив стягнути.

У судовому засіданні представники
позивача Мокрієнко Т.В. та Прудивус
В.Г., які діють на підставі
довіреностей, підтримали позов,
посилаючись на наведені у ньому
обставини.

Представник відповідача за
довіреністю ОСОБА_4 проти позову
заперечувала, пославшись на позовну
давність та оспоривши акт технічної
перевірки від 10.07.2011 року і процедуру
відключення від електропостачання, а
також заперечивши розрахунок позивача.
Окрім того, зауважила, що правильне
написання прізвища відповідача "Троц",
що підтвердила паспортом.

Вислухавши представників сторін та
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
з урахуванням такого.

Відповідно до ч.1 ст.11, ч.3 ст.10, ч.1 ст.60
ЦПК України, суд розглядає справи в
межах заявлених вимог на підставі
наданих сторонами доказів; кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що відповідач
проживає у квартирі АДРЕСА_1, та є
споживачем електричної енергії, яку
поставляє ПАТ "Київобленерго".

Згідно з договором №148039 від 04.10.2001 р.,
сторони уклали договір про
користування електричною енергією
побутовим споживачем, відповідно до
пунктів 1, 16 якого енергопостачальник
взяв на себе обов'язок надійно
постачати споживачеві електричну
енергію у необхідних обсягах, а
споживач - оплачувати її за
обумовленими тарифами відповідно до
показань приладу обліку по рахунках,
надісланих споживачу персоналом РЕМ.

Як вбачається з акту №014372 від 10.07.2011
року про порушення Правил
користування електричною енергією,
складеним працівниками ПАТ
"Київобленерго", відповідач допустив
безоблікове споживання електроенергії
шляхом підключення електроустановок з
порушенням схеми обліку.

Згідно зі ст.27 Закону України "Про
електроенергетику", п.5 ст.20 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" та п.п.9,11,14,42,48 "Правил
користування електричною енергією для
населення", затверджених постановою
КМУ №1357 від 26.07.99 р., споживання
електричної енергії без приладів
обліку не допускається; за порушення
правил користування електричною
енергією споживач несе
відповідальність.

За змістом п.53 зазначених Правил, у разі
виявлення представником
енергопостачальника порушення
споживачем правил користування
електричною енергією складається
відповідний акт, а вартість
безобліково викорастаної електричної
енергії визначається відповідно до
"Методики визначення обсягу та
вартості електричної енергії, не
облікованої внаслідок порушення
споживачами правил користування
електричною енергією", затвердженої
постановою НКРЕ України №562 від 04.05.06.

Згідно з наданим позивачем
розрахунком, проведеним відповідно до
підпункту 3 п.3.1, п.п. 3.2, 3.3, 3.4 зазначеної
Методики на підставі акту від 10.07.2011 р.,
вартість не облікованої електричної
енергії склала 3286,57 грн.

З пояснень сторін вбачається, що у
встановленому порядку акт про
порушення та розрахунок вартості
необлікованої електричної енергії
відповідачем не оспорювався.

Однак, як вбачається з особової картки
споживача та наданих відповідачем
копій квитанцій, з січня по квітень
та з червня по листопад 2012 року, а також
у 2013 році відповідач, не зазначаючи
призначення платежу, сплачувала по
200-300 грн., що не відповідало вартості
спожитої щомісяця електроенергії.

З цієї ж картки судом встановлено, що
частина коштів, сплачених
відповідачем у ці періоди, була
віднесена позивачем в рахунок
погашення заборгованості за
необліковано спожиту електроенергію.

Відповідно до п.3.8 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21 січня 2004 р. N22,
реквізит "Призначення платежу"
платіжного доручення заповнюється
платником так, щоб надавати повну
інформацію про платіж та документи, на
підставі яких здійснюється
перерахування коштів отримувачу;
повноту інформації визначає платник з
урахуванням вимог законодавства
України.

З урахуванням цього суд вважає, що дії
відповідача щодо віднесення суми
платежу в рахунок заборгованості були
правомірними.

З цієї ж особової картки споживача,
результатів зчитування показників
лічильника у АДРЕСА_1 та наданих
позивачем розрахунків судом
встановлено, що у відповідача
утворилась заборгованість по поточних
платежах.

Згідно з уточненим розрахунком,
станом на 10.08.2014 р. заборгованість
склала 2794,95 грн.

Доказів відсутності заборгованості
або її наявності в меншому розмірі
відповідач суду не надала.

Надані нею квитанції про оплату
електроенергії як доказ відсутності
заборгованості суд до уваги не бере,
оскільки вказані в них суми явно не
відповідають показникам лічильника,
зазначеним у квитанціях.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про
електроенергетику", електрична
енергія є товарною продукцією,
призначеною для купівлі-продажу.

Відповідно до п.5 ст.20 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги",
п.п.19,20,42,48 Правил користування
електричною енергією для населення,
затверджених постановою КМУ №1357 від
26.07.99, споживачі зобов"язані оплачувати
спожиту електричну енергію за
діючими тарифами (цінами) для населення
на підставі фактичних показань
приладів обліку у строки, встановлені
договором або законом; розрахунковим
періодом для встановлення розміру
оплати спожитої електричної енергії є
календарний місяць; плата за спожиту
протягом розрахункового періоду
електричну енергію вноситься не
пізніше 10 числа наступного місяця.

Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та інших
актів цивільного законодавства.

З урахуванням наведених норм та
встановлених обставин суд вважає, що
вимоги позивача про стягнення
заборгованості за спожиту
електроенергію в сумі 2794,95 грн.
ґрунтуються на законі, а тому
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Доводи відповідача щодо незгоди з
порядком складення акту про порушення
та відключення від електроенергії суд
до уваги не бере, оскільки вони не
стосуються предмету позову.

Заяву відповідача про застосування
позовної давності суд також відхиляє,
на підставі такого.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України
позовна давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
право на яку має позивач; після
переривання перебіг позовної давності
починається заново; час, що минув до
переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

За змістом вказаних норм перебіг
позовної давності переривається
поданням заяви про видачу судового
наказу та починається заново з
поданням відповідного позову після
скасування судового наказу.

Як вбачається з матеріалів справи,
21.11.2013 р. ПАТ "Київобленерго" звернувся
до Білоцерківського міськрайонного
суду Київської області з заявою про
видачу судового наказу про стягнення з
відповідача 1888, 47 грн. - поточної
заборгованості за спожиту
електроенергію станом на 01.11.2013 р., а
09.12.2013 року за цією заявою вказаний суд
видав судовий наказ.

Після проходження відповідних
процесуальних процедур ухвалою від
15.05.2014 р. апеляційний суд Київської
області скасував зазначений судовий
наказ та роз'яснив заявнику, що
заявлені ним вимоги можуть бути
розглянуті у позовному провадженні з
додержанням загальних правил щодо
пред'явлення позову.

Тому суд вважає, що, відповідно до ч.3
ст.264 ЦК України, строк позовної
давності розпочався для позивача
заново після його переривання 15.05.2014 р.

Задовольняючи позов, суд стягує з
відповідача судові витрати відповідно
до ст.88 ЦПК України.

Керуючись наведеними нормами та
ст.ст.8,10,11,60,88,209,212-215,223, 294-296 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного
товариства "КИЇВОБЛЕНЕРГО" до ОСОБА_1
про стягнення боргу за
електроенергією задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
"КИЇВОБЛЕНЕРГО" 2794 (дві тисячі сімсот
дев'яносто чотири) грн. 95 коп.
заборгованості за електроенергією та
243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається апеляційному суду Київської
області через Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги , якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя О. М. Протасова