АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/8546/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3820/14
Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д.
Доповідач Хіль Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Кузнєцової О.Ю., Чічіля В.А.

при секретарі Колодюк О.П.

за участю позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Назаренко
В.К.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 4 листопада 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"АвтоКрАЗ" про визнання працівником
підприємства, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із вказаним позовом та просив
визнати його працівником ПАТ
«АвтоКрАЗ».

В обґрунтування позовних вимог
вказував, що у відділі кадрів ПАТ
«АвтоКрАЗ» відсудній оригінал наказу
№ 80 від 22 лютого 2007 року про
переведення його на строковий трудовий
договір, оскільки з таким наказом його
не ознайомлювали і він його не
підписував. Внаслідок цього не може
бути й наказу № 332 від 30 квітня 2007 року
про його звільнення. За таких обставин,
вважає що його звільнення з ПАТ
«АвтоКрАЗ» не відбулось.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 4 листопада 2014 року у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку
оскаржив ОСОБА_1, просив скасувати його
та повернути справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні

Судове рішення ухвалене у справі
відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що ОСОБА_1 перебував у
трудових відносинах з ПАТ «АвтоКрАЗ» з
01 серпня 1973 року по 30 квітня 2007 року.

Згідно наказу ХК «АвтоКрАЗ» № 80 від 22
лютого 2007 року ОСОБА_1, вагар складу
вогнетривів № 10 складського
господарства відділу
матеріально-технічного постачання, був
переведений за його згодою по тій же
професії на строковий трудовий
договір з строком дії до 30 квітня 2007
року. Вказаний наказ був виданий на
підставі заяви ОСОБА_1 від 21 лютого 2007
року.

Відповідно до наказу ВАТ ХК «АвтоКрАЗ»
№ 332 від 30 квітня 2007 року позивача було
звільнено з посади в зв'язку з
закінченням строку трудового договору
на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України.

Оригінали вказаних документів були
досліджені в судовому засіданні.

Позивачем не заперечувався той факт, що
після закінчення трудового договору
він отримав у роботодавця свою трудову
книжку і більше трудові функції на ПАТ
«АвтоКрАЗ» не здійснював.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що рішенням
Автозаводського районного суду м.
Кременчука від 12 грудня 2008 року у
справі № 2-2741/08 за позовом ОСОБА_1 до ВАТ
ХК «АвтоКрАЗ» про визнання незаконними
наказів, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди позивачеві відмовлено
в задоволенні позовних вимог. Рішення
суду набрало чинності.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач був звільнений з ПАТ
«АвтоКрАЗ» 30 квітня 2007 року, а тому
підстав визнавати його працівником
вказано підприємства немає.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він узгоджується з
матеріалами справи та нормами чинного
законодавства, які регламентують
спірні правовідносини.

Твердження апелянта про необхідність
розгляду вказаної справи в порядку,
встановленому процесуальним
законодавством станом на 2008 рік є
неспроможними.

Відповідно до ч.3 ст. 2 ЦПК України
провадження в цивільних справах
здійснюється відповідно до законів,
чинних на час вчинення окремих
процесуальних дій, розгляду і
вирішення справи.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 звернувся
до суду із позовом у вересні 2014 року, то
підстав для застосування
процесуального законодавства, що діяло
у 2008 році немає підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з рішення
Автозаводського районного суду м.
Кременчука від 12 грудня 2008 року ОСОБА_1
був звільнений із займаної посади
відповідно до до наказу ВАТ ХК
«АвтоКрАЗ» № 332 від 30 квітня 2007 року із
додержанням норм законодавства про
працю.

Апелянтом підтверджується факт
відсутності трудових відносин з ПАТ
«АвтоКрАЗ» з дня його звільнення, а
тому колегія суддів не вбачає підстав
для визнання його працівником
вказаного підприємства.

Окрім того, відповідно до ст. 232 КЗпП
України безпосередньо в районних,
районних у місті, міських чи
міськрайонних судах розглядаються,
зокрема, трудові спори за заявами
працівників про поновлення на роботі
незалежно від підстав припинення
трудового договору, зміну дати і
формулювання причини звільнення,
оплату за час вимушеного прогулу або
виконання нижчеоплачуваної роботи,
спори про відмову у прийнятті на
роботу, тощо.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми ст. 232 КЗпП України та прийшов до
правильного висновку щодо
неможливості вирішення у судовому
порядку питання визнання особи
працівником підприємства.

Інших доводів, які б спростовували
висновки місцевого суду, апелянтом не
надано.

Виходячи з викладеного, доводи
апеляційної скарги про помилковість
судового рішення спростовуються
матеріалами справи і не дають підстав
вважати, що судом першої інстанції
допущені порушення норм матеріального
та процесуального права, які
передбачені ст.309 ЦПК України як
підстави для скасування або зміни
рішень.

Керуючись ст. ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1
п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 4 листопада 2014 року- залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий:
Л.М. Хіль

Судді
О.Ю. Кузнєцова

В.А. Чічіль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: