Справа № 636/3644/14-ц
Провадження № 2/636/1831/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року
м. Чугуїв
Чугуївський міський
суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Ганенко Т.С.,

за участю секретаря
судового засідання - Філатова Д.С.,

розглянувши у судовому засіданні в м.
Чугуєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
розірвання договору дарування,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, звернулася до Чугуївського
міського суду Харківської області з
позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
розірвання договору дарування.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказав, що 30 березня 2010 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_3, був укладений договір
дарування квартири АДРЕСА_1

Позивач бажає розірвати договір
дарування, так як ОСОБА_3 своїм недбалим
ставленням створив реальну загрозу
руйнування квартири і внаслідок цього
безповоротної її втрати.

Позивач надала заяву про слухання
справи без її участі, позовні вимоги
підтримала, та просила суд позов
задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_2, надав заяву про
слухання справи без його участі, проти
задоволення позовних вимог не
заперечував.

Відповідач - ОСОБА_3, надав заяву про
слухання справи без його участі, проти
задоволення позовних вимог не
заперечував.

Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України
вважає за можливе розглядати справу у
відсутності нез'явившихся осіб за
наявними доказами справи.

Дослідивши та перевіривши письмові
докази по справі, суд вважає позов
обґрунтованим і таким, що підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

30 березня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
був укладений договір дарування
квартири АДРЕСА_1

Договір дарування посвідчений
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрований в реєстрі за №864 та
зареєстрований в реєстраційній службі
Чугуївського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області 28.02.2014 року за № 4834465 .

Позивач є дружиною ОСОБА_2, що
підтверджено свідоцтвом про укладення
шлюбу, серії НОМЕР_2, виданим 06 травня 1978
року.

Квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
Чугуївського міського нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_5
24.04.2002 року, реєстровий №1200.

В 2002 році позивач взяла у ОСОБА_3 у борг
кошти у сумі 4000 доларів США для
придбання чотирикімнатної квартири
АДРЕСА_1, що підтверджено власноручно
написаною розпискою. Проте вказана
квартира була оформлена на ОСОБА_2

Не належить до спільної сумісної
власності майно одного з подружжя,
набуте особою до шлюбу; набуте на
підставі договору дарування або в
порядку спадкування; набуте за час
шлюбу, але за кошти, які належали одному
з подружжя особисто; речі
індивідуального користування, в тому
числі коштовності, навіть якщо вони
були придбані за рахунок спільних
коштів подружжя; кошти, одержані як
відшкодування за втрату (пошкодження)
речі, що належала особі тощо.

Тобто квартира АДРЕСА_1, є особистою
приватною власністю ОСОБА_1

Позивач самостійно виконала свої
зобов'язання перед ОСОБА_3, тому
квартира є її особистою власністю.

Однак, відповідач ОСОБА_3 з часу
укладення договору дарування жодного
разу не з'являвся в подарованій йому
квартирі, в зв'язку з чим дана квартира
знаходиться у занедбаному стані та
потребує негайного капітального
ремонту. Поточні комунальні платежі
ним не сплачуються.

На цій підставі позивач вважає, що
ОСОБА_2 своїм недбалим ставленням
створив реальну загрозу руйнування
квартири і внаслідок цього
безповоротної її втрати.

При цьому під недбалим ставленням слід
розуміти таке поводження
обдаровуваного з предметом договору
дарування, внаслідок якого подарована
річ може бути знищена чи істотно
пошкоджена.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 57 СК України особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 СК України той із
подружжя, хто є власником майна,
визначає режим володіння та
користування ним.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Згідно ч. 3 ст. 57 СК України майно,
набуте нею за час шлюбу, але за кошти,
які належали їй, особисто є особистою
приватною власністю дружини.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі), що були передані йому
позикодавцем у строк та в порядку,
визначеному позикодавцем.

Відповідно до частини першої ст.717 ЦК
України за договором дарування одна
сторона (дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Як зазначено у частині другій ст.719
цього Кодексу, договір дарування
нерухомої речі укладається у письмовій
формі і підлягає нотаріальному
посвідченню.

Статтею 727 ЦК України встановлено, що
дарувальник має право вимагати
розірвання договору дарування
нерухомих речей чи іншого особливо
цінного майна, якщо обдаровуваний
умисно вчинив злочин проти життя,
здоров'я, власності дарувальника, його
батьків, дружини (чоловіка) або дітей.

Дарувальник має право вимагати
розірвання договору дарування, якщо
обдаровуваний створює загрозу
безповоротної втрати дарунка, що має
для дарувальника велику немайнову
цінність.

Дарувальник має право вимагати
розірвання договору дарування, якщо
внаслідок недбалого ставлення
обдаровуваного до речі, що становить
історичну, наукову, культурну цінність,
ця річ може бути знищена або істотно
пошкоджена.

Дарувальник має право вимагати
розірвання договору дарування, якщо на
момент пред'явлення вимоги дарунок є
збереженим.

У разі розірвання договору дарування
обдаровуваний зобов'язаний повернути
дарунок у натурі.

Розірвати договір дарування
дарувальник вправі лише за умови
наявності дарунка у натурі, тобто коли
дарунок на момент пред'явлення такої
вимоги є збереженим. Збереження
дарунка передбачає знаходження його у
власності обдарованого у стані, що
відповідає його призначенню. Тому
предмет договору дарування повинен
бути річчю індивідуально визначеною,
неспоживчою, відповідної цінності для
дарувальника. При розірванні договору
дарування дарунок повертається
дарувальнику у тому вигляді, в якому
він існує на момент розірвання
договору.

Розірвання договору дарування є
правовою підставою припинення права
власності на дарунок у обдаровуваного.
Наслідком такого розірвання є
застосування реституції, тобто
повернення сторін у первинний стан, у
зв'язку з чим, обдаровуваний
зобов'язаний повернути дарувальнику
річ, що є предметом договору, у натурі з
урахуванням можливого природного
зносу за період її перебування в
обдаровуваного.

Проте, за загальним правилом, згідно з
частиною першою статті 651 Кодексу,
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 235, 236, 368, 626, 631, 651, 654, 717, 719, 722, 727 ЦК
України, ст. 57, 59 СК України, ст.ст. 6, 11,
209, 212-216, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
розірвання договору дарування -
задовольнити.

Договір дарування квартири АДРЕСА_1,
укладений 30 березня 2010 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_3, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрований в реєстрі за №864 та в
реєстраційній службі Чугуївського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області від 28.02.2014 року за
№ 4834465 - розірвати.

Допустити двосторонню реституцію та
повернути сторони в первісне положення
з поверненням права власності на
квартиру АДРЕСА_1

Визнати квартиру АДРЕСА_1 об'єктом
особистої приватної власності ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1, право
власності на квартиру АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції, шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня
проголошення рішення, а для осіб, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя: