У х в а л а

іменем україни

22 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Наумчука М.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зменшення розміру
аліментів, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Харківської області від 21 травня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в
якому просив зменшити розмір
аліментів, що стягуються з нього на
користь відповідачів за рішеннями суду
на утримання малолітніх дітей.

В обґрунтування вимог позивач
посилався на те, що рішенням
Краснокутського районного суду
Харківської області від 28 лютого 2012
року з нього на користь ОСОБА_3
стягуються аліменти на утримання сина -
ОСОБА_5 у розмірі ј частини всіх видів
доходів, але не менше ніж 30 % відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку до досягнення сином
повноліття, починаючи з 11 січня 2012 року.
З 24 жовтня 2013 року з нього стягуються
також аліменти на користь ОСОБА_4 на
утримання малолітнього сина ОСОБА_6 у
розмірі ј частини всіх видів доходів за
рішенням Краснокутського районного
суду Харківської області від 05 грудня
2013 року. У зв'язку із тим, що після того,
як з нього почали стягувати аліменти на
другого сина, його матеріальний стан
змінився, просив зменшити розмір
аліментів, що стягувались із нього за
обома рішеннями до 1/6 частини його
доходів.

Рішенням Краснокутського районного
суду Харківської області від 24 квітня
2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 21 травня 2014
року рішення Краснокутського
районного суду Харківської області від
24 квітня 2014 року скасовано та ухвалено
нове рішення, яким позов ОСОБА_2
задоволено.

Зменшено розмір аліментів, що
стягуються з ОСОБА_2 згідно рішення
Краснокутського районного суду
Харківської області від 28 лютого 2012
року на користь ОСОБА_3 на утримання
сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ј частини
до 1/6 частини від усіх видів доходу, але
не менше ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
до досягнення ним повноліття.

Зменшено розмір аліментів, що
стягуються з ОСОБА_2 згідно рішення
Краснокутського районного суду
Харківської області від 05 грудня 2013
року на користь ОСОБА_4 на утримання
сина - ОСОБА_6 з ј частини до 1/6 частини
від усіх видів доходу, але не менше ніж
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку до досягнення
ним повноліття. Аліменти у зміненому
розмірі стягуються з дня набрання
рішенням апеляційного суду
Харківської області законної сили.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 порушує
питання про скасування оскаржуваного
рішення суду апеляційної інстанції із
залишенням у силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосування
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановленні в рішенні чи відкинуті
ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що рішенням
Краснокутського районного суду
Харківської області від 28 лютого 2012
року з позивача на користь ОСОБА_3
стягуються аліменти на утримання сина -
ОСОБА_5 у розмірі ј частини всіх видів
доходів, але не менше ніж 30 % відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку до досягнення сином
повноліття, починаючи з 11 січня 2012 року
(а. с. 8).

Рішенням Краснокутського районного
суду Харківської області від 05 грудня
2013 року з ОСОБА_2 стягнено аліменти на
користь ОСОБА_4 на утримання
малолітнього сина ОСОБА_7 у розмірі ј
частини всіх видів доходів до
досягнення сином повноліття, але не
менше ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 24 жовтня 2013 року (а. с. 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції,
встановивши, що після ухвалення
рішення суду від 28 лютого 2012 року,
ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_4, у нього
з'явився син ОСОБА_7, на якого він також
сплачує аліменти за рішенням суду від 05
грудня 2013 року, позивач зареєстрований
та проживає разом зі своїм батьком
ОСОБА_8, 1949 року народження, який є
інвалідом другої групи, переніс
інфаркт у 2003 році, з цього часу потребує
постійного лікування, у 2014 році
знаходився у хірургічному відділенні
на стаціонарному лікуванні, сам ОСОБА_2
перебуває на обліку у лікарні у зв'язку
із захворюванням верхніх дихальних
шляхів, потребує щорічного
оздоровлення, а також наявність у
справі заяви ОСОБА_4, у якій вона не
заперечує проти задоволення позовних
вимог ОСОБА_2, дійшов обґрунтованого
висновку про зменшення розміру
аліментів.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення суду апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для його зміни або скасування
не встановлено.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
положенням ст. 335 ЦПК України, оскільки
суд касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 21 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Г.І. Мостова

Судді:

Т.Л. Ізмайлова

М.І. Наумчук