Справа № 199/3612/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

„15" жовтня 2014 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А.,

за участі представника позивача -
ОСОБА_1,

за участі відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання
права власності з виплатою компенсації
попередньому власнику за
припинення його права власності,
визначення ідеальних часток,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із
даним позовом, в його обґрунтування
посилаючись на те, що їй, її чоловіку -
ОСОБА_6, та її донькам - ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 24.12.2002 року,
зареєстрованого в КП «МБТІ» в
реєстровій книзі за № 541п-1957-505, на праві
спільної сумісної власності належала
квартира АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер її чоловік,
ОСОБА_6, та після його смерті
відкрилася спадщина, яка складається з
1/4 частини квартири АДРЕСА_1. Позивач
після смерті свого чоловіка
успадкувала 7/32 частини вищезазначеної
квартири. Інша 1/32 частина зазначеної
квартири фактично перейшла у спадок до
матері її чоловіка - ОСОБА_7, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року та яка після
себе залишила заповіт на свою доньку,
ОСОБА_2, за якою рішенням
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 15.04.2014
року було визнано право власності на 1/32
частину цієї квартири. Таким чином, на
даний час після смерті чоловіка
право власності на вищезазначену
квартиру належить позивачу, донькам
позивача та ОСОБА_2 в наступних частках:
? квартири належить ОСОБА_4; 1/4 частина
квартири належить ОСОБА_5; 15/32 частини
квартири (1/4 частина квартири - на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 24.12.2002 року + 7/32 частини
квартири -на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від
29.04.2014 року) належить позивачу - ОСОБА_3;
1/32 частина квартири належить ОСОБА_2 на
підставі рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 15.04.2014 року.

Як зазначається позивачем при
зверненні до суду після смерті
чоловіка саме вона підтримує квартиру
в належному стані та сплачує всі
комунальні послуги; в цій квартирі
також проживають її доньки.
Відповідач - ОСОБА_2 в спірній квартирі
не проживає та раніше ніколи в ній не
проживала, комунальні платежі за свою
частину квартири не сплачує, вона
зареєстрована та постійно проживає за
адресою: АДРЕСА_3. Крім того їй ще
належить 11/100 частин домоволодіння
АДРЕСА_2, на підставі рішення
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 15.04.2014
року. Згідно з технічним паспортом
наша квартира має загальну площу 48,7 кв.
м. та житлову площу 25,4 кв. м. Тобто на
відповідача - ОСОБА_2 припадає житлова
площа 0,79 кв.м. відповідно до її частки в
вищезазначеній квартирі, що менше від
житлової площі, передбаченої ст. 47 ЖК
України (13,65 кв. м.), та мінімальної
житлової площі, встановленої
Дніпропетровською обласною радою про
затвердження мінімальної житлової
площі в нашому місті.

Відтак, на переконання позивача,
наявність у ОСОБА_2, яка не бажає
підтримувати в належному стані
квартиру, права власності на незначну
частку цієї квартири (1/32), створює
суттєві перешкоди для здійснення прав
позивача щодо володіння та
користування квартирою в цілому, адже
позивач не хоче за власні кошти
здійснювати капітальний ремонт всієї
квартири, частина якої також належить
іншій особі, через щ й має місце
звернення позивача до суду із даним
позовом.

Разом з тим, як зазначається позивачем
при зверненні до суду, ОСОБА_2 ніколи в
спірній квартирі не проживала, вона
зареєстрована та проживає за адресою:
АДРЕСА_3, також вона має у власності
частину домоволодіння АДРЕСА_2. Тому
припинення права власності на належну
їй 1/32 частину вищезазначеної квартири
істотної шкоди її інтересам не
завдасть. Утім, позивачу необхідно
вирішити долю квартири, адже вона хоче
щоб майбутнє її дітей не залежало
від «примлів» відповідача, яка не бажає
ані здійснювати поточний ремонт
квартири та комунікацій, ані
сплачувати комунальні послуги за
належну їй частку в квартирі.
Квартира знаходиться зараз в
занедбаному стані, адже позивач не
бажає робити ремонт, поки не визначено
питання з часткою відповідача.
Вартість всієї квартири в відповідному
стані згідно з висновком експерта
складає 352 100,00 грн., отже, вартість 1/32
частини квартири, яка належить
відповідачу, складає 11 000,00 грн.
Відповідач не приймає участі в
матеріальних затратах на утримання
власної квартири та не сплачує
комунальні послуги, її частка в праві
власності на квартиру є незначною та не
може бути виділена в натурі.
Враховуючи, що відповідач не проживає у
спірній квартирі та має інше житло,
тому припинення за нею права власності
на вищезазначену частину квартири не
завдасть істотної шкоди її інтересам.
Відтак, є доцільним виплатити
відповідачу грошову компенсацію за
належні їй 1/32 частину квартири АДРЕСА_1
в розмірі 11 000,00 грн. з одночасним
припиненням за нею права власності на
зазначену частку.

Предмет позову становить вимога про
припинення права власності ОСОБА_2 на
1/32 частину квартири АДРЕСА_1,що має
загальну площу 48,7 кв. м., житлову площу
25,4 кв.м. та складається з: приміщення 1 -
коридор площею 8,9 кв. м., приміщення 2 -
вбудованої шафи 0,6 кв. м., приміщення 3 -
кухня площею 7,9 кв. м., приміщення 4 -
вбиральні площею 2,9 кв. м., приміщення 5 -
житлова кімната площею 11,4 кв. м.,
приміщення 6 - житлової кімнати площею
14,0 кв. м., приміщення 7 -лоджія площею 3,0
кв. м, про визнання за позивачем права
власності на 1/32 частину квартири
АДРЕСА_1,що має загальну площу 48,7 кв. м.,
житлову площу 25,4 кв.м.та складається з:
приміщення 1 - коридор площею 8,9 кв. м.,
приміщення 2 - вбудованої шафи 0,6 кв. м.,
приміщення 3 - кухня площею 7,9 кв. м.,
приміщення 4 - вбиральні площею 2,9 кв. м.,
приміщення 5 - житлова кімната площею 11,4
кв. м., приміщення 6 - житлової кімнати
площею 14,0 кв. м., приміщення 7 - лоджія
площею 3,0 кв. м, про визначення
ідеальних часток співвласників
квартири АДРЕСА_1 а саме: визначити,
що ОСОБА_3 належить1/2 частина
квартири АДРЕСА_1 (1/4 частина квартири -
на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 24.12.2002 року + 7/32
частини квартири - на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 29.04.2014 року + 1/32 частина
квартири, що раніше належала ОСОБА_2;
визначити, що ОСОБА_4 належить 1/4
частина квартири АДРЕСА_1; визначити,
що ОСОБА_5 належить 1/4 частина
квартири АДРЕСА_1.

Підставу позову становлять приписи
ст.ст. 3, 15, 16, 365, 372 ЦК України, ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод.

У судовому засіданні представник
позивача вимоги позову підтримав
повністю, надав пояснення, аналогічні
викладеним в позовній заяві, просив
суд повністю задовольнити поданий
позов.

Відповідач -1 не заперечувала проти
задоволення позову; інші відповідачі
не скористалися правом брати участь у
судових засіданнях, не надали
заперечення проти позову.

Заслухав пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідив докази в
межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК
України, суд дійшов до висновку про
наявність підстав для ухвалення
рішення про задоволення позову
повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлено на підставі
свідоцтва про житло від 24.12.2002 року,
зареєстрованого в КП «МБТІ» в
реєстровій книзі за № 541п-1957-505, що
позивач, її чоловік - ОСОБА_6, та
доньки подружжя - ОСОБА_4 та ОСОБА_5
були співвласниками квартири
АДРЕСА_1. Квартира належала на праві
спільної сумісної власності.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р., та після
його смерті відкрилася спадщина, яка
складається з 1/4 частини квартири
АДРЕСА_1.

Позивач після смерті свого чоловіка
успадкувала 7/32 частини вищезазначеної
квартири.

Інша 1/32 частина зазначеної квартири
фактично перейшла у спадок до матері
її чоловіка - ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року та яка за життя
залишила заповіт на свою доньку,
ОСОБА_2, за якою рішенням
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 15.04.2014
року було визнано право власності на 1/32
частину цієї квартири.

Таким чином, на даний час після смерті
чоловіка позивача право власності на
вищезазначену квартиру належить
позивачу, донькам позивача та ОСОБА_2 в
наступних частках: ? квартири
належить ОСОБА_4; 1/4 частина квартири
належить ОСОБА_5; 15/32 частини квартири
(1/4 частина квартири - на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 24.12.2002 року + 7/32 частини квартири -на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 29.04.2014 року)
належить позивачу - ОСОБА_3; 1/32 частина
квартири належить ОСОБА_2 на підставі
рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від
15.04.2014 року.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право
особи на незначну частку у спільному
майні може бути припинено за рішенням
суду, якщо таке припинення не завдасть
істотної шкоди інтересам цього
співвласника та членам його сім'ї.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ратифікованого
Законом України від 17 липня 1997 року,
кожна фізична або юридична особа має
право мирно володіти своїм майном.
Ніхто не може бути позбавлений своєї
власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права.

Згідно зі ст. 46 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
ратифікованої Законом України від 17
липня 1997 року, держави, які
ратифікували вказану Конвенцію, взяли
на себе зобов'язання виконувати
остаточні рішення Європейського суду з
прав людини в будь-яких справах, у яких
вони є сторонами.

Ч. 1 ст. 365 ЦК передбачено підстави, за
наявності яких суд може задовольнити
позов про припинення права особи на
частку у спільному майні, зокрема:
частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною;
спільне володіння і користування
майном є неможливим; таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

За змістом зазначеної норми для
припинення права особи на частку у
спільному майні необхідно встановити
наявність будь-якої із обставин,
передбачених пунктами 1- 3 ч. 1 ст. 365 ЦК за
умови, що таке припинення не завдасть
істотної шкоди інтересам співвласника
та членам його сім'ї.

При задоволенні вимоги позову про
припинення права особи на частку у
спільному майні суд виходить з
наявності передбачених ст. 365 ЦК
України підстав припинення права на
частку у спільному майні: частка
відповідача - 1 є незначною та не може
бути виділена в натурі та таке
припинення не завдасть істотної шкоди
інтересам співвласника та членам його
сім'ї.

Згідно з ч. 2 ст. 365 ЦК України суд
постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду (даний
обов'язок з боку позивача був
виконаний).

Таким чином, позов в частині його
вимоги про припинення права
власності ОСОБА_2 на 1/32 частину
квартири АДРЕСА_1 є таким, що підлягає
задоволенню.

Що стосується вимоги позову про
визначення ідеальних часток у праві
спільної сумісної власності, то для
суду вбачаються підстави для ухвалення
рішення про задоволення даної вимоги
позову, виходячи з наступного.

Оскільки судом ухвалено рішення про
припинення права власності
відповідача - 1 на 1/32 частину квартири,
частки між іншими співвласниками
змінилися, відтак, частки кожного з
співвласників в квартирі АДРЕСА_1 є
такими: ОСОБА_3 належить -1/2 частина,
ОСОБА_4 - 1/4 частина, ОСОБА_5 - 1/4 частина.

Питання про розподіл судових
витрат вирішено у відповідності до
ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 212, 215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 про визнання права власності з
виплатою компенсації попередньому
власнику за припинення його права
власності, визначення ідеальних часток
задовольнити повністю.

Припинити право власності ОСОБА_2
(і.п.н.НОМЕР_1) на 1/32 частину квартири
АДРЕСА_1, яка має загальну площу 48,7 кв.
м., житлову площу 25,4 кв.м. та складається
з: приміщення 1 - коридор площею 8,9 кв. м.,
приміщення 2 - вбудованої шафи 0,6 кв. м.,
приміщення 3 - кухня площею 7,9 кв. м.,
приміщення 4 - вбиральні площею 2,9 кв. м.,
приміщення 5 - житлова кімната площею 11,4
кв. м., приміщення 6 - житлової кімнати
площею 14,0 кв. м., приміщення 7 -лоджія
площею 3,0 кв. м.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер
фізичної особи НОМЕР_1) грошову
компенсацію вартості 1/32 частини
квартири АДРЕСА_1 в розмірі 11 000,00
(одинадцяти тисяч) грн., які
знаходяться на депозитному рахунку
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська (р/р 6709,
МФО 805012, код ЄДРПОУ 26 23 97 38, Банк
одержувача - ГУ ДКСУ у
Дніпропетровській області)

Визнати за ОСОБА_3 (НОМЕР_2, виданий
18.04.1996 року Амур-Нижньодніпровським РВ
ДМУ УМВС України в Дніпропетровській
обл., і.п.н. НОМЕР_3) право власності на
1/32 частину квартири АДРЕСА_1, яка має
загальну площу 48,7 кв. м., житлову площу
25,4 кв.м.та складається з: приміщення 1 -
коридор площею 8,9 кв. м., приміщення 2 -
вбудованої шафи 0,6 кв. м., приміщення 3 -
кухня площею 7,9 кв. м., приміщення 4 -
вбиральні площею 2,9 кв. м., приміщення 5 -
житлова кімната площею 11,4 кв. м.,
приміщення 6 - житлової кімнати площею
14,0 кв. м., приміщення 7 - лоджія площею 3,0
кв. м.

Визначити частки співвласників
квартири АДРЕСА_1:

- ОСОБА_3 (НОМЕР_2, виданий 18.04.1996
року Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ
УМВС України в Дніпропетровській обл.,
і.п.н. НОМЕР_3) належить 1/2 частина
квартири АДРЕСА_1 (1/4 частина квартири -
на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 24.12.2002 року + 7/32
частини квартири - на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 29.04.2014 року + 1/32 частина
квартири, що раніше належала ОСОБА_2;

- ОСОБА_4 (НОМЕР_4, виданий 02.04.1999
року Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ
УМВС України в Дніпропетровській обл.,
і.п.н. НОМЕР_5) належить 1/4 частина
квартири АДРЕСА_1;

- ОСОБА_5 (НОМЕР_6, виданий 01.04.2005
року Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ
УМВС України в Дніпропетровській обл.,
і.п.н. НОМЕР_7) належить 1/4 частина
квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_3 судові витрати,
пов'язані зі сплатою судового збору, в
розмірі 81,2 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська. пеляційна скарга
на рішення суду подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя