АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-ій інстанції -
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Боярській І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Державної казначейської служби
України, Головного управління юстиції
в м. Києві про стягнення моральної
шкоди;

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Печерського районного
суду м.Києва від 24 вересня 2014 року

в с т а н
о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду
м.Києва від 24.09.2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_2 до Державної
казначейської служби України,
Головного управління юстиції в м. Києві
про стягнення моральної шкоди
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.
Посилається на незаконність
ухваленого судом рішення, неналежну
оцінку наявних в матеріалах справи
доказів, невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт зазначає, що в порушення
вимог ч. 2 ст. 173, ч. 6 ст. 176 ЦПК України,
головуючий не доповів про позицію
відсутніх відповідачів щодо заявлених
вимог; не оголосив зміст письмових
пояснень відповідачів. В порушення ч. 1
ст. 185 ЦПК України судом не були
оголошені письмові докази у справі. В
порушення ч. 1 ст. 159 ЦПК України судом не
були достатньою мірою досліджені
письмові докази у справі.

Так, на думку суду, ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 18.02.2014 року
було залишено постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
16.10.2013 року без змін. Проте, насправді
Київський апеляційний
адміністративний суд частково вказану
постанову скасував. Окрім того, листом
департаменту ДАІ МВС України від 16.06.2014
року повідомляється, що порушень у діях
працівників ДАІ, стосовно зупинок
належного йому автомобіля впродовж
липня-листопада 2013 року на
стаціонарних постах ДПС ДАІ,
розміщених на автодорозі Київ-Одеса та
інших автомагістралях, не виявлено.
Тобто, факти зупинки його автомобіля
даним листом визнаються. Проте, суд,
дослідивши лише частину зазначеного
листа ДАІ МВС України, в рішенні
наводить лише факт оголошення
автомобіля в розшук та внесення
інформації про розшук до відповідної
бази ДАІ. Вважає, що висновок суду про
відсутність доказів зупинки
автомобіля є невірним. Окрім того, в
будь-якому разі, через протиправні дії
державного виконавця з 14.06.2013 до
моменту набрання законної сили
постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва про
скасування постанови державного
виконавця (18.02.2014) - впродовж 8 місяців
його автомобіль в будь-який момент міг
бути зупинений співробітниками ДАІ та
відправлений на штрафмайданчик. Цей
факт сам по собі спричиняв на нього
суттєвого психологічного тиску, він
побоювався використовувати свій
автомобіль. Таким чином, моральна шкода
йому була заподіяна також і фактом
неправомірного оголошення його
автомобіля в розшук. Судом наведені
факти враховані не були, через що був
зроблений помилковий висновок про те,
що позивачем не надано доказів на
підтвердження заподіяння йому
моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_2, представники
Державної казначейської служби
України, Головного управління юстиції
в м. Києві в судове засідання не
з'явились, про час та місце судового
засідання були повідомлені належним
чином, про що свідчать їх розписки.

Неявка вказаних осіб в судове
засідання не унеможливлює
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Колегія суддів розцінила причини
їх неявки в судове засідання як
неповажні та розглянула справу у
відповідності до вимог ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст.
197 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
09.01.2013 року Старшим інспектором Відділу
ДАІ з обслуговування адміністративної
території Шевченківського району м.
Києва Хоречком В.М. винесено постанову
у справі про адміністративне
правопорушення серії АСІ № 161297 про
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 255,00 грн.

01.04.2013 року Старшим державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
Савчуком К.П. було відкрито виконавче
провадження ВП № 37298665 по виконання
вищезазначеної постанови.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 22.05.2013 року в
задоволені адміністративного позову
ОСОБА_2 до Старшого інспектора Відділу
ДАІ з обслуговування адміністративної
території Шевченківського району м.
Києва Хоречка В.М. про скасування
постанови у справі про адміністративне
правопорушення серії АСІ № 161297 було
відмовлено.

14.06.2013 року державним виконавцем
було винесено постанову про розшук
майна боржника з подальшим його
вилученням на штраф майданчик.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
16.10.2013 року було визнано бездіяльність
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві щодо не направлення
постанови про відкриття виконавчого
провадження № 37298665 на адресу ОСОБА_2
протиправною. Постанову № 37298665 від
01.04.2013 року про відкриття виконавчого
провадження було скасовано. Дії
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві щодо винесення
постанови про розшук майна боржника у
виконавчому провадженні № 372986665 було
визнано протиправними. Постанову про
розшук майна боржника № 37298665 від 14.06.2013
року було скасовано.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 18.02.2014 року
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 16.10.2013 року, в частині
скасування постанови № 37298665 від 01.04.2013
року про відкриття виконавчого
провадження було скасовано та
постановлено (в цій частині) нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог про скасування постанови № 37298665
від 01.04.2013 року про відкриття
виконавчого провадження було ОСОБА_2
відмовлено.

Таким чином, неправомірність дій
державного виконавця щодо винесення
постанови про розшук майна боржника у
виконавчому провадженні № 372986665
встановлена судовим рішенням, яке
набрало законної сили, відтак, не
підлягає доказуванню.

Позивач вважає, що у зв'язку з
оголошенням його автомобіля «Тойота
Королла», державний номерний знак
НОМЕР_1, у розшук та неодноразовими
зупинками вказаного транспортного
засобу працівниками ДАІ йому завдано
моральну шкоду, яку він оцінює в
розмірі 4 000,00 грн.

Факти неодноразової зупинки
автомобіля, позивач доводить листом
департаменту Державної автомобільної
інспекції МВС України від 16.06.2014 року №
4/3-П-1321.

Але, зі змісту даного листа не
вбачається коли, ким та де зупинявся
автомобіль позивача. Зазначається, що
автомобіль «Тойота Королла», державний
номерний знак НОМЕР_1, було оголошено у
розшук на підставі постанови
державного виконавця від 14.06.2013 року та
інформацію про розшук зазначеного
транспортного засобу було внесено до
відповідної загальнодержавної бази
даних Державтоінспекції МВС України,
що було підставою для зупинки даного
автомобіля і такі дії працівників ДАІ є
законними та обґрунтованими. Але, чи
мали місце факти такої зупинки
автомобіля, чи ні в листі не
зазначається.

Крім того, суд бере до уваги і те, що
автомобіль у позивача працівниками ДАІ
не вилучався та на штрафмайданчик не
доставлявся, як не вилучалось у нього
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу і ключі від
даного автомобіля (як зазначалось в
постанові державного виконавця про
розшук майна боржника). Тобто, якщо б
працівника ДАІ зупиняли даний
автомобіль у зв'язку з його розшуком,
вони б вилучили його у власника та
поставили б даний автомобіль на
відповідний штрафмайданчик, як
вилучили б свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу і ключі від
даного автомобіля, чого зроблено не
було.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що позивачем не надано належних та
допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58,
59 ЦПК України на підтвердження того, що
його автомобіль «Тойота Королла»,
державний номерний знак НОМЕР_1,
зупинявся працівниками ДАІ.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: 1) у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Як визначено у ст.1173 ЦК України, шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Згідно ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю посадової або службової
особи органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування при
здійсненні нею своїх повноважень,
відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цієї
особи.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.
Зокрема, підлягають з'ясуванню
наступні обставини: чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної шкоди
оцінюється самим потерпілим та
визначається у позовній заяві.

Наявність моральної шкоди доводиться
потерпілим, який в позовній заяві має
зазначити, які моральні страждання та у
зв'язку з чим він поніс і чим
обґрунтовується розмір компенсації.

Так, позивачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
факту заподіяння йому моральної шкоди,
її розміру. За таких обставин, равові
підстави для відшкодування моральної
шкоди відсутні.

В матеріалах справи відсутні
письмові пояснення відповідачів за
позовом ОСОБА_2, а тому суд і не міг
доповідати про ставлення відповідачів
до даного позову. Письмові докази було
досліджено судом в установленому
законом порядку, що підтверджується
журналом судового засідання та його
звукозаписом. Зауважень на журнал
судового засідання від 24.09.2014 року та
його звукозапис позивач не приносив.

Отже, твердження апелянта про
незаконність та необґрунтованість
ухваленого рішення, неповне та не
всебічне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, неналежну оцінку
наявних в матеріалах справи доказів,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
та неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
на думку суду є необґрунтованими, а
обставини, на які він посилається -
недоведеними та не підтверджені
належними та допустимими доказами по
справі, оскільки доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Справу було розглянуто судом на
підставі встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи та
належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону. Підстав для
його скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія не
знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду
м.Києва від 24 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: