Справа № 635/1012/14-ц
Провадження № 2/635/1141/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2014 року Харківській
районний суд Харківської області у
складі:

головуючого - судді Березовської І.В.

за участю секретаря судового засідання
- Конєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в сел.
Покотилівка Харківського району
Харківської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Височанська селищна рада Харківського
району Харківської області про
встановлення факту смерті, припинення
права власності внаслідок знищення
майна, визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
вказаним позовом.

В обґрунтування позову зазначила, що
житловий будинок АДРЕСА_1 було
зареєстровано в 1/2 частині за ОСОБА_3 та
1/2 частині за ОСОБА_4

В 1974 році на земельній ділянці за
вказаною адресою нею було збудовано
другий житловий будинок літ. «Б-1».

Рішенням виконавчого комітету
Височанської селищної ради народних
депутатів Харківського району за № 278
від 08 червня 1978 року за нею, як за
забудовником, було визнано право
особистої власності на 21/25 частину
домоволодіння АДРЕСА_1, а саме, на
збудований нею житловий будинок літ.
«Б-1».

Відповідно до вказаного рішення, між
нею, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було
перерозподілено ідеальні долі, а саме:
за нею визнано право власності на 21/25
частину домоволодіння, а за ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 визнано право власності по 2/25
частин за кожним цього ж домоволодіння.

Тобто, належним їй 21/25 частинам
домоволодіння відповідав житловий
будинок літ. «Б-1», а 4/25 частинам ОСОБА_4
та ОСОБА_3 - житловий будинок літ. «А-1».

Через те що, житловий будинок літ. «А-1»
знаходився в аварійному стані та був
непридатний для проживання, ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 стали проживати в належному їй
будинку. В подальшому в період з 1979 року
по 1986 рік житловий будинок літ. «А-1» був
знесений.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Вона
поїхала до сестри в м. Зміїв та попала
під потяг. ОСОБА_3 була похована на
Зміївському кладовищі як невідома.
Через те, що у неї та її чоловіка не
зберігся акт впізнання, органом
державної реєстрації актів цивільного
стану не була проведена державна
реєстрація її смерті.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач в остаточних вимогах просила
встановити факт смерті ОСОБА_3,
припинити право власності ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 на 4/25 частки домоволодіння
АДРЕСА_1 внаслідок знищення майна та
визнати за нею в цілому право власності
на домоволодіння АДРЕСА_1, яке
складається: з житлового будинку літ.
«Б-1» з прибудовами, загальною площею
67,70 кв.м., житловою площею 46,70 кв.м. з
господарськими будівлями та спорудами:
сараями літ. Е,М, літньою кухнею літ. Ж,ж,
гаражем літ. И, вбиральнею літ.Г, льохом
літ. «В», душем літ. Л, навісами літ. П,Н,
водопроводом літ. К, зливною ямою літ.
К1, воротами № 2,огорожами №№ 1, 3,4.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_5 позовні вимоги
підтримали, просили їх задовольнити в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилась, надала до суду заяву, в
якій позовні вимоги визнала, просила
розглядати справу за її відсутності.

Представник третьої особи -
Височанської селищної ради в судове
засідання не з`явився. До суду надано
заяву голови селищної ради ОСОБА_6, який
просив розглядати справу за
відсутності представника ради.

Суд, заслухавши пояснення позивача, її
представника, показання свідків ОСОБА_7
та ОСОБА_8, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази в їх
сукупності, приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що право власності
на житловий будинок АДРЕСА_1 до 1978 року
було зареєстровано: в 1/2 частині за
ОСОБА_3 та 1/2 частині за ОСОБА_4 на
підставі рішення народного суду
Харківського району від 17 травня 1971
року.

В 1974 році на земельній ділянці за цією
адресою було збудовано другий житловий
будинок літ. «Б-1». Акти прийому
житлового будинку до експлуатації були
затверджені рішенням виконкому
Височанчької селищної ради № 1631 від 15
грудня 1977 року.

У зв'язку з будівництвом другого
житлового будинку, рішенням виконкому
Височанської селищної ради № 278 від 08
червня 1978 року було вирішено
перерозподілити ідеальні частки, а
старі документи вилучити та погасити у
домоволодінні АДРЕСА_1:

-гр.ОСОБА_3 - 2/25 частин замість 1/2
частини;

-гр.ОСОБА_9 - 2/25 частин замість 1/2 частин;

-гр.ОСОБА_1 - 21/25 частин.

Станом на 31 грудня 2012 року право
власності на домоволодіння АДРЕСА_1 в
КП «ХРБІ» зареєстровано:

-21/25 частин за гр. ОСОБА_1 на підставі
свідоцтва про право особистої
власності на домоволодіння, виданого
виконкомом Височанської селищної ради
30 червня 1978 року;

-на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свідоцтва про
право власності отримано не було.

Згідно матеріалів технічної
інвентаризації станом на 18 грудня 2013
року на земельній ділянці за цією
адресою знаходиться один житловий
будинок літ. «Б-1» (загальною площею 67,70
кв.м., житловою площею 46,70 кв.м) та
надвірні будівлі і споруди. Старий
житловий будинок літ. «А-1» знесено у
зв'язку з саморуйнуванням у період 1979
по 1986 роки. Самочинних будівель та
споруд не виявлено. /а.с.5,14/

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В силу ст. 549 ЦК України 1963 року спадщину
в виді житлового будинку літ. «А-1»
після його смерті прийняли дружина
ОСОБА_3 та син ОСОБА_10, як такі, що
фактично вступили в володіння
спадковим майном.

В порядку ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд
розглядає справи про встановлення
факту, зокрема, смерті особи в певний
час у разі неможливості реєстрації
органом державної реєстрації актів
цивільного стану факту смерті. А
відповідно до ч. 2 цієї статті, у
судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України
«Про державну реєстрацію актів
цивільного стану» державна реєстрація
смерті за заявою, поданою у
строки, визначені частиною другою
цієї статті, та до закінчення одного
року з дня настання смерті,
проводиться за останнім місцем
проживання померлого, за місцем
настання смерті чи виявлення трупа або
за місцем поховання.

Згідно вимог ч.1 ст. 17 Закону України
«Про державну реєстрацію актів
цивільного стану» державна реєстрація
смерті проводиться органом
державної реєстрації актів цивільного
стану на підставі: документа
встановленої форми про смерть,
виданого закладом охорони здоров'я або
судово-медичною установою; або
рішення суду про встановлення факту
смерті особи в певний час або про
оголошення її померлою.

Відповідно до п. 1 глави 5 розділу ІІІ
Правил державної реєстрації актів
цивільного стану, затверджених
Наказом міністерства юстиції України
№ 52/5 від 18.10.2000 та зареєстрованих 28.12.2010
за № 1371/18666, підставою для державної
реєстрації смерті є, зокрема, лікарське
свідоцтво про смерть (форма
N 106/о); рішення суду про
встановлення факту смерті особи в
певний час.

Згідно п. 1 Інструкції щодо заповнення
та видачі лікарського свідоцтва про
смерть (форма N 106/о), затвердженої Наказ
МОЗ України № 545 від 08.08.2006 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 25.10.2006 за № 1152/13026 для
забезпечення реєстрації смерті в
органах реєстрації актів
цивільного стану закладом
охорони здоров'я видається лікарське
свідоцтво про смерть (форма N 106/о).
Лікарське свідоцтво про смерть
видається такими закладами охорони
здоров'я: лікарнями,
амбулаторно-поліклінічними закладами,
диспансерами, пологовими будинками,
санаторіями, паталого-анатомічними
бюро, бюро судово-медичної експертизи.

За п.2.3 Інструкції у разі, якщо смерть
настала внаслідок дії зовнішніх
факторів (травм, асфіксії, дії крайніх
температур, електричного струму,
отруєнь, тощо), після штучного аборту,
проведеного поза межами медичного
закладу, смерті на виробництві, при
раптовій смерті дітей першого року
життя та інших осіб, які не перебували
під медичним наглядом, померлих, особа
яких не встановлена, а також у випадках,
коли є підозра на насильницьку смерть,
лікарське свідоцтво про смерть
видається судово-медичним експертом.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 була зареєстрована в житловому
будинку АДРЕСА_1.

Згідно пояснень позивача ОСОБА_3
загинула ІНФОРМАЦІЯ_2 під потягом на
залізничній станції «Зміїв».

Свідок ОСОБА_8 показав, що навесні 1992
року зникла ОСОБА_3 Її син ОСОБА_10
розшукував її, звернувся до органів
міліції, де йому повідомили, що у м.
Зміїв було виявлено труп невідомої
жінки, яка загинула під потягом на
станції Зміїв. Він разом ОСОБА_10 поїхав
до м. Зміїв, де в Зміївському РВ ХОБСМЕ
ОСОБА_10 опізнав речі своєї матері, йому
видали акт впізнання та вказали місце
на кладовище, де була похована ОСОБА_3
ОСОБА_10 встановив на могилі надгробок.

Свідок ОСОБА_7, зазначила, що вона
проживає поряд з сім'єю ОСОБА_10. Їй
відомо, що навесні 1992 році зникла
ОСОБА_3 В подальшому їй стало відомо, що
вона загинула під потягом на станції
Зміїв.

Згідно повідомлення ЛВ на ст. Основа
УМВС України на ПЗ № 2/2/3898 від 18 червня
2014 року, відомості щодо реєстрації
факту смерті невідомої жінки, яка
загинула під потягом на залізничній
станції Зміїв ПЗ та впізнана як ОСОБА_3
надати неможливо, у зв'язку з тим, що
відповідно до Наказу МВС України про
затвердження переліку документів із
зазначенням строків зберігання, які б
могли свідчити про дану подію, а саме:
журнал обліку злочинів № 48 за 1992 рік у
зв'язку зі строками давності було
знищено (акт № 1-с від ,3 січня 1996 року),
журнал обліку кримінальних справ № 54
за 1992 рік знищено згідно Наказу МВС
України № 710 від 27 грудня 1994 року (акт №
2-т від 04 січня 2004 року).

Згідно повідомлення Відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Харківського
районного управління юстиції у
Харківській області № 1040-02.1-02.11 від 03
квітня 2014 року, в результаті перевірки,
проведеної по первинним актовим
записам про смерть по Височанській
селищній раді Харківського району
Харківської області з 1989 по 1995 рік при
повній наявності архіву встановлена
відсутність актового запису про
смерть ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач зазначає, що лікарське
свідоцтво про смерть ОСОБА_3 було
втрачене.

Таким чином, відсутність лікарського
свідоцтва про смерть ОСОБА_3 зумовила
неможливість реєстрації її смерті у
встановленому законом порядку, і
усунення цього порушення іншим шляхом
ніж судовим, не вбачається можливим.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦК України
державній реєстрації підлягають
народження фізичної особи та її
походження, громадянство, шлюб,
розірвання шлюбу у випадках,
передбачених законом, зміна імені,
смерть.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України у
момент смерті припиняється цивільна
правоздатність особи.

З огляду на викладене, а також
враховуючи вік ОСОБА_3, який на
теперішній час виповнилось би 102 роки,
суд вважає за можливе встановити факт
смерті ОСОБА_3, 1912 року народження,
уродженки с. Ордовка
Ново-Водолажського району Харківської
області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.
Зміїв Харківської області.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_10

Як вбачається із повідомлення
Харківського обласного державного
нотаріального архіву за № 1131/01-21 від 17
квітня 2014 року, за наявними в
нотаріальному архіві даними, згідно з
записами в алфавітних книгах обліку
справ Першої державної нотаріальної
контори Харківського району
Харківської області за 1974-2000 роки,
заяви про прийняття, відмову від
спадщини та про видачу свідоцтв про
право на спадщину від спадкоємців
померлих ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_10 до
нотаріальної контори не надходили,
свідоцтва про право на спадщину не
видавалися, спадкові справи не
заводилися.

За повідомленням Першої державної
нотаріальної контори Харківського
району Харківської області № 01-16/1050 від
10 квітня 2014 року, заяви про прийняття,
відмову від спадщини та про видачу
свідоцтв про право на спадщину від
спадкоємців померлих ОСОБА_4, ОСОБА_3 та
ОСОБА_10 до нотаріальної контори не
надходили, свідоцтва про право на
спадщину не видавалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 349 ЦК України право
власності на майно припиняється у разі
його знищення, оскільки при цьому
зникає сам об'єкт права власності.

Зазначена норма поширюється на всі
випадки знищення майна (тобто
фізичного руйнування майна, що
призводить до припинення його
існування як такого) незалежно від
причин настання такого результату.

За ч.2 ст. 349 ЦК України встановлено, що у
разі знищення майна, права на яке
підлягають державній реєстрації, право
власності на це майно припиняється з
моменту внесення за заявою власника
змін до державного реєстру.

З огляду на те, що житловий будинок літ.
«А-1» був знесений у зв'язку з
саморуйнуванням в період з 1979 року по
1986 рік, власники цього майна за життя не
звернулися з відповідною заявою у
встановленому чинним законодавством
порядку про припинення права власності
на майно, на теперішній час з заявою
щодо скасування реєстрації права
власності на зазначену частину
домоволодіння мають право звернутися
лише власники, які вже померли, суд
вважає за можливе задовольнити позовні
вимоги ОСОБА_1 та припинити власності
на 4/25 частин домоволодіння АДРЕСА_1, що
зареєстровані за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в
зв'язку із знищенням майна, та визнати
за ОСОБА_1 право власності на житловий
будинок в цілому.

Керуючись ст.ст.10,11, 60,61, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: Височанська селищна рада
Харківського району Харківської
області про встановлення факту смерті,
припинення права власності внаслідок
знищення майна, визнання права
власності -задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, 1912 року
народження, уродженки с. Ордовка
Ново-Водолажського району Харківської
області, ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Зміїв
Харківської області.

Припинити право власності на 2/25 частин
домоволодіння АДРЕСА_1, що
зареєстровано за ОСОБА_4, в зв'язку із
знищенням майна.

Припинити право власності на 2/25 частки
домоволодіння АДРЕСА_1, що
зареєстровано за ОСОБА_3, в зв'язку із
знищенням майна.

Визнати за ОСОБА_1 в цілому право
власності на житловий будинок з
господарчими будівлями та спорудами,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке
складається з житлового будинку літ.
«Б-1» з прибудовою, загальною площею 67,70
кв.м., житловою площею 46,70 кв.м. з
господарськими будівлями та спорудами:
сараями літ. Е,М, літньою кухнею літ. Ж,ж,
гаражем літ. И, вбиральнею літ.Г, льохом
літ. «В», душем літ. Л, навісами літ. П,Н,
водопроводом літ. К, зливною ямою літ.
К1, воротами № 2,огорожами №№ 1, 3,4.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через
Харківський районний суд Харківської
області шляхом подачі в 10-денний
строк з дня його проголошення
апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
І.В. Березовська