Справа №333/8329/14-ц
Провадження №2/333/3160/14
Комунарський районний суд м. Запоріжжя
головуючого -
судді Тучкова С.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, цивільну справу
№333/8329/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дитини, яка продовжує
навчання, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог, - ОСОБА_2, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про стягнення з ОСОБА_2
аліментів на утримання їх
повнолітнього сина - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на термін навчання
останнього в розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку відповідача щомісячно,
до закінчення навчання або досягнення
дитиною 23 років, посилаючись на те, що
син є студентом денної форми навчання
Державного вищого навчального закладу
«Запорізький національний
університет» Міністерства освіти і
науки України і у зв'язку з цим потребує
матеріальної допомоги.
Позивач у судове засідання не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи була повідомлена судом
своєчасно та належним чином, надала
суду заяву, в якій просила на підставі
ч.2 ст.158 Цивільного процесуального
кодексу України розглядати справу за
її відсутності, позовні вимоги
підтримала повністю, проти винесення
заочного рішення не заперечувала.
Відповідач, повідомлений судом
належним чином про час та місце
розгляду справи, у судове засідання
повторно не з'явився про причини неявки
суд не повідомив. Оскільки суд не має
відомостей про причину неявки
відповідача, повідомленого належним
чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169
Цивільного процесуального кодексу
України суд вирішує справу на підставі
наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).
Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог, - ОСОБА_2, будучи належним чином
повідомленим судом про час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився, причини неявки суду не
Вивчивши матеріали справи, дослідивши
письмові докази та проаналізувавши
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд приходить до
наступних висновків.
Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
На підставі ст.57 Цивільного
процесуального кодексу України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
Згідно ст.60 Цивільного процесуального
кодексу України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.
Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.
Рішенням Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 13.10.1998 року шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про
народження, серії НОМЕР_1, виданого
09.04.1998 року Відділом реєстрації актів
громадянського стану Комунарської
районної ради м.Запоріжжя, сторони є
батьками повнолітньої дитини - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Згідно довідки вих.№445 від 24.10.2014 року,
виданої деканом факультету фізичного
виховання Державного вищого
навчального закладу «Запорізький
національний університет»
Міністерства освіти і науки України,
ОСОБА_2 навчається на ІІ курсі денного
відділення Державного вищого
навчального закладу «Запорізький
національний університет»
Міністерства освіти і науки України за
спеціальністю «Здоров'я людини» (а.с.3).

Відповідно до довідки вих.№2524, виданої
25.09.2014 року Міським комунальним
підприємством «Основаніє» Запорізької
міської ради, ОСОБА_2 проживає разом з
матір'ю ОСОБА_1 (а.с.6).

Отже, судом встановлено, що на даний час
ОСОБА_2 навчається на ІІ курсі денного
відділення Державного вищого
навчального закладу «Запорізький
національний університет»
Міністерства освіти і науки України за
спеціальністю «Здоров'я людини»,
знаходиться на утриманні матері
ОСОБА_1, проживає разом з нею.
Добровільно відповідач ОСОБА_2
матеріальної допомоги на утримання
дитини за період навчання не надає,
хоча є працездатним.

Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права
дитини, ратифікованої постановою
Верховної Ради України від 27.02.1997 року,
батько (батьки) або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про
права дитини, ратифікованої постановою
Верховної Ради України від 27.02.1997 року,
батьки несуть однакову
відповідальність за виховання і
розвиток дитини. Батьки несуть основну
відповідальність за виховання і
розвиток дитини. Найкращі інтереси
дитини є предметом їх основного
піклування.

На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права
дитини, ратифікованої постановою
Верховної Ради України від 27.02.1997 року,
в усіх діях щодо дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про
охорону дитинства» батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

Статтею 199 Сімейного кодексу України
передбачено, що батьки зобов'язані
утримувати повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчання і у зв'язку з тим
потребують матеріальної допомоги до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Згідно ст.200 Сімейного кодексу України
суд визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці заробітку
(доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 Сімейного кодексу України.
При визначенні розміру аліментів з
одного з батьків суд бере до уваги
можливість надання утримання другим з
батьків, своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином.

На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує стан здоров'я та
матеріальне становище дитини і
платника аліментів, наявність у
останнього інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до ст.201 Сімейного кодексу
України до відносин між батьками і
дочкою, сином щодо надання їм утримання
застосовуються норми статей 187, 189-192,
194-197 Сімейного кодексу України.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу
України встановлено, що аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову.

Таким чином, у зв'язку із викладеним,
аналізуючи зібрані у справі докази та
вимоги чинного законодавства,
приймаючи до уваги положення ст.11
Цивільного процесуального кодексу
України щодо розгляду справ в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, враховуючи
обставини справи, суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги
ґрунтуються на законі, підтверджуються
зібраними у справі доказами та не
порушують прав та інтересів третіх
осіб, тому позов є обґрунтованим і
підлягає задоволенню.

Так як задоволена основна вимога
позивача, яка була звільнена від сплати
судового збору при подачі заяви, з
відповідача повинен бути стягнений в
дохід держави судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.3, 18 Конвенції про права дитини,
ратифікованої постановою Верховної
Ради України від 27.02.1997 року, ст.ст.182, 199,
200, 201, 191 Сімейного кодексу України, ст.8
Закону України «Про охорону
дитинства», ч.4 ст.169, ст.ст.209, 214-215, 367 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої
дитини, яка продовжує навчання, третя
особа, яка не заявляє самостійних
вимог, - ОСОБА_2, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання повнолітньої
дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
(доходу) відповідача щомісяця,
починаючи з 24.10.2014 року і до закінчення
навчання ОСОБА_2, але не більш, як до
досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід
держави в розмірі 243 (двісті сорок три)
гривні 60 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів
підлягає негайному виконанню у межах
суми платежу за один місяць.

Копію заочного рішення надіслати
відповідачеві не пізніше трьох днів з
дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м.Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя
С.С.
Тучков