АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/2868/2014
інстанції: Ключник А.С.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 грудня 2014 року
Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, до якої
приєднався ОСОБА_3 та за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 25 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, комунального
підприємства «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району міста Києва»,
третя особа: Святошинська районна в
місті Києві державна адміністрація про
вселення та встановлення порядку
користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Святошинського
районного суду міста Києва з травня 2012
року перебувала цивільна справа за
первісним позовом ОСОБА_2,

ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, КП
«Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району міста Києва» про
вселення та встановлення порядку
користування жилим приміщенням.

Ухвалою Святошинського районного суду
міста Києва від 25 грудня 2013 року
позовну заяву ОСОБА_2 залишено без
розгляду.

Рішенням Святошинського районного
суду міста Києва від 25 грудня 2013 року
позов задоволено частково. Вселено
ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_1. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 6
березня 2014 року ухвалу Святошинського
районного суду міста Києва від 25 грудня
2013 року про залишення позову ОСОБА_2
скасовано, справу направлено для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

У зв'язку із зазначеним ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 6 березня
2014 року зупинено апеляційне
провадження по справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, КП «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району міста
Києва» про вселення та встановлення
порядку користування жилим
приміщенням до набрання законної сили
рішенням в справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 27 червня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою Апеляційною
суду м. Києва від 9 вересня 2014 року, у
задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
13 жовтня 2014 року відновлено
провадження за апеляційними скаргами
ОСОБА_2, до якої приєднався ОСОБА_3 та за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 25 грудня 2013 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати в частині відмови у
задоволенні позовних вимог та ухвалити
в цій частині нове рішення про
задоволення позову. ОСОБА_2 у своїй
апеляційній скарзі просить рішення
суду скасувати в частині задоволення
вимог ОСОБА_4 та ухвалити в цій частині
нове рішення про відмову в позові.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 та
його представник - ОСОБА_6 подану
апеляційну скаргу підтримали та
просили її задовольнити, у задоволенні
скарги відповідача просили відмовити.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проти апеляційної
скарги позивача заперечували, скаргу
ОСОБА_2 просили задовольнити.

Інші учасники про дату, час та місце
судового розгляду повідомлялися в
установленому законом порядку, у
судове засідання не прибули, про
причини неявки суд не повідомили, у
зв'язку із чим колегія суддів вважала
за можливе слухати справу у їх
відсутність.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційних
скарг, колегія суддів не знаходить
підстав для задоволення скарги ОСОБА_2
та дійшла висновку про необхідність
часткового задоволення скарги ОСОБА_4
виходячи із наступного.

При розгляді справи судом встановлено,
що трикімнатна квартира АДРЕСА_1 була
надана ОСОБА_7 Київською КЄЧ району на
підставі ордеру №2124 від 4 листопада 1976
року на родину із чотирьох осіб: ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (том 1, а.с. 7).

Спірне житлове приміщення складається
з трьох ізольованих кімнат загальною
площею 70,2 кв.м.; житлової площі 48,7 кв.м.
(том 1, а.с. 179) є неприватизованим та
належить до державного житлового
фонду.

Згідно довідки форми №3 від 27квітня 2012
року №595/1 виданої КП «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району м. Києва»
ЄРРЦ Філія №811 у спірній квартирі
зареєстровано ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3
(том 1, а.с. 8).

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що між сторонами у справі
склалися неприязні стосунки з приводу
користування спірною квартирою. Дані
обставини знайшли своє відображення в
чисельних зверненнях позивача до
правоохоронних органів та інших
державних органів (том 1, а.с. 185-193) та
підтверджують спірний характер
правовідносин сторін.

Статтею 46 Конституції України
гарантовано, що кожен має право на
житло. Ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу
Української РСР члени сім'ї наймача,
які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма
правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору.

Відповідно до ст. 61 Житлового кодексу
Української РСР користування жилими
приміщеннями у будинках державного і
громадського житлового фонду
здійснюється відповідно до договору
найму житлового приміщення. Договір
найму житлового жилого приміщення в
будинках державного і громадського
житлового фонду укладається в
письмовій формі на підставі ордера на
жиле приміщення між наймодавцем -
житлово-експлуатаційною організацією
(а в разі відсутності - відповідним
підприємством, установою,
організацією) і наймачем -
громадянином, на ім'я якого видано
ордер.

Згідно п. 15 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 8 жовтня 1992 року
№ 572, користування всіма приміщеннями
квартир у будинках державного і
громадського житлового фонду
здійснюється на підставі договорів
найму або оренди.

Згідно статті 63 Житлового кодексу
Української РСР предметом договору
найму жилого приміщення в будинках
державного і громадського житлового
фонду є окрема квартира або інше
ізольоване жиле приміщення, що
складається з однієї чи кількох кімнат,
а також одноквартирний жилий будинок.

Не можуть бути самостійним предметом
договору найму: жиле приміщення, яке
хоч і є ізольованим, проте розміром
менше від встановленого для надання
одній особі, частина кімнати або
кімната, зв'язана з іншою кімнатою
спільним входом, а також підсобні
приміщення (кухня, коридор, комора).

Судом також встановлено, що спірна
квартира складається з трьох
ізольованих кімнат житловою загальною
площею 70,2 кв.м.; житлової площі 48,7 кв.м.
та має ізольовані кімнати 14,6 кв.м., 15,1
кв.м.та 19,0 кв.м.(том 1, а.с. 179).

Переглядаючи оскаржуване рішення,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, щодо
необхідності вселення позивача до
спірної квартири, як особи, яка має
право на захист житлового права.

Не беруться до уваги доводи
апеляційної скарги ОСОБА_2, до якої
приєднався ОСОБА_3 з приводу
необхідності скасування оскаржуваного
рішення в зазначеній частині з огляду
на встановлені фактичні обставини
справи.

Крім того, колегія суддів бере до уваги
обставини того, що рішенням
Святошинського районного суду м. Києва
від 27 червня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційною суду м. Києва від 9
вересня 2014 року, у задоволенні позову
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням.

Відповідно до частини першої статті 104
Житлового кодексу України член сім'ї
наймача вправі вимагати за згодою
інших членів сім'ї, які проживають
разом з ним, укладання з ним окремого
договору найму, якщо житлову площу, що
припадає на нього, може бути виділено у
вигляді приміщення, яке відповідає
вимогам ст. 63 цього Кодексу.

Згідно п. 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 12
квітня 1998 року «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України», суд вправі
задовольнити вимоги члена сім'ї
наймача про поділ жилого приміщення,
якщо жилу площу, що припадає на нього
(або з урахуванням укладеної угоди про
порядок користування жилим
приміщенням), може бути виділено у
вигляді ізольованого приміщення, яке
складається з однієї або кількох
кімнат, розмір якого не менше
встановленого для надання одній особі.
При поділі жилого приміщення за
вимогою члена сім'ї наймача йому може
бути виділено ізольоване жиле
приміщення розміром меншим за жилу
площу, що припадає на нього. Однак поділ
не може бути допущений, коли це
призведе до штучного погіршення
житлових умов позивача і викличе
необхідність постановки його на облік,
як такого, що потребує поліпшення
житлових умов. Зміна договору найму
жилого приміщення за вимогою члена
сім'ї наймача не допускається в
передбачених ч.3 ст.104 ЖК випадках,
незалежно від наявності згоди
наймодавця на зміну такого договору, за
винятком випадків, коли жиле
приміщення наймач одержав не в зв'язку
з трудовими відносинами або коли
наймодавець втратив право на його
виселення.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи
рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 12.01.2010 року у справі
№2-115-1/10 (2 1406-1/09), яке набрало законної
сили встановлено невідповідність
ідеального розміру жилої площі, що
приходиться на частку кожного з
зареєстрованих і проживаючих в
квартирі, розмірам жилих приміщень.
(том 1, а.с. 203).

Колегія суддів бере до уваги викладені
вище обставини та зважаючи на приписи
чинного житлового законодавства
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо відсутності законних
підстав для задоволення вимог позивача
щодо укладення окремого договору найму
на спірне житлове приміщення з КП
«Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району міста Києва».

Разом з тим, враховуючи характер
спірних правовідносин, що склалися та
беручи до уваги фактичні обставини
справи, а саме неприязні стосунки з
приводу користування спірною
квартирою та неможливість сторонами
самостійно вирішити дане питання,
колегія суддів дійшла висновку про
необхідність встановлення порядку
користування спірним жилим
приміщенням.

Таким чином, підлягають зміні умови
договору найму житлового приміщення, а
саме квартири АДРЕСА_1 шляхом виділення
в користування ОСОБА_4 ізольованої
кімнати площею 14,6 кв.м., а ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 дві кімнати площею 15,1 кв.м. та 19,0
кв.м. Місця загального користування:
коридор площею 11,0 кв.м., кухню площею 7,5
кв.м., ванну площею 2,1 кв.м. та туалет
(вбиральню) площею 0,8 кв.м. підлягають
залишенню в спільному користуванні
сторін.

З огляду на викладене рішення суду
назвати повністю законним та
обґрунтованим не можна, а тому воно
підлягає скасуванню в частині на
підставі п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, до якої
приєднався ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 25 грудня 2013 року скасувати
в частині відмови в задоволенні вимог
про зміну договору найму шляхом
встановлення порядку користування
жилим приміщенням. Ухвалити в цій
частині нове рішення.

Змінити умови договору найму житлового
приміщення квартири АДРЕСА_1. Виділити
в користування ОСОБА_4 ізольовану
кімнату площею 14,6 кв.м., а ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 дві кімнати площею 15,1 кв.м. та 19,0
кв.м. Місця загального користування:
коридор площею 11,0 кв.м., кухню площею 7,5
кв.м., ванну площею 2,1 кв.м. та туалет
(вбиральню) площею 0,8 кв.м. залишити в
спільному користуванні сторін.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :
І.М. Вербова

Судді :
Г.М. Кирилюк

М.М.Панченко