Справа № 545/2889/14-ц
Провадження № 2/545/1269/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2014 р. Полтавський районний
суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шелудякова Л.В.,

при секретарі Лабовкіній Г.Г.,

за участю прокурора Жуленкової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтава цивільну справу
за позовом прокурора Полтавського
району Полтавської області в інтересах
держави до ОСОБА_1, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні позивача:
Державна інспекція сільського
господарства у Полтавській області про
звільнення самовільно занятої
земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ :

Прокурор Полтавського району
Полтавської області в інтересах
держави звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 про звільнення самовільно
занятої земельної ділянки.

Посилався на те, що він звертається з
даним позовом в інтересах держави
відповідно до положень ч.2 ст.45 ЦПК
України та свої вимоги мотивує тим, що
за наслідками прокурорської перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства встановлено, що
розпорядженням Полтавської районної
державної адміністрації ОСОБА_1 надано
дозвіл на розробку проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки в
оренду орієнтовною площею 0,2157 га для
сінокосіння і випасання худоби із
земель запасу. Вказана земельна
ділянка знаходиться за межами
населеного пунктів на території
Щербанівської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області поблизу Нижньомлинського
шлюзу в межах прибережно-захисної
смуги річки Ворскла і використовується
ОСОБА_1 за відсутності відповідного
рішення органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування про
передачу її у власність або надання у
користування (оренду) та за відсутності
вчиненого правочину щодо такої
земельної ділянки, що свідчить про
самовільне зайняття земельної ділянки.
Діями відповідача державі заподіяна
матеріальна шкода в розмірі 230 грн. 73
коп. та за самовільне зайняття
земельної ділянки постановою
інспектора сільського господарства в
Полтавській області на нього накладено
адміністративне стягнення.

Враховуючи вказане, просив зобов'язати
ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту
земельну ділянку
сільськогосподарського призначення
для сінокосіння та випасання худоби
орієнтовною площею 0,2157 га, що
розташована в адміністративних межах
Щербанівської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області (поблизу Нижньомлинського
шлюбу) в межах прибережно-захисної
смуги річки Ворскла.

В судовому засіданні прокурор позовні
вимоги підтримала та просила їх
задовольнити, надавши пояснення,
аналогічні тим, що викладені в позовній
заяві. Проти ухвалення заочного
рішення не заперечила.

Представник третьої особи - Державної
інспекції сільського господарства у
Полтавській області Пащенко А.О.
направив до суду заяву, в який просив
позовну заяву задовольнити, а справу
розглянути без його участі (а.с.121, 122).

В судове засідання відповідач не
з'явився по невідомим суду причинам,
хоча належним чином був повідомлений
про день і час розгляду справи, що
підтверджується поштовою розпискою
про вручення повістки (а.с.159). За таких
обставин проводиться заочний розгляд
справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК
України.

Заслухавши пояснення прокурора,
дослідивши та проаналізувавши
письмові докази по справі, суд
приходить до наступного.

Згідно ст.5 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель» здійснення
державного контролю за використанням
та охороною земель усіх категорій та
форм власності покладено на
центральний орган виконавчої влади,
який забезпечує реалізацію державної
політики у сфері нагляду (контролю) в
агропромисловому комплексі.

Відповідно до Указу Президента України
№459/2011 від 13 квітня 2012 року «Про
державну інспекцію сільського
господарства в Україні» таким
центральним органом виконавчої влади є
Державна інспекція сільського
господарства України.

Разом із тим, у ст.ст.6, 9, 10 зазначеного
Закону, якими передбачено повноваження
вказаного органу, визначено способи
здійснення державного контролю за
використанням та охороною земель, а
також встановлено повноваження
державних інспекторів у сфері
державного контролю за використанням
та охороною земель, не передбачено
повноважень щодо звернення
центрального органу виконавчої влади,
який забезпечує реалізацію державної
політки у сфері нагляду (контролю) в
агропромисловому комплексі, до суду
про визнання незаконними (недійсними)
рішень органів державної влади та
місцевого самоврядування щодо
розпорядження землею, визнання
недійсними правочинів щодо відчуження
чи передачі у користування земельних
ділянок державної та комунальної
власності, а також їх повернення з
чужого незаконного володіння.

Не передбачено таких повноважень і
Положенням про державну інспекцію
сільського господарства, затвердженим
Указом Президента України №459/2011 від 13
квітня 2011 року.

Зважаючи на вказане та враховуючи, що
чинним законодавством визначено орган,
уповноважений державою здійснювати
функції контролю за використанням та
охороною земель, однак у вказаного
державного органу відсутні
повноваження щодо звернення до суду, з
вказаним позовом звертається прокурор
у відповідності до ч.2 ст.45 ЦПК України,
в інтересах держави як позивач.

Як встановлено в судовому засіданні та
підтверджується матеріалами справи, що
розпорядженням Полтавської районної
державної адміністрації №355 від 18
травня 2012 року ОСОБА_1 надано дозвіл на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в оренду
орієнтовною площею 0,2157 га для
сінокосіння і випасання худоби із
земель, ненаданих у власність та
користування (землі запасу), що
знаходиться за межами населеного
пункту та території Щербанівської
сільської ради Полтавського району
Полтавської області (а.с.23).

Відповідно до ст.125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно акту перевірки Державної
інспекції сільськогосподарського
господарства в Полтавській області
дотримання вимог земельного
законодавства від 12 червня 2014 року
вказана земельна ділянка на час
перевірки знаходиться поблизу
Нижньомлинського шлюзу в межах
прибережно-захисної смуги річки
Ворскла. З південно-східної сторони до
р.Ворскла встановлено шлагбаум, чи
обмежено доступ до вказаної земельної
ділянки. На цій земельній ділянці
розміщено вісім переносних тимчасових
споруд, обладнаний волейбольний
майданчик та дитяча площадка,
встановлені дерев'яні сходи, котрі
ведуть до води р.Ворскла та ліхтарі
освітлення. Дана земельна ділянка
використовується ОСОБА_1 за
відсутності відповідного рішення
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування про передачу
її у власність або надання у
користування (оренду) та за відсутності
вчиненого правочину щодо такої
земельної ділянки, що свідчить про
самовільне зайняття земельної ділянки
(а.с.100, 101).

23 грудня 2013 року ФОП ОСОБА_1 звернувся
до Щербанівської сільської ради
Полтавського району про надання
дозволу на розміщення п'яти пересувний
тимчасових споруд. Дане питання ОСОБА_1
погодив з відділом архітектури і
містобудування Полтавської районної
державної адміністрації. Проте, в
порушення вимог п.2.7 «Порядку
розміщення тимчасових споруд для
провадження підприємницької
діяльності», затвердженого наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 21 жовтня 2011
року за №244 щодо отримання паспорту
прив'язки в десятиденний термін з
моменту подання заяви, ФОП ОСОБА_1
отримав паспорт прив'язки лише 06 травня
2014 року після повідомлення
сільськогосподарського інспектора про
початок проведення перевірки (а.с.10, 30).

За даними Полтавської державної
податкової інспекції, ФОП ОСОБА_1 16
травня 2014 року знятий з обліку як
фізична особа-підприємець.

Відповідно до ч.1 ст.123 ЗК України
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування здійснюється органами
виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування..

Згідно ч.ч.2-6, 10 ст. 123 ЗК України особа,
зацікавлена в одержанні у користування
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
які відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу,
передають у власність або користування
такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний
розмір земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування в межах
їх повноважень у місячний строк
розглядає клопотання і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.

Розроблений проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
подається Комісії з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
із землеустрою.

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування у
двотижневий строк з дня отримання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, а в разі
необхідності здійснення обов'язкової
державної експертизи землевпорядної
документації згідно із законом - після
отримання позитивного висновку такої
експертизи приймає рішення про надання
земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки
у користування за проектом землеустрою
щодо її відведення здійснюються:
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки;
вилучення земельних ділянок у
землекористувачів із затвердженням
умов вилучення земельних ділянок (у
разі необхідності); надання земельної
ділянки особі у користування з
визначенням умов її використання і
затвердженням умов надання, у тому
числі (у разі необхідності) вимог щодо
відшкодування втрат
сільськогосподарського та
лісогосподарського виробництва.

У даному випадку розпоряджень про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
для сінокосіння та випасання худоби
орієнтовною площею 0,2157 га не
приймалось

За самовільне зайняття земельної
ділянки постановою інспектора
сільського господарства в Полтавській
області №183 від 03 липня 2014 року ОСОБА_1
притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст.53-1 КУпАП у
вигляді штрафу в розмірі 170 грн. (а.с.113).
Заподіяна державі матеріальна шкода
складає 230 грн. 73 коп., що
підтверджується розрахунком розміру
шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного заняття вказаної
земельної ділянки, проведеним
працівниками Державної інспекції
сільського господарства в Полтавській
області (а.с.115).

Отже, судом достовірно встановлено, що
земельна ділянка
сільськогосподарського призначення
для сінокосіння та випасання худоби
орієнтовною площею 0,2157 га, що
розташована в адміністративних межах
Щербанівської сільської ради
Полтавського району відповідачем
зайнята задовільно і на ній розміщено
тимчасові споруди за відсутності
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про передачу її у
власність або надання у користування
(оренду).

Відповідно до ст.152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків. Захист прав громадян
та юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав.

Так як спірна земельна ділянка зайнята
відповідачем самовільно, то відповідно
до ст.212 ЗК України, самовільно зайняті
земельні ділянки підлягають
поверненню власнику землі. Приведення
земельних ділянок у придатний для
використання стан, включаючи знесення
будинків, будівель і споруд,
здійснюється за рахунок громадян або
юридичних осіб, які самовільно зайняли
земельні ділянки. Повернення
самовільно зайнятих земельних ділянок
провадиться за рішенням суду.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що позовні вимоги знайшли
своє підтвердження в судовому
засіданні, а тому, з врахуванням всіх
наявних в суді доказів, підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.88, 213-215, 217, 218, 224-226 ЦПК України,
ст.ст.116, 123, 124, 125, 152, 212 ЗК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов прокурора
Полтавського району Полтавської
області в інтересах держави до ОСОБА_1,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору на стороні
позивача: Державна інспекція
сільського господарства у Полтавській
області про звільнення самовільно
занятої земельної ділянки
задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_1 звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку
сільськогосподарського призначення
для сінокосіння та випасання худоби
орієнтовною площею 0,2157 га, що
розташована в адміністративних межах
Щербанівської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області (поблизу Нижньомлинського
шлюбу) в межах прибережно-захисної
смуги річки Ворскла.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 243,60
грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Полтавської області
через Полтавський райсуд в
десятиденний строк з дня його
проголошення, а у разі якщо рішення
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Полтавського районного суду

Л.В.Шелудяков