Справа № 141/1182/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року
смт. Оратів

Оратівський районний суд

Вінницької області

В складі: головуючого - судді
Слісарчука О.М.

при секретарі Симоненко С.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Оратів в залі
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення боргу шляхом
визнання права власності на земельні
ділянки, третя особа без самостійних
вимог - ОСОБА_3, у відсутності сторін, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Оратівського
районного суду Вінницької області із
позовом до ОСОБА_2, третя особа без
самостійних вимог - ОСОБА_3 про визнання
дійсним договору застави майна від
03.08.2012 року та стягнення боргу шляхом
визнання права власності на земельні
ділянки. Вказаний позов вмотивований
позивачем тим, що 03.08.2012 року між ОСОБА_1
та Відповідачем, у письмовій формі, був
укладений договір позики на 70 000
(сімдесят тисяч) гривень. В цей же день
ним Відповідачу були передані
зазначені грошові кошти в повному
обсязі, про що останній надав
відповідну розписку. За договором
позики від 03.08.2012 р., сума боргу має бути
повернута до 01.01.2013 року, на протязі 30
днів з моменту закінчення строку для
повернення позики, але на неодноразові
звернення, щодо погашення боргу
Відповідач відмовила, пояснивши, що
коштів в неї не має.

Відповідно до умов зазначеного
договору позики сторонами було
передбачено, що забезпеченням
зобов'язання є земельна ділянка площею
0,0150 га, кадастровий номер :03:003:0191,
цільове призначення для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, яка
належить Відповідачу на підставі
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯМ № 704207
виданий на підставі рішення Вінницької
міської ради №845 від 06.07.2012р.; земельна
ділянка площею 0,0009 га, кадастровий
номер :03:003:0192, цільове призначення
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, яка належить
Відповідачу на підставі Державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯМ № 704208 виданий на
підставі рішення Вінницької міської
ради №845 від 06.07.2012р. На момент
пред'явлення позивачем вимоги про
повернення вказаної суми позики
Відповідачка пояснила, що грошових
коштів немає, але надає згоду на
звернення стягнення та подальше
визнання за ним права власності на
заставне майно. При укладенні вище
вказаного договору позики між
сторонами у тексті договору позики
фактично було вказано в якості
істотної умови договору - забезпечення
договору позики за рахунок майна
боржника - застава. Сторони укладаючи
фактичний договір застави у письмовій
формі, в якості однієї із істотних умов
наявного договору позики, порушили
обов'язкову умову щодо нотаріального
посвідчення договору застави,
передбачену ст. 577 ЦК України. На
підтвердження виконання фактично
укладеного договору застави
Відповідачка передала йому оригінали
правовстановлюючих документів на
вказані земельні ділянки. Враховуючи
викладене позивач був змушений
звернутися до суду за захистом свої
прав та з метою стягнення в судовому
порядку належних йому коштів.

Співвласником іншої частини
будинковолодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_3,
якого і залучено до участі у справі в
якості третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином
повідомлений про день та час розгляду
справи, в судове засідання не з'явився,
надавши заяву про розгляд справи без
його участі, заявлені вимоги підтримує
в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним
чином повідомлена про день та час
розгляду справи, в судове засідання не
з'явилась також, надавши заяву про
розгляд справи без її участі, також у
заяві зазначала, що заявлений позов
визнає, оскільки він є законним та
обґрунтованим і підлягає до
задоволення

Третя особа без самостійних вимог
ОСОБА_3 будучи належним чином
повідомлений про день та час розгляду
справи, в судове засідання не з'явився,
надавши заяву про розгляд справи без
його участі, при розгляді справи
покладався на розсуд суду.

Від сторін до суду надійшли заяви про
розгляд справи за їх відсутності, що
відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК
України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст.197
ЦПК України фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

В ході судового розгляду по справі
встановлено наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

03.08.2012 року між ОСОБА_1 та Відповідачем,
у письмовій формі, був укладений
договір позики на 70 000 (сімдесят тисяч)
гривень. В цей же день ним Відповідачу
були передані зазначені грошові кошти
в повному обсязі, про що останній надав
відповідну розписку.

Умовами пункту 5 договору позики від
03.08.2012 року визначено, що в забезпечення
виконання зобов'язання за даним
договором позики ОСОБА_2 передає ОСОБА_1
в заставу нерухоме майно, яке належить
їй на праві приватної власності, а саме:
земельна ділянка площею 0,0150 га,
кадастровий номер :03:003:0191, цільове
призначення для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, яка
належить Відповідачу на підставі
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯМ № 704207
виданий на підставі рішення Вінницької
міської ради №845 від 06.07.2012 р.; земельна
ділянка площею 0,0009 га, кадастровий
номер :03:003:0192, цільове призначення
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, яка належить
Відповідачу на підставі Державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯМ № 704208 виданий на
підставі рішення Вінницької міської
ради №845 від 06.07.2012 р.

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯМ
№ 704208, виданого 01.08.2012 року управлінням
Держкомзему у м. Вінниці Вінницької
області, ОСОБА_2 є власником земельної
ділянки площею 0,0009 га, за адресою
АДРЕСА_1.

Згідно Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯМ
№ 704207, виданого 01.08.2012 року управлінням
Держкомзему у м. Вінниці Вінницької
області, ОСОБА_2 є власником земельної
ділянки площею 0,0150 га, за адресою
АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ст.ст. 15, 16 ЦК
України, кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання, у спосіб, визначений
законом.

Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі
недодержання сторонами правочину
вимог закону про нотаріальне
посвідчення договору, такий договір є
нікчемним. Відповідно до частини 2 цієї
ж статті, якщо сторони домовилися щодо
всіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства. Боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор прийняти виконання.

Положеннями ст. 572 ЦК України
встановлено, що в силу застави кредитор
має право у разі невиконання боржником
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника.

Ч. 1 ст. 584 ЦК України визначено, що у
договорі застави визначаються суть,
розмір і строк виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, подається опис
предмета застави, а також визначаються
інші умови, погоджені сторонами
договору.

Згідно ст. 589 ЦК України, у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення на предмет застави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 590 ЦК
України, звернення стягнення на
предмет застави здійснюється за
рішенням суду, якщо інше не встановлено
договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 590
ЦК України заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, коли зобов'язання не
буде виконане у встановлений строк
(термін), якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Ст.ст. 1049, 1050 ЦК України передбачено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцю позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК
України, у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Заслухавши думку сторін, дослідивши
матеріали справи та оцінивши зібрані у
справі доказу у їх сукупності, суд
прийшов до переконання про задоволення
позову у повному обсязі з наступних
підстав.

В ході судового розгляду судом
вставлено, що 03.08.2012 року між ОСОБА_1 та
Відповідачем, у письмовій формі, був
укладений договір позики на 70 000
(сімдесят тисяч) гривень. В цей же день
ним Відповідачу були передані
зазначені грошові кошти в повному
обсязі, про що останній надав
відповідну розписку. Крім цього, в цей
же день між сторонами було укладено
договір застави, відповідно до умов
якого ОСОБА_2 погодилась передати
позивачу у заставу, в якості
забезпечення виконання зобов'язання,
нерухоме майно, яке належить останній
на праві власності. Зокрема у договорі
застави міститься детальний опис
предмета застави - об'єкта нерухомого
майна.

Хоча сторони і не виконали умови щодо
обов'язкового нотаріального
посвідчення договору застави
нерухомого майна, але беручи до уваги
те, що вони дійшли згоди щодо всіх
істотних обставин і умов договору, і
відповідач визнає позов, суд вважає за
можливе задовольнити позов в повному
обсязі шляхом визнання дійсним
договору застави нерухомого майна та
звернення стягнення на зазначений
об'єкт в рахунок погашення боргу перед
ОСОБА_1 у розмірі 70 000 гривень, шляхом
визнання за ОСОБА_1 права власності на
об'єкти застави.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд враховує думку
позивача, який просить судові витрати
покласти на нього та вважає, що судові
витрати слід залишити без
відшкодування.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 15, 16, 220, 526, 527, 572, 584, 589, 590, 625, 1047, 1049,
1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 30, 60, 88, 130, 174,
212, 214, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу шляхом визнання права власності
на земельні ділянки, третя особа без
самостійних вимог - ОСОБА_3 -
задовольнити..

Визнати дійсним договір застави майна
укладений 03.08.2012 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

Звернути стягнення на земельну
ділянку площею 0,0150 га, кадастровий
номер :03:003:0191, цільове призначення
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку
площею 0,0009 га, кадастровий номер
:03:003:0192, цільове призначення для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
земельну ділянку площею 0,0150 га,
кадастровий номер :03:003:0191, цільове
призначення для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати право власності за ОСОБА_1 на
земельну ділянку площею 0,0009 га,
кадастровий номер :03:003:0192, цільове
призначення для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Судові витрати залишити без
відшкодування.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Вінницької області через Оратівський
районний суд Вінницької області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СУДДЯ
О.М. Слісарчук