Придніпровський районний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року
м. Черкаси

Придніпровський районний суд м.
Черкаси в складі:

головуючого - судді
Позарецької С.М.

при секретарі
Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3,
треті особи: Управління Державної
міграційної служби України в
Черкаській області, ОСОБА_4, Орган опіки
та піклування м. Черкаси про визнання
осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням із
зняттям їх з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
Придніпровського районного суду
м.Черкаси із позовом до ОСОБА_2, яка діє
в своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, треті особи:
Управління Державної міграційної
служби України в Черкаській області,
ОСОБА_4, Орган опіки та піклування
м.Черкаси про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням із зняттям їх з
реєстраційного обліку. Свої позовні
вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 є
власником 1- кімнатної квартири за
адресою АДРЕСА_1.

У кінці липня 2013 року на прохання її
рідної сестри - ОСОБА_2 вона дала згоду
на її реєстрацію та реєстрацію її сина
ОСОБА_3 за адресою її проживання,
оскільки для сестри була необхідна
реєстрація, щоб влаштуватися на роботу.
Жодного дня ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не
проживали в її квартирі.

Вказує, що вона має невеликі доходи.
Реєстрація відповідача та її сина
примушує сплачувати надмірні
комунальні платежі. Зміна прізвища
позивача на ОСОБА_1 відбулося у зв'язку
з укладенням шлюбу, що підтверджується
доказом - свідоцтвом про шлюб від 08
січня 2014 року серії НОМЕР_1.

Факт існування права власності на
квартиру підтверджується доказом -
договором купівлі продажу від 27.12.2001
року.

Факт реєстрації відповідача за
адресою: АДРЕСА_1. підтверджується
довідкою комунального підприємства
«Придніпровська служба утримання
будинків» Черкаської міської ради №1727
від 20.09.2014 року.

Факт відсутності відповідача та її
сина з моменту реєстрації та до цього
дня підтверджується актами №314 від
16.08.2013 року та №328 від 15.09.2014 року.

Факт проживання ОСОБА_3 з батьком
ОСОБА_4 підтверджується актом комітету
самоорганізації населення мікрорайону
«Хімселище» від 10.09.2014 року.

На підставі викладеного, позивач
просить суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3
такими, що втратили право на
користування житловим приміщенням -
квартирою в АДРЕСА_1 та зняти їх з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
повністю підтримала позовні вимоги і
просила їх задовольнити. Додатково
пояснила, що вона є власником
1-кімнатної квартири за адресою
АДРЕСА_1. Її рідна сестра - ОСОБА_2
попросила прописати її саму у свою
квартиру, хоча вона знала про те, що у
неї є неповнолітня дитина, для того, щоб
влаштуватись на роботу. Через тиждень
після розмови із сестрою вона
звернулась до КП «Придніпровська СУБ»,
де дала згоду на реєстрацію у своїй
квартирі рідної сестри. Через деякий
час, звернувшись до КП «Придніпровська
СУБ», дізналася, що окрім сестри -
ОСОБА_2 в її квартирі зареєстрований ще
і її син - ОСОБА_3 Відповідач та її
дитина в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з
липня 2013 року не проживають і ніколи не
проживали. Через один рік вона
звернулася у КП «Придніпровська СУБ»
щодо їх зняття з реєстраційного обліку,
на що отримала відмову у зв'язку з тим,
що неповнолітню дитину неможливо зняти
з реєстрації без рішення суду.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
позовні вимоги визнала повністю.
Пояснила, що вона з сестрою дійсно
домовилися про те, що лише вона
пропишеться у квартирі сестри. Але,
оскільки у неї є неповнолітня дитина,
то паспортист КП «Придніпровська СУБ»
у обов'язковому порядку прописав у
квартирі сестри і неповнолітнього
сина. У цій квартирі вони з сином не
проживають і не мають до неї ніякого
відношення.

В судовому засіданні третя особа -
ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та пояснив, що він
дійсно є батьком дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований разом
з відповідачем. Дитині зараз 12 років і
він більше одного року проживає разом з
ним.

В судове засідання представник третьої
особи - Управління ДМС України в
Черкаській області у м. Черкаси не
з'явився, хоча про дату, час та місце
слухання справи був повідомлений
належним чином. Надано заяву, що при
вирішенні спору, відповідач
покладається на розсуд суду.

В судове засідання представник третьої
особи - Органу опіки та піклування ЧМР
Черкаси не з'явився, хоча про дату, час
та місце слухання справи був
повідомлений належним чином. Надано
заяву, що при вирішенні спору слід
покладатися на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивача,
відповідача, третьої особи, враховуючи
думку осіб, що беруть участь у розгляді
справи, дослідивши матеріали справи та
докази в їх сукупності, на підставі
повного, об'єктивного та всебічного
дослідження, суд приходить до
наступного:

встановлено, що ОСОБА_1 є власницею
квартири АДРЕСА_1, відповідно до
договору купівлі-продажу квартири від
27.12.2001 року (Серія АЕІ № 075549),
посвідченого приватним нотаріусом
Черкаського міського нотаріального
округу ОСОБА_7

Згідно довідки, виданої КП
"Придніпровська СУБ" №1727 від 20.09.2014р., у
житловому приміщенні за адресою:
квартира АДРЕСА_1 зареєстровані 4 особи,
а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Відповідно до даних свідоцтва про шлюб
(Серія НОМЕР_1) ОСОБА_1 після реєстрації
шлюбу присвоєно прізвище - ОСОБА_1.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач та її син - ОСОБА_3 з моменту
реєстрації та до теперішнього дня не
проживали і не проживають за адресою:
АДРЕСА_1, що підтверджується даними
актів Комітету самоорганізації
населення мікрорайону «Дніпровський»
№314 від 16.08.2013 року та №328 від 15.09.2014
року. Крім того, такі обставини не
заперечуються відповідачем по даній
справі та третьою особою під час
розгляду справи.

Також, за даними свідоцтва про
народження (Серія НОМЕР_2) батьком
ОСОБА_3 є - ОСОБА_4, мати - ОСОБА_2 (вона ж
ОСОБА_2).

Факт проживання ОСОБА_3 з батьком -
ОСОБА_4, який є третьою особою по даній
справі, підтверджується даними акту
комітету самоорганізації населення
мікрорайону «Хімселище» від 10.09.2014
року. Також дані обставини підтвердили
в судовому засіданні відповідач та сам
ОСОБА_4

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України (ст. 4 ЦПК
України).

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Докази
надаються сторонами та іншими особами,
що беруть участь у справі. Доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК України).
Крім того, обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК).

Статтею 41 Конституції України та ст.1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася
17.07.1997р. відповідно до Закону №475/97-ВР
від 17.07.1997р. "Про ратифікацію Конвенції
про захист прав людини основоположних
свобод 1950 року, Першого протоколу та
протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції",
закріплено принцип непорушності права
приватної власності, який означає
право особи на безперешкодне
користування своїм майном та закріплює
право власника володіти, користуватися
та розпоряджатися належним йому
майном, на власний розсуд учиняти щодо
свого майна будь-які угоди, відповідно
до закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно до ст. 316 ч. 1 ЦК України, - правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб. Власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК
України). Як зазначено у ч.1 ст. 321 ЦК
України, - право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні. Власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК
України).

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права.
Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК
України, - власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном. Житлом
фізичної особи є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, призначені
та придатні для постійного проживання
в них (ст. 379 ЦК України).

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК
України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члені сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Під час розгляду справи встановлено, що
відповідач, як член сім"ї позивача,
проти чого сторони не заперечували під
час розгляду справи, разом з
неповнолітньою дитиною відповідача, не
проживають в квартирі АДРЕСА_1 понад
один рік; відповідач не утримує дане
житло, не сплачує комунальні послуги.
Такі обставини свідчать про
відсутність обставин, які б давали
підстави вважати, що позивач чинить
відповідачеві перешкоди у
користуванні житлом. Навпаки,
відповідач та її син добровільно
залишили місце проживання, і втратили
зв'язок з квартирою. В судовому
засіданні відповідач зазначила, що
вона ніколи в квартирі сестри не
проживала, а винаймає інше житло за
договором оренди, а її неповнолітній
син проживає разом зі своїм батьком.

Таким чином, з'ясувавши обставини
справи та дослідивши докази, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають до
задоволення, а тому необхідно: визнати
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили
право користування житлом - квартирою
АДРЕСА_1 із зняттям їх з реєстраційного
обліку.

На підставі викладеного та керуючись
Конституцією України, Першим
протоколом до Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод, до
якої Україна приєдналася 17.07.1997р.
відповідно до Закону №475/97-ВР від
17.07.1997р. "Про ратифікацію Конвенції про
захист прав людини основоположних
свобод 1950 року, Першого протоколу та
протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції", ст.
ст. 150 ЖК, ст.ст. 6, 15, 16, 316, 317, 319, 391, 321, 379, 383,
405 розд. ІІ гл.52 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11,
57-61, 174, 79, 88, 209-224 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що
втратили право користування житлом -
квартирою АДРЕСА_1 із зняттям їх з
реєстраційного обліку.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий: С. М. Позарецька