Справа №591/4728/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Шершак М. І.Номер
провадження 22-ц/788/2121/14 Суддя-доповідач -
Білецький О. М. Категорія - 30
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Білецького О. М.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Шевченка В. А.

з участю секретаря судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 14 серпня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Юрист і Бухгалтер»,
про стягнення витрат на правову
допомогу,

в с т а н о в
и л а :

27 червня 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з вказаним позовом.

Вказувала, що рішенням Зарічного
районного суду м.Суми від 19 червня 2013
року, частково зміненим рішенням
апеляційного суду Сумської області від
28 листопада 2013 року, на її користь
стягнуто з ОСОБА_3 24705 грн. 13 коп.
майнової шкоди завданої залиттям
квартири, 2000 грн. моральної шкоди та 354
грн. 35 коп. судового збору.

Просила стягнути з відповідачки на
свою користь 8030 грн. понесених у
вказаній справі витрат на правову
допомогу.

Рішенням Зарічного районного суду
м.Суми від 14 серпня 2014 року позов
задоволено частково: стягнуто на
користь ОСОБА_4 з ОСОБА_3 1740 грн. 90 коп.
відшкодування витрат на правову
допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неповноту з'ясування
обставин, невідповідність висновків
суду фактичним обставинам, порушення
норм матеріального і процесуального
права, просить зазначене рішення суду
першої інстанції скасувати в частині
задоволених вимог та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову повністю.

Вказує, що питання судових витрат уже
вирішувалось, але у матеріалах справи
не було доказів понесення позивачкою
витрат на правову допомогу в місцевому
суді, апеляційний суд вирішував
витрати за апеляційну інстанцію, а
квитанція про оплату 250 грн. за послуги
ТОВ «Юрист і Бухгалтер» зі складання
касаційної скарги взагалі не може
включатися до витрат на правову
допомогу у даній справі, оскільки
рішення судів у касаційному порядку не
переглядалось.

Заслухавши пояснення відповідача та її
представника, заперечення
представника позивача, дослідивши
матеріали даної цивільної справи,
матеріали цивільної справи №1805/8739/2012,
та перевіривши рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Місцевим судом встановлено і з
матеріалів цивільної справи №1805/8739/2012
(три томи), вбачається наступне:

30 липня 2012 року ОСОБА_4 зверталась з
позовом до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної шкоди завданої залиттям
квартири, упущеної вигоди, моральної
шкоди, а також просила відшкодувати їй
витрати на правову допомогу.

Рішенням Зарічного районного суду
м.Суми від 19 червня 2013 року стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 27069 грн. 48 коп.,
з яких: 24705 грн. 13 коп. в рахунок
відшкодування майнової шкоди завданої
залиттям квартири, 2000 грн. моральної
шкоди та 354 грн. 35 коп. судового збору.

У задоволенні решти вимог відмовлено
за необґрунтованістю (т.2 а.с.86-87).

З мотивувальної частини вказаного
рішення місцевого суду слідує, що суд
не вбачав підстав для відшкодування
витрат на правову допомогу в розмірі 2500
грн., оскільки позивач не надала жодних
доказів сплати цих коштів адвокату.

Рішенням апеляційного суду Сумської
області від 28 листопада 2013 року її
апеляційна скарга задоволена частково,
зазначене рішення місцевого суду
змінено в частині визначення розміру
стягнення майнової шкоди та стягнення
судових витрат, а в іншій частині -
залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 6053
грн. майнової шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 7
грн. 30 коп. недоплаченого судового
збору за розгляд справи у суді першої
інстанції.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 71
грн. 25 коп. судового збору за розгляд
справи у суді першої інстанції, а також
43 грн. 36 коп. витрат, пов'язаних з
проведенням додаткової судової
будівельно-технічної експертизи.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 148
грн. 37 коп. судового збору за
апеляційний перегляд, а також 1331 грн. 44
коп. витрат пов'язаних з проведенням
додаткових судових
будівельно-технічних експертиз (т.2
а.с.248-250).

У матеріалах вищевказаної справи
№1805/8739/2012 мається видана ОСОБА_4,
посвідчена приватним нотаріусом
Сумського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, довіреність від 29 лютого
2012 року на ім'я ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (які
діють окремо та незалежно один від
одного) на представництво її інтересів
у всіх судах (а.с.108), а також договір між
ОСОБА_4 і адвокатом ОСОБА_6 від 07 березня
2012 року про надання юридичних послуг з
додатковою угодою №1 до нього про
визначення вартості послуг у розмірі
2500 грн. (т.1 а.с.37, 38).

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 січня 2014 року
(№6-54706 ск 13) відмовлено у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на вищевказане рішення
апеляційного суду Сумської області від
28 листопада 2013 року (а.с.148).

У справі за даним позовом про стягнення
витрат на правову допомогу ОСОБА_4 на
підтвердження своїх вимог надала
фотокопії укладених нею наступних
договорів:

- від 07 березня 2012 року з адвокатом
ОСОБА_6 про надання юридичних послуг
щодо представництва та захисту прав у
суді, з розписки на тексті якого
вбачається, що за оплату за надані
послуги для передачі цьому
представнику отримав ОСОБА_5 07 березня
2012 року - 1000 грн., а 26 березня 2012 року - ще
1000 грн. (а.с.13);

- від 28 березня 2013 року з юристом ОСОБА_7.
про надання правової допомоги по
справі №1805/8739/2012. В п.4 цього договору
зазначено, що вартість вказаних послуг
складає 3200 грн., крім того клієнт
додатково сплачує юристу винагороду в
розмірі 10% від усіх сум відшкодувань і
компенсацій матеріального, морального
та іншого характеру, виплачених на
користь клієнта. З розписки даного
представника на тексті цього договору
слідує, що оплату за надані послуги ним
отримано станом на 30 березня 2013 року -
3000 грн. та 200 грн., і у подальшому ще 660
грн. (а.с.11);

- від 04 липня 2013 року з юристом ОСОБА_7.
про надання правової допомоги в суді
апеляційної інстанції з питань,
пов'язаних з відшкодуванням збитків в
результаті затоплення її помешкання по
АДРЕСА_1 Пунктом 4 цього договору
обумовлено вартість вказаних послуг у
розмірі 1600 грн. Згідно з розпискою
ОСОБА_9 на тексті цього договору, цю
суму він отримав у повному обсязі 04
липня 2013 року (а.с.12).

ОСОБА_4 також надала копію договору від
10 грудня 2013 року з ТОВ «Юрист і
Бухгалтер» про надання юридичних
послуг щодо складання проекту
касаційної скарги по справі №1805/8739/2012,
у п.2.1 якого мінімальна сума договору
визначена у 250 грн. (а.с.6).

З копії акту приймання-передачі
наданих послуг від 16 грудня 2013 року
(а.с.7) убачається, що обумовлені
вказаним договором послуги надано, а
квитанцією від 16 грудня 2013 року №3110.273.1
підтверджено їх оплату (а.с.14).

З рахунку ТОВ «Суми-Експерт МС» та із
квитанції відділення АКБ
«Індустріалбанк» від 05 листопада 2013
року №129, слідує, що ОСОБА_4 оплачено у
сумі 200 грн. проведення додаткової
будівельно-технічної експертизи за
ухвалою суду від 26 вересня 2013 року по
справі №1805/8739/2012 (а.с.9).

Крім того, позивачем надано довідки
приватних нотаріусів Сумського
міського нотаріального округу ОСОБА_10
та ОСОБА_11 про сплату за нотаріальне
посвідчення виданих від імені ОСОБА_4
довіреностей на право ведення усіх
справ в усіх судових установах України:
від 28 березня 2013 року - 120 грн. на ім'я
ОСОБА_7 (т.2 а.с.54); а також від 10 грудня 2013
року - 120 грн. (а.с.10) на ім'я ОСОБА_12 (т.3
а.с.32).

За таких у цілому правильно
встановлених обставин, частково
задовольняючи позов, місцевий суд
вважав, що понесені позивачкою витрати
на правову допомогу підлягають
відшкодуванню на підставі ч.1 ст.88 ЦПК
України пропорційно до задоволених
вимог.

Однак такі висновки суду не
відповідають фактичним обставинам та
ґрунтуються на порушенні і
неправильному застосуванні норм
матеріального та процесуального права.

Так, із п.2,4 ч.3 ст.79 ЦПК України
убачається, що до судових витрат
належать витрати на правову допомогу
та витрати, пов'язані з проведенням
експертиз.

Згідно з ч.1 ст.84 ЦПК України, витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної допомоги, а ч.1 ст.86
ЦПК України передбачає, що витрати,
пов'язані з проведенням судових
експертиз, несе сторона, яка заявила
клопотання про їх проведення.

Порядок розподілу понесених у справі
судових витрат містить ст.88 ЦПК
України, яка акцентує, що лише
документально підтверджені витрати,
які понесені стороною на користь якої
ухвалено рішення, підлягають їй
відшкодуванню з другої сторони.

Відповідно до роз'яснень п.13 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у
цивільній справі», та виходячи з
положень п.4 ч.1 ст.215, п.4 ч.1 ст.315, п.8 ч.1
ст.345 ЦПК України, у резолютивній
частині рішення (ухвали) суду першої,
апеляційної чи касаційної інстанції
має бути зазначено про розподіл
судових витрат відповідно до вимог ст.88
ЦПК України.

В силу положень п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України,
та згідно з роз'ясненнями п.12 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 12
червня 2009 року №2 «Про застосування
норм цивільного процесуального
законодавства при розгляді справи у
суді першої інстанції», п.20 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у
цивільній справі», п.21 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 24
жовтня 2008 року №12 «Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку» і п.41 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року
№10 «Про застосування судами
законодавства про судові витрати у
цивільних справах» суд, що ухвалив
рішення, може за заявою осіб, які беруть
участь у справі, чи з власної
ініціативи ухвалити додаткове рішення,
якщо судом не вирішено питання про
судові витрати.

Викладені обставини та системний
аналіз вищеназваних процесуальних
норм і правових позицій вказують, що
питання відшкодування судових витрат,
понесених у судах першої апеляційної
та касаційної інстанцій, відноситься
до виключної підсудності судів цих
судових інстанцій і вирішуються шляхом
ухвалення додаткового рішення саме
цими судами, а не шляхом ухвалення
нового рішення в іншій окремій справі.

Вимоги щодо стягнення коштів за
нотаріальне посвідчення довіреностей
заявлялись з мотивів відшкодування
витрат на правову допомогу, а в силу
ст.ст.10, 11, 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції позбавлений
можливості вийти за межі позовних
вимог та самостійно змінити підстави
позову на відшкодування цих витрат як
збитків.

За таких порушень рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню в
оскаржуваній частині з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

В силу ч.5 ст.88 ЦПК України з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_3 слід стягнути 121 грн.
80 коп. у повернення судового збору за
апеляційний перегляд.

Керуючись ст.ст.88, 303, п.2 ч.1 ст.307, п.2, 3. 4
ч.1 ст.309, ст.ст.314, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и р і ш
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 14 серпня 2014 року в частині
задоволених позовних вимог скасувати
та ухвалити в цій частині нове рішення
про відмову у задоволенні позову
ОСОБА_4 про стягнення судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 121
грн. 80 коп. судового збору за розгляд
справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -