Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №278/5606/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І.,
Павицької Т.М.

при секретарі Ковальській
Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю „Економ
Комфорт" про визнання правочину
недійсним та стягнення коштів

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення
Житомирського районного суду
Житомирської області від 31 жовтня 2014
року,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулась
до суду з позовом ТОВ „Економ Комфорт"
про визнання правочину недійсним та
стягнення коштів. В обґрунтування
вимог зазначала, що 18 липня 2013 року
вона звернулась до відповідача за
наданням позики та як на необхідну
умову для отримання коштів сплатила
вступний внесок у розмірі 5600 грн. Після
сплати вступного внеску, 18.07.2013 року
між нею та відповідачем було укладено
договір №01485, згідно якого відповідач
за плату зобов»язався забезпечити
дбайливе оформлення договору про її
участь в програмі адміністрування
придбання товарів з дотриманням вимог
чинного законодавства та надавати
інформаційні, консультаційні,
роз»яснювальні і довідкові послуги з
питань діяльності та подальшої її
участі у програмі. Того ж дня між нею та
відповідачем було укладено також
договір №01485/13, згідно з яким
відповідач зобов»язався від її імені
та за плату за її рахунок вчинити певні
юридичні дії, спрямовані на придбання
товару, визначеному в додатку №1 до
договору, а саме надати їй як учаснику
програми безвідсоткову позику у
розмірі 80 000 грн. Вказала, що у
подальшому нею було здійснено ряд
поточних платежів за договором №01485/13,
проте позики вона не отримала.
Посилаючись на те, що зазначені
договори і додатки до них не
відповідають вимогам Закону України
«Про захист прав споживачів», оскільки
є несправедливими, вводять споживача в
оману нечесною підприємницькою
практикою, та вважаючи, що відповідач
не має повноважень на здійснення
господарської діяльності по наданню
фінансових послуг, уточнивши позовні
вимоги, просила визнати зазначені
договори від 18.07.2013 року недійсними та
стягнути з відповідача на її користь 8
512,41 грн. сплачених нею коштів.

Рішенням Житомирського районного суду
Житомирської області від 31 жовтня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 ОСОБА_2. просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі. Зокрема, зазначає, що
відповідач ввів позивача в оману, не
роз"яснивши відповідно до ст.18 Закону
України «Про захист прав споживачів»
перед підписанням договорів, що
йдеться не про отримання грошей в
кредит, а про участь у програмі, за якою
вона, можливо, отримає позику, що є по
своїй суті пірамідальною схемою.
Наголошує, що правочин здійснений з
використанням нечесної
підприємницької діяльності та шляхом
навмисного введення сторони в оману є
недійсним.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до частин 1, 2 ст.215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.
1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони
є вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України
обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкоджати вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Судом встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що 18
липня 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ „Економ
Комфорт" укладено договір №01485,
відповідно до умов якого відповідач
взяв на себе зобов"язання за плату
забезпечити позивачу дбайливе
оформлення договору про участь у
програмі з дотриманням вимог чинного
законодавства та надавати
інформаційні, консультаційні,
роз"яснювальні і довідкові послуги з
питань діяльності та подальшої участі
ОСОБА_1 у програмі /а.с.6/.

Пунктом п. 2.1 цього Договору
передбачено, що оплата наданих послуг
становить 5 600грн.

З акта приймання-передачі
виконаних робіт, наданих послуг від
18.07.2013 року вбачається, що виконавець
(відповідач) забезпечив замовнику
(позивачу) надання інформаційних,
консультаційних, роз"яснювальних та
довідкових послуг з питань діяльності
та подальшої участі замовника у
програмі адміністрування придбання
товарів, а замовник оплатив вартість
робіт у сумі 5 600грн./а.с.7/.

18 липня 2013 року між сторонами
також було укладено договір №01485/13, за
умовами якого Адміністратор
(відповідач) за згодою Учасника
(позивача) зобов"язався вчинити за
плату за рахунок позивача певні
юридичні дії спрямовані на придбання
Товару, визначеного в додатку №1 до
цього договору, а саме надати 80 000грн.,
які позивач повинна повернути
відповідачу шляхом здійснення 180
платежів у сумі по 444грн.44 коп. та сплати
адміністративні витрати, які
становлять 120грн. /а.с.8,9/.

На виконання умов вищевказаних
договорів позивачем усього було
сплачено відповідачу на підставі
банківських квитанцій 8 512грн.41
коп./а.с.15-17/.

Виходячи з наведеного
споживачем фактично здійснювалась
оплата товару частинами. Підписавши
договір з відповідачем, позивач
засвідчила, що вона належним чином
ознайомлена з програмою діяльності ТОВ
і не мала заперечень з цього приводу, а
тому доводи про наявність обману в діях
відповідача, не відповідають
матеріалам справи та вимогам закону.

Відповідно до п.2.2. додатку №2 до
договору Учасник доручає
Адміністратору утримувати Чисті
платежі на банківському рахунку
Адміністратора для формування Фонду
групи та оплати Товарів та/або надання
відповідної суми у позику на користь
Учасників цієї групи/а.с.10/.

В договорі чітко передбачено, що
споживач оплачує кожного місяця
Основний платіж, який включає Чистий
платіж, за рахунок якого Адміністратор
здійснює оплату вартості Товару чи
надає відповідні суми у позику.

За системою придбання товарів у групах
кожний з учасників, який належним чином
виконує зобов'язання за договором,
отримує Свідоцтво на Товар, яке є
підставою для придбання такому
Учаснику Товару та/або перерахування
відповідної суми у позику.
Адміністратор проводить оплату
вартості Товару на користь Учасника
та/або надає відповідну суму у позику
протягом 60 (шістдесяти) календарних
днів, після того, як Учасником будуть
виконані вимоги цієї статті (п.п.5.4, 5.15,
6.1 додатку №2 до Договору).

Відтак, укладені сторонами правочини
передбачають одержання споживачем
необхідного йому товару, визначають
умови, за яких такий товар може бути
одержаний.

Відповідно до положень,
закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст.19 Закону
України „Про захист прав споживачів",
забороняється здійснення нечесної
підприємницької практики. Нечесна
підприємницька практика включає в себе
будь-яку діяльність (дії або
бездіяльність), що вводить споживача в
оману або є агресивною. Зокрема,
відповідно до п. 7 ч. 3 ст.19 цього Закону
забороняються як такі, що вводять в
оману, утворення, експлуатація або
сприяння розвитку пірамідальних схем,
коли споживач сплачує за можливість
одержання компенсації, яка надається
за рахунок залучення інших споживачів
до такої схеми, а не за рахунок продажу
або споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Відтак, Законом України „Про
захист прав споживачів" закріплена
можливість визнання недійсними
правочинів, здійснених із
використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає, зокрема, у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному
Законі нормативне визначення поняття
«пірамідальної схеми» не надано, однак
визначені ознаки, які відносять
діяльність суб'єкта підприємництва до
«пірамідальної схеми».

Аналіз п. 7 ч. 3 ст.19 Закону
України „Про захист прав споживачів"
дає підстави для висновку, що поняття
«пірамідальна схема» у розумінні цієї
норми має такі обов'язкові ознаки: а)
здійснення сплати за можливість
одержання учасником компенсації; б)
компенсація надається за рахунок
залучення учасником інших споживачів
схеми; в) відсутність продажу або
споживання товару.

Таким чином, для
кваліфікації «пірамідальної схеми»
необхідна наявність усіх зазначених
ознак.

Відсутність вищевказаних
ознак виключає можливість визнання
схеми як «пірамідальної», тобто такої,
що порушує норми чинного законодавства
України. Так, пірамідальній схемі
властива сплата за можливість
одержання окремим учасником
компенсації, яка повинна надаватися за
рахунок залучення цим учасником схеми
інших споживачів.

У той самий час предметом
угод сторін, укладених в рамках
функціонування системи отримання
позики, є надання учаснику програми
адміністративних послуг, у тому числі
фінансового характеру, з метою
придбання ним товару.

Колегія суддів вважає, що
укладені між сторонами у справі угоди є
видом цивільного договору, підписуючи
ці угоди позивач погодився з усіма її
умовами і ці умови не порушують прав
позивача як споживача.

В діяльності відповідача не вбачається
ознак нечесної підприємницької
практики. Відтак, підстави для
визнання договорів недійсними
відсутні.

Такі висновки узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною у постанові №
6-40цс13 від 11 вересня 2013 року, яка
згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до п.11-1 ч. 1 ст.4 Закону
України "Про фінансові послуги та
регулювання ринків фінансових послуг"
/із змінами/ до фінансових послуг
віднесено послуги з адміністрування
фінансових активів для придбання
товарів у групах.

З огляду на наведене колегія суддів
приходить до висновку, що існування в
даному випадку фінансової піраміди
позивачем не доведено, оскільки за
обома договорами їх предметом є
надання послуг, в одному випадку
інформаційних-консультаційних, в
іншому послуг з організації та
адміністрування функціонування
об'єднаних замовників.

Висновки суду щодо відмови у
задоволенні заявлених вимог
грунтуються на вимогах закону.

За таких обставин, колегія
суддів вважає, що підстави для
скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.
209,218,303,307,308,313,314,315,317,319,324,325 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Житомирського районного суду
Житомирської області від 31 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді