27.11.2014 року Московський районний суд м.
головуючого судді Поліщук Т. В.,
за участю секретаря Чорноморець
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
Позивач звернулася до суду з позовом, у
якому проситьв изнати ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням - АДРЕСА_1, зобов'язати
управління державної міграційної
служби в Московському районі м. Харкова
знати відповідача з реєстраційного
обліку вказаної квартири.
В обґрунтування позову зазначила, що
01.06.2004 року позивач зареєструвала шлюб
Спірна квартира була придбана
відповідачем ОСОБА_2 на підставі
договору купівлі-продажу від 10.09.2004
Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 29.09.2009 року визнано право
власності на частину квартири за
позивачем, як спільне майно подружжя.

23.02.2010 року шлюб між сторонами
розірвано. Від шлюбу сторони мають
трьох неповнолітніх дітей.

Позивач зазначає, що відповідач в
спірній квартирі не мешкає понад шість
років, а тому вважає, що останній
втратив право користування житловим
приміщенням, у зв'язку з чим звернулась
з даним позовом до суду.

Позивач, ОСОБА_1, в судове засідання не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи була повідомлена належним чином
та вчасно, надала суду заяву в якій
позов підтримала в повному обсязі,
просила задовольнити, та справу
розглядати за її відсутності.

Відповідач по справі, ОСОБА_2, про час та
місце розгляду справи був повідомлений
судом належним чином та вчасно, в
судове засідання не з'явився, причини
неявки суду не повідомив.

Зі згоди позивача, суд постановляє
заочне рішення по справі, що відповідає
положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши
надані докази у їх сукупності, суд
вважає, позов таким, що не підлягає
задоволенню. При цьому суд виходить з
наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні ним правовідносини.

Ухвалою Московського районного суду м.
Харкова від 28.07.2014 року у відкритті
провадження у справі за вимогою ОСОБА_1
зобов'язання Управління державної
міграційної служби в Московському
районі м. Харкова зняти відповідача з
реєстраційного обліку зі спірного
житла - відмовлено (а.с. 22).

? частина квартири АДРЕСА_2 належить
ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 10.10.2004
року, Р№8463, посвідчений приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_3 (а.с. 6, 7).

На підставі рішення Московського
районного суду м. Харкова №2-368/09 від
29.09.2009 року ? частина квартири АДРЕСА_2
належить ОСОБА_1 як спільне майно
подружжя (а.с. 17, 19)

Згідно ст. 72 Житлового кодексу України,
визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст.316 ЦК України).
Власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном (ст. 317 ЦК України.)

Відповідно до ст.ст. 379, 382 ЦК України,
обєктом власності особи може бути,
зокрема, житло житловий будинок,
садиба, квартира.

Права власника житлового будинку
квартири визначені ст.383 ЦК України та
ст.150 ЖК України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд.

Відповідно до п.34 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про судову практику в справах
про захист права власності та інших
речових прав» №5 від 07.02.2014 року,
оскільки право власності є абсолютним
правом, яке включає право володіння,
користування та розпорядження майном,
якого ніхто не може бути позбавлений,
крім випадків, передбачених законом
(стаття 41 Конституції України, статті 316
- 319 ЦК), то власник на підставі статті 391
ЦК не може бути визнаний таким, що
втратив право користування своїм
майном, зокрема жилим приміщенням або
виселений із нього, оскільки це не
відповідає характеру спірних
правовідносин, й такі вимоги
регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109,
110, 116Житлового кодексу Української РСР
(далі - ЖК УРСР).

Враховуючи викладене вище, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню, оскільки
відповідачу належить ? частини
спірного приміщення та підстав для
позбавлення його право користування
власністю позивачем суду не надано.

Судові витрати суд розподіляє
відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212, 214-215,
218, 224-226 ЦПК України, ст. 391 ЦК України,
ст. ст. 71,72 ЖК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги через Московський
районний суд м. Харкова протягом 10 днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення .

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
Поліщук Т.В.