Справа № 462/5638/13
Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/783/5564/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:
Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка
Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря:
Ясиновської Я.М.

з участю:
відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Залізничного районного суду
м. Львова від 02 грудня 2013 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 02 грудня 2013 року
задоволено позов Львівського
комунального підприємства
«Левандівка» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 на користь Львівського
комунального підприємства
«Левандівка» 2997 (дві тисячі дев'ятсот
сімдесят сім) гривень 81 коп. боргу.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив відповідач
ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що
оскаржуване рішення є необґрунтованим,
оскільки судом неповно встановлено
обставини, які мають значення для
справи. Вважає, що позивач не у повному
обсязі надавав послуги, визначені
рішенням виконкому Львівської міської
ради. Вказує на те, що суд першої
інстанції не взяв до уваги того, що
відомість про нарахування та оплату
послуг за утримання будинку та
прибудинкових територій виписана на
ОСОБА_5, який не є відповідачем по даній
справі і не проживає у квартирі
АДРЕСА_1

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати та «направити справу на
доопрацювання».

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги, виходячи із
наступного.

Згідно із ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що
оскаржуване рішення у повній мірі
відповідає даним вимогам.

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про
житлово - комунальні послуги»
встановлено, що балансоутримувачем
будинку є власник або юридична особа,
яка за договором з власником утримує на
балансі відповідне майно, а також веде
бухгалтерську, статистичну та іншу
передбачену законодавством звітність,
здійснює розрахунки коштів, необхідних
для своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання, а також забезпечує
управління цим майном і несе
відповідальність за його експлуатацію
згідно із законом.

Житловий будинок АДРЕСА_1 знаходиться
на балансі ЛКП «Левандівка».

Районним судом встановлено, що
відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4
проживають та є власниками квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 45,9 кв.м., яка
складається з двох окремих кімнат
житловою площею 32,4 кв.м. і кухні.

Згідно із ст.68 ЖК України наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги.

Відповідно до ст.162 ЖК України плата за
користування жилим приміщенням в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, встановлюється угодою
сторін. Плата за комунальні послуги
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами. Строки внесення квартирної
плати і плати за комунальні послуги
визначаються угодою сторін. Наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату і плату за комунальні
послуги.

Відповідно до вимог п.2 ст.10 Закону
України «Про приватизацію
державного житлового фонду» та Правил
користування приміщеннями житлових
будинків і прибудинковими
територіями, власники приватизованого
житла в багатоквартирних будинках
є співвласниками всіх допоміжних
приміщень будинку та його
технічного обладнання і повинні
сплачувати свою частку витрат у
загальних витратах на утримання
будинку (житла) та прибудинкової
території пропорційно до займаної
площі. Послуги з утримання будинків і
споруд і при будинкових територій
зобов'язані сплачувати як
квартиронаймачі, так і власники
викуплених та приватизованих квартир.

У склад послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій
входить прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкових територій, санітарно -
технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо ( п. 2 ч.1 ст. 13 Закону
України «Про житлово - комунальні
послуги»).

Статтями 20, 21 Закону України «Про
житлово- комунальні послуги»
визначені обов'язки споживача та
виконавця житлово- комунальних послуг.

Зокрема, обов'язком споживача є
укладення договору на надання
житлово- комунальних послуг,
підготовленого на основі Типового
договору, а також оплата житлово-
комунальних послуг у строки ,
встановлені договором або законом (
п.п. 1, 5 ст. 20 Закону), а обов'язком
виконавця - надання послуг вчасно та
відповідної якості згідно із
законодавством, а також підготовка та
укладення зі споживачем договору про
житлово- комунальні послуги.

Обов'язок власника квартири укласти
договір на надання
житлово-комунальних послуг та
оплачувати надані послуги
передбачено також п. 7 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків, затверджених постановою
Кабінету Міністів України № 572 від
08.10.1992 р. В редакції постанови КМ
України від 24.01.2006 р.№ 45.

Таким чином власник квартири
зобов'язаний укласти договір про
надання житлово - комунальних послуг
та оплачувати їх.

Така правова позиція висловлена в
ухвалі ВСУ від 06.08.2008 р. у справі за
позовом ДП «Моноліт-Сервіс» до Особи
№1 про укладення договору на надання
житлово-комунальних послуг та
стягнення суми заборгованості з оплати
послуг з утримання будинку та
прибудинкової території.

Оскільки обов'язок споживача
житлово-комунальних послуг власника
житла ґрунтується не тільки на
договорі, але й на законі, відсутність
письмових договірних відносин не є
підставою для звільнення від оплати
житлово- комунальних послуг.

Така правова позиція висловлена в
ухвалі ВСУ від 08.04.2009 р. у справі за
позовом Житлово-експлуатаційного
ремонтно- будівельного управління ТОВ
« Рівненський МЖК» до Особи №1 про
стягнення заборгованості з оплати
житлово-комунальних послуг.

Враховуючи наведене, колегія
суддів вважає правильним висновок суду
про достатність правових підстав для
задоволення позову ЛКП "Левандівка".

Твердження апелянта про те, що
позивачем не у повному обсязі
надавались послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій, є голослівними, а тому не
можуть бути підставою для скасування
оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 02 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: