АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/7619/14
Головуючий 1-ї інстанції - Тарасенко
Справа:№645/3483/14-ц
Доповідач - Довгаль А.П.
Категорія: право власності
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року
судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Коровіна
С.Г.,

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові в приміщенні
суду апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» на заочне рішення
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 29 серпня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»,
третя особа: приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 про визнання права
спільної сумісної власності подружжя,
визнання права власності, визнання
недійсним договору іпотеки, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_1
звернулась до суду із позовом до
ОСОБА_2, публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» (надалі - ПАТ «ОТБ
Банк» або Банк), третьої особи:
приватного нотаріуса Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
(далі - ПН ХМНО), в якому просила:
1.визнати житловий будинок АДРЕСА_1 у м.
Харкові спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; 2.визнати за
позивачем право власності на 1/2 частину
вищевказаного житлового будинку;
3.визнати недійсним договір іпотеки
№РМ-SМЕ 703/183/2008/1, укладений 21.05.2008року
між закритим акціонерним товариством
«ОТБ Банк» та ОСОБА_2.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що
з 10 грудня 1968 року перебуває у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Згідно
свідоцтва про право па спадщину за
заповітом від 30.12.1987року її чоловіку
ОСОБА_2 належить житловий будинок з
надвірними будівлями, що розташований
по АДРЕСА_1 в м. Харкові.

21 травня 2008 року між закритим
акціонерним товариством «ОТП Банк»
(правонаступником якого є - ПАТ «ОТБ
Банк») та її чоловіком ОСОБА_2 було
укладено договір про надання кредитної
лінії №CrL- SME 703/183/2008. У забезпечення
погашення кредиту, 21 травня 2008 року між
ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено
договір іпотеки №РМ-SМЕ 703/183/2008/1, згідно
якого будинок АДРЕСА_1 у м. Харкові
передано в іпотеку та накладено
заборону на його відчуження. Вказаний
договір іпотеки посвідчено ПН ХМНО
ОСОБА_3 без її нотаріально засвідченої
згоди. Вважає, спірний договір іпотеки
з цих підстав повинен бути визнаний
недійсним. При цьому позивач зазначає,
що починаючи з 1988 року в даному
житловому будинку нею разом з
чоловіком на сумісні кошти проводились
ряд перебудов та вдосконалення з метою
покращення умов для проживання їх
родини, а саме: підведені газ та вода,
прибудовано веранду, тамбур, коридор,
кухню, ванну кімнату, житлу кімнату, в
результаті чого цей будинок значно
збільшився у своїй вартості внаслідок
спільних трудових та грошових затрат, а
тому є їхньою спільною сумісною
власністю. З урахуванням цих обставин,
позивач просила визнати право
спільної сумісної власності подружжя
на будинок АДРЕСА_1 у м. Харкові,
визнавши за нею 1/2 частину цього
будинку.

В судове засідання суду першої
інстанції позивач ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_4 не з'явилися, про
час і місце розгляду справи
повідомлялися належним чином, надали
суду письмові заяви, в яких просили
розглядати справу за їх відсутності і
не заперечували проти ухвалення
заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 не з'явився, надав
заяву про розгляд справи у його
відсутність, в якій також зазначив про
те, що визнає позовні вимоги ОСОБА_1

Даних про належне повідомлення
відповідача ПАТ «ОТП Банк» про час і
місце розгляду справи матеріали справи
не містять.

Третя особа: ПН ХМНО ОСОБА_3 була
повідомлена про час і місце розгляду
справи в установленому законом
порядку, у поданій нею заяві просила
розглянути заявлений спір по суті у її
відсутність.

Заочним рішенням Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 29 серпня
2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право спільної
сумісної власності подружжя на
житловий будинок АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_1

визнано недійсним договір іпотеки
№РМ-SМЕ 703/183/2008/1, укладений 21 травня 2008
року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2,
посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_3

Ухвалою Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 15 жовтня 2014 року заяву
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про
перегляд заочного рішення
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 29 серпня 2014 року залишено
без задоволення.

В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» просить рішення
суду першої інстанції скасувати і
ухвалити у справі нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, на невідповідність висновків
суду обставинам справи та на неналежну
оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, що з'явилися,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи, наведені в
апеляційній скарзі, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із змісту
законодавства.

Обґрунтованим визнається
рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд
зобов'язаний прийняти рішення, зокрема,
щодо: наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Проте вказані вимоги закону
залишилися поза увагою суду.

Як убачається з матеріалів
справи, житловий будинок з надвірними
спорудами, розташований за адресою:
АДРЕСА_1 належав на праві власності
раніше - ОСОБА_5 на підставі договору
дарування, посвідченого 17 грудня 1962
року Третьою Харківською державною
нотаріальною конторою за реєстровим №
І-6492. ОСОБА_5 залишала заповіт від
14.08.1984року, яким заповіла вищевказаний
будинок своєму братові - ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла.

Згідно свідоцтва про право
власності на спадщину за заповітом від
13.12.1987 року, посвідченого Дванадцятою
державною нотаріальною конторою м.
Харкова за реєстровим №1-4858, ОСОБА_2
став належати вищеназваний житловий
будинок з надвірними спорудами.

21 травня 2008 року ОСОБА_2 уклав з
ЗАТ «ОТП Банк» договір про надання
кредитної лінії №CrL- SME 703/183/2008,
визначеною сторонами в сумі 141 500,00дол.
США, з терміном погашення до 22.05.2017 року
включно.

З метою забезпечення погашення
кредиту, 21 травня 2008 року між ОСОБА_2 та
ЗАТ «ОТП Банк» було укладено договір
іпотеки №РМ-SМЕ 703/183/2008/1, згідно якого
будинок АДРЕСА_1 у м. Харкові передано в
іпотеку Банку. Цей договір посвідчено
ПН ХМНО ОСОБА_3 за реєстровим №752 та в
ньому визначено, що предметом іпотеки
є житловий будинок, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 і належить
іпотекодавцю на праві приватної
власності, що підтверджується
вказаним вище свідоцтвом про право
власності на спадщину.

Відповідно до положень ч.1 ст.57 СК
України особистою приватною власністю
дружини, чоловіка є майно, набуте нею,
ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за
час шлюбу, але за кошти, які належали їй,
йому особисто.

Також, згідно підпункту 5 пункту 45
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріальних дій
нотаріусами України (в редакції чинній
на момент укладення договору іпотеки),
нотаріус посвідчує правочин щодо
розпорядження майном без згоди другого
з подружжя, якщо з правовстановлюючого
документа, договору, укладеного між
подружжям, акта цивільного стану про
укладення шлюбу та інших документів
випливає, що зазначене майно є
особистою приватною власністю одного з
подружжя, тобто набуте до реєстрації
шлюбу, за час шлюбу, але на умовах,
передбачених шлюбним або іншим
договором, укладеним між подружжям,
договором дарування або в порядку
спадкування, або за кошти, які належали
їй (йому) особисто тощо.

Отже, з урахуванням того, що
іпотекодавець ОСОБА_2 був власником
іпотечного майна, тому отримувати
згоду іншого з подружжя не було не
потрібно, оскільки в даному випадку
предмет іпотеки - житловий будинок з
надвірними спорудами є особистою
власністю ОСОБА_2

Згідно положень ст.ст. 59, 60 ЦПК
України доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

При цьому кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Обставини, які мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами.

Доказування по цивільній справі,
як і судове рішення, не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч вимогам закону висновки
суду ґрунтуються на припущеннях.

Розглядаючи справу по суті, суду
необхідно було дати оцінку обставинам
набуття права власності на майно, яке є
предметом іпотеки відповідно до вимог
ст.ст. 57, 212 ЦПК України, за якими
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про
іпотеку» майно, що є у спільній
власності, може бути передане в іпотеку
лише за нотаріально посвідченою згодою
усіх співвласників.

Відповідно до ч.1 ст.578 ЦК України майно,
що є у спільній власності, може бути
передане у заставу лише за згодою усіх
співвласників.

Між тим, матеріали справи не містять
належних доказів на підтвердження
того, що поліпшення предмету
нерухомості здійснювалося саме за
кошти позивача.

Так, позивачем надано висновок суб'єкта
оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 від
07.03.2014року про вартість майна, яким
визначено лише ринкову вартість
житлового будинку АДРЕСА_1 на момент
подачі позовної заяви. Що стосується
безпосередньо визначення коли та які
проводилися прибудови чи забудови вже
після смерті ОСОБА_5, в чому полягають
ці переобладнання, встановлення їх
вартості та яку частку від усього
будинку вони становлять, цей висновок
не містить.

Суд не звернув уваги, що згідно рішення
виконавчого комітету Фрунзенської
районної ради народних депутатів від
06.02.1980року за №48/17, спадкодавцем ОСОБА_5
були узаконенні самовільно
прибудовані приміщення ще в 1970 році у
зв'язку з газифікацією домоволодіння. У
витягу з реєстру прав власності на
нерухоме майно КП «Харківське міське
бюро технічної інвентаризації» від
15.05.2008року за №18818101, виданого ОСОБА_2
для посвідчення договору іпотеки,
також міститься посилання на зазначене
рішення виконкому, що свідчить про те,
що на момент передачі житлового
будинку в іпотеку, самовільні
прибудови були відсутні.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про
іпотеку» у разі переходу права
власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, навіть у тому випадку, якщо до
його відома не доведена інформація про
обтяження майна іпотекою. Особа, до
якої перейшло право власності на
предмет іпотеки, набуває статус
іпотекодавця і має всі його права і
несе всі його обов'язки за іпотечним
договором у тому обсязі і на тих умовах,
що існували до набуття ним права
власності на предмет іпотеки.

10.12.2010року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» було укладено
договір купівлі-продажу кредитного
портфелю, відповідно до пункту 3.1. якого
ПАТ «ОТП Банк» продає (переуступає) ТОВ
«ОТП Факторинг України» право на
кредитний портфель, який включає у себе
кредитні договори (перелік яких
міститься у додатку №1 до Договору, що
додається у формі витягу), а ТОВ «ОТП
Факторинг України» приймає такий
кредитний портфель та зобов'язується
сплатити на користь ПАТ «ОТП Банк»
винагороду.

Також 10.12.2010року між ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено
договір про відступлення права вимоги,
відповідно до пункту 1.1. якого - у
зв'язку з укладенням Договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
б/н, від 12 листопада 2010 року між
Фактором та Клієнтом, за яким Клієнт
передав Фактору права вимоги за
кредитними договорами, перелік яких
міститься в Додатку №1 до даного
Договору, укладеними між Клієнтом та
позичальниками Клієнта, перелік яких
містить в Додатку №1 до даного
Договору, що забезпечений
іпотекою/заставою за договорами
Іпотеки/Договорами застави, перелік
яких міститься в Додатку №1 до даного
Договору (надалі - Договори
забезпечення), укладеними між Клієнтом
(в договорах забезпечення іменується -
«Іпотекодержатель» чи
«Заставодержатель») та
Боржниками/Третіми особами (в
договорах забезпечення іменуються -
«Іпотекодавець (вці)» чи
«Заставодавець (вці)») (надалі -
Іпотекодавець/Заставодавець), сторони
домовилися про наступне: 1.1.Клієнт
передає та відступає Фактору
сукупність прав, належних Клієнту за
Договорами забезпечення, включаючи,
але не обмежуючись, правом звертати
стягнення на заставлене майно. Згідно
із пунктом 1.2. договору про
відступлення права вимоги від 12
листопада 2010 року за цим Договором до
Фактора переходять всі права Клієнта
як сторони, що іменується
«Іпотекодержатель»/«Заставодержатель
» у зобов'язаннях, які виникли на
підставі Договорів забезпечення в
обсязі і на умовах, що існують на момент
набрання чинності цим Договором
(включаючи право звернення стягнення
на предмет іпотеки).

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок передання ним
своїх прав іншій особі за правочином
відступлення права вимоги.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав.

Таким чином, «ОТП Факторинг Україна» є
дійсним іпотекодержателем спірного
майна, а відповідно до договору про
відступлення права вимоги від
10.12.2010року саме воно отримало
сукупність прав, належних Клієнту за
Договорами забезпечення, включаючи,
але не обмежуючись, правом звертати
стягнення на заставлене майно.

Оскільки позивачем не надано доказів
на підтвердження заявлених позовних
вимог, тому оскаржуване рішення
підлягає скасуванню з ухваленням у
справі нового рішення - про відмову в
позові.

Згідно п.п.2), 4) ч.1 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, та порушення або
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.2, 309ч.1 п.п.2),
4), 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» задовольнити.

Заочне рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 29 серпня
2014 року скасувати і ухвалити у справі
нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк», третя особа:
приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
про визнання права спільної сумісної
власності подружжя, визнання права
власності, визнання недійсним договору
іпотеки - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -