Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.11.2014
м. Бар Вінницької
області

Барський районний суд Вінницької
області у складі:

головуючого судді Питель О.В.,

за участі секретаря Бурятинської Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
Барського районного суду Вінницької
області з позовом до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу. У позовній заяві
вказала, що 31.08.2010 сторони
зареєстрували шлюб. Дітей від шлюбу не
мають. Свої вимоги мотивувала тим, що
сторони мають протилежні погляди на
шлюб та сім'ю. Позивач вказала, що
відповідач постійно нехтує сімейними
цінностями, з його вини між сторонами
виникають сварки, відповідач обмежує
права і свободи позивача, забороняючи
спілкуватися з рідними та близькими
для позивача людьми. Крім того, позивач
вказала, що у квітні 2014 року вона
завагітніла, відповідач був проти
народження дитини та змушував позивача
зробити аборт, через постійні сварки з
даного приводу, позивач втратила
дитину. Також позивач зазначила, що під
час останнього візиту додому (30.08.2014)
відповідач улаштував сварку та наніс
тілесні ушкодження позивачу. У зв'язку
з викладеним, та ураховуючи, що спільне
проживання та ведення господарства між
сторонами припинено, позивач просила
розірвати шлюб, термін для примирення
не надавати та розглядати справу у її
відсутності.

У судове засідання позивач не
з'явилася, у позовній заяві вказала, що
просить розглядати справу у її
відсутності.

У судовому засіданні відповідач
проти позову заперечив. Вказав, що
зазначене у позовній заяві не
відповідає дійсності. Відповідач
вважає, що заяву про розірвання шлюбу
позивача змусили подати її батьки.
Відповідач кохає позивача та бажає
зберегти сім'ю. Додатково зазначив, що
не забороняв позивачу спілкуватися з
рідними, а лише у деяких ситуаціях
просив не відповідати на телефонний
дзвінок матері чи подруги та
зателефонувати їм пізніше. З приводу
вагітності дружини пояснив, що не був
проти народження дитини, а лише одного
разу під час сварки сказав, що потрібно
зробити аборт, однак насправді цього не
хотів. Також відповідач зазначив, що
жодного разу не застосовував фізичну
силу відносно позивача та 30.08.2014 у тому
числі. Підтвердив, що була сварка, під
час якої позивач та її батьки винесли
усі його речі на вулицю, тому він був
змушений забрати речі. Після 30.08.2014
сторони не спілкувалися, позивач не
відповідає на дзвінки та
смс-повідомлення відповідача.

За клопотанням відповідача явку
позивача було визнано обов'язковою.
Однак позивач у судове засідання не
з'явилася. Надіслала суду заяву,
відповідно до змісту якої позивач
наполягала на розгляді справи у її
відсутності, пояснивши неможливість
явки до суду відсутністю часу, коштів
та у зв'язку з погрозами відповідача на
її адресу. Поряд з цим, позивач просила
суд урахувати те, що у листопаді 2012 року
вона вже зверталася до суду з позовом
про розірвання шлюбу, судом було
залишено позов без руху. У той час
ОСОБА_2 пообіцяв виправити своє
ставлення до позивача та свою
поведінку, позивач повірила. Однак з
листопада 2012 року до теперішнього часу
нічого не змінилося. Позивач вказує, що
з часу останньої сварки (30.08.2014)
відповідач не зробив жодного кроку для
примирення, натомість паплюжив фото
позивача у соціальних мережах та
надсилав смс-повідомлення з проханням
віддати певні речі тощо.

Заслухавши пояснення відповідача,
ураховуючи заяву позивача, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Сторони одружилися 31.08.2010, що
підтверджується даними свідоцтва про
одруження серії НОМЕР_1, виданого
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області, актовий
запис №1944 (а.с. 5).

Відповідно до даних копії ухвали
Літинського районного суду Вінницької
області від 29.11.2012 ОСОБА_1 зверталася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу (а.с. 23).

Відповідно до даних довідки
Виконавчого комітету Журавненської
сільської ради Літинського району
Вінницької області від 06.11.2014 №411
ОСОБА_1 зверталася до сільського голови
зі скаргами на ОСОБА_2, який
застосовував до неї фізичну силу (а.с.
22).

Одночасно слід зазначити, що судом не
приймаються у якості доказу письмові
пояснення ОСОБА_3 (а.с. 20), як
недопустимий доказ у справі, оскільки
не дотримано процесуальний порядок
допиту даної особи; а також дані копії
довідки Літинської центральної
районної лікарні від 02.09.2014 №1467
відповідно до якої ОСОБА_1 02.09.2014
звернулася до лікаря та у неї
діагностовано забійну рану лівого
стегна та гематому нижньої губи (а.с. 25),
оскільки у судовому засіданні не було
надано доказів, що дані тілесні
ушкодження спричинив відповідач.

Згідно з ст. 112 СК України на підставі
пояснень сторін у судовому засіданні,
судом було встановлено, що підставою
для звернення позивача до суду з даним
позовом стало те, що сторони мають
протилежні погляди на шлюб та сім'ю,
відповідач обмежує можливість
позивача спілкуватися з рідними та
близькими позивачу людьми. Суд
ураховує ті обставини, що позивач
звертається до суду з позовом вдруге,
що з листопада 2012 року відповідач не
намагався налагодити стосунки з
позивачем, а з 30.08.2014 не робив кроків для
примирення. Судом було встановлено, що
між сторонами відсутнє
взаєморозуміння.

Суд не приймає як підставу для відмови
у позові доводи відповідача відповідно
до яких останній заперечував проти
позову, оскільки дані заперечення не
спростовують доводів позивача про
підстави звернення до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного
кодексу України кожен з подружжя має
право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 4 ст. 56 Сімейного
кодексу України примушування до
збереження шлюбних відносин за
допомогою фізичного або психічного
насильства, є порушенням права дружини,
чоловіка на свободу та особисту
недоторканність і може мати наслідки,
встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного
кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, ураховуючи причини
розірвання шлюбу, суд дійшов висновку,
що немає підстав для вжиття заходів для
примирення подружжя, спільне життя
подружжя та подальше збереження шлюбу
буде суперечити інтересам позивача, що
має істотне значення, тому шлюб
необхідно розірвати.

Згідно з ч. 2 ст. 114, ч. 3 ст. 115 СК України у
разі розірвання шлюбу судом шлюб
припиняється у день набрання чинності
рішенням суду про розірвання шлюбу.
Документом, що засвідчує факт
розірвання шлюбу судом, є рішення суду
про розірвання шлюбу, яке набрало
законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, тому на
користь позивача з відповідача слід
стягнути 243,60 грн витрат на сплату
судового збору.

На підставі ст.ст. 56, 112 Сімейного
кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60,
88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, зареєстрований 31.08.2010 Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області, актовий
запис №1944.

Після розірвання шлюбу
позивачеві присвоїти прізвище
«ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 243,60 грн судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана впродовж десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: