РІШЕННЯ

Іменем України

03.12.2014 року Франківський
районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді-
Лозинського Б.М.

при секретарі- Попик А.Б

з участю представника позивача-
Туркас О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
Франківська районна адміністрація
Львівської міської ради, П'ята
Львівська державна нотаріальна
контора про визнання права власності
на спадкове майно, суд,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд із позовом в
якому просить визнати за ним право
власності на гараж позначений літ. «Б»,
загальною площею 13,5 м. кв., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в
порядку спадкування після смерті
батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер його батько ОСОБА_3, після
смерті якого відкрилась спадщина на
майно, в тому числі і на гараж
позначений літ. «Б», загальною площею
13,5 м. кв., що знаходиться в подвір'ї
будинку АДРЕСА_1. Вказаний гараж було
забудовано на законних підставах, за
власні і кошти його батьком ОСОБА_3 Він
після смерті батька ОСОБА_3 прийняв
спадкове майно в цілому. Однак його
батько ОСОБА_3 за час свого життя,
процедуру приватизації гаражного
приміщення з об'єктивних причин не
закінчив. Внаслідок чого дане майно не
було передано у власність його
батькові, а тому він не може в
установленому порядку оформити
спадщину в нотаріальній конторі на
гараж позначений літ. «Б», загальною
площею 13,5 м. кв., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування
після смерті батька ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, з приводу чого
отримав відмову. Після смерті батька
ОСОБА_3 він займається обслуговуванням
гаражу та використовує його за
призначенням, оскільки володіє
автомобілем з дотриманням санітарних
та протипожежних норм, але не має
можливості оформити спадкові права на
дане майно. Тому вважає, що його право
та інтереси порушені як спадкоємця, а
тому змушений звертатись до суд за
захистом такого. Просить позов
задовольнити.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав, дав
пояснення аналогічні викладеному у
позові. Просить позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засіданні
не з'явилася, однак направила заяву
17.11.2014 року, з якої видно, що вона
просить справу слухати у її
відсутності, позов визнає в повному
обсязі, а тому суд вважає, що справу
слід розглядати у її відсутності, на
підставі наявних у справі доказів,
проти чого не заперечив і представник
позивача.

Представник третьої особи-
Франківської районна адміністрація
Львівської міської ради у судове
засідання не з'явився, про поважність
причини своєї неявки суд не повідомив,
хоча належним чином був повідомлений
про день, час та місце слухання справи,
а тому суд вважає, що справу слід
слухати у його відсутності на підставі
наявних у ній даних чи доказів, проти
чого не заперечив і представник
позивача.

Представник третьої особи- П'ятої
Львівської державної нотаріальної
контори у судове засідання не з'явився,
однак подав клопотання 10.11.2014р. з якого
видно, що він просить справу
розглядати без їхньої участі, а тому
суд вважає, що справу слід слухати у
його відсутності, на підставі наявних у
справі доказів, про що не заперечив і
представник позивача.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши подані документи
і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення, з таких
підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції
України права і свободи людини
громадянина захищаються судом та
відповідно до вимог чинного цивільного
процесуального законодавства України
кожній особі гарантується право
звернення безпосередньо до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав.

Згідно зі ст.ст.10-11 та 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер батько позивача ОСОБА_3. Після
смерті якого відкрилась спадщина на
майно, в тому числі до складу
спадкового майна померлого ОСОБА_3
входить гараж позначений літ. «Б»,
загальною площею 13,5 м. кв., що
знаходиться в подвір'ї будинку АДРЕСА_1.
Спадкоємцями за законом, які мають
право на спадкування після смерті
померлого ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_1 та
відповідачка ОСОБА_2.

Відповідачка у заяві від 17.11.2014р.
визнає позов позивача, та повідомила,
що позивач дійсно користується
гаражем, який залишився після смерті
ОСОБА_3, оскільки ставить свою машину в
даному гаражі. Оскільки вказані
обставини визнані відповідачкою, а
тому згідно ст.61 ЦПК України не
підлягають доказуванню і вважаються
такими, що фактично відповідають
обставинам справи.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. До складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті. У першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом з спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 вказаного кодексу,
він не заявив про відмову від неї.

Позивач після смерті батька, ОСОБА_1
прийняв спадкове майно в цілому. При
цьому позивачу у нотаріальній конторі
було відмовлено у вчиненні
нотаріальної дії щодо гаражу
позначеному під літ. «Б», загальною
площею 13,5 м. кв., що знаходиться в
подвір'ї будинку АДРЕСА_1, оскільки він
не має правовстановлюючого документу,
підтверджуючого право власності
спадкодавця на гараж /а.с.12/.

Судом також встановлено, що 1981 році
батько позивача, ОСОБА_3, інвалід
Вітчизняної війни 3-ї групи,
проживаючий по АДРЕСА_1 ще за життя
звернувся до виконкому Радянської
районної Ради народних депутатів із
заявою про надання дозволу йому звести
гараж на подвір'ї будинку по АДРЕСА_1.
Дане прохання було задоволене на
підставі Рішення виконавчого комітету
Радянської районної Ради народних
депутатів № 245 від 28 квітня 1981 року
/а.с.7/.

Гараж, померлим ОСОБА_3 був
збудований з власні кошти, що
підтверджується товарними чеками на
купівлю будівельних матеріалів/а.с.10-11/
та за згодою виконкому Радянської
районної Ради народних депутатів та
такий використовується за
призначенням позивачем, що
підтверджується актом ЛКП «Затишне»
від 27.11.2014 року /а.с.44/.

Як вбачається із технічного паспорта
на гараж № літ. "Б" в подвір'ї будинку по
АДРЕСА_1, виготовленого Фізичною особою
підприємцем ОСОБА_4 станом на 13.10.2014
року, спірний гараж є об'єктом
нерухомості, збудований на бетонному
фундаменті, стіни металеві, покрівля
металева, підлога бетонна, загальна
площа - 13,5 кв.м. /а.с.8-9/.

Оформлення права власності на гаражі,
органами місцевого самоврядування, як
і у радянські часи та і на даний час,
виконується після прийняття до
експлуатації, особистого звернення
громадянина з проханням оформити
вказане право.

Оскільки процедура приватизації
гаражного приміщення з об'єктивних
причин не закінчена померлим ОСОБА_3, у
зв'язку із смертю останнього, а тому
позивач не може в установленому
порядку оформити спадщину після
померлого батька в нотаріальній
конторі.

Враховуючи, що власник гаражу на даний
час померлий, а згідно ст.25 ЦК України
цивільна правоздатність особи
припиняється після смерті, виконати
оформлення та реєстрацію права
власності на гараж у загальному
порядку неможливо.

Згідно до п.3.4., 3.5., 3.6 Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 07
лютого 2002 року за № 7/5 (у редакції
наказу Міністерства юстиції України
від 28.07.2010 року №1692/5) та листом
Міністерства юстиції України № 19-32/319
від 21.02.2005 року, у разі смерті власника
нерухомого майна, первинна реєстрація
права власності на яке не проводилася і
правовстановлюючий документ
відсутній, питання про визначення
належності цього майна попередньому
власнику та наступного власника
(спадкоємця) повинно вирішуватися в
судовому порядку.

Виходячи з вищенаведеного, без
правовстановлюючих документів та
витягу з реєстру прав, оформити
спадкові права у державного або
приватного нотаріуса, неможливо.
Відповідно до діючого законодавства,
громадяни мають право звернутись до
суду для оформлення спадкових прав
після померлого на гараж.

Згідно з пунктом 8 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику у справах про спадкування" №7
від 30.05.2008 року, якщо будівництво
здійснювалось із законом, то у разі
смерті забудовника до завершення
будівництва його права та обов'язки як
забудовника входять до складу
спадщини.

Враховуючи рік побудови гаражу,
наявність фактичного володіння
спадкодавцем та спадкоємцем,
документів підтверджуючих право
забудовника, відсутність
законодавчого врегулювання окрім
звернення до суду за оформленням
спадкових прав, в інший спосіб позивач
не може отримати свідоцтво про право
власності на вище зазначене спадкове
майно.

Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність
свідоцтва про право на спадщину не
позбавляє спадкоємця права на
спадщину.

У відповідності до положень ст.ст.316, 321
ЦК України правом власності є право
особи на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб. Право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із п.2 постанови Пленуму
Верховного суду України від 22 грудня 1995
року № 20 "Про судову практику у справах
за позовами про захист права приватної
власності" судовий захист права
приватної власності громадян може,
зокрема, здійснюватися шляхом розгляду
справ за позовами про визнання права
власності на майно.

В зв'язку з тим, що будівництво гаражу
позначеного літ. «Б», який знаходиться
в подвір'ї будинку АДРЕСА_1
здійснювалось із законом, суд вважає,
що після смерті ОСОБА_3, позивач в
порядку спадкування набув право
власності на вище зазначене майно.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, не
заборонених законом.

Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не
встановлена судом.

Відповідно до ст.41 Конституції України
ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
власності є непорушним.

Згідно ст.392 Цивільного кодексу
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України та ст.3
ЦПК України кожна особа має право на
захист свого цивільного права.

Відповідно до ст.16 ЦК України способом
захисту цивільного права та інтересу є
визнання права. Суд може захистити
цивільне право і інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

Згідно із ст. 1 Першого Протоколу від
20.03.1952р. до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 04.11.1950 р.
кожна фізична або юридична особа має
право мирно володіти своїм майном.
Ніхто не може бути позбавлений своєї
власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права.

В той же час, статтею 6 Конвенції
передбачено право на справедливий суд.

В свою чергу положення статті 13
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 04.11.1950 р.
передбачають, що кожен, чиї права та
свободи, визнані в цій Конвенції, було
порушено, має право на ефективний засіб
юридичного захисту в національному
органі, навіть якщо таке порушення було
вчинене особами, які здійснювали свої
офіційні повноваження. При цьому під
ефективним засобом (способом) слід
розуміти такий, що призводить до
потрібних результатів, наслідків, дає
найбільший ефект. Таким чином,
ефективний спосіб захисту повинен
забезпечити поновлення порушеного
права, бути адекватним наявним
обставинам.

Правосуддя за своєю суттю визнається
таким лише за умови, що воно відповідає
вимогам справедливості і забезпечує
ефективне поновлення в правах (абз.10 п.9
Рішення Конституційного Суду України
від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Відповідно до ч.3 ст.212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд вважає, що визнання права власності
на гараж, позначений літ. «Б», загальною
площею 13,5 м. кв., що знаходиться в
подвір'ї будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування є єдиним можливим способом
захисту порушених прав позивача, позов
задовольнити, та на підставі п.1 ч.2 ст.16
ЦК України визнати за ОСОБА_1 право
власності на гараж, позначений літ. «Б»,
загальною площею 13,5 м. кв., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 27, 31, 57-61, 169, 174,
209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 4, 15, 16, 321,
328, 392, 1216-1218, 1223, 1258, 1261, 1268 -1270, 1296 ЦК
України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на гараж, позначений літ. «Б»,
загальною площею 13,5 м. кв., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Львівської області через Франківський
районний суд м. Львова. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій
кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Франківського

районного суду м. Львова:
Лозинський Б.М.