Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
Справа № 22-ц/778/5350/14 Головуючий у 1
інстанції: Тітова Т.А.
Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 09» грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 21 жовтня 2014 року по справі за
позовом Добропільської міської ради
Донецької області до ОСОБА_3, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4, треті особи:
Комунальне підприємство
«Добропільська служба єдиного
замовника», Орган опіки та піклування
виконавчого комітету Добропільської
міської ради Донецької області, про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2014 року Добропільська міська
рада Донецької області звернулась до
суду з позовною заявою, яку уточнила, до
ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітнього ОСОБА_4,
треті особи: Комунальне підприємство
«Добропільська служба єдиного
замовника», Орган опіки та піклування
виконавчого комітету Добропільської
міської ради Донецької області, про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що наймачем жилого
приміщення за адресою: АДРЕСА_1 в м.
Добропілля є ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В даній квартирі відповідач - дочка
ОСОБА_5 - зареєстрована разом з
неповнолітнім сином, але в квартирі не
проживає понад 7 років, договір найму не
переоформлявся, оплата комунальних
послуг не здійснюється, заборгованість
з квартплати становить понад 5000 грн.
Відповідач фактично проживає в
АДРЕСА_4. Спірна квартира відповідачем
покинута, перетворилась у непридатне
для проживання приміщення, в ній
відсутні двері і вікна, санітарне
обладнання, прилади централізованого
опалення, електрика.

На підставі зазначеного та посилаючись
на ст.107 ЖК України, просила визнати
ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили
право користування жилим приміщенням в
АДРЕСА_2, у зв'язку з вибуттям в інше
жиле приміщення на постійне
проживання.

Рішенням Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 21 жовтня 2014 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням в АДРЕСА_2, у зв'язку з
вибуттям на постійне проживання в інше
жиле приміщення.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до розпорядження Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну
територіальної підсудності судових
справ, підсудність даної справи
визначено апеляційному суду
Запорізької області.

В засідання апеляційного суду позивач
та відповідач, належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, не з'явились. Відповідач
надіслала до суду заяву про розгляд
справи в її відсутність. Позивач
направив суду клопотання про
перенесення судового засідання,
посилаючись на неможливість своєчасно
подати заперечення на апеляційну
скаргу. Колегія вважала причини неявки
неповажними і на підставі ст.305 ч.1 ЦПК
України визнала за можливе розглянути
апеляційну скаргу в їх відсутність.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що
в квартирі АДРЕСА_3 зареєстрована
ОСОБА_3 - дочка колишнього наймача
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року, з
сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За довідкою КП «Добропільська служба
єдиного замовника» підтверджена
заборгованість з квартплати по спірній
квартирі станом на 1 вересня 2014 року
складає 5351,50 грн.(а.с.8).

З матеріалів справи, а саме: актів,
складених працівниками
експлуатаційного підприємства
«Добропільське ДЕП- 2» 17 лютого 2014 року
і 01 липня 2014 року, вбачається, що в
квартирі АДРЕСА_1 ніхто не проживає з 2007
року, квартира знаходиться у нежилому
стані, відсутні двері та вікна,
внутрішнє санітарне обладнання (а.с. 4-7
).

Відповідно до ст. 107 ЖК України наймач
або член його сім»ї, який вибув на інше
постійне місце проживання, втрачає
право користування жилим приміщенням з
дня вибуття.

Частиною 4 ст. 29 ЦК України визначено, що
місцем проживання фізичної особи, яка
не досягла десяти років, є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає,
опікуна або місцезнаходження
навчального закладу чи закладу охорони
здоров'я, в якому вона проживає.

Як роз'яснив в п. 12 постанові Пленуму
Верховний Суд України від 12 квітня 1985
року № 2 (зі змінами), на ствердження
вибуття суд може брати до уваги
будь-які фактичні дані, які свідчать
про обрання стороною іншого постійного
місця проживання (повідомлення про це в
листах, розписка, переадресування
кореспонденції, утворення сім»ї в
іншому місці, перевезення майна в інше
жиле приміщення, виїзд в інший
населений пункт і укладання трудового
договору на невизначений строк тощо).

Факт не проживання у спірній квартирі
ОСОБА_3 не заперечує, про що свідчить
також зміст її апеляційної скарги, в
якій вона зазначає, що з моменту
народження дитини в 2007 році вона з
сім'єю поживає в АДРЕСА_4 в жилому
будинку, який належить матері її
чоловіка - ОСОБА_6 (а.с. 36-37).

Ця обставина щодо проживання ОСОБА_6 та
неповнолітньої дитини в АДРЕСА_4
підтверджена довідкою від 15 травня 2014
року, виданою квартальним, посвідченою
виконкомом Добропільської міської
ради, та актом від 10 жовтня 2014 року
обстеження матеріально-побутових умов
проживання родини, складеним
спеціалістами служби у справах дітей
Добропільської міської ради (а.с.9,26).

Зі змісту апеляційної скарги також
вбачається, що після народження дитини
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідач
виїхала на проживання до будинку, який
належить батькам чоловіка, де проживає
з дитиною та чоловіком на теперішній
час.

Таким чином, висновок суду про
залишення відповідачем спірної
квартири, вселення її з чоловіком і
дитиною на жилу площу матері чоловіка
ОСОБА_6 в АДРЕСА_4, де вона постійно
проживає, а також її байдужість щодо
утримання спірної квартири, яка
приведена в непридатний для проживання
стан, борги протягом всього періоду не
проживання в квартирі з оплати є
обґрунтованим.

Суд правомірно не взяв до уваги доводи
відповідача про те, що її відсутність в
квартирі викликана через санітарний
стан житла, оскільки будь-яких доказів
на підтвердження зазначеного стану
житла, а також того, що з цього приводу
ОСОБА_3 зверталась до відповідних
органів, і квартира визнавалась такою,
що не відповідає санітарним нормам,
відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд не правильно встановив час не
проживання в спірній квартирі та
помилково зазначив, що зі слів
відповідачки вона не проживає в
спірній квартирі близько 10 років, не
підтверджуються матеріалами справи та
не спростовують висновків суду про
наявність підстав для визнання її та
неповнолітнього ОСОБА_4 такими, що
втратили право користування спірним
житлом.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 21 жовтня 2014 року у цій справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: