Справа
№ 495/7776/14-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

03 листопада 2014 року

м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області в складі:

головуючого
одноособово - судді Боярського О.О.,

при секретарі
Рачицькій І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Білгород-Дністровський
Одеської області подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України боржника – фізичної особи
ОСОБА_1,

В С Т А Н О
В И В:

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області звернувся до суду з
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України боржника
– фізичної особи ОСОБА_1.

Своє подання заявник обґрунтував тим,
що на виконанні у ВДВС
Білгород-Дністровського МУЮ в Одеській
області знаходиться виконавчий лист
№1505/3004/2012, виданий
Білгород-Дністровським міськрайонним
судом Одеської області 23.10.2012 про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
боргу в розмірі 79791,53 грн. У строк,
встановлений для самостійного
виконання рішення суду, боржник
зобов’язання не виконав. З метою
забезпечення подальшого виконання
рішення суду, представник відділу ДВС
просить обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду
за межі України.

Представник ВДВС
Білгород-Дністровського МУЮ Одеської
області у судове засідання не
з’явився, надавши клопотання про
розгляд подання у його відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд
негайно розглядає подання, без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Вивчивши матеріали справи суд
приходить до наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України „Про
виконавче провадження". Зокрема,
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, установлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії (стаття 5 Закону).

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

У ст. 6 Закону України “Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадянам України”, наведені
підстави тимчасової відмови у в’їзді
за кордон, зокрема якщо є
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші невиконані зобов’язання; боржник
ухиляється від виконання
зобов’язання, покладених на нього
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи); щодо нього
подано цивільний позов до суду.

Право державного виконавця на
звернення з поданням до суду про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон виникає лише у разі ухилення
боржника від виконання покладених на
нього рішенням суду (чи рішенням інших
органів) зобов'язань.

Факт ухилення боржника від виконання
рішення має підтверджуватись
сукупністю доказів, які державний
виконавець зазначає у поданні.

Під ухиленням від виконання
зобов’язань, покладених на боржника
рішенням, слід розуміти як пряму
відмову від виконання рішення, так і
інші винні дії, які свідчать про те, що
боржник ухиляється від виконання
зобов’язань.

Необхідною умовою для встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника фізичної особи за межі
України є наявність встановленого
факту про те, що боржнику відомо про
рішення, яким на нього покладені
відповідні зобов’язання, примусове
виконання якого здійснюється
державною виконавчою службою.

З наданих відділом державної
виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
матеріалів вбачається, що постановою
державного виконавця ВДВС
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції ВП
№43264408 від 14.05.2014 року відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа №1505/3004/2012,
виданого 23.10.2012 року
Білгород-Дністровським міськрайонним
судом Одеської області про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в
розмірі 79791,53 грн.

Також до подання додано копію
супровідного листа про направлення
вищевказаної постанови боржнику.

Однак, доказів направлення та
отримання боржником постанови про
відкриття виконавчого провадження не
надано, через що неможливо встановити,
чи взагалі відомо боржнику про
відкриття виконавчого провадження з
примусового виконання рішення суду.

Інших доказів, які б вказували на
вжиття державним виконавцем заходів,
спрямованих на примусове виконання
рішення суду, також не надано.

За таких обставин, із наданих державним
виконавцем копій матеріалів
виконавчого провадження факту
ухилення боржника від своїх
зобов’язань не вбачається, та взагалі
не надано доказів того, що боржнику
відомо про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
рішення суду, що вказує на
передчасність вимоги про обмеження
боржника у праві виїзду за межі
України.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов’язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, в порушення ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
державний виконавець не надав до суду
належних доказів необхідності вжиття
такого заходу у відношенні боржника, як
обмеження його у праві виїзду.

Крім того, відділом ДВС не надано
доказів того, що ОСОБА_1 взагалі має
намір виїхати за межі України, та що
його можливий виїзд за межі України
перешкоджатиме виконанню виконавчого
листа №1505/3004/2012, виданого 23.10.2012 року, а
отже заявником не доведено, що
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України є необхідним для виконання
зазначених виконавчих листів.

У зв’язку з вищевикладеним, суд вважає,
що державним виконавцем не надано
беззаперечних доказів на
підтвердження того, що ОСОБА_1
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього
Білгород-Дністровським міськрайонним
судом Одеської області, а отже суд
вважає подання державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню.

Суд вважає за необхідне роз'яснити
державному виконавцю відділу
державної виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області, що відмова у
задоволенні подання не перешкоджає
повторному зверненню державного
виконавця до суду із цим поданням
після усунення обставин, які були
підставою для відмови у задоволенні
цього подання.

Керуючись ст. ст. 210, 373, 377-1 ЦПК України,
суд, -

У Х В А
Л И В :

У задоволенні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України боржника-фізичної особи
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, – відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п’яти днів з дня її проголошення. У
разі якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя