У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Лесько А.О., Луспеника Д.Д., Хопти
С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи», приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, третя особа - орган опіки
та піклування Солом'янської районної в
м. Києві державної адміністрації про
визнання недійсним договору іпотеки,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 20 січня 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 20
травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що 23 вересня 2008 року у забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором № 1289-Ф від 23 вересня 2008 року
між ним та ЗАТ «Сведбанкінвест» був
укладений іпотечний договір
№ 1289-Ф/ІП-1, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2

За умовами вказаного договору в
іпотеку відповідачу передано будинок
АДРЕСА_1.

Іпотечний будинок належить ОСОБА_1 на
праві приватної власності на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, серія САВ № 396698,
виданого 30 травня 2007 року Головним
управлінням житлового забезпечення
виконавчого органу Київської міської
ради на підставі наказу Головного
управління житлового забезпечення від
24 травня 2007 року за № 920-С/ЖБ. Право
власності за ОСОБА_1 зареєстроване у
Київському міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна 07
червня 2007 року за реєстровим №
45175.

Позивач, вважає що оскаржуваний
іпотечний договір є недійсним,
оскільки у будинку на момент укладення
договору проживали та проживають
ОСОБА_1 разом зі своїми дітьми: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та прийомними
дітьми: ОСОБА_6, ОСОБА_7

Під час укладення договору іпотеки, у
порушення Закону України «Про охорону
дитинства» та Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей»,
зазначений договір не був погоджений у
встановленому порядку відповідним
органом опіки та піклування, що
призвело до грубих порушень житлових
прав дітей. Крім того, у зв'язку з
несплатою коштів за кредитним
договором, у нього у рахунок погашення
заборгованості можуть відібрати
предмет іпотеки - будинок АДРЕСА_1, в
якому проживають малолітні та
неповнолітні особи. У зв'язку з цим
позивач просив суд визнати договір
іпотеки недійсним.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 20 січня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від
20 травня 2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить вказані судові рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи скарги про порушення норм
матеріального і процесуального права
безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційних скарг і
залишення оскаржуваних судових рішень
без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 20 січня 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 20 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта