Справа № 2-3913/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді - Кушнір С.І.

при секретарі - Загородній І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
Солом'янський районний відділ
Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві,
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 23.05.2014 р. звернувся до
суду з позовом у якому просив визнати
відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила
право користування жилим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1, посилаючись на те,
що квартира належить на праві
власності позивачу, відповідач була
зареєстрована в квартирі після
реєстрації шлюбу з позивачем. Рішенням
Солом»янського районного суду м.Києва
від 10.12.2013 р. шлюб було розірвано.

Відповідно до п.4.ч.1 ст. 406 ЦК України
сервітут припиняється у разі
припинення обставин, яка була
підставою для встановлення сервітуту.
Згідно ч.2 ст.406 ЦК України сервітут може
бути припинено за рішенням суду на
вимогу власника майна за наявності
обставин, що мають істотне значення.

З червня 2013 р. відповідач не проживає в
квартирі без поважних причин, не несе
витрат на утримання квартири позивача.
Відповідач забрала з квартири свої
речі та добровільно почала проживати
за іншою адресою.

Представник позивача в судовому
засіданні 22.10.2014 р. подав заяву про
зміну підстав позову, просив визнати
відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила
право користування жилим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1, обґрунтовуючи
позовні вимоги тим, що квартира
належить на праві власності позивачу
та третій особі ОСОБА_3. Відповідач
була зареєстрована в квартирі після
реєстрації шлюбу з позивачем. Рішенням
Солом»янського районного суду м.Києва
від 10.12.2013 р. шлюб було розірвано.
Відповідач з травня 2013 р. не проживає в
квартирі без поважних причин.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член
сім»ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім»ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Ухвалою суду від 22.10.2014 р. до участі в
справі в якості третьої особи залучено
ОСОБА_3.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав наведених в позовній заяві,
просив визнати ОСОБА_2 такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
заперечувала проти позову та пояснила,
що з липня 2013 р. не проживає в квартирі,
наймає інше житло, що підтверджується
договором оренди. Забрала всі свої
речі з квартири, позивачу залишила
ключі. Не має наміру проживати в
квартирі, оскільки там мешкає позивач
з коханкою, але їй потрібна реєстрація
в м.Києві.

Представник третьої особи -
Солом'янського районного відділу
Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві в
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи, повідомлявся
належним чином, надав заяву про розгляд
справи у відсутність представника 3-ї
особи.

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання
не з»явилась про розгляд справи
повідомлялась належним чином, надала
письмові пояснення в яких підтримала
позовні вимоги та зазначила, що є
власником ? частини квартири АДРЕСА_1,
інша ? частина належить позивачу.
Відповідач була зареєстрована в
квартирі після укладення шлюбу з
позивачем. Відповідач не мешкає в
квартирі з травня 2013 р. та не несе
витрат на утримання житла.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, дослідивши
матеріали справи, дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 18.08.1994 р. ОСОБА_3
та ОСОБА_1 є власниками в рівних частках
квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Солом»янського районного
суду м.Києва від 10.12.2013 р. розірвано
шлюб між позивачем та відповідачем.

Відповідно до ст. 319, 321 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. Право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України член
сім»ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім»ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Відповідно до довідки форми № 3 ЦОС № 2
Комунального підприємства «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» від 10.09.2014 р.
встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1
зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_1,
відповідач ОСОБА_2 та онуки ОСОБА_5,
ОСОБА_6.

Відповідно до актів від 15.04.2014 р., від
03.07.2014 р., 11.09.2014 р., складених сусідами
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та затверджених
директором КП «Відрадненське», ОСОБА_2
в квартирі АДРЕСА_1, не проживає.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачем ОСОБА_2 15.07.2013 р. укладено
договір оренди квартири АДРЕСА_3.

Відповідачем не доведено, що
неможливість проживання в спірній
квартирі обумовлена поважними
причинами та не спростовані посилання
позивача на відсутність її в жилому
приміщенні більше року без поважних
причин. Також позивач не зверталась за
захистом своїх прав з приводу вселення
в спірну квартиру. Відповідач не
заперечувала той факт, що вона з липня
2013 р. не проживає в спірній квартирі,
забрала свої речі, повернула ключі
позивачу.

Оскільки відповідач не є власником
квартири за адресою: АДРЕСА_1, не
проживає в квартирі більше одного року
без поважних причин, то суд приходить
до висновку, що вимоги позивача
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. З
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір в сумі
243,6 грн.

Керуючись ст.ст.319, 321, 391, 405 ЦК України,
ст.ст. 10, 60,88, 208, 209, 212 - 215, 223, 294 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
Солом'янський районний відділ
Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві,
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила
право користування жилим приміщенням:
квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243,6
грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ:
Кушнір С.І.