Справа № 721/456/14-ц
Провадження 2/721/129/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Путильський районний суд Чернівецької
області в складі:

Головуючого - судді:
Проскурняка С.П.

при секретарі:
Помазан М.В.

за участю

позивачки:
ОСОБА_1

представника позивачки:
ОСОБА_2

відповідачів:
ОСОБА_3

ОСОБА_4

Представника ОСОБА_3
ОСОБА_5

третьої особи:
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Путила
Путильського району Чернівецької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа
ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що
втратили право на користування
житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_6 про
визнання осіб такими, що втратили право
на користування житловим приміщенням,
посилаючись на те, що їй згідно
договору купівлі-продажу від 04.07.2009
року, належить на праві спільної
часткової власності 28/100 частки,
житлового будинку під АДРЕСА_1

Позивачка в позові зазначає, що в
спірному будинку також зареєстровані
відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, які в
даному житловому будинку не проживають
та ним не користуються.

З врахуванням уточнених позовних вимог
просить суд визнати ОСОБА_4, ОСОБА_3
такими, що втратили право користування
1/28 частин житлового будинку, що
розташований за адресою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка та її
представник надали пояснення
аналогічні позовній заяві просили суд
позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
позовні вимоги визнав.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
та його представник позовні вимоги не
визнали та надали пояснення аналогічні
запереченню на позов. Просили суд в
позові відмовити

Третя особа, а саме ОСОБА_6 в судовому
засіданні вирішення спору залишив на
розсуд суду та повідомив, що він є
співвласником житлового будинку під
АДРЕСА_1 Даний будинок складається з
двох квартир. Відповідачі час від часу
відвідували позивачку, оскільки вони є
родичами, під час відвідувань завжди
між ними виникали конфлікти, причиною
конфлікту в більшості було те, що як
позивач так і відповідачі зловживають
алкоголем. В подальші засідання ОСОБА_6
не з'являвся від останнього до суду
надійшла заява про розгляд справи у
його відсутності.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач та його представник надали
суду докази на підтвердження своїх
доводів щодо позовної вимоги.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
згідно договору купівлі продажу від
04.07.2009 року придбала 28/100 частки,
житлового будинку під АДРЕСА_2 /а.с.5/.
Згідно рішення Сергіївської сільської
ради від 27.05.2009 року за №612-22/09,
житловому будинку за АДРЕСА_2 присвоєно
номер 66 /а.с.11/. Також факт наявності
права власності спірного будинку
підтверджується Витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності /а.с.7/.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з довідок Виконавчого комітету
Сергіївської сільської ради за №1228 та
№1229 від 13.05.2014р. в спірному житловому
будинку також зареєстровані, але не
проживають відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4,
які є родичами позивача, а саме рідними
братами /а.с.9,10/.

Суд задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
осіб такими, що втратили право на
користування житловим приміщенням
виходить з наступного.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України (далі по
тексту ЦК).

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК).

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст.383 ЦК та ст.150 ЖК
України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України з
урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням в обсязі, визначеному
відповідно до угоди з власником.

Аналіз змісту вказаних правових норм
свідчить про те, що право члена сім'ї
власника будинку (квартири)
користуватися цим житлом існує лише за
наявності у власника права приватної
власності на це майно.

Із зазначеного суд приходить до
висновку, що виникнення права членів
сім'ї власника будинку (квартири) на
користування цим будинком та обсяг цих
прав залежить від виникнення у
власника будинку права власності на
цей будинок, а відтак - припинення права
власності особи на будинок припиняє
право членів її сім'ї на користування
цим будинком. Таким чином, права членів
сім'ї власника будинку на об'єкт
власності є похідними від прав самого
власника.

Передбачаючи право власника житлового
будинку (квартири) на відчуження цих
об'єктів, закон не передбачив при цьому
перехід прав і обов'язків попереднього
власника до нового власника в частині
збереження права користування житлом
(житлового сервітуту) членів сім'ї
колишнього власника у випадку зміни
власника будинку (квартири) (на відміну
від договору найму (оренди) житла -
ст.ст.810,814 ЦК).

Частина ч.4 ст.156 ЖК України передбачає
збереження такого права користування
житлом лише для членів сім'ї, які
припинили сімейні відносини з
власником будинку, при умові
збереження права власності на будинок
цього ж власника, тобто при незмінності
власника майна.

Зазначені висновки на думку суду не
суперечать нормам ст.47 Конституції
України, ст.9 ЖК України та ст.311 ЦК,
враховуючи, що право на житло
(користування ним, усунення перешкод у
користуванні ним) підлягає захисту
лише у випадку порушення прав особи.

Так, згідно з положеннями ст.319 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном, зокрема
шляхом усунення перешкод у здійсненні
користування майном особами, в яких
відпали законні підстави для такого
користування.

З огляду на ст. 156 ЖК України право
членів сім'ї (зокрема колишніх членів
сім'ї) власника на користування жилим
приміщенням є похідним від права
власника і з припиненням для власника
права власності на жиле приміщення
члени його сім'ї (колишні члени сім'ї -
за відсутності між ними договірних
відносин, зокрема найму, оренди тощо)
втрачають право користування цим
приміщенням.

Як встановлено судом, згідно пояснень
сторін по справі позивач та
відповідачі раніше проживали в
спірному будинку разом з своєю матір'ю
ОСОБА_4, яка була основним
квартиронаймачем, власником спірного
будинку був СВК ім. Л. Кобилиці.

Право користування ОСОБА_4 (мати сторін
по справі) припинено у зв'язку з її
смертю. Судом також встановлено, що
інших будь-яких договірних
правовідносин між відповідачами і
попереднім власником СВК ім. Л.
Кобилиці, а також квартиронаймачем, які
б давали підстави для обмеження прав
позивача, як нового власника спірного
будинку, не існувало, як не існує,
доказів які б свідчили протилежне
відповідачами не надано.

Суд критично ставиться до тверджень в
судовому засіданні відповідача ОСОБА_3
та його представника про те, що ОСОБА_3,
має право користуватись спірним
житловим приміщенням, оскільки він є
членом сім'ї ОСОБА_1, так як вона є його
рідною сестрою, а тому підстав, для
задоволення позовних вимог немає,
оскільки як вбачається з матеріалів
справи, відповідач та його представник
в супереч вимогам ст.60 ЦПК України не
надали суду доказів як на підставу
своїх заперечень, що останній після
переходу права власності до ОСОБА_1
вселився в спірну квартиру та набув
право користування з дозволу власника.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши
матеріали справи, суд за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом,
враховуючи те, що судом встановлено, що
відповідачі порушують право власності
позивача, внаслідок чого суд вважає, що
необхідно відновити порушенні права та
інтереси позивача шляхом задоволення
позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати, так як позивач
документально підтвердили понесені
ним судові витрати, тому підлягають
стягненню в солідарному порядку з
відповідачів, витрати позивача по
сплаті судового збору в сумі 243грн.
60коп.

На підставі наведеного та керуючись
ст.41,47 Конституції України, ст..ст.9,15,156
ЖК України, ст.ст.15-16,311,319,383,391,405 ЦК
України,
ст.ст.3,4,57-58,60,64,74,130,208-209,212-215,218,223,294,295 ч.4
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ОСОБА_3 такими, що
втратили право користування 1/28 частин
житлового будинку, що розташований за
адресою АДРЕСА_1.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір
в сумі 243грн. 60коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернівецької області через
Путильський районний суд Чернівецької
області шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення
апеляційної скарги. У разі якщо рішення
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя:
С.П. Проскурняк