Номер провадження: 22-ц/785/8424/14
Головуючий у першій інстанції Мазун
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О. Д., Ступакова О. А.

при секретарі Стадніченко А. І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Моторного
(транспортного) страхового бюро
України про стягнення матеріальних
збитків, пов'язаних із встановленням
пам'ятника, за апеляційною скаргою
ОСОБА_4, представника Моторного
(транспортного) страхового бюро
України, на рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 20. 06. 2014 р.,

в с т а н
о в и л а:

20. 06. 2013 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, Страхової
компанії «Княжа», представника
Моторного (транспортного) страхового
бюро України (далі МТСБУ) в регіонах
України Хоменко В. В. про стягнення
матеріальних збитків в розмірі 24926 грн.
та моральної шкоди в розмірі 100000 грн.

В подальшому ОСОБА_2 змінила свої
вимоги і у позовній заяві від 14. 04. 2014 р.
вказала в якості відповідачів ОСОБА_3 і
Моторне (транспортне) страхове бюро
України і просила стягнути з МТСБУ 7800
грн., а з ОСОБА_3 17126 грн. тому, що вона
понесла витрати в розмірі 24926 грн. на
спорудження пам'ятника сину ОСОБА_7,
який помер внаслідок
дорожньо-транспортної події з вини
ОСОБА_3, який керував не застрахованим
транспортним засобом.

Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 20. 06. 2014 р. зазначений
позов задоволено і стягнуто з МТСБУ 7800
грн., а з ОСОБА_3 17126 грн. у якості
відшкодування витрат на спорудження
пам'ятника.

В апеляційній скарзі МТСБУ ставить
питання про скасування рішення суду і
постановлення ухвали про закриття
провадження у справі тому, що Хоменко В.
В. був неналежним відповідачем, судові
повістки надсилалися на адресу Хоменко
В. В., який на час розгляду справи не мав
ніякого відношення до МТСБУ, ухвала
суду про заміну неналежного
відповідача і документи по справі не
надходили до МТСБУ, яке було позбавлене
можливості захисту. Вказано, що суд
безпідставно застосував п. 27.4 п. 27.4 ст. 27
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» в редакції від 16.
10. 2012 р., яка на час ДТП не діяла. З
посиланням на ст. 58 Конституції
України, Закон України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» в редакції від 24.
09. 2008 р., ч. 2 ст. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 6 від 27. 03. 1992
р. «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», додатку до
постанови Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 03. 10. 2008 р. № 45 «Про
витрати на поховання та пов'язані з цим
ритуальні послуги у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання» вказав, що для Одеської
області граничний розмір витрат на
встановлення стандартних пам'ятників,
огорожі, виготовлення фотографій та
табличок та інше встановлено в розмірі
2000,00 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_2 і її
представник адвокат ОСОБА_8 не визнали
апеляційну скаргу, вважають рішення
суду правильним.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка
в судове засідання інших осіб, які
беруть участь у справі, не перешкоджає
розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і
перевіривши матеріали справи в межах
заявлених позовних вимог та
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до наступного.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з обґрунтованості
витрат позивача на спорудження
пам'ятника в розмірі 24926 грн. і положень
ст. 27 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» і ст. 1201 ЦК
України з урахуванням яких і стягнув
вказані у рішенні грошові суми з
відповідачів.

Проте з таким висновком суду в повному
обсягу погодитися не можна у зв'язку з
тим, що мотивування судом першої
інстанції прийнятого рішення не
відповідає вимогам закону з таких
підстав.

Судом встановлено, що 29. 10. 2009 р. о 20.12
відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем
марки ВАЗ 21074, держномер НОМЕР_1,
власником якого є ОСОБА_5, здійснив
виїзд на правий тротуар по вул.
Мельницькій в м. Одесі, а потім на
металеву бетонну опору, внаслідок чого
пасажири його автомобіля ОСОБА_9 та
ОСОБА_7, син позивачки, отримали тілесні
ушкодження, від яких загинули на місці.

Власник зазначеного транспортного
засобу, яким заподіяно шкоду, не
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність.

Вироком Малиновського районного суду
м. Одеси від 01. 06. 2011 р., зміненим ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
27. 09. 2011 р., засуджено ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 286
КК України до 5 років позбавлення волі
умовно з позбавленням права керування
транспортними засобами строком на 1 рік
зі звільнення від покарання за ст. 75 КК
України з випробувальним терміном на 3
роки зі стягненням на користь
позивачки ОСОБА_2 шкоди з ОСОБА_3

В цивільному позові у кримінальній
справі позивачка не заявляла вимог
щодо відшкодування вартості
встановленого нею пам'ятника на могилу
сина, оскільки на той час його ще не
було встановлено, але МТСБУ листом від
10. 07. 2012 р. відмовило їй у відшкодуванні
цих витрат з посиланням на те, що
вироком суду їй відшкодовано
матеріальну шкоду.

24. 02. 2012 р. позивачка, яка несла витрати
на поховання свого сина ОСОБА_7,
встановила сину гранітний пам'ятник і
нею було сплачено за квитанцією
фізичній особі-підприємцю за цей
пам'ятник 24926 грн.

Вказані обставини підтверджені
матеріалами справи і не оспорюються
сторонами.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як видно з матеріалів справи, по суті в
апеляційній скарзі представник МТСБУ
лише вказує на порушення відповідачем
норм процесуального права з посиланням
на пред'явлення позову до представника
МТСБУ, якого було позбавлено
повноважень, і не повідомлення МТСБУ
про час та місце розгляду справи, а
також, що судом міг враховуватися
розмір витрат на пам'ятник лише в
розмірі 2000 грн. як це передбачено
постановою Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 03. 10. 2008 р. № 45 «Про
витрати на поховання та пов'язані з цим
ритуальні послуги у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання».

Одночасно інші сторони у справі,
зокрема, позивач ОСОБА_2 і відповідач
ОСОБА_3, не оскаржують рішення суду, в
тому числі щодо розміру грошових сум,
які за рішенням суду стягнуто з МТСБУ
та ОСОБА_3

Аналізуючи матеріали справи і
перевіряючи рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, при розгляді даної цивільної
справи апеляційний суд виходить з
наступного.

За змістом ст. 2 Закону України «Про
поховання та похоронну справу»
поховання померлого - це комплекс
заходів та обрядових дій, які
здійснюються з моменту смерті людини
до поміщення труни з тілом або урни з
прахом у могилу або колумбарну нішу,
облаштування та утримання місця
поховання, в тому числі встановлення
пам'ятника на могилі, відповідно до
звичаїв та традицій, що не суперечать
законодавству.

На час виготовлення та встановлення
сину пам'ятника позивачкою у лютому 2012
р. за змістом п. 27.1, п. 27.5 ст. 27, п. п. «а» п.
41.1. ст. 41 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», в редакції яка діяла на час
спірних правовідносин, МТСБУ за
рахунок коштів фонду захисту
потерпілих відшкодовує шкоду на
умовах, визначених цим Законом, у разі
її заподіяння транспортним засобом,
власник якого не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність,
право на отримання відшкодування за
шкоду, пов'язану із смертю потерпілого,
мають особи, які знаходилися на
утриманні потерпілого, та особи, які
взяли на себе витрати з поховання;
витрати на поховання (в тому числі на
облаштування могили, зокрема на
пам'ятник) мають бути обґрунтовані та
відшкодовуються при наданні
страховику оригіналу свідоцтва про
смерть та документів, які
підтверджують такі витрати.

Згідно з роз'ясненнями, наведеними у п.
24 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» від 27 березня 1992
року № 6, у випадку смерті потерпілого
витрати на виготовлення пам'ятників і
огорож визначаються, виходячи з їх
фактичної вартості, але сума таких
витрат не повинна перевищувати
граничну вартість стандартних
пам'ятників і огорож у цій місцевості.

Тому суд першої інстанції неправильно
застосував діючу редакцію п. 27.4 ст. 27
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», що страховик
(МТСБУ) здійснює відшкодування особі,
яка здійснила витрати на поховання та
на спорудження надгробного пам'ятника,
за умови надання страховику (МТСБУ)
документів, що підтверджують такі
витрати, та пред'явлення оригіналу
свідоцтва про смерть і, що загальний
розмір такого відшкодування стосовно
одного померлого не може перевищувати
12 мінімальних заробітних плат у
місячному розмірі, встановлених
законом на день настання страхового
випадку.

При цьому, апеляційний суд виходить з
того, що наведені правові положення
містяться в редакції Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» зі змінами, внесеними Законом
від 05. 07. 2012 р.

На запит апеляційного суду Одеської
області щодо граничної вартості
стандартних пам'ятників на лютий 2012
року, коли було виготовлено і
встановлено пам'ятник на могилі сина
позивача, листом комунального
підприємства «Спеціалізоване
підприємство комунально-побутового
обслуговування» повідомлено, що
вартість стосовно такого гранітного
пам'ятника складає 8543,66 грн.

Оскільки судом першої інстанції розмір
витрат на пам'ятник, які підлягають
стягненню з МТСБУ на користь позивача
визначено в розмірі 7800 грн., що
позивачка не оскаржує, то у
апеляційного суду відсутні підстави
для скасування або зміни рішення суду
першої інстанції з посиланням на
вказаний розмір витрат на пам'ятник в
сумі 8543,66 грн.

Що стосується стягнення з ОСОБА_3
грошової суми в розмірі 17126 грн., що є
різницею між витратами позивачки на
пам'ятник в сумі 24926 грн. і 7800 грн., які
стягнуто з МТБСУ, з посиланням на ст. 1201
ЦК України, якою передбачено право
особи, яка зробила необхідні витрати на
поховання та на спорудження
надгробного пам'ятника, на їх
відшкодування з боку особи, яка завдала
шкоди смертю потерпілого, то в цій
частині рішення суду не оскаржується і
не є предметом розгляду апеляційної
інстанції.

Вказані в апеляційній скарзі посилання
на порушення норм процесуального права
не є підставами для скасування рішення
суду першої інстанції, оскільки
відповідачем у справі виступало МТСБУ,
представник якого за наявною у справі
довіреністю ОСОБА_10, як видно з
розписки про отримання повістки, була
повідомлена про розгляд справи 20. 06. 2014
р., а постанова Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 03. 10. 2008 р. № 45 «Про
витрати на поховання та пов'язані з цим
ритуальні послуги у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання», на яку посилається
апелянт, не застосовується при
визначенні розміру витрат на пам'ятник
у випадку смерті внаслідок ДТП (як це
мало місце з ОСОБА_7.), тобто не
пов'язаному з нещасним випадком на
виробництві або професійного
захворювання.

Вказані в апеляційній скарзі посилання
на порушення норм процесуального права
не є підставами для скасування рішення
суду першої інстанції, оскільки
відповідачем у справі виступало МТСБУ,
представник якого ОСОБА_10, як видно з
розписки про отримання повістки, була
повідомлена про розгляд справи 20. 06. 2014
р., а постанова Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 03. 10. 2008 р. № 45 «Про
витрати на поховання та пов'язані з цим
ритуальні послуги у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання», на яку посилається
апелянт, не застосовується при
визначенні розміру витрат на пам'ятник
у випадку смерті внаслідок ДТП (як це
мало місце з ОСОБА_7.), тобто не
пов'язаному з нещасним випадком на
виробництві або професійного
захворювання.

З урахуванням викладених обставин, за
відсутності в апеляційній скарзі
доводів, які б могли бути підставами
скасування або зміни рішення суду
першої інстанції, на підставі вимог ст.
ст. 11, 303, 309 ЦПК України, в тому числі
щодо розгляду справи в межах заявлених
позивачем вимог і доводів апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до
висновку, що рішення суду першої
інстанції у даній справі підлягає
зміні в мотивувальній частині з
ухваленням нового рішення з підстав
викладених вище, а в іншій частині
рішення суду належить залишити без
змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1, 313, 314, 316, 317, 319,
325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Змінити мотивувальну частину рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 20. 06. 2014 р. з підстав зазначених у
даному судовому рішенні.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Судове рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області А. П.
Бабій

О. Д. Варикаша

О. А. Ступаков