Головуючий у першій інстанції Чебан Н.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г.,
Ісаєвої Н.В.

при секретарі Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 06 листопада 2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення суми авансу, стягнення
моральної шкоди та витрат на правову
допомогу,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
суми авансу, стягнення моральної шкоди
та витрат на правову допомогу,
посилаючись на те, що у відповідності
до усного договору, відповідачка
ОСОБА_2 зобов'язалася продати ОСОБА_3
квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_3
зобов'язалася її купити. На виконання
вказаної угоди позивачка передала під
розписку відповідачці грошові кошти у
розмірі 1000 доларів США у якості
завдатку. Однак, оскільки сторони
договір нотаріально не посвідчили,
позивачка вважає вказану суму
звичайним авансом. У зв'язку із
фінансовою неспроможністю придбати у
ОСОБА_2 квартиру, ОСОБА_3 просила
повернути аванс. Однак, на неодноразові
телефонні дзвінки та прохання
повернути грошові кошти, відповідачка
відповідала категоричною відмовою. В
зв'язку з вищевикладеним позивачка
просила суд стягнути на її користь з
відповідачки грошові кошти, передані
їй у якості авансу у розмірі 13526 грн.,
моральну шкоду у розмірі 13526 грн.,
витрати на правову допомогу у розмірі
600 грн., а також судові витрати.

В судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала та просила їх
задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні
проти задоволення позовних вимог
заперечувала.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 06 листопада 2014 року позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення суми авансу,
стягнення моральної шкоди та витрат на
правову допомогу задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
суму авансу у розмірі 13526 грн., а також
судові витрати.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якої просить
рішення суду скасувати, постановити
нове, яким відмовити в задоволені
позову в повному обсязі, посилаючись на
те, що рішення суду є незаконним та
необґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив
матеріали справи, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 був укладений усний договір
купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1.

17.08.2014 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_3
грошові кошти у розмірі 1000 доларів США
у рахунок завдатку за купівлю квартири
за адресою: АДРЕСА_1.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 в частині
стягнення суми авансу, суд першої
інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст. 570 ЦК України
завдатком є грошова сума, що видається
кредиторові боржником у рахунок
належних договором платежів,
підтвердження зобов'язання і на
забезпечення його виконання. Якщо не
буде встановлено, що сума, сплачена в
рахунок належних з боржника платежів, є
завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він одночасно
виступає і способом платежу, і способом
забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 571 ЦК України про
залишення завдатку особі, яка його
одержала, або стягнення з неї подвійної
суми завдатку застосовується в таких
випадках, коли між сторонами укладено
договір, проте він не виконується з
вини якоїсь із сторін.

У разі коли сторони лише домовилися
укласти договір, але відповідно його не
оформили, сплачені в рахунок виконання
договору платежі визнаються авансом і
повертаються в тому розмірі, в якому
вони надавалися.

Оскільки договір купівлі-продажу
квартири, який би за своєю формою та
змістом відповідав вимогам закону, між
сторонами укладено не було, то сплачені
в рахунок виконання договору 1000
доларів США є авансом і повинні бути
повернуті в тому розмірі, в якому вони
передаватися.

У разі видачі авансу кредитор не може
бути зобов'язаний до повернення його в
подвійному розмірі.

На підставі вищевикладеного, суд
обґрунтовано задовольнив вимоги
ОСОБА_3 та стягнув з відповідачки 1000
доларів США сплаченого нею авансу.

З вказаними висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
те, що договір купівлі-продажу квартири
не був укладений з вини ОСОБА_3, а тому
завдаток не підлягає поверненню
відповідно до ст. 571 ЦК України, не
приймаються до уваги, оскільки
спростовуються матеріалами справи, а
саме тим, що у разі коли сторони лише
домовилися укласти договір, але
відповідно його не оформили, сплачені в
рахунок виконання договору платежі
визнаються авансом і повертаються в
тому розмірі, в якому вони надавалися.

Інші доводи апеляційної скарги також
не приймаються до уваги, оскільки вони
також спростовуються матеріалами
справи, а письмових доказів на
підтвердження доводів апеляційної
скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів розглянувши справу в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, рішення суду
відповідає фактичним обставинам
справи, а наведені в апеляційної скарги
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги на увагу не заслуговують, та
задоволенню не підлягають, підстав для
ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу
прийшла до висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 315
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 06 листопада 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку на протязі
двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________
О.С. Комлева

Судді ______________________________________
О.Г. Журавльов

______________________________________ Н.В. Ісаєва