Справа № 487/4526/14-ц
Провадження №2/487/1891/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2014 року
Заводський районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді - Щербини
С.В., при секретарі - Горта О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах своїх
неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради, третьої особи - ЖКП ММР
"Бриз" ЖЕК №2, служби у справах дітей
адміністрації Заводського району м.
Миколаєва про визнання права
користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах своїх
неповнолітніх дітей ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
звернулась до суду з позовом до
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради, третьої особи - ЖКП ММР
"Бриз" ЖЕК №2, служби у справах дітей
адміністрації Заводського району м.
Миколаєва про визнання права
користування житловим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1.

В позові позивач зазначила, що
наймачем однокімнатної квартири
АДРЕСА_1 житловою площею 13,9 кв.м. з 1989
року була її троюрідна тітка ОСОБА_4.
Вона була одинокою людиною, часто
хворіла і потребувала стороннього
догляду, у зв'язку з чим вона разом зі
своїм сином ОСОБА_2 у грудня 2002 року
переїхала до тітки та почала постійно
проживати за вищевказаною адресою,
оскільки єдиними людьми на яких ОСОБА_4
могла розраховувати була родина
позивача. Вона разом з ОСОБА_4 проживала
однією родиною, проводили ремонт у
квартирі, сплачували комунальні та
інші послуги. В 2006 році у позивача
народився син - ОСОБА_3, який також
постійно проживає з дня народження в
спірній квартирі. У зв'язку з чим її
родини вселилися в спірну квартиру не
самовільно, а з дозволу
відповідального квартиронаймача, яка
виявила бажання проживати з ними
однією родиною, вважала її своєю онукою
та виявила бажання залишити свою
квартиру позивачу та її дітям. Рішенням
суду від 11.10.2010 року ОСОБА_4 було визнано
такою, що втратила право користування
спірною квартирою. Спірна квартира є
єдиним та постійним місцем проживання
позивача та її дітей, іншого житла не
має, позивач сплачує комунальні та інші
платежі по утриманню квартири, провела
капітальний ремонт, тому вважає, що
вона та її діти набули право
користування спірною квартирою.

В судовому засіданні
представник позивача позовні вимоги
підтримав, підтвердив викладені
обставини, просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник
відповідача позовні вимоги не визнав,
просив в позові відмовити, у зв'язку з
їх безпідставністю.

В судове засідання представники
третіх осіб не з'явилися, про час та
місце слухання справи були
повідомлені, причини неявки суду не
повідомили.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали цивільної справи,
суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, квартира АДРЕСА_1
не приватизована, не службова, належить
до комунальної власності
територіальної громади м. Миколаєва і
перебуває на балансі ЖКП ММР "Бриз" ЖЕК
№2. Відповідальним квартиронаймачем
вказано вище квартири була ОСОБА_4, яка
була зареєстрована у спірній квартирі
з 1989 року.

З грудня 2002 року позивач, разом зі своїм
неповнолітнім сином ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з дозволу і за
волевиявленням наймача спірного
житлового приміщення ОСОБА_4 вселилась
в нього на правах члена сім'ї наймача, з
цього часу несла всі обов'язки члена
сім'ї наймача, передбачені діючим
житловим законодавством, доглядала
свою троюрідну тітку - наймача спірного
житлового приміщення, піклувалась про
неї, вела з нею спільне господарство, та
виконувала всі обов'язки члена сім'ї
наймача, передбачені договором найму
житлового приміщення (ст.ст. 66, 67, 177 ЖК
України): сплачувала квартирну платню
та за комунальні послуги, робила ремонт
спірного житлового приміщення. У 2006
році у позивача народився син - ОСОБА_3,
який з дня народження також проживає у
спірної квартирі.

Ці обставини підтверджені в
судовому засіданні копіями наданих
розрахункових книжок про оплату
квартплати та інших комунальних
послуг, квитанцій, довідками КП "Центр
первинної медико-санітарної допомоги
№6" проте, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2
проживають за адресою: АДРЕСА_1 та
перебувають на обліку, довідкою
Миколаївської ЗОШ №65 та Миколаївської
гімназії №4, які знаходяться за адресою
: АДРЕСА_2, згідно яких ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4 з 01.09.2003 року по теперішній
час навчається у зазначений навчальних
закладах.

Користування позивачем та її
неповнолітніми дітьми спірним
житловим приміщенням без відповідної
реєстрації відбувається за тих причин,
що ОСОБА_4 в силу похилого віку та
незадовільного стану здоров'я, не
оформила реєстрацію позивача в
спірному житловому приміщенні.

Рішенням Заводського районного
суду м. Миколаєва від 11.10.2010 року ОСОБА_4
визнано такою, що втратила право
користування житловим приміщенням за
адресою АДРЕСА_1 та судом встановлено,
що вона в 2003 році виселилась в
вищевказаної квартири.

Позивач та її син ОСОБА_2
зареєстровані за адресою АДРЕСА_3, але
згідно акту від 05.06.2014 року, за вказаною
адресою не проживають з 2001 року.

Відповідно до ст. 47 Конституції
України, кожен має право на житло.

Відповідно до ст. 61 ЖК України
користування жилим приміщенням у
будинках державного чи громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення.

Згідно ст. 65 ЖК України, наймач
вправі в установленому порядку за
письмовою згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей зазначеної згоди
не потрібно. Особи, що вселилися в жиле
приміщення як члени сім'ї наймача,
набувають рівного з іншими членами
сім'ї права користування жилим
приміщенням, якщо при вселенні між цими
особами, наймачем та членами його сім'ї,
які проживають з ним, не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням.

Крім того, з роз'яснень п.9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №2 від 12.04.1985 року "Про деякі
питання, що виникають в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України" з наступними змінами та
доповненнями, п.15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 01.11.1996
року "Про застосування Конституції
України про здійснення правосуддя"
вбачається, що наявність чи
відсутність прописки сама по собі не
може бути підставою для відмови в праві
користування житловим приміщенням
особі, яка проживала чи вселилася туди
як член сім'ї наймача. Відсутність
письмової згоди членів сім'ї наймача на
вселення сама по собі не свідчить про
те, що особи, які вселилися, не набули
право користування жилим приміщенням,
якщо за обставинами справи безспірно
встановлено, що вони висловлювали таку
згоду.

Таким чином, враховуючи
вищевикладене, а також ту обставину,
що позивачка та її неповнолітні діти на
теперішній час іншого житла не мають,
суд вважає, що, не зважаючи на
відсутність письмового волевиявлення
наймача та реєстрації позивача та її
дітей в спірному житловому приміщенні,
їх в силу ч.2 ст. 64 ЖК України слід
визнати членами сім'ї наймача,
закріпивши за ними право постійного
користування спірним житловим
приміщенням.

Суд критично ставиться до
заперечень відповідача, оскільки вони
протирічать матеріалам справи та ним
не надано жодного доказу на
підтвердження своїх заперечень.

Керуючись ст. 10, 60, 212 - 215 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах
та в інтересах своїх неповнолітніх
дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 до виконавчого
комітету Миколаївської міської ради,
третьої особи - ЖКП ММР "Бриз" ЖЕК №2,
служби у справах дітей адміністрації
Заводського району м. Миколаєва про
визнання права користування житловим
приміщенням - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та неповнолітніми
дітьми: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_6 право постійного
користування житловим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили через 10
днів після його проголошення та може
бути оскаржено до апеляційного суду
Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва в
строк і порядок, встановлений ст.ст.
294,296 ЦПК України.

Суддя
С.В.
Щербина