Справа № 152/396/14-ц Провадження №
22-ц/772/1823/2014Головуючий в суді першої
інстанції Гаврищук А. В.Категорія 20
Доповідач Чорний В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі :

Головуючого : Чорного В.І.

Суддів : Оніщука В.В.,Чуприни В.О.

при секретарі : Богацькій О.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі судових
засідань апеляційного суду Вінницької
області цивільну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «Сад Поділля» на рішення
Шаргородського районного суду
Вінницької області від 06 травня 2014 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Сад Поділля»
до ОСОБА_2 про стягнення грошових
коштів за договором купівлі-продажу, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2014 року Публічне акціонерне
товариство «Сад Поділля» звернулось до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів за договором
купівлі-продажу, мотивуючи свої вимог
тим, що 18.06.2011 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір
купівлі-продажу, за умовами якого
позивач передав відповідачу яблуні за
актом приймання-передачі, а відповідач
прийняв у користування яблуні та
сплатив позивачу 7293 грн. Решту суми
відповідач зобов'язаний був сплатити
позивачу у строки до 01.12.2012 року та до
01.12.2013 року по 7293.0 грн. відповідно.
Проте, відповідач узятих на себе
зобов'язань не виконувала, у строки,
встановлені договором, кошти не
сплатила, у зв'язку із чим виникла
заборгованість в сумі 14586 грн.
Посилаючись на те, що на час розгляду
справи укладений між сторонами договір
купівлі-продажу від 18.06.2011 року є
чинним, позивач просив стягнути з
відповідача на свою користь
заборгованість за договором
купівлі-продажу в сумі 14586 грн. та 8175
грн. штрафу, згідно п.5.3 договору за
прострочення оплати за товар, а всього
22761 грн.

Рішенням Шаргородського районного
суду Вінницької області від 06 травня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сад Поділля»,
посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та порушення норм
процесуального права, просить
зазначене рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким його позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає, що
вона підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим;
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом;
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позовних вимог ПАТ «Сад
Поділля» виходив із того, що на момент
укладення договору купівлі-продажу від
18.06.2011 року багаторічні насадження,
розміщенні на земельній ділянці ОСОБА_2
були власністю останньої, то ПАТ «Сад
Поділля» не вправі було здійснювати
будь-які угоди щодо цих насаджень, у
тому числі продавати їх, оскільки в
силу ч. 2 ст. 317 та ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК
України виключно власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Проте, погодитись з таким висновком
суду не можна з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
власником земельної ділянки площею 1,7447
га, на території Пеньківської
сільської ради Шаргородського району
Вінницької області, що підтверджується
державним актом на право власності на
земельну ділянку від 10.06.2009 року.

18 червня 2011 року між СВАТ «Сад Поділля»,
правонаступником якого є ПАТ «Сад
Поділля» та ОСОБА_2 підписано договір
купівлі-продажу дерев. Предметом
купівлі-продажу відповідно до п.1.1
договору є яблуні в кількості 442 штук,
які належать СВАТ на підставі
власності і які знаходяться на
земельній ділянці ОСОБА_2

Згідно п. 5.3 Договору у випадку
порушення своїх зобов'язань за цим
Договором у разі прострочення оплати
за товар покупець сплачує продавцеві
штраф у розмірі 15 грн. за кожний день
прострочення.

Сторони приступили до виконання, що
підтверджується актом
приймання-передачі яблунь від СВАТ
«Сад Поділля» до ОСОБА_2 у користування
від 18.06.2011року та квитанцією про
внесення ОСОБА_2 у касу підприємства
попередньої оплати із загальної 29172
грн. вартості яблунь за договором -
7293грн. Решту суми по 7293 грн. вона мала
сплачувати щорічно до 01.12.2013 року.

Дані обставини визнаються сторонами та
ніким не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Як вбачається з позовної заяви та
матеріалів справи, ПАТ «Сад Поділля»
заявляло вимогу про стягнення з
відповідача заборгованості за
договором купівлі-продажу від 18.06.2011
року з підстав, передбачених статтями
глави 51, 52 ЦПК України та п.п.3.3, 5.3
Договору. Із тих же підстав, наведених в
апеляційній скарзі, ПАТ «Сад Поділля»
просило скасувати рішення суду. Вимог
щодо визнання недійсним договору від
18.06.2011 року позивач не порушував, а суд
позовні вимоги не уточнював. Це дає
підстави вважати, що суд при вирішені
справи по суті вийшов за межі позовних
вимог.

Тому висновок суду, що позивач не довів
належними та допустимими доказами
порушення відповідачем його прав,
свобод чи інтересу, оскільки вимога
позивача про стягнення з відповідача
коштів на підставі договору
купівлі-продажу від 18.06.2011 року є
незаконною, позаяк згідно із цим
договором позивач продав майно, яке
насправді йому не належало так як на
момент набуття ОСОБА_2 права власності
на земельну ділянку, на них були
розміщені багаторічні насадження -
яблуні, які відповідно до ч. 2 ст. 79 ЗК
України та ч. 3 ст. 373 ЦК України перейшли
у власність ОСОБА_2 разом із набуттям
нею права власності на земельну
ділянку є необґрунтованим.

Окрім того, ОСОБА_2 зверталася до суду з
позовом про визнання договору
недійсним та застосування наслідків
недійсності договору.

Рішенням суду від 04.06.2013 року у
позові відмовлено.

Оскільки, при вилученні земельної
ділянки із постійного користування у
товариства питання та умови вилучення
яблунь не вирішувалось, позивачка не
оспорювала право власності на яблуні
товариства, позивачка та товариство,
враховуючи непорушність права
власності, вирішили це питання згодом
шляхом укладання договору
купівлі-продажу яблунь, що не
суперечить діючому законодавству
України.

Виходячи з вище викладеного та
враховуючи, що судом неправильно
застосовані норми матеріального права
й допущені порушення норм
процесуального права, що призвели до
неправильного вирішення справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
оскаржуване судове рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового про
задоволення позовних вимог, а також
відповідно до ст. 88 ЦПК України про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Сад
Поділля» понесених судових витрат по
оплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Сад Поділля»
задовольнити.

Рішення Шаргородського районного
суду Вінницької області від 06 травня 2014
року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Сад Поділля» с. Пеньківка, вул.
Жовтнева, 12 Шаргородського району
Вінницької області заборгованість за
договором купівлі-продажу від 18.06.2011
року в сумі 22 761 грн. та судові витрати в
сумі 366 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
В.І.Чорний

Судді:
В.В.Оніщук

В.О.Чуприна

З оригіналом вірно: