Справа № 728/1987/14 Провадження №
22-ц/795/2199/2014 Головуючий у I інстанції
-Приліпко В. М. Доповідач - Горобець
Т. В.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

Головуючого - судді
Горобець Т.В.,

Суддів - Хромець Н.С.,
Острянського В. І.,

При секретарі -Мартиновій
А.В.

З участю представника
позивача ОСОБА_1- ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Бахмацького
районного суду Чернігівської області
від 08 жовтня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Кропив'янське», Кропивненської
сільської ради Бахмацького району
Чернігівської області,

третя особа, що не заявляє самостійних
вимог - Бахмацька районна державна
адміністрація Чернігівської області,

про внесення в списки для виділення
земельної частки (паю) на отримання
сертифікату на земельну частку (пай),

в с т а н о в и в:

Рішенням Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 08 жовтня 2014
року у позові ОСОБА_1 до ТОВ
«Кропив'янське», Кропивненської
сільської ради Бахмацького району
Чернігівської області відмовлено у
зв"язку з пропуском ним строку позовної
давності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким задовольнити його позовні вимоги.
Апелянт вважає, що оскаржуване рішення
не відповідає дійсним обставинам
справи і вимогам закону.

На думку апелянта, ухвалюючи рішення,
суд не врахував, що у серпні 1995 році при
проведенні розпаювання земель КСП
після виходу Указу Президента України
від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок
паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» та складання списків
осіб для отримання земельної частки
(паю) в КСПП «Кропив'янське», він
являвся членом зазначеного КСПП і мав
право на включення у списки для
отримання земельної частки-паю із
земель КСПП „Кропив"янське", проте, до
списків його включено не було. Суд
також не врахував, вважає апелянт, що,
являючись неповнолітнім,
малограмотним та юридично необізнаним
він не міг знати свої права та захищати
їх, а його мати ОСОБА_2 протягом
декількох років також не змогла
дізнатися, чи має він таке право, її
звернення до відповідача були
безрезультатними. Вказує, що дізнався
про порушене право лише після
звернення до прокуратури та відповіді
директора КСПП «Кропив'янське» від 24
липня 2014 року, в якій останній
засвідчив, тобто фактично, визнав свій
борг перед позивачем щодо видачі йому
земельного паю. Вважає, що саме з цієї
дати відбулося переривання перебігу
позовної давності відповідно до ч. 1 ст.
264 ЦК України, отже строк позовної
давності не пропущено.

Також, апелянт звертає увагу
апеляційного суду на те, що він
звертається не за захистом права
власності на земельну ділянку, а про
внесення його до списків членів КСПП
«Кропив'янське» для отримання
земельної частки( паю) в КСПП
„Кропив"янське". Крім того, позивач
зазначає, що суд не зазначив у рішенні
підстав, з яких він не мав права на
земельну частку ( пай) у 1995 році.

В судовому засіданні представник
позивача апеляційну скаргу підтримала
і просила її задовольнити, пославшись
на обставини, якими обґрунтовується
скарга. Причиною пропуску строку
позовної давності ОСОБА_1 представник
назвала його неповнолітній вік у
період паювання земель та те, що вони
не знали про їх право на пай, про те, що
строк не пропущено, доводів не
наводила.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність рішення суду
першої інстанції відповідно до вимог
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1 у зв"язку з пропуском ним строку
позовної давності, суд першої
інстанції виходив з того, що,
звернувшись у 2014 році до суду за
захистом порушеного, як вважає позивач,
права у 1995 році, останній пропустив
трирічний строк позовної давності,
встановлений ст.257 ЦК України, перебіг
якого, відповідно до приписів ст. 261 ЦК
України починається з дня, коли особа
довідалась або повинна була довідатися
про порушення свого права, або про
особу, яка порушила її право.

Апеляційний суд погоджується з
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони ґрунтуються на вимогах
закону, яким регулюються спірні
правовідносини та відповідають
матеріалам справи.

По справі встановлено, що ОСОБА_1
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9). Як
вбачається з копії трудової книжки,
виданої КСПП „Кропив"янське" 27 травня
1997 року та засвідченої підписом
посадової особи та печаткою КСПП,
01.06.1992 року ОСОБА_1 був прийнятий у
члени КСПП «Кропив'янське» с. Кропивне
Бахмацького району Чернігівської
області та на роботу чабаном
відповідно до протоколу №8 від 01.06.1992
року та 08.05.1996 звільнений з членів КСПП
„Кропив"янське" за власним бажанням
згідно протоколу № 6 від 12.06.1996 (а.с. 8).
Також, у його трудовій книжці на 18
сторінці наявний запис про
встановлений мінімум трудоднів за
1992-1996 роки та їх фактичне виконання
ОСОБА_1, з зазначенням розміру його
заробітної плати у 1992-1996 роках( а.с.8).
Відповідачем КСПП „Кропив"янське"
запис у трудовій книжці ОСОБА_1 не
оспорюється, доводи про його
підроблення, не наводяться.

Відповідь архівного відділу
Бахмацької РДА , надана на запит суду
щодо наявності інформації в архівних
документах, які передані з КСПП
„Кропив"янське" на зберігання, щодо
прийняття до КСПП та виключення із
членів КСПП ОСОБА_1 в період з 1992 по 1996
року, на думку колегії суддів, не може
бути підставою для висновків про
недійсність (підроблення ) запису у
трудовій книжці позивача, оскільки з
відповіді вбачається про відсутність
такої інформації в наявних архівних
документах, але не зазначається, чи
передані на зберігання до архіву саме
ті протоколи, які зазначені у трудовій
книжці, як підстава вчинення запису ( №
8 від 01.06.1992 року та №6 від 12.06.1996 року).
Отже, належні докази позивача, надані
ним на обґрунтування факту свого
членства у КСПП, відповідачем не
спростовані.

Також, з архівної довідки № 05-05/174 від
25.09.2014 року вбачається, що у додатку №1
до розпорядження голови Бахмацької
райдержадміністрації від 12 лютого 2007
року № 41 прізвище ОСОБА_1 у списку
власників сертифікатів на право на
земельну частку (пай) колишнього КСПП
„Кропив"янське", яким видаються
державні акти на право власності на
земельну ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
на території Кропивненської сільської
ради - не значиться (а.с. 29-38). З даної
інформації наявні підстави для
висновку, що дійсно ОСОБА_1 не було
включено у списки осіб для участі у
паюванні земель КСПП „ Кропив"янське".

Відповідно до копії повідомлення
директора ТОВ «Крапив'янське» Салія
Г.П. від 24.07.2014року, станом на 15.08.1995
неповнолітній ОСОБА_1 за відсутністю
права не був внесений до списку осіб на
земельну частку та не отримав
сертифікату (а.с. 6), доводи позивача про
те, що він на момент паювання земель був
членом КСПП , відповідач не спростовує.
Як вбачається з архівних документів,
станом на 05.03.1996 року у КСПП „
Кропив"янське" вже була розпочата
робота по паюванню землі ( а.с.38), а з
членів КСПП „ Кропив"янське" ОСОБА_1,
звільнений з 08.05.1996 року ( а.с.8). Згідно
довідки архіву ( а.с.29), питання про
виключення ОСОБА_1 з членів КСПП
„Кропив"янське" у 1996 році не
вирішувалось.

Відповідно до п. 2 Указу Президента
України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про
порядок паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» право на земельну частку
(пай) мають члени колективного
сільськогосподарського підприємства,
сільськогосподарського кооперативу,
сільськогосподарського акціонерного
товариства, в тому числі пенсіонери,
які раніше працювали в ньому і
залишаються членами зазначеного
підприємства, кооперативу, товариства,
відповідно до списку, що додається до
державного акта на право колективної
власності на землю.

Приписами ст. 5. ЗУ «Про колективне
сільськогосподарське підприємство»
встановлено, що членами підприємства
можуть бути громадяни, які досягли
16-річного віку, визнають і виконують
його статут.

Враховуючи, що записи у трудовій книжці
позивача належними та допустимими
доказами відповідачем не спростовано,
а частково надані на вимогу суду
документи з архіву, не спростовують
дійсність записів у трудовій книжці
позивача щодо його членства у КСПП на
момент паювання, та, що сам відповідач
КСПП „ Кропив"янське" дійсність
записів , які засвідчені підписом
посадової особи та печаткою КСПП, не
оспорює, апеляційний суд приходить до
висновку, що доводи позивача про те, що
на час паювання земель КСПП
„Кропив"янське" він являвся членом
КСПП і як член КСПП мав право на участь
у паюванні земель згідно Указу
Президента України від 08.08.1995 року є
обґрунтованими. Той факт, що ОСОБА_1 був
неповнолітнім, не перешкоджав
реалізації такого його права, оскільки
батьки неповнолітніх, являючись їх
законними представниками, мають право
від імені своїх дітей вчиняти дії щодо
набуття майнових прав.

У той же час, доводи апеляційної скарги
щодо того, що лише у 2014 року ОСОБА_1
дізнався про порушення свого права
щодо включення в списки на отримання
земельної частки (паю), як член КСПП
«Кропив'янське», на думку колегії
суддів не заслуговують на увагу,
оскільки апелянтом не наведено жодних
доказів того, що він вчиняв будь які дії
для з"ясування своїх прав та їх захисту
впродовж 19 років після паювання земель,
а звернувся до суду лише у серпні 2014
року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно зі ст. 5 ЦК акти цивільного
законодавства регулюють відносини, які
виникли з дня набуття ними чинності.
Якщо цивільні відносини виникли раніше
і регулюються актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Загальний строк позовної давності,
закріплений ст. 257 ЦК України, як і
строк, передбачений статтею 71 ЦК УРСР
1963 року, становить три роки.

Статтею 76 ЦК Української РСР
передбачалося, що перебіг строку
позовної давності починається з дня
виникнення права на позов. Право на
позов виникає з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення свого права.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг загальної і спеціальної
позовної давності починається з дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.
Відповідно до норм законодавства про
шлюб та сім"ю, чинного на час виникнення
правовідносин, законними
представниками неповнолітніх є їх
батьки. Отже, обов"язок та право
представляти інтереси неповнолітнього
сина до 13.06.1998 року мала його мати
ОСОБА_2, а після 13.06.1998 року свої права та
інтереси вже міг і мав захищати сам
позивач. Процедура проведення паювання
є відкритою, її особливістю є складання
списків осіб, що мають право на участь у
паюванні та які у будь який час мають
можливість ознайомитись з цим списком,
отже, як ОСОБА_2 так і з 1998 року сам
ОСОБА_1 могли про порушення права
позивача на участь у паюванні
дізнатись з часу складання списків, їх
затвердження, або в момент розподілу
паїв між членами КСП.

Посилання апелянта на те, що у 1995 році
він був неповнолітнім та юридично
необізнаним, а його мати ОСОБА_2
протягом декількох років
безрезультатно намагалася дізнатися
чи має він право на отримання земельної
ділянки, є не спроможними, оскільки
доказів таких фактів до березня 2014 року
суду не надано. Крім того, довіреність
на представництво ОСОБА_2 інтересів
повнолітнього сина була оформлена
позивачем лише 08 серпня 2014 року (а.с.7).

Доводи апелянта щодо переривання
перебігу позовної давності відповідно
до листа директора ТОВ «Кропив'янське»
від 24 липня 2014 року грунтуються на
невірному тлумаченні наведеної
правової норми, яка передбачає, що
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку, але з копії даного
листа вбачається, що ОСОБА_1 не мав
права на включення до списку осіб на
земельну ділянку, бо був неповнолітнім
(а.с. 6). Тобто, дана відповідь не
свідчить про визнання Відповідачем
будь-якого обов'язку перед Позивачем.

Стосовно доводів апеляційної скарги
щодо не врахування судом об'єктивності
позову при зверненні з вимогами про
внесення його до списків членів КСПП
«Кропив'янське» для отримання
земельної ділянки, а не про визнання
права власності на земельну ділянку,
колегія вважає, що судом першої
інстанції вірно визначено характер
правовідносин та застосовано
загальний строк позовної давності
визначений ст. 257 ЦК України, що не
суперечить ст. 71 ЦК УРСР 1963 року.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено,
що сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
12 вересня 2014 року ТОВ «Кропив'янське»
заявлено клопотання про застосування
строку позовної давності (а.с. 24).

Відповідно до роз"яснень, наведених у
абзаці 3 пункту 11 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009
року „ Про судове рішення у цивільній
справі", встановивши, що строк позовної
давності для звернення з позовом
пропущено без поважної причини, суд у
рішенні зазначає про відмову у позові з
цих підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною у
спорі, зробленою до ухвалення рішення,
крім випадків, коли позов не доведено,
що є самостійною підставою для цього.

За таких обставин, відмовляючи в
задоволенні позову, суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов
висновку, що ОСОБА_1 при здійсненні
захисту порушеного права на земельну
частку (пай) пропустив строки позовної
давності відповідно до ст. 267 ЦК України
та ст.71 ЦК Української РСР, про
застосування яких заявлено
відповідачем.

Той факт, що обґрунтованість позову
належним чином судом першої інстанції
не мотивовано, при правильності
вирішення спору по суті, на думку
колегії суддів апеляційного суду, не
може бути підставою для скасування
вірного рішення з одних лише
формальних міркувань.

Зважаючи на викладене вище, та
відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 08 жовтня 2014
року залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 08 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: