БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
Справа № 497/1823/14-ц
Провадження № 2/497/656/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2014 року Болградський районний
суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кравцової А.В.,

при секретарі судового засідання
Суйчимезовій Х.В.,

за участю: представників позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника
відповідача Дикуна І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Болград
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ТОВ
«Фінансова компанія «Центр фінансових
рішень» - про визнання кредитних
договорів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду
з вищезазначеним позовом, яким просить
рішенням суду визнати недійсними
кредитні договори №219226505 від 26.11.2012року
та №812269177 від 26.03.2013року, що були
укладені між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Центр фінансових рішень" (надалі - ТОВ
"ФК "Центр фінансових рішень") та її
чоловіком ОСОБА_5

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що з 1999 року вона
перебуває у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про
одруження серії НОМЕР_1 від 02.07.1999р. Вони
ведуть спільне господарство,
проживають однією сім`єю, від шлюбу
мають та виховують двох неповнолітніх
дітей - дочку ОСОБА_6 та сина ОСОБА_7. У
квітні 2014р. за адресою проживання
позивачки з`явились невідомі особи, які
пояснили, що є представниками
фінансової установи - відповідача ТОВ
"ФК "Центр фінансових рішень", та
повідомили, що відповідачем - ОСОБА_5 -
її чоловіком 26.11.2012 р. було оформлено
кредитний договір, за яким ним було
отримано кредит в розмірі 25200грн. на 36
місяців під 16,00% річних, та 26.03.2013р. ним
же було отримано додатково в тій же
фінансовій установі кредит в розмірі
12060грн. ти самих умовах.

Позивачка про укладення кредитних
договорів між відповідачами не знала,
згоди на їхнє укладення не надавала -
дізналася про укладення кредитних
договорів лише після візиту
представників відповідача ТОВ "ФК
"Центр фінансових рішень" за адресою
свого проживання, оскільки кошти,
отримані від вказаних кредитів, її
чоловік не використав на потреби
родини - а на якісь інші, власні потреби.
Реалізуючи право на захист, надане ст.3
ЦПК України та ст.16 ЦК України, вона
просить захисту своїх прав шляхом
визнання недійсними кредитних
договорів №219226505 від 26.11.2012року та
№812269177 від 26.03.2013р., оскільки на оплату
цього боргу сім`я змушена витрачати з
сімейного бюджету щомісячно понад
тисячі гривень, що є суттєвим для
родини з двома неповнолітніми дітьми.

Позивачка надала суду заяву про
слухання справи за її відсутністю.

Відповідач у письмовій заяві суду
позов визнав, підтвердивши, що про
оформлення ним кредитів дружина не
знала, до суду не з'явився.

Представники позивачки підтримали у
судовому засіданні позовні вимоги, і,
посилаючись на доводи позову, просили
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, пояснивши суду, що позивач і
відповідач є подружжям, працюють на
ринку « 7-й кілометр» в
Овідіопольському районі, що біля
м.Одеса, заробіток в них невеликий -
біля 4-х тисяч гривень на місяць в
кожного, що для сім'ї з двома дітьми є
невеликим доходом, та ще з нього
потрібно виплачувати кредит. Також
представники позивачки пояснили, що
відповідач хворів на захворювання
нирок, довго не працював, тобто, не
отримував доходу, а на його лікування
дружині - позивачці - доводилося
витрачала кошти, які є її зарплатнею, і
вона дійсно не знала, що чоловік
отримав два кредити і виплачує їх; на що
він брав кредит і на що витратив
кредитні кошти їй дійсно невідомо.

Представник відповідача пояснив суду,
що його довіритель визнає позовні
вимоги, просить позов задовольнити в
повному обсязі, оскільки дійсно
оформлював кредити без відома дружини,
проте не зміг пояснити, на які саме
потереби відповідач ОСОБА_5 оформлював
кредити і на які потреби витратив
кредитні кошти.

Представники сторін на роз'яснення
суду щодо можливості відкладення
судового засідання для представлення
додаткових доказів, пояснили, що вони є
юристами, з нормами процесуального та
матеріального законодавства знайомі,
усі можливі докази по справі надано, та
відсутні клопотання щодо витребування
будь-яких доказів, які позивачі не мали
можливості самі отримати.

Вислухавши у судовому засіданні
представників сторін, вивчивши позовні
вимоги, дослідивши надані сторонами
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку про те, що позов
задоволенню не підлягає за наступних
підстав.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини:

- 26.11.2012року між ТОВ "ФК "Центр
фінансових рішень" та ОСОБА_5 був
укладений договір №219226505, згідно якого
ОСОБА_5 отримав кредит в сумі 25200 грн. в
порядку і на умовах визначених в
договорі, зі сплатою відсотків за
користування кредитом - в розмірі 16,00%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом на 36 місяців;

- 11.02.2014 року між ТОВ "ФК "Центр
фінансових рішень" та ОСОБА_5 був
укладений додатковий договір до
кредитного договору від 26.11.2012року за
№219226505, згідно якого п.4.3. кредитного
договору викладений в новій редакції,
а саме: строк, на який надається кредит -
36місяців 19днів;

- 26.03.2013 року між ТОВ "ФК "Центр
фінансових рішень" та ОСОБА_5 був
укладений договір №812269177, згідно якого
ОСОБА_5 отримав кредит в сумі 12060грн. в
порядку і на умовах, визначених
договором, зі сплатою відсотків за
користування кредитом - в розмірі 16,00%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом, строком на 36 місяців;

- 29.01.2014року між ТОВ "ФК "Центр
фінансових рішень" та ОСОБА_5 був
укладений додатковий договір до
кредитного договору від 26.03.2013року за
№812269177, згідно якого п.4.3. кредитного
договору викладений в новій редакції,
а саме, строк, на який надається кредит -
становить 36місяців 20днів;

- згідно свідоцтва про одруження серії
НОМЕР_1 від 07.07.1999р., що було видане
Олександрівською сільською радою
Болградського району Одеської області,
а/з№04, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 є чоловіком та
дружиною, прізвище дружині після
одруження змінене на ОСОБА_5.

Відповідно до ч.2ст.65 СК України, при
укладенні договорів одним з подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина, чоловік
має право на звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним, як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового. Згідно наданих
додатків до кредитних договорів
відповідачем ТОВ «ФК Центр Фінансових
Рішень», вони дійсно не містять згоди
позивачки на оформлення і отримання
кредиту відповідачем ОСОБА_5 Кредитні
договори, укладені між ТОВ "ФК"Центр
фінансових рішень" та ОСОБА_5, не є
дрібним побутовим. Ст.31 ЦК України
регламентовано, що правочин вважається
дрібним побутовим, якщо він
задовольняє побутові потреби особи,
відповідає її фізичному, духовному чи
соціальному розвитку та стосується
предмету, який має невисоку вартість. З
урахуванням правил ЦК України можна
вважати, що дрібним побутовим
правочином, який укладається одним з
подружжя щодо їх спільного майна, можна
визнати такий, що по-перше, задовольняє
побутові потреби членів сім'ї та
по-друге стосується предмету, що має
невисоку вартість.

Відповідно до ч.2ст.61 СК України
об'єктом права спільної сумісної
власності є заробітна плата, стипендія,
інші доходи, одержані одним з подружжя.
Під час укладання договору кредиту
позичальник розпоряджається своїми
грошовими коштами. Проте, відповідно до
положень ст.65 СК України дружина,
чоловік розпоряджаються за взаємною
згодою лише майном, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
з чого вбачається, що грошові кошти,
одержані в якості доходу (заробітна
платня, стипендія, тощо), хоча і є
спільною сумісною власністю подружжя,
проте коштами, одержаними
позичальником в якості кредиту, він
розпоряджаЄться на власний розсуд,
оскільки вони не є доходом і підлягають
поверненню, адже не є майном - об'єктом
спільної власності подружжя, тому на ці
дії не розповсюджується вимога ст.65 СК
України надання згоди другого з
подружжя на укладення правочину, який
виходить за межі дрібного побутового, а
також вимоги ч.1ст.203 та ч.1ст.251 ЦК
України щодо визнання цього правочину
недійсним.

Відповідно до вимого ст.ст.10,11,60,64,131 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі;
особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд, таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги; кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи; письмові докази, як правило,
подаються в оригіналі, але якщо подано
копію письмового доказу, суд за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, має право вимагати подання
оригіналу; сторони зобов'язані подати
свої докази суду до або під час
попереднього судового засідання у
справі, а якщо попереднє судове
засідання у справі не проводиться, - до
початку розгляду справи по суті.

В межах розгляду даної цивільної
справи суду не надано доказів того, що
сторони станом на теперішній час
продовжують перебувати у шлюбі, та не
надали суду доказів на пояснення, що
містяться у позові в обґрунтування
вимог - доказів того, що позивач ОСОБА_4
дізналася про наявність в її чоловіка
заборгованості за двома кредитами лише
у квітні 2014р. від невідомих осіб, що
з'явилися за адресою проживання
позивачки, представившись
представниками фінансової установи -
відповідача ТОВ "ФК "Центр фінансових
рішень", та повідомили їй про наявність
в її чоловіка - ОСОБА_5 - відповідача по
справі - заборгованості за двома
кредитними договорами - від 26.11.2012р. на
25200грн. та від 26.03.2013р. на 12060грн.

Оскільки представники сторін не надали
суду будь-яких пояснень, на що
відповідачем були витрачені кредитні
кошти, суд не має можливості надати
оцінку факту витрачання цих коштів - чи
на потреби сім'ї чи ні вони були
витрачені.

Таким чином, розглянувши спір всебічно,
повно та об'єктивно на підставі
вищевикладених представлених суду
доказів, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст.61,65 СК України,
ст.31ЦК України, ст.ст.60,131,209,212-215, 292, 294
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ТОВ
«Фінансова компанія «Центр фінансових
рішень» - про визнання кредитних
договорів недійсними - залишити без
задоволення в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене
сторонами шляхом подання апеляційної
скарги до апеляційного суду Одеської
області через Болградський районний
суд Одеської області протягом 10-ти днів
з дня його проголошення, а сторонами, що
не були присутніми у судовому
засіданні під час проголошення рішення
- у той же час і спосіб з дня отримання
копії рішення.

Суддя

А.В.Кравцова