Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2982/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

Іменем України

02.12.2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі: головуючого судді:
Єгорової С.М.

суддів: Дуковського О.Л., Письменного
О.А.

із секретарем: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання сина
на період навчання, за апеляційними
скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 23 жовтня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
на її користь аліментів в розмірі 1/ 4
частки його заробітку (доходу) на
утримання сина ОСОБА_4 на період
навчання до 30.06.2016 року.

В обґрунтування позову зазначала, що їх
син ОСОБА_4 навчається на 1 курсі
денної форми навчання спеціальності
"Фінанси і кредит"
Центральноукраїнського юридичного
коледжу ВНЗ Відкритий міжнародний
університет розвитку людини "Україна".
Навчання на комерційній основі,
стипендії не передбачено, плата за 2
роки навчання становить 12000 грн. Син
знаходиться на її утриманні та
потребує матеріальної допомоги, яку
відповідач може надавати.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 23.10.2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
повнолітнього сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який продовжує навчання, в
розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку
(доходу).

Стягнення розпочато з 09.09.2014 року і по
30.06.2016 року, за умови продовження
навчання ОСОБА_4

Звільнено ОСОБА_3 від стягнення
аліментів на навчання в липні-серпні 2015
року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав
неправильного застосування судом норм
матеріального та порушення норм
процесуального права ставиться
питання про скасування судового
рішення і ухвалення нового рішення по
суті позовних вимог. Зазначено, що суд
безпідставно не задовольнив її позовні
вимоги в повному обсязі в частині
розміру стягнутих аліментів, а також
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи і, звільнивши
відповідача від сплати аліментів на
період липня-серпня 2015 року, в
порушення ст. 198 СК України поклав
обов'язок по утриманню сина протягом
двох місяців виключно на неї.

ОСОБА_3 також подано апеляційну скаргу,
в якій з підстав неправильного
застосування судом норм матеріального
та порушення норм процесуального права
ставиться питання про скасування
судового рішення і ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні
позову. Зазначено, що позивачем не
надано суду доказів на підтвердження
вартості навчання сина та інформації
про свої доходи. Судом зроблено
висновки, що не відповідають
обставинам справи, та при ухвалені
рішення не враховано його боргові
зобов'язання за кредитними договорами
та за судовим рішенням про стягнення на
користь позивача компенсації половини
вартості автомобіля в порядку
розподілу майна подружжя, а також
витрати, які він несе на оплату
комунальних послуг. Після оплати усіх
боргових зобов'язань у нього
залишається 1218 грн., тобто менше ніж
встановлений прожитковий мінімум для
працездатної особи.

Заслухавши доповідача, пояснення
позивача та її представника, які
підтримали доводи апеляційної скарги
позивача, представника відповідача,
яка підтримала апеляційну скаргу
відповідача, вивчивши матеріали
справи, перевіривши в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України,
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно копії свідоцтва про народження
серія НОМЕР_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є
батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.2).

Згідно довідки №757 від 21.08.2014 року,
виданої ОЖБК, ОСОБА_4 проживає разом з
матір'ю - ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 (а.с.3).

ОСОБА_4 навчається на першого курсі
денної форми навчання на комерційній
основі спеціальності "Фінанси і кредит"
Центральноукраїнського юридичного
коледжу ВНЗ Відкритий міжнародний
університет розвитку людини "Україна",
що підтверджується довідкою від 03.09.2014
року за № 105/14, виданою директором
Центральноукраїнського юридичного
коледжу ВНЗ ВМРЛ "Україна". Стипендії
не передбачено, плата за 2 роки навчання
становить 12000 грн. (а.с.4).

Відповідно до довідки від 06.09.2014 року
за № 105, виданої начальником НКП у м.
Смілі ХНУВС, ОСОБА_4 є студентом
першого курсу заочної форми навчання
за спеціальністю "правознавство"
Харківського національного
університету внутрішніх справ,
освітньо-кваліфікаційний рівень
"бакалавр", з оплатою вартості навчання
на договірних засадах (а.с.15).

Згідно ст. 199 СК України батьки
зобов'язані утримувати повнолітніх
дочку, сина, які продовжують навчання і
у зв'язку з цим потребують матеріальної
допомоги за умови, що вони можуть
надавати матеріальну допомогу. Право
на утримання припиняється в разі
припинення навчання. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 Кодексу, суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку, доходу платника аліментів, з
урахуванням обставин, зазначених у ст.
182 СК України.

Ст. 182 СК України передбачено, що при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до ст. 191 СК України,
аліменти присуджуються за рішенням
суду від дня пред'явлення позову.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
доходи відповідача є стабільними, тому
розмір аліментів потрібно визначити у
частці від його заробітку та з
урахуванням його матеріального
становища. Відповідач працює водієм
в МЧС Кіровоградської області,
отримує заробітну плату в розмірі 2600
грн., а також отримує пенсію МВС за
вислугою років в розмірі 1170 грн.,
загальна сума доходу складає 3770 грн.,
його витрати складають - 457,42 грн.
(щомісячний платіж по кредиту від 26.01.2012
року) та 820 грн. (щомісячний платіж по
кредиту від 22.02. 2013 року), працездатний
чоловік, не є інвалідом, а відтак
спроможний надавати допомогу
повнолітньому сину у розмірі 1/6 частки
всіх видів заробітку (доходу),
щомісячно, за умови продовження
навчання сином.

Суд встановив, що повнолітній син
сторін ОСОБА_4 навчається, доходів не
має, тому потребує матеріальної
допомоги. Він знаходиться на повному
утриманні позивачки, яка отримує
мінімальну заробітну плату.
Відповідач зобов"язаний утримувати
свого повнолітнього сина, який
продовжує навчання, і має можливість
надавати таку матеріальну допомогу.

При цьому судом враховано, що
відповідно до ст.199 СК України
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу. Право на утримання
невід'ємно пов'язане із навчанням, тому
аліменти на утримання сина, який
навчається на денному відділенні,
можуть бути присуджені щомісячно, але
без врахування періоду канікул в
навчальному закладі.

Висновки суду в частині обов'язку і
можливості відповідача надавати таку
матеріальну допомогу відповідають
обставинам справи та вимогам норм
матеріального права, зроблені з
урахуванням встановлених обставин, на
які сторони посилались як на підставу
своїх доводів і заперечень, та належної
оцінки досліджених в судовому
засіданні доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, передбачених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем суду було надано докази на
підтвердження того, що син сторін
продовжує навчатися у двох навчальних
закладах одночасно, а тому потребує
матеріальної допомоги, яку відповідач,
як батько, має можливість надавати.

На спростування доводів апеляційної
скарги відповідача ОСОБА_2 надано до
апеляційного суду довідку про доходи
від 23.10.2014 року № 466, видану ТОВ
«ШЕН-СЕРВІС», згідно якої за період з
квітня по вересень 2014 року вона
отримала дохід в сумі 6896,64 грн. (а.с.67).

Відповідач, обґрунтовуючи свої доводи
щодо відсутності підстав для стягнення
аліментів, посилався на докази про
наявність кредитних зобов"язань:
укладений ним з АТ «Банк Ренесанс
Капітал» договір споживчого кредиту на
суму 15006 грн. зі щомісячним погашенням
за установленим графіком платежів,
договір про надання банківських послуг
та послуг у сфері страхування,
укладений між ОДПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_3, на суму 21803,56 грн. та
графік платежів по кредитному договору
(а.с.25-32); зобов"язань за рішенням
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 31.07.2014 року про сплату
на користь ОСОБА_2 26335 грн. компенсації
за 1/2 частину вартості автомобіля в
порядку розподілу майна подружжя
(а.с.34-35).

Доводи відповідача щодо необхідності
сплати ним кредитів, виплату
компенсації вартості спільного майна,
здійснення витрат на оплату
комунальних послуг не спростовують
висновків суду про його можливість
надавати допомогу на утримання сина,
який продовжує навчання, і не дають
підстав для звільнення його від
обов'язку надавати допомогу на
утримання ОСОБА_4

Суд першої інстанції врахував
матеріальне становище сторін, грошові
зобов'язання відповідача, відсутність
у відповідача на даний час інших
аліментних зобов'язань, та дійшов
правильного висновку про часткове
задоволення позову та стягнення
аліментів в розмірі 1/6 частки від
заробітку (доходу) відповідача.

Судом повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Викладені в апеляційних скаргах доводи
не спростовують висновків суду та не
дають підстав вважати, що судом були
порушені норми матеріального і
процесуального права, тому
відповідно до ст. 308 ЦПК України
рішення суду підлягає залишенню без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 23 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: