Справа № 175/4598/14-ц
Провадження № 2/175/1769/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2014 року
смт. Ювілейне

Дніпропетровський районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Шабанова А.М.,

за участю секретаря - Ратушної Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у смт. Ювілейне цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Четверта
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про встановлення факту
проживання разом зі спадкодавцем
однією сім'єю не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини, та про
визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування за законом,
-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою до ОСОБА_2, третя особа: Четверта
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про встановлення факту
проживання разом зі спадкодавцем
однією сім'єю не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини, та про
визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування за законом.

Представник позивачки та позивач
підтримали позовні вимоги, викладені в
позовній заяві та просили суд
встановити факт проживання ОСОБА_1
разом зі спадкодавцем, ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім'єю не
менш як п'ять років до часу відкриття
спадщини, а саме: з 1.10.2007 року по день її
смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за ОСОБА_1
право власності в порядку спадкування
за законом після ОСОБА_3, на наступне
нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1,
земельну ділянку АДРЕСА_2 та садовий
будинок АДРЕСА_3, яке розташоване на
території Ювілейної селищної ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області.

Відповідач у судовому засіданні проти
задоволення позовних вимог не
заперечувала.

Четверта дніпропетровська державна
нотаріальна контора у судове засідання
представника не надала та надіслала
лист, в якому просить суд розглядати
справу за відсутності її представника
й ухвалити рішення відповідно до вимог
чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані сторонами докази та
наведені ними доводи, допитавши свідка
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково з наступних
підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3. Після її
смерті відкрилася спадщина на
квартиру АДРЕСА_1, що належала
спадкодавцю на підставі свідоцтва про
право власності на житло, виданого
06.01.1999 року на підставі розпорядження №
4/84-99, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР в
реєстровій книзі № 493п за реєстровим №
1251-470, а також на земельну ділянку
АДРЕСА_3, яке розташоване на території
Ювілейної селищної ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області.

Позивач повідомила, що на зазначену
земельну ділянку ОСОБА_3 за своє життя
не встигла отримати державний акт про
право приватної власності на її
земельну ділянку.

Судом було з'ясовано, що садовий
будинок АДРЕСА_3 був самочинно
збудований ОСОБА_3. Після її смерті
позивач звернулась до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини.

Коли позивач звернулась до
нотаріальної контори із заявою про
видачу їй свідоцтва про право на
спадщину за законом, то отримала
відмову, оскільки нею не були надані
документи, що підтверджують родинні
відносини та факт проживання однією
сім'єю разом зі спадкодавцем, а також
позивачем не були надані оригінали
правовстановлюючих документів.

З матеріалів спадкової справи
вбачається, що заповіт ОСОБА_3 не
складала та крім позивача з заявою про
прийняття спадщини жодна інша особа не
зверталася. Також до Четвертої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори звернулась
відповідач, ОСОБА_2, із заявою,
відповідно до якої, вона просить не
видавати спадкоємцям ОСОБА_3 свідоцтво
про право на спадщину, в зв'язку з тим,
що ОСОБА_3 взяла у неї в борг 10000 гривень,
та так і не повернула.

Судом було також встановлено, що ОСОБА_1
була хрещеною донькою ОСОБА_3, яка
довгий час проживала сама, адже остання
власних дітей не мала та близьких
родичів теж.

З 2007 року ОСОБА_3 стала значно гірше
себе почувати, як потім виявилось в неї
була злоякісна пухлина печінки. Тому їй
стало важко самій вести господарство й
вона запросила проживати до себе
позивача. З жовтня 2007 року вона стали
проживати однією сім'єю як мати та
донька. Вони мали спільний бюджет, який
складався з її пенсії спадкодавця та
заробітної плати позивача. Позивач
зазначає, що обробляла земельну
ділянку АДРЕСА_3, адже ОСОБА_3 вже не в
змозі була її обробляти.

Зазначені обставини підтверджуються
довідкою ЖЕК. Крім того проживання
позивача більше 5 років однією сім'єю зі
спадкодавцем підтвердила в судовому
засіданні і відповідач, яка часто
бувала у спадкодавця, а також допитаний
судом свідок, яка працює начальником
ЖЕК, що обслуговує вищезазначену
квартиру.

Позивач здійснювала її поховання, та за
власний рахунок сплачувала всі
пов'язані з похованням витрати - дані
обставини підтверджуються
квитанціями, які вона надала в судовому
засіданні.

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням
є перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців). Відповідно до
ст. 1218 ЦК України до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинились
внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України,
незалежно від часу прийняття спадщини,
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття, тобто з дня смерті
спадкодавця. Крім того відповідно до ч.3
ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва
про право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину. Тому
спадщина за даних обставин не може бути
визнана відумерлою.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України
спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені і інші факти, від яких
належить виникнення майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування»:

«При вирішенні спору про право на
спадщину осіб, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини
(четверта черга спадкоємців за
законом), судам необхідно враховувати
правила частини другої статті 3 СК про
те, що сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк
повинен виповнитися на момент
відкриття спадщини і його необхідно
обчислювати з урахуванням часу
спільного проживання зі спадкодавцем
однією сім'єю до набрання чинності цим
Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги
належать не лише жінка (чоловік), які
проживали однією сім'єю зі
спадкодавцем без шлюбу, таке право
можуть мати також інші особи, якщо вони
спільно проживали зі спадкодавцем,
були пов'язані спільним побутом, мали
взаємні права та обов'язки, зокрема,
вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші
особи, які взяли до себе дитину як члена
сім'ї, тощо.»

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, в
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, що проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менше
п'яти років до відкриття спадщини.

Згідно статті 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб. Статтею 328 ЦК України
встановлені підстави набуття права
власності. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що
власник майна може пред'являти позов
про визнання його права власності, якщо
це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Враховуючи вищезазначене, суд
приходить до висновку про наявність
підстав для задоволення вимог позивача
про встановлення факту проживання
ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем, ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім'єю
не менш як п'ять років до часу відкриття
спадщини, а саме: з 1.10.2007 року по день її
смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1. А також про
наявність підстав для задоволення
вимог про визнання за ОСОБА_1 права
власності в порядку спадкування за
законом після ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, на квартиру АДРЕСА_1.

Щодо задоволення вимог про визнання за
позивачем права власності на земельну
ділянку АДРЕСА_2 та на садовий будинок
АДРЕСА_3, яке розташоване на території
Ювілейної селищної ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, - суд
приходить до висновку про відсутність
для цього законних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 376 ЦК України особа,
яка здійснила самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування»: «Якщо спадкодавцем було
здійснене самочинне будівництво
(частина перша статті 376 ЦК) ( 435-15 ),
до спадкоємців переходить право
власності на будівельні матеріали,
обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва».

Тому вимоги позивача про визнання за
нею права власності на самочинно
збудований спадкодавцем садовий
будинок не підлягають задоволенню.
Також не підлягають задоволенню і
вимоги позивача про визнання за нею
права власності на земельну ділянку,
власником якої спадкодавець не був,
адже за життя у спадкодавця було тільки
право користування вищезазначеною
земельною ділянкою до її приватизації.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що вимоги позивачки
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 57, 88, 215, 223, 256 ЦПК
України, ст. 25, 346, 376,392, 1220-1261, 1268, 1269, 1270,
1296 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: Четверта дніпропетровська
державна нотаріальна контора, про
встановлення факту проживання разом зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини,
та про визнання права власності на
нерухоме майно в порядку спадкування
за законом, - задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1
(і.п.н. НОМЕР_1) разом зі спадкодавцем,
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини, а саме: з 1.10.2007 року
по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 (і.п.н.НОМЕР_1) право
власності в порядку спадкування за
законом після ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, на квартиру АДРЕСА_1, яка
має загальну площу 66,5 кв.м., житлову
площу 39,1 кв.м., та складається з
наступних приміщень: приміщення 1 -
коридору площею 12,0 кв.м., приміщення 2 -
кладової 1,3 кв.м., приміщення 3 - кухні
площею 7,4 кв.м., приміщення 4 - житлової
кімнати площею 17,8 кв.м., приміщення 5 -
кладової 0,3 кв.м., приміщення 6 - житлової
кімнати площею 10,0 кв.м., приміщення 7 -
ванної площею 2,7 кв.м., приміщення 8 -
туалету площею 1,4 кв.м., приміщення 9 -
житлової кімнати площею 11,3 кв.м.,
приміщення І - лоджії площею 1,4 кв.м.,
приміщення ІІ - балкону площею 0,9 кв.м.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Дніпропетровський районний суд шляхом
подачі в десятиденний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя

А.М. Шабанов