22-ц/772/3298/2014Головуючий в суді першої
інстанції Сичук М. М.Категорія 44
Доповідач Медяний В. М.
Апеляційного суду
Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі :
Головуючого: Медяного В.М.,
Суддів : Пащенко Л.В., Жданкіна В.В.,
при секретарі : Агеєвій Г.В.,
за участю сторін у справі:
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням
шляхом виселення та позбавлення права
користування житловим приміщенням,
за апеляційною скаргою ОСОБА_4, яка діє
в своїх інтересах та інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7 на
заочне рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 28 серпня 2014
в с т а н о в и л а :
У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд
з позовом до ОСОБА_4, яка діє в своїх
інтересах та інтересах неповнолітніх
дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням шляхом виселення
та позбавлення права користування
житловим приміщенням.
Посилається на те, що 25.06.2012 року нею
було отримано свідоцтво про придбання
майна з прилюдних торгів, посвідчене
приватним нотаріусом Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_9,
зареєстроване в реєстрі за № 1480,
відповідно до якого посвідчене право
власності на квартиру АДРЕСА_1.
29.03.2013 року право власності на вказану
квартиру нею було зареєстровано в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, про що зроблено
відповідний запис за індексним номером
Згідно довідки наданої ПП «Мешканець»
по формі №3 у вказаній квартирі
зареєстровані ОСОБА_4, 1976 р.н., ОСОБА_6, 2006
р.н., ОСОБА_7, 2009 р.н. та ОСОБА_8, 1995 р.н.,
Однак, позивач ОСОБА_2 до цього часу не
може отримати доступу до квартири та
реалізувати своє право власності, так
як відповідачі на її неодноразові
звернення добровільно звільнити
квартиру та знятись з реєстрації
Заочним рішенням Вінницького міського
суду Вінницької області від 28 серпня 2014
року позов ОСОБА_2 задоволено повністю.
Усунуто перешкоди у користуванні та
розпорядженні ОСОБА_2 власністю, а саме
квартирою АДРЕСА_1, шляхом виселення та
позбавлення права користування
житловим приміщенням ОСОБА_4 ОСОБА_6,
ОСОБА_8, ОСОБА_7 (а.с.35,36).
Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 16 жовтня 2014
відмовлено в задоволенні заяви
відповідача ОСОБА_4 про перегляд
заочного рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 28 серпня 2014
року у вказаній цивільній справі (а.с.67).
На виконання вимог ухвали апеляційного
суду Вінницької області від 04
листопада 2014 року додатковим рішенням
Вінницького міського суду Вінницької
області від 14 листопада 2014 року
понесені ОСОБА_2 судові витрати у
вказаній цивільній справі залишено за
В апеляційній скарзі відповідач у
справі ОСОБА_4, яка діє в своїх
інтересах та інтересах неповнолітніх
дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просить
скасувати заочне рішення суду першої
інстанції від 28 серпня 2014 року та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
Зазначає, що рішення суду є незаконними
і необґрунтованими через порушення
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, висновки суду щодо
обставин справи не відповідають
В судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції представник
скаржника - відповідача у справі ОСОБА_4
- ОСОБА_5 апеляційну скаргу повністю
підтримала та просила її задовольнити,
посилаючись на викладені в ній доводи.
Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
апеляційну скаргу не визнав та
заперечив проти її задоволення,
посилаючись на її безпідставність та
Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, заслухавши пояснення
представників сторін у справі, що
з'явилися до суду, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.
Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України,
при ухваленні рішення суд зобов'язаний
прийняти рішення, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; наявності інших
фактичних даних, які мають значення для
вирішення справи; правовідносин,
зумовлених встановленими фактами. У
рішенні суду обов'язково повинні бути
зазначені встановлені судом факти і
відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст.4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України
суд вирішує цивільно-правовий спір на
засадах змагальності, кожна сторона
зобов'язана доказами довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог чи заперечень.
Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, що мають
значення для справи.
Проте, зазначені вимоги закону
залишилися поза увагою суду першої
Відповідно до ч.1-3 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.
Апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням встановленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Так, зокрема судом встановлено, що
25.06.2012 року ОСОБА_2 було отримано
свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів, посвідчене приватним
нотаріусом Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_9 та
зареєстроване в реєстрі за № 1480,
відповідно до якого посвідчене право
власності на квартиру АДРЕСА_1.

29.03.2013 року ОСОБА_2 було зареєстровано
право власності в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно, про що
зроблено відповідний запис за
індексним номером 1376215.

Згідно довідки наданої ПП «Мешканець»
по формі № 3 за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстровані: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2., ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3. та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4

Проте, ОСОБА_2 до цього часу не може
отримати доступу до квартири та
реалізувати своє право власності, у
зв'язку з неодноразовою відмовою
відповідачів у добровільному
звільненні квартири та зняття з
реєстрації місця проживання у ній.

Таким чином, задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачі втратили право
користування зазначеним жилим
приміщенням, так як наразі вони не
відносяться до членів сім`ї нового
власника, а також відсутні й інші
законні підстави користування їх цією
квартирою.

Наявність реєстрації відповідачів в
зазначеній квартирі є перешкодою у
користуванні та розпорядженні ОСОБА_2
власністю у зв'язку з тим, що така
реєстрація до моменту її скасування
надає право відповідачам
користуватися квартирою за
відсутності згоди власника, а тому суд
дійшов висновку, що даний позов
підлягає до задоволення.

Проте, колегія суддів не може повністю
погодитись з такими висновками суду
першої інстанції щодо задоволення
позову, оскільки судом неповно
з'ясовані фактичні обставини справи,
які мають істотне значення для справи в
межах наданих сторонами доказів, а
також порушені норми процесуального
права.

Так, частиною 1 статті 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Частиною 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2
«Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» роз'яснено, що відповідно до
статей 55, 124 Конституції України та
статті 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ч.4 ст. 29 ЦК України, місцем
проживання фізичної особи, яка не
досягла десяти років, є місце
проживання її батьків або одного з них,
з ким вона проживає;

Відповідно ч.10 ст. 177 СК України порядок
здійснення органами опіки та
піклування визначеної законом
діяльності, пов'язаної із захистом
майнових інтересів дитини,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. Такий Порядок затверджений
постановою КМУ від 24.09.2008 року № 866.
Згідно п. 67 Порядку, дозвіл на вчинення
правочинів щодо нерухомого майна,
право власності на яке або право
користування яким має дитина надається
районною, районною у мм. Києві та
Севастополі держадміністрацією,
виконавчим органом міської, районної в
місті ради за поданням служби у справах
дітей після проведення зазначеною
службою перевірки документів за місцем
знаходження майна протягом одного
місяця з дня надходження заяви на
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна дитини лише у разі гарантування
збереження її права на житло і
оформляється рішенням, витяг з якого
видається заявникам службою у справах
дітей.

Для здійснення правочинів щодо
нерухомого майна дитини батьки,
опікуни або піклувальники подають
службі у справах дітей документи,
зазначені у пункті 66 цього Порядку.
Служба у справах дітей розглядає
протягом 10 робочих днів подані
документи та з'ясовує наявність
(відсутність) обставин, що можуть бути
підставою для відмови у наданні
дозволу на вчинення правочинів щодо
нерухомого майна дитини. У разі виїзду
сім'ї, в якій виховується дитина, за
межі населеного пункту, придбання
житла здійснюється з урахуванням
інтересів дитини.

Проте, встановлено, що виселення та
позбавлення права користування
житловим приміщенням службою у справах
дітей органу опіки та піклування
Вінницької міської ради як органом,
якому Законом надано право захищати
права, свободи та інтереси
неповнолітніх не розглядалося, що
призвело до порушення житлових прав
малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Відповідно до ст.18 Закону України «Про
охорону дитинства» органи опіки та
піклування зобов'язані здійснювати
контроль за додержанням майнових та
житлових прав дітей, виселення яких з
помешкання, де вони проживають, не може
відбуватися без дозволу органу опіки
та піклування.

Зазначене залишилось поза увагою суду
першої інстанції, судом не притягнуто
до участі у справі в порядку ст.45 ЦПК
України відповідний орган опіки та
піклування, у зв'язку з чим суд
неповністю оцінив правовідносини
сторін, що випливають із встановлених
обставин, та застосував не всі правові
норми, які підлягають застосуванню до
цих правовідносин.

Оскаржуваним судовим рішенням також
порушені норми міжнародного
законодавства щодо захисту прав
дитини, ратифікованого Україною.

Так, згідно із ч.7 ст.7 СК України, дитина
має бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, установлених
Конституцією України, Конвенцією про
права дитини, іншими міжнародними
договорами України, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Статтею 3 Конвенції «Про права дитини»,
схваленої резолюцією 44 сесії
Генеральної Асамблеї ООН 4425 від 20
листопада 1989 року, ратифікованої
Постановою ВР України від 27 лютого 1991
року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Суд не застосував дані правові норми,
які підлягають застосуванню до
правовідносин, що склалися між
сторонами. Таким чином постановлене
рішення є таким, що порушує права та
інтереси малолітніх дітей, охорону
дитинства в Україні як стратегічний
загальнонаціональний пріоритет та не
відповідає вимогам національного і
міжнародного законодавства щодо
захисту прав дитини.

Встановлено, що примусове виселення з
квартири дітей приведе до порушення
житлових прав малолітніх ОСОБА_6 та
ОСОБА_7

Тому, розглядаючи даний спір, суд
першої інстанції, як того вимагає ч.4
ст.10 ЦПК України, не достатньо сприяв
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи.

Крім того, суд першої інстанції у
своєму рішенні не звернув увагу на те,
що в провадженні судів знаходиться
інша цивільна справа, яка
безпосередньо стосується даної справи,
а саме справа за позовом ОСОБА_4 до ТОВ
«УкрСпецТоргГрупп», Ленінського ВДВС
Вінницького МУЮ, ОСОБА_2, за участю
третіх осіб без самостійних вимог, на
стороні позивача -служби у справах
дітей Вінницької міської ради, на
стороні відповідача - ПАТ «Банк Форум»
про визнання прилюдних торгів
недійсними, скасування протоколу
проведення аукціону, скасування акта
державного виконавця про проведення
прилюдних торгів, скасування свідоцтва
про придбання майна.

Так, рішенням Вінницького міського
суду Вінницької області від 24.10.2013 року
в задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 26.12.2013 року рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 24.10.2013 року скасовано та
ухвалено нове, яким позов ОСОБА_4
задоволено.

Визнано недійсними прилюдні торги від
22.06.2013 року з продажу квартири АДРЕСА_1,
які були проведені Вінницькою філією
"ТОВ «УкрСпецТоргГрупп» за договором з
Ленінським відділом Державної
виконавчої служби Вінницькою міського
управління юстиції.

Скасовано протокол №02-0021/12-01
проведення аукціону (прилюдних торгів)
по реалізації нерухомою майна:
квартири АДРЕСА_1, затверджений
директором Вінницької філії ТОВ
«УкрСпецТоргГрупп» 22.06.2012 року.

Скасовано акт державного виконавця про
проведення прилюдних торгів по
реалізації арештованого нерухомою
майна, що є власністю фізичної особи:
квартири АДРЕСА_1, який затверджений
начальником Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції 25.06.2012 р.

Скасовано свідоцтво про придбання
майна з прилюдних торгів від 25.06.2012 р.,
яке видано ОСОБА_2 приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_9, реєстровий № 1480.

Згодом ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 28 травня 2014 року рішення
апеляційного суду Вінницької області
від 26.12.2013 року скасовано, а рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 24.10.2013 року залишено в силі.

Однак, в подальшому постановою
Верховного Суду України від 26
листопада 2014 року скасовано ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 28 травня 2014 року, справу
направлено на новий розгляд до суду
касаційної інстанції.

Таким чином на даний час рішення
апеляційного суду Вінницької області
від 26.12.2013 року перебуває в законній
силі, а тому відповідач ОСОБА_10
залишається бути власником квартири
АДРЕСА_1 у зв'язку із цим на даний час
вже відсутні вищезазначені судом
першої інстанції правові підстави для
задоволення позову ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні житловим
приміщенням шляхом виселення
відповідачів та позбавлення їх права
користування даним житловим
приміщенням.

Відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Таким чином, з урахуванням викладеного,
колегія суддів вважає, що судове
рішення суду першої інстанції не
відповідає вимогам ст.213 ЦПК України
щодо його законності й
обґрунтованості, що призвело до
неправильного вирішення спору, а тому
залишатися в законній силі не може та
підлягає скасуванню на підставі п.п.1, 4
ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового
рішення у справі, про відмову в
задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7
задовольнити.

Заочне рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 28 серпня 2014
року скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
яка діє в своїх інтересах та інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 про усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням
шляхом виселення та позбавлення права
користування житловим приміщенням -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :підпис.
В.М. Медяний

Судді : підписи.
Л.В. Пащенко

В.В. Жданкін

Згідно з оригіналом.

Суддя:
В.М. Медяний