Справа № 682/2788/14-ц
Провадження № 2/682/846/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03.11.2014 року Славутський міськрайонний
суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Тончук Р.І.

при секретарі Придачук Г.Л.,

за участю позивачки ОСОБА_1, її
представника ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
захист честі , гідності та стягнення
моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про захист
честі, гідності та стягнення моральної
шкоди. Посилається на те, що
відповідачі ОСОБА_3 проживають у с. Гута
Славутського району по-сусідству із її
батьками. Поряд з городом її батьків
мають копанку, де розводять рибу. У
липні 2014 року ОСОБА_3 почав
обвинувачувати її в отруєнні води у
копанці, внаслідок чого загинула риба
та прийшлось дорізати теля, яке він
напував водою з копанки. Цю інформацію,
яка є недостовірною, він поширює серед
жителів села, вимагає компенсації за
отруєну рибу.

Цю недостовірну інформацію поширює і
його дружина ОСОБА_4, яка говорила її,
позивачки, дочці про те, що саме вона
отруїла воду в копанці, та ОСОБА_5, яка
розповідала людям, що ніби- то вона
висловлювали погрози в адресу ОСОБА_3
щодо отруєння риби. Зазначеними діями
вони принижують її честь та гідність,
завдають душевних страждань.

Просить визнати цю інформацію
недостовірною, зобов»язати
відповідачів вибачитись перед нею та
стягнути на її користь моральну шкоду в
розмірі 1000 грн. з кожного з них.

У судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 позов підтримала.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 позову не визнали.

Відповідач ОСОБА_3 дав пояснення
про те, що 25.08.2014 року у його копанці, що
поряд з городом батьків позивачки,
почала спливати мертва риба. Він
запідозрив у отруєнні риби ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, але вони переконали його в тому,
що цього не робили. Наступного дня
ОСОБА_5 в розмові з ним сказала, що
ОСОБА_1 висловлювалась у її присутності
про те,що він з копанки ніякої користі
не мав і мати не буде. Після цього
відповідними спеціалістами був
зроблений аналіз води з копанки, в якій
було виявлено хлор та інші шкідливі
речовини. З врахуванням висловлювання
позивачки та результатів аналізу води
він зробив висновок, що отруїти рибу
могла лише ОСОБА_1 Також він змушений
був дорізати теля, яке захворіло,
оскільки він напував його водою з
копанки , однак, аналізів для
встановлення причин захворювання не
робив. Розповів про це дільничному
інспектору і разом з ним та позивачкою
ходив до копанки оглянути мертву
рибу.Пропонував позивачці
відшкодувати збитки, хоча вона своєї
вини не визнавала. Про те, що позивачка
отруїла воду в копанці, говорив їй
особисто та її матері. Іншим людям про
це не говорив. Вважає, що честі та
гідності позивачки не принизив,
вибачатись перед нею не має наміру.
Підстав для стягнення з нього на її
користь моральної шкоди немає. Просить
в позові відмовити.

Відповідачка ОСОБА_4 пояснила
суду, що між нею та матір»ю позивачки
бувають сварки з-за худоби, яка інколи
заходить в город останньої. Коли в
копанці почала гинути риба, вона
розповідала людям про це, але на ОСОБА_1,
як винуватця цього , не вказувала. Після
того,як від ОСОБА_5дізналась про
висловлювання позивачки про те, що їх
сім»я користі від копанки не мала і
мати не буде, лише запитала у її матері
чи могла ОСОБА_1 заподіяти їм таку шкоду
і чому вона допустила таке
висловлювання. Дочки позивачки не
перестрівала і не обвинувачувала її
матір в отруєнні води у копанці.
Розмова про це була у сусідів, але вона
розповідала лише про факт отруєння,
нікого не обвинувачуючи. Вони з
чоловіком припускають, що це могла
зробити лише позивачка, виходячи з її
висловлювання та результатів аналізу
води у копанці. Більше жодних розмов з
дочкою позивачки вона не мала.

Просить в позові відмовити.

Відповідачка ОСОБА_5 пояснила,, що
24.07.2014 року разом з позивачкою
поверталась з роботи. ОСОБА_1 в розмові
сказала, що ОСОБА_3 з копанки не мали
вигоди і мати не будуть. Про її
висловлювання вона розповіла ОСОБА_8,
але в отруєнні риби позивачку не
обвинувачувала як перед ОСОБА_3, так і
перед іншими людьми. Отже, її вини у
поширенні неправдивих відомостей
немає. Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
свідків, доводи представника
позивачки, вивчивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що між
позивачкою та відповідачем ОСОБА_3
виник конфлікт з приводу отруєння води
у копанці останнього та загибелі
внаслідок цього риби. Відповідно до ст.
60 ЦПК України кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Обвинувачуючи ОСОБА_1 в отруєнні води
у його копанці, ОСОБА_3 повинен довести,
що такі дії мали місце, тобто, що така
інформація є достовірною.Однак, жодних
доказів, що така інформація є
достовірною, ним не надано. Як
вбачається з його пояснень та пояснень
відповідачки ОСОБА_4 ,вони зробили
висновок щодо вини позивачки в
отруєнні води, внаслідок чого загинула
риба та захворіло теля, виходячи з
проведеного спеціалістами аналізу
води з копанки, яким підтверджено
наявність у воді хлору та інших
шкідливих речовин, а позивачка,
працюючи в лікарні має доступ до хлору,
а також її висловлювання про те, що вони
не мають і не будуть мати користі з
копанки. Отже, такий їх висновок є лише
припущенням. Жодних достовірних
доказів вини позивачки у вищевказаних
протиправних діях суду не надано.

У судовому засіданні встановлено, що
відповідач ОСОБА_3 не тільки заявив про
отруєння води позивачці особисто, але й
повідомив таку недостовірну
інформацію її матері ОСОБА_9,що
ствердив особисто у судовому засіданні
та, крім того, свідок ОСОБА_10,якому
відомо про це зі слів ОСОБА_9
Розповсюдження такої інформації серед
інших людей не доведено. Допитані в
судовому засіданні свідки
ОСОБА_7,ОСОБА_6, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 дали
пояснення про те, що ОСОБА_3 їм особисто
не говорив, що ОСОБА_1 отруїла рибу в
копанці, а про це говорили люди в селі.
Жоден з цих свідків не дав пояснень про
те, від кого саме з мешканців села їм
стала відома така інформація, при яких
обставинах вона була повідомлена.
Звернення до правоохоронних органів, в
даному випадку до дільничного
інспектора Славутського РВ УМВС
України в Хмельницькій області, не є
поширенням недостовірної інформації.
Не є поширенням недостовірної
інформації також повідомлення такої
інформації самій потерпілій.

Відповідно до ст.ст. 15.16, 23 ЦК України
судовому захисту підлягає цивільне
право особи у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Моральна
шкода підлягає стягненню в разі
порушення прав особи та доведеності
вини відповідача у її
заподіянні.ОСОБА_3., повідомивши матері
позивачки про отруєння нею води у
копанці , загибель внаслідок цього риби
та захворювання теляти, поширив
неправдиві відомості щодо неї.
Відповідно до ст.. 277 ч. 3 ЦК України
вважається, що негативна інформація,
поширена про особу, є недостовірною і
згідно ст. 275 цього Кодексу фізична
особа має право на захист свого
особистого немайнового права від
протиправних посягань інших осіб та
відшкодування моральної(немайнової)
шкоди.

Поширенням недостовірної інформації
щодо позивачки їй заподіяна моральна
шкода, що полягає у приниженні її честі
та гідності, моральних переживанням у
зв»язку з цим. З врахуванням змісту
недостовірної інформації та того, що
вона була повідомлена відповідачем
одній особі - матері позивачки, суд
вважає можливим визначити розмір
моральної шкоди в сумі 300 грн. Крім того
підлягає задоволенню вимога позивачки
щодо зобов»язання відповідача
вибачитись перед нею.

Факт поширення недостовірної
інформації аналогічного характеру , чи
приниження честі та гідності позивачки
іншим способом відповідачками ОСОБА_4
та ОСОБА_5 не доведений. Вони
категорично заперечують проти доводів
ОСОБА_1 щодо посягання на її особисті
немайнові права. Допитані у судовому
засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_6,
ОСОБА_10 такого факту не ствердили.
Свідок ОСОБА_11, яка є дочкою
позивачки,дала пояснення про те, що
27.07.2014 року вона перебувала разом з
ОСОБА_4 у спільних знайомих,де остання
розповіла про отруєння риби та
стверджувала, що винні будуть покарані,
не обвинувачуючи при цьому її матір.
Пізніше зі слів своєї матері вона
дізналась, що ОСОБА_3 перестрівали її
на вулиці та обвинувачували в отруєнні
риби та теляти. Крім того, вони говорили
про це їх сусідці. Через декілька днів
між нею та ОСОБА_4 на вулиці виникла
сварка, в процесі якої остання
обвинувачувала її в образливих
висловлюваннях щодо неї і при цьому
заявила, що її мати потруїла їй
рибу.Вона також чула від людей, що
ОСОБА_4 поширювала неправдиву
інформацію щодо її матері і в магазині.
Доказів щодо повідомлення неправдивої
інформації сусідці або в магазині не
надано. Клопотання про допит у судовому
засіданні сусідки чи інших осіб,яким
така інформація повідомлялась у
магазині, не заявлялось. Свідок не
вказала конкретної дати таких дій
ОСОБА_4, обставин , при яких вона
повідомляла сусідці, іншим особам та
їй особисто недостовірну інформацію.
Крім того, свідок ОСОБА_11 є дочкою
позивачки, а , отже, зацікавленою
особою. З цих підстав її пояснення не
можуть бути належним доказом.

Щодо поширення відповідачкою ОСОБА_5
неправдивої інформації доказів також
не надано. Як встановлено судом, вона
передала ОСОБА_3 висловлювання
позивачки про те, що ОСОБА_3 не мають і
не будуть мати з копанки ніякої
користі. Однак, ця інформація не носить
негативного, образливого характеру, а,
отже, не порочить честі та гідності
ОСОБА_1 Власних висновків з приводу
сказаного позивачкою відповідачка не
робила, а, отже, підстав для покладення
на ОСОБА_5 відповідальності за такі дії
немає.

З врахуванням наведеного, факт
приниження відповідачками ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 честі та гідності позивачки,
посягання на її особисті немайнові
права не доведений і підстави для
застосування передбачених ст. 16 ЦК
України способів захисту, в тому числі
стягнення моральної шкоди,відсутні.

Судові витрати підлягають стягненню з
відповідача ОСОБА_3 пропорційно до
задоволених вимог(81.20+ 24.36 = 105.56).

Керуючись ст.ст.15, 16.23, 269, 275, 276,
277,280,1167 ЦК України, ст.ст. 8,10,88,60,212,213 ЦПК
України, суд

вирішив:

позов задовільнити частково. Визнати
поширену ОСОБА_3 інформацію про
отруєння ОСОБА_1 води у його копанці,
внаслідок чого загинула риба та
захворіло теля, недостовірною.

Зобов»язати ОСОБА_3 вибачитись перед
ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 300 грн. моральної шкоди та 105 грн.
56 коп. витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Хмельницької
області протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Головуючий суддя: