АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/3721/2014
інстанції Рядча Т.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області
в складі:

Головуючого:Колісниченка
А.Г.,суддів:Капітан І.А., Радченка С.В.,
при секретарі:Грицак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення
Дніпровського районного суду м.
Херсона від 11.11.2014 року у справі за
позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення
перешкод в користуванні житловим
будинком та вселення, -

В С Т А Н О В
И Л А:

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 11.11.2014 року позов ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 -
задоволено. Усунуто ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 перешкоди у
користуванні житловим будинком
АДРЕСА_1 з боку відповідачів ОСОБА_5,
ОСОБА_6 Вселено ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 до житлового будинку
АДРЕСА_1. Стягнуто у рівних частках з
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 в
рахунок відшкодування судових витрат
243, 60 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду
ОСОБА_5, ОСОБА_6 подали апеляційну
скаргу, в якій зазначили, що відповідно
до рішення Дніпровського районного
суду м. Херсона від 17.06.2013 року, на яке
посилається суд першої інстанції, за
ОСОБА_7 визнано право власності на 1/12
частину житлового будинку, що
розташований за адресою: АДРЕСА_2; за
ОСОБА_8 - на 1/12 частину; за ОСОБА_9 - на 1/12
частину; за ОСОБА_10 - на 1/8 частину; за
ОСОБА_11 - на 1/8 частину; за апелянтками -
на ? частину цього будинку. Тобто,
частка у спільній власності на будинок
кожного із позивачів є незначною, а
тому надання кожному з них у
користування всього житлового будинку,
співвласниками якого є також
апелянтки, суперечить як вимогам
закону, так і інтересам ОСОБА_5, ОСОБА_6
Крім того, зазначили, що позовні вимоги
про вселення в з житловий будинок
учасників спільної власності на нього,
які раніше там не проживали, можуть
бути задоволені лише за можливості
поділу будинку в натурі або
встановлення порядку користування ним
і звільнення виділених позивачами
приміщень особами, що там проживали. У
приміщення, зайняте іншими особами,
учасник спільної власності на житловий
будинок не може бути вселений, якщо
раніше ним користувався і був
позбавлений цієї можливості особами,
що там проживають. Так, позивачі в
судовому засіданні заявили, що не
бажають виділяти в натурі належні їм
частини в спірному житловому будинку
або встановити порядок користування
ним відповідно до часток співвласників
у житловому будинку, а також не
заперечували той факт, що вони ніколи
не проживали у цьому будинку, оскільки
забезпечені іншим житлом. У зв'язку з
чим, просили рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 відмовити в повному
обсязі.

У письмових запереченнях ОСОБА_7
посилаючись на необґрунтованість
доводів ОСОБА_5, ОСОБА_6 просила про
відхилення скарги та залишення рішення
суду без змін.

ОСОБА_5, ОСОБА_6 та їх представниця
ОСОБА_12, у судовому засіданні на
задоволенні апеляції наполягали, з
підстав зазначених у скарзі.

ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та
предстваниця ОСОБА_8 - ОСОБА_7, у
судовому засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечували,
вважаючи рішення суду законним та
обґрунтованим.

ОСОБА_8 до суду не з'явилася, про причини
неявки не повідомила, заяви про розгляд
справи за її відсутності не подала. За
таких обставин, колегія суддів, вважає
за можливе розглянути справу без її
участі на підставі ч. 2ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників
процесу, які з'явилися до суду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, у визначених цивільно-
процесуальним законом межах, колегія
суддів вважає, що скарга задоволенню не
підлягає.

З матеріалів справи вбачається та
судом першої інстанції правильно
встановлено, що відповідно до рішення
Дніпровського районного суду від 17.06.2013
р. задоволено позов ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та витребувано
з чужого незаконного володіння ОСОБА_5,
23/100 частини спадкового домоволодіння
(літера «А»), розташованого по
АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_7, ОСОБА_8
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 Також рішенням
суду визнано за ОСОБА_7 право власності
на 1/12 частину житлового будинку
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті її батька ОСОБА_13,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано за
ОСОБА_8 право власності на 1/12 частину
житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті її
чоловіка ОСОБА_13; визнано за ОСОБА_9
право власності на 1/12 частину
житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
його батька ОСОБА_13; визнано за ОСОБА_10
право власності на 1/8 частину житлового
будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті його батька
ОСОБА_14 та його матері ОСОБА_15; визнано
за ОСОБА_11 право власності на 1/8 частину
житлового будинку АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після смерті
його батька ОСОБА_14 та його матері
ОСОБА_15, визнано за ОСОБА_6 та ОСОБА_5
право власності на 1/2 частину
спадкового майна, а саме: житлового
будинку АДРЕСА_1 (а.с. 6-9).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, рішенням Дніпровського
районного суду м. Херсона від
11.11.2014 року визнано право власності на
відповідні частки, що перебувають у
спільній частковій власності як за
позивачами так і за відповідачками
ОСОБА_5, ОСОБА_6

Згідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб і не має
права використовувати його для
промислового виробництва.

На протязі тривалого часу ОСОБА_5,
ОСОБА_6 створюють позивачам перешкоди у
користуванні спадковим будинком, не
надають ключі, не пускають їх до
помешкання, штучно створюють їм
перешкоди у користуванні належним їм
помешканням, що підтверджується
неодноразовими зверненнями ОСОБА_7 до
органів міліції.

Таким чином, враховуючи наведене,
колегія суддів вважає, що суд дійшов
обґрунтованого висновку щодо
задоволення позовних вимог ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

Доводи апеляційної скарги, про
можливість вселення позивачів лише у
разі поділу будинку в натурі або
встановлення порядку його
користування, колегією суддів
відхиляються, оскільки вони не
ґрунтуються на жодній з норм
цивільного чи житлового законодавства.
Окрім того, така позиція суперечить ст.
41 Конституції України та ст.ст.317,321 ЦК
України. Посилання апелянтів на
наявність у позивачів іншого житла
також до уваги прийнята бути не може з
огляду на ті ж обставини. Інші доводи
також висновків суду не спростовують.

Зважаючи на наведене, колегія суддів не
вбачає підстав для скасування чи зміни
рішення суду першої інстанції, а відтак
і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6
відхилити, а рішення Дніпровського
районного суду м. Херсона від 11.11.2014
року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: