Справа №591/8165/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Бурда Б. В.Номер провадження
22-ц/788/2120/14 Суддя-доповідач -
Криворотенко В. І. Категорія - 59
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Лузан Л. В. , Сибільової Л. О. ,

з участю секретаря судового засідання -

з участю секретаря судового засідання -
Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Зарічного районного суду м.
Суми від 04 листопада 2014 року про
задоволення подання старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції Циганок
Алли Олексіївни про примусове
проникнення до житла,

в с т а н
о в и л а:

Ухвалою Зарічного районного суду м.
Суми від 04 листопада 2014 року подання
державного виконавця задоволено.

Надано дозвіл державному виконавцю
відділу державної виконавчої служби
Сумського міського управління юстиції
Циганок А.О. на примусове проникнення
до житла ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, для
здійснення передбачених законом
виконавчих дій.

В апеляційній скарзі апелянт
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить ухвалу місцевого суду
скасувати та постановити нову, якою у
задоволенні подання державного
виконавця про примусове проникнення до
житла ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
ОСОБА_3 та державного виконавця Циганок
А.О., дослідивши матеріали справи,
перевіривши ухвалу суду в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконанні в відділі державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції знаходиться
виконавче провадження з примусового
виконання, зведеного виконавчого
провадження, за виконавчим написом №2503
від 13.08.2012 року, виданого приватним
нотаріусом про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_5 боргу; № 1806/2-2915/11 від
02.04.2013 року виданого Дніпровським
районним судом м. Києва про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОТП Факторинг
України кредитної заборгованості.

21 січня 2013 року державним виконавцем на
адресу боржника ОСОБА_3 було надіслано
повідомлення про те, що 30 січня 2014 року
за адресою: АДРЕСА_1, буде проведена
перевірка майнового стану боржника в
рахунок погашення заборгованості
(а.с.22).

30 січня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
начальника ВДВС Сумського міського
управління юстиції з заявою про
добровільне внесення на рахунок
відділу суми боргу за виконавчим
провадженням № 34094494 (виконавчий лист №
1806/2-2915/11) (а.с.24).

В призначений час державним виконавцем
було здійснено вихід за адресою
АДРЕСА_1, але державного виконавця
допущено до приміщення квартири не
було про що було складено відповідний
акт (а.с.25). Державним виконавцем були
повторно здійснені виконавчі дії,
направлено відповідне повідомлення на
адресу ОСОБА_3, 12 березня 2013 року
здійснено вихід за вказаною адресою,
проте державного виконавця і в цей раз
до приміщення квартири допущено не
було.

29 квітня 2013 року ухвалою
Ковпаківського районного суду
Сумської області від 29 квітня 2013 року
задоволено подання державного
виконавця ВДВС Сумського міського
управління юстиції про примусове
входження до житла ОСОБА_3 в АДРЕСА_1
(а.с.28-29).

30 травня 2013 року державний виконавець
здійснив вихід до житла ОСОБА_3 в
АДРЕСА_1, де в присутності понятих
здійснив опис та арешт рухомого майна
боржника (а.с. 30-32).

15 жовтня 2014 року на адресу відділу ВДВС
Сумського міського управління юстиції
від ОСОБА_6, стягувача у даному
виконавчому провадженні, надійшла
заява в якій він виразив свою згоду
залишити за собою описане та
нереалізоване майно ОСОБА_3, яке
знаходиться на відповідальному
зберіганні в квартирі останнього
(а.с.34).

21 жовтня 2014 року державним виконавцем
на адресу боржника ОСОБА_3 було
надіслано повідомлення про те, що 24
жовтня 2014 року о 13 годині відбудуться
виконавчі дії щодо передачі ОСОБА_5
описаного та арештованого майна,
згідно акту опису майна (а.с.35).

В призначений час державним виконавцем
було здійснено вихід за адресою
АДРЕСА_1, але державного виконавця
допущено до приміщення квартири не
було про що було складено відповідний
акт (а.с.37).

Квартира по АДРЕСА_1, належить ОСОБА_3
на праві приватної власності.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право безперешкодно входити до
приміщень і сховищ, що належать
боржникам або зайняті ними, проводити
огляд зазначених приміщень і сховищ, у
разі необхідності примусово
відкривати та опечатувати такі
приміщення і сховища.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України питання про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння боржника - фізичної
особи або особи, у якої знаходиться
майно боржника чи майно та кошти,
належні боржникові від інших осіб, або
дитина, щодо якої є виконавчий документ
про її відібрання, при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

Відповідно до ст. 12 Загальної
декларації прав людини 1948 року, статті 8
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, пункту 1
статті 17 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права 1966
року ніхто не може зазнавати
безпідставного посягання на
недоторканність свого житла. При
здійсненні своїх прав і свобод кожна
людина може зазнавати тільки таких
обмежень, які встановлені законом
виключно з метою забезпечення
належного визнання і поваги до прав і
свобод інших та забезпечення
справедливих вимог моралі,
громадського порядку і загального
добробуту в демократичному
суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної
декларації прав людини 1948 року, стаття
18 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод1950 року).

Конституційна гарантія
недоторканності житла не поширюється
на випадки, коли суспільні інтереси
вимагають правомірного обмеження прав
людини, зокрема для захисту прав і
законних інтересів інших членів
суспільства. Обмеження права особи на
недоторканність житла, яке визначено у
Конституції України і
міжнародно-правових актах, визнається
легітимним втручанням держави у права
людини з метою забезпечення загального
блага.

Задовольняючи подання державного
виконавця місцевий суд виходив з того,
що боржник ОСОБА_3 не допускає
державного виконавця до свого житла
для проведення виконавчих дій, чим
чинить перешкоди державному виконавцю
у проведенні виконавчих дій.

Проте з даним висновком суду колегія
суддів погодитись не може, так як він не
відповідає обставинам справи.

Виходячи зі змісту ст. 376 ЦПК України
дозвіл на примусове проникнення до
житла чи іншого володіння надається
судом лише у разі умисних дій боржника,
який перешкоджає виконавцю зайти в
жиле приміщення чи інше володіння
особи з метою виконання судових рішень
та рішень інших органів.

Під час розгляду справи в суді
апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив,
що повідомлення виконавця про
проведення виконавчих дій 24.10.2014 року
він не отримував, тому не зміг
забезпечити доступ виконавцю до своєї
квартири по АДРЕСА_1. Докази про
отримання повідомлення відсутні і в
матеріалах справи. Враховуючи дату
відправлення повідомлення, а це 21
жовтня 2014 року, та дату вчинення
виконавчих дій, а це 24 жовтня 2014 року та
беручи до уваги час поштового обігу
кореспонденції, своєчасне отримання
повідомлення боржником є неможливим.

Інших повідомлень про наступну дату
вчинення виконавчих дій виконавець не
надсилав боржнику і звернувся до суду з
поданням про примусове проникнення до
житла.

Даних обставин державний виконавець не
заперечував.

Тому висновок суду про умисне
перешкоджання боржником вчиненню
виконавчих дій державним виконавцем є
передчасним та ґрунтується на
припущеннях.

Аналізуючи вище викладене колегія
суддів вважає, що постановлена у справі
ухвала підлягає скасуванню згідно
вимог п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України з
постановленням нової ухвали про
відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317,319
ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а
л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми
від 04 листопада 2014 року в даній справі
скасувати.

Відмовити в задоволенні подання
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції Циганок
Алли Олексіївни про примусове
проникнення до житла ОСОБА_3 за адресою
АДРЕСА_1, для здійснення виконавчих дій.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий -

Судді -