АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 - й інстанції:
Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року
м.Київ

колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
міста Києва у складі:

головуючого судді -
Панченка М.М.

суддів -
Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

при секретарі -
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Приватбанк»
на заочне рішення Шевченківського
районного суду міста Києва від 15 квітня
2014 року у цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року Публічне
акціонерне товариство «Приватбанк»
(далі - ПАТ»Приватбанк») звернулось до
суду з позовом до ОСОБА_2 і просило
винести рішення, яким стягнути
кредитну заборгованість у сумі 37.530
грн.57 коп.

Зазначав, що, відповідно до заяви
та умов надання споживчого кредиту, які
становлять предмет кредитного
договору від 20.04.2007 року за №К3ХRF240014
банк надав відповідачці ОСОБА_2
кредитні кошти у сумі 3.738,19 грн. під 5,04%
річних на термін по 20.10.2008 року для
придбання електропобутових товарів у
магазині «Фокстрот» підприємства
«Бравіс».

Оскільки боржниця не виконувала
свої зобов»язання з погашення кредиту,
банк звернувся з цим позовом до суду і
просив стягнути заборгованість у
загальній сумі 37.530 грн.57 коп., яка,
станом на 22.01.2014 року складається:

3.726,33 грн. - заборгованість по тілу
кредиту;

13.016,96 грн. - заборгованість за
відсотками;

1588,82 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом;

16.935,1 грн. - пеня та та штраф відповідно
до п.5.3 договору;

500 грн. - штраф - фіксована частина;

1.763,36 - штраф - процентна складова.

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду міста Києва від 15 квітня
2014 року у позові відмовлено з підстав
недоведеності позовних вимог, оскільки
банк не навів доказів перерахування
кредитних коштів відповідачці.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач ПАТ»Притватбанк»
звернувся з апеляційною скаргою, в
якій просить заочне рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 15 квітня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
рішення суду ухвалено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, на основі одностороннього та
неповного з'ясування всіх обставин
справи. Вказує на те, що судом 1-ї
інстанції не взято до уваги ту
обставину, що кредитні кошти на руки
відповідачці не видавались, а
перераховувались на підставі
рахунку-фактури до Укрсиббанку на
придбання ОСОБА_2 холодильника та
телевізора у магазині «Фокстрот».

Відповідачці ОСОБА_2 надсилались судом
повідомлення про розгляд справи за
адресою зазначеною в позовній заяві та
апеляційній скарзі, що відповідає
адресі указаній у кредитному договорі,
однак відповідачка не з»являлась, як
до суду першої інстанції, так і на
виклики суду апеляційної інстанції, у
зв»язку з чим, суд розглядає дії
відповідачки як недобросовісне
ставлення до своїх зобов»язань сторони
у судовому процесі, вважає її неявку до
суду безпричинною, та, в силу ч.2 ст.305
ЦПК України можливим розглянути справу
за її відсутності на підставі доказів,
які містяться в матеріалах справи.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу
належить задовольнити частково.

Рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
часткове задоволення позову з таких
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу свої вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону
ухвалене у справі рішення першої
інстанції не відповідає.

Як слідує з матеріалів справи,
20.04.2007 року ОСОБА_2 звернулась до
позивача ПАТ»Притватбанк» з заявою
про надання кредитних коштів у сумі 3.738
грн.20 коп. шляхом перерахування їх на
поточний рахунок НОМЕР_1 в
АБ»Укрсиббанк» МФО 351005 з призначенням
платежу «Перерахування коштів згідно з
рахунком-фактурою №МР-81 від 20.04.2007 року
у тому числі ПДВ у сумі 623 грн. 03 коп. на
користь підприємства «Бравіс», у
власності якого перебуває магазин
«Фоктстрот» /а.с.5/.

Тоді ж, як слідує з указаної
заяви-анкети, заявниця ОСОБА_2
ознайомлена з «Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») («Стандарт»)»/а.с.6-9/.

У зазначеній анкеті-заяви
сторонами обумовлено, що кредитні
кошти видаються на термін до 20.10.2008 року
зі щомісячним погашенням кредиту у
сумі 309 грн.64 коп.

Сторонами також обумовлено, що
позичальниця щомісячно зобов»язана
сплачувати кредитору відсотки у
розмірі 10% від залишкової суми кредиту.
При цьому, відсоткова ставка може
змінюватись в залежності від змін
облікової ставки НБУ.

Крім того, згідно розділу 5
«Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт»)» при порушенні термінів
сплати чергового платежу з погашення
тіла кредиту та відсотків,
позичальниця зобов»язана сплачувати
пеню у розмірі 0,15% від суми
простроченого платежу, але не менше 1
грн. за кожен день прорстрочки. А за
порушення строків платежів по
будь-якому з договірних зобов»язань
більш ніж на 30 днів, позичальник
сплачує банку штраф у сумі 500 грн. + 5% від
суми заборгованості.

Комісія за обслуговування
банківських послуг передбачена у
розмірі 93 грн.46 коп. щомісячно

Також, п.5.5 Умов надання
споживачого кредиту сторонами
передбачений строк позовної давності з
усіх платежів тривалістю 5 років.

Позичальниця підтвердила свою згоду на
те, що підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг складає між
нею та банком договір, згода
підтверджується підписом у заяві.

З урахуванням викладеного,
колегія суддів вважає, що між сторонами
виникли договірні відносини кредиту,
згідно яких, в силу ст. 1054 ЦК України,
банк або інша фінансова, установа
зобов'язується надати грошові кошти
/кредит/ позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Підтвердженням перерахування
кредитором ПАТ»Притватбанк» коштів у
сумі 3.738 грн.20 коп. на поточний рахунок
НОМЕР_1 товариства «Бравіс» магазин
«Фокстрот» з метою оплати вартості
холодильника та телевізора, придбаних
відповідачкою ОСОБА_2, є видаткова
накладна №МР-48 від 20.04.2007 року, згідно
якої відповідачка ОСОБА_2 особистио
розписалась в магазині «Фокстрот»
товариства «Бравіс» за отримання
коштів у сумі 3.738 грн.20 коп., що
складають розмір кредитної суми.

Оскільки позичальниця ОСОБА_2 свої
обов'язки за кредитним договором
належним чином не виконувала, що
призвело до виникнення заборгованості,
ПАТ «Приватбанк» правомірно
звернулося до суду з позовом про
стягнення заборгованості по договору
в судовому порядку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно вимог ч.1 ст.631 ЦК України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

Встановлено, що позивач звернувся до
суду з позовом 11.02.2014 року, тобто, через 5
років і 8 місяців після закінчення
строку дії кредитного договору.

Однак, як слідує з матеріалів справи
відповідачка не зверталась до суду з
заявою про застосування строку
позовної давності, а тому в силу ч.3
ст.267 ЦК України, у суду немає підстав за
своєю ініціативою застосовувати строк
позовної давності до спірних
правовідносин.

Між тим, в силу ст.551 ЦК України, колегія
суддів вважає за правомірне зменшити
розмір нарахованої позивачем
неустойки з 16.935,1 грн. до 4.144,56 грн.,
тобто, стягнувши неустойку лише за
трирічний період - з 22.01.11 року по 22.01.2014
року, з урахуванням того, що нарахована
неустойка є занадто високю в
порівнянні з заборгованістю по тілу
кредиту та відсоткам.

Дійшовши висновку про правомірність
позовних вимог, колегія суддів дійшла
висновку про часткове задоволення
позову, стягнувши з відповідачки на
користь банку заборгованість: по тілу
кредиту у сумі 3.726,33 грн.; за відсотками,
у сумі 13.016,96 грн, по комісії, у сумі 1.588,82
грн., по фіксованеому штрафу у сумі 500
грн.; по штрафу з урахуванням
відсоткоової складової у сумі 1.763,36 грн.
та по пені, у сумі 4.144,56 грн., а всього, у
сумі 24.740 грн.03 коп.

Оскільки факт невиконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань по кредитному договору
достовірно встановлений, колегія
суддів вважає, що наявні всі правові
підстави для стягнення з відповідача
на користь позивача зазначеної
заборгованості, яку відповідач не
спростував.

Оцінивши в сукупності докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, колегія
суддів прийшла до висновку, що заочне
рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 15 квітня 2014 року
про відмову ПАТ «Приватбанк» в позові
до ОСОБА_2 про стягнення кредитної
заборгованості ухвалене з порушенням
норм матеріального права, а тому
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову на загальну суму
24.740 грн.03 коп.

В порядку розподілу судових витрат,
відповідно до вимог ст.88 ЦПК України
необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь
ПАТ «Приватбанк» понесені витрати по
сплаті судового збору в сумі 562 грн.97
коп.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Приватбанк»
задовольнити частково.

Скасувати заочне рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 15 квітня 2014 року та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Приватбанк» задовольнити частково,
стягнувши з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Приватбанк» кредитну заборгованість
у сумі у сумі 24.740(двадцять чотири тис.
сімсот сорок) грн.03 коп., а в решті
позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Приватбанк» судові витрати у сумі 562
(п»ятсот шістдесят дві) грн.97 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий :

Судді: