АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/517/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Порошина О.О. Доповідач - Куценко
Т.Р. Категорія 45
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
м. Дніпропетровськ

03 грудня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі - Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 21 жовтня 2013 року, по справі
за позовом ОСОБА_2 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, треті особи:
Державне підприємство
«Дніпропетровський науково-дослідний
та проектний інститут землеустрою»,
Іларіонівська селищна рада
Синельниківського району
Дніпропетровської області, Товариство
з обмеженою відповідальністю
«Агровектор плюс», відділ Держкомзему
у Синельниківському районі
Дніпропетровської області,
Синельниківський районний виробничий
відділ Дніпропетровської регіональної
філії ДП «Центр Державного земельного
кадастру при Державному комітеті
України по земельним ресурсам» про
визнання недійсним державного акту на
право приватної власності на землю та
скасування його реєстрації, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 у вересні 2012 року звернулася до
суду з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 та просила
визнати недійсним Державний акт на
право приватної власності на землю та
скасувати його реєстрацію.

Рішенням Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 21.10.2013 року ОСОБА_2 було
відмовлено в задоволенні вищевказаних
позовних вимог /т.2 а.с. 16-19/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення скасувати, та ухвалити нове,
яким задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права /т.2 а.с. 35-36/.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу
необхідно відхилити, а рішення суду
залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України
держава забезпечує громадянам та
юридичним особам рівні умови захисту
прав власності на землю. Власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його права на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків, шляхом застосування
передбачених законом способів.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 ЗК України
державний акт є документом, що
посвідчує право власності на земельну
ділянку, надану у власність
відповідним рішенням.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на праві
власності належить земельна ділянка
площею 0,0692 га, яка розташована за
адресою АДРЕСА_1.

Рішенням сесії Іларіонівської
селищної Ради народних депутатів від
15.12.1999 року їй було передано у приватну
власність земельну ділянку площею 0, 0692
га про що в книзі записів державних
актів на право приватної власності на
землю зроблено актовий запис № 19676 /т.1
а.с. 19/.

30.12.1993 року між СП «Квадро» та ОПТО
«Буммаш» уклало договір
купівлі-продажу двох будівель Будинку
побуту, розташованого по АДРЕСА_2

У зв'язку з тим, що договір
купівлі-продажу був укладений
фактично, а юридично оформлений не був,
рішенням Синельниківського районного
суду Дніпропетровської області від
20.11.2001 року цей договір було визнано
дійсним, та за приватним підприємством
«Квадро», в особі ОСОБА_3, було визнано
право власності на ці будівлі /т.1 а.с. 68/.
30.01.2003 року видано свідоцтво на право
власності /т.1 а.с. 53/.

28.09.1994 року згідно рішення
Іларіонівської селищної ради народних
депутатів від 05.04.1994 року сумісному
підприємству «Квадро» було видано
державний акт на право постійного
користування землею площею 0,13 га для
будівництва виробничої бази /т.1 а.с. 69/.

Згідно розпорядження голови
Синельниківської
райдержадміністрації від 15.10.1996 року №
773 сумісне підприємство «Квадро»
перереєстровано в ПП «Квадро» в особі
ОСОБА_3

26.05.2009 року між Територіальною громадою
смт Іларіонове Іларіонівської
селищної ради Синельниківського
району та ПП ОСОБА_3 укладається
договір купівлі-продажу земельної
ділянки несільськогосподарського
призначення площею 0, 1175 га для
комерційного використання по
фактичному розташуванню нежитлової
будівлі Будинку побуту, за адресою
АДРЕСА_3, на підставі якого отримав
державний акт на право власності на
земельну ділянку /т.1 а.с. 36, 42/.

Актом від 11.02.2010 року було встановлено
межі земельної ділянки що передавалася
у власність ФОП ОСОБА_3 в натурі, при
цьому була присутня власник суміжної
ділянки, позивач ОСОБА_4 /т. 1 а.с. 38-41/.

07.04.2011 року на підставі рішення
Іларіонівської селищної ради від 15.12.1999
року було складено акт відновлення меж
земельної ділянки в натурі та передачі
на зберігання межових знаків,
відповідно до якого межі земельної
ділянки були закріплені межовими
знаками, що було узгоджено з суміжними
землекористувачами /т.1 а.с. 28/.

Відповідно до акту погоджувальної
комісії при виконкомі Іларіонівської
селищної ради від 15.07.2011 року в
результаті обстеження земельних
ділянок, у присутності власників
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, межа, яка проходить
між земельними ділянками по АДРЕСА_4 та
АДРЕСА_5, відповідає даним державних
актів обох власників і не підлягає
зміні /т.1 а.с. 30/.

Позивач у своєму позові посилається на
те, що у 2011 році при оформленні
документів на продаж належного їй
будинку та оформленні технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі їй стало відомо, що земельна
ділянка відповідача накладається на її
земельну ділянку у місці знаходження
вигрібної ями. З цієї причини вона не
може отримати кадастровий номер та
розпорядитися належною їй земельною
ділянкою, а тому просить суд визнати
недійсним та скасувати Державний акт
на право власності на земельну ділянку
виданий на ім'я ОСОБА_3

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19.02.2014
року по справі було призначено
експертизу, відповідно до висновку №
62/14 земельно - технічної експертизи від
20.09.2014 року основною причиною порушення
меж між земельними ділянками по
АДРЕСА_6 та по АДРЕСА_7 є невірні вихідні
дані, які були прийняті фахівцями
державного підприємства
«Дніпропетровський науково-дослідний
та проектний інститут землеустрою» при
проведенні робіт по встановленню меж
земельної ділянки в натурі в процедурі
оформлення Державного акту на право
власності на земельну ділянку від
25.08.2010 року на ФОП ОСОБА_3 Однією із
причин порушення межі між земельними
ділянками по АДРЕСА_8 та АДРЕСА_9 є
збудована на межі дворова вбиральня та
споруда «вигрібна яма» під будівлею
вбиральні. Також фактична площа
земельної ділянки по АДРЕСА_6, яка
належить ОСОБА_4 складає 0,0681 га, що на 11
кв. метри менше від площі яка
відображена в Державному акті на право
власності, а фактична площа земельної
ділянки по АДРЕСА_7, яка належить ФОП
ОСОБА_3 складає 0,1392 га, що на 217 кв. метри
більше від площі, яка відображена у
державному акті на право власності.

Таким чином, експертиза підтверджує
тільки порушення меж між двома
суміжними земельними ділянками. В
матеріалах справи відсутні будь-які
докази протиправності в діях
відповідача, та факти зловживання
службовими особами які видали
державний акт, а тому відсутні будь-які
підстави для визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку на ім'я ОСОБА_3, а також
скасування запису про державну
реєстрацію.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно прийшов до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволенню не
підлягають.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
ОСОБА_4 про те, що при отримання
Державного акту на право власності на
земельну ділянку ОСОБА_3 було порушено
межі земельної ділянки, і йому надано 34
квадратні метри належної їй земельної
ділянки, то з ними погодитися неможна,
так як вони спростовуються матеріалами
справи, і це не може бути підставою для
визнання Державного акту недійсним, це
питання можна вирішити шляхом усунення
перешкод у користування земельною
ділянкою.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
ОСОБА_4 про те, що суд не дав оцінки
наданим нею доказам не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки вони
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди з висновками суду по їх оцінці,
та особистого тлумачення апелянтом
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які б могли
призвести до скасування або зміни
рішення суду, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Синельниківського
міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 21
жовтня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Головуючий :
Куценко Т.Р.

Судді:
Волошин М.П.

Демченко Е.Л.