Справа № 1321/2-741/10
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/3508/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Львівської
області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Кабаля І.І., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на заочне
рішення Сокальського районного суду
Львівської області від 14 липня 2010 року
у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3
про стягнення моральної та
матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом
до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_6, про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди. Позивач посилався на
те, що з відповідачем уклав трудовий
договір, відповідно до якого останній
зобов'язаний здійснювати доставку та
реалізацію м'яких меблів та матраців.
Зазначав, що 11.07.2008 року ОСОБА_3,
прибувши в АР Крим в м.Сімферополь,
розвантажив товар, та отримав за нього
гроші в сумі 60 000 грн., однак останній ні
накладної, ні грошей йому не повернув.
Просив стягнути з ОСОБА_3 в його користь
заподіяну матеріальну шкоду в сумі 60 000
грн. та моральну шкоду в сумі 4 000 грн. та
судові витрати.

Заочним рішенням Сокальского
районного суду Львівської області від
14 липня 2010 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь
ОСОБА_5 заподіяну матеріальну шкоду у
розмірі 60 000 грн., а також витрати на
державне мито у сумі 51 грн. та витрати
на ІТЗ розгляду справи у сумі 30 грн.

Дане рішення оскаржив
представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подавши
апеляційну скаргу, у якій зазначає про
порушення норм матеріального та
процесуального права. Апелянт
посилається на те, що його довіритель
належно виконував свої обов'язки,
передбачені п.2 трудового
договору від 02.10.2006 року щодо доставки
та реалізації м'яких меблів та
матраців, і не міг передбачити вчинення
відносно нього розбійного нападу.
Зазначає, що ОСОБА_5 не звертався до
Євпаторіївського МВ ГУ МВСУ в АР Крим
із заявою про злочин, в результаті
якого заволоділи його майном, а
навпаки, шляхом насильницьких дій та
погроз домігся від ОСОБА_3 розписки
про обіцянку повернути йому гроші в
сумі 60 000 грн. Вважає, що суд першої
інстанції не з'ясував обставини справи
щодо розбою та не залучив до участі у
справі Євпаторійський МВ ГУ МВСУ в АР
Крим, як третю особу. Просить рішення
суду скасувати та закрити провадження
у справі.

Рішенням Апеляційного суду
Львівської області від 15 жовтня 2013 року
апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 задоволено частково. Заочне
рішення Сокальського районного суду
Львівської області від 14 липня 2010 року
скасовано. Ухвалити нове рішення, яким
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5
до ОСОБА_3 про стягнення моральної та
матеріальної шкоди.

Дане рішення Апеляційного суду
Львівської області від 15 жовтня 2013 року
оскаржив ОСОБА_5 подавши касаційну
скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 березня 2014
року касаційну скаргу ОСОБА_5
задоволено частково. Рішення
Апеляційного суду Львівської області
від 15 жовтня 2013 року скасовано, а справу
направлено на новий розгляд у до суду
апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_5 та його
представник в судове засідання не
з»явилися, хоча належним чином у
відповідності до ст. 74 ЦПК України про
час і місце розгляду справи були
повідомлені, про причини неявки суд не
повідомили та з клопотанням про
відкладення розгляду справи не
звернулися, тому розгляд справи
відповідно до вимог ч.2 ст. 305 ЦПК
України здійснюється колегією суддів
за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника ОСОБА_2, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. На
підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає
зазначеним вимогам.

Судами встановлено, що згідно з
трудовим договором від 02 жовтня 2006 року
ОСОБА_3 працював
водієм-реалізатором у СПД ОСОБА_5

Відповідно до договору від 02 січня 2008
року, укладеного між СПД ОСОБА_5
(продавцем) та підприємством «Родник»
(покупцем), продавець продає, а покупець
купує товари в асортименті за цінами за
домовленістю.

Пунктом 2 вказаного договору
передбачено, що розрахунки за
отриманий товар та інші затрати
проводяться шляхом попередньої оплати,
як виключення допускається відпуск
товарів без попередньої оплати, коли
покупець зобов'язується забезпечити
поступлення грошей на розрахунковий
рахунок продавця протягом 10
банківських днів від дати отримання
товару.

Судом встановлено, що відповідно до
розписки від 11 липня 2008 року ОСОБА_3
здійснив доставку товару покупцю -
підприємству «Родник» та отримав від
директора вказаного підприємства
ОСОБА_6 за нього кошти у сумі 60 тис. грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_5
суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_3 розвантажив товар та отримав за
нього кошти в сумі 60 000 грн.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком районного суду,
оскільки такий є обґрунтованим та
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами.

Вирішуючи спір районний суд правильно
врахував, що факт отримання
відповідачем грошових коштів в сумі 60
ти. Гривень за доставку товару 11 липня
2008 року, що підтверджується розпискою
від 11 липня 2008 року (а.с.11)

Окрім того, факт неповернення
відповідачем позивачу грошових коштів
підтверджується листом відповідача
від 14 липня 2008 року.

Покликання апелянта в апеляційній
скарзі на те, що відносно ОСОБА_3
вчинено розбійний напад, колегія
суддів не бере до уваги, оскільки такі
не знайшли свого підтвердження , а
Постановою Євпаторіївського МВ ГУ МВС
України в Автономній Республіці Крим №
3263 від 24.07.2008р. відмовлено у відкритті
кримінальної справи за заявою ОСОБА_3
(а.с. 65).

Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
сили, або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обв'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи
спір, суд першої інстанції врахував
вказані обставини, перевірив їх
доказами та дав їм належну правову
оцінку, а тому підстав для скасування
заочного рішення Сокальського
районного суду Львівської області від
14 липня 2010 року колегія суддів не
вбачає.

Рішення суду першої інстанції
ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК
України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Сокальського
районного суду Львівської області від
14 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
Л.Б. Струс

Судді
І.І. Кабаль

Н.Л. Шумська