Справа № 405/9603/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2014 року Ленінський районний суд
м. Кіровограда в складі :

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі: Фришко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, який діє від
імені та в інтересах малолітнього
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до Публічного
акціонерного товариства «Фідобанк»,
ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, Служба у
справах дітей виконавчого комітету
Кіровоградської міської ради,
Управління Державної міграційної
служби України у Кіровоградській
області про визнання недійсним
договору іпотеки,-

В С Т
А Н О В И В:

Позивач, від імені та в інтересах свого
сина, який є малолітнім, звернувся в суд
з позовом до ПАТ "Фідокомбанк", що є
правонаступником прав та обов"язків
ВАТ "Ерсте Банк" і на даний час
правонаступником яких ПАТ «Фідобанк»,
ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють
самостійні вимоги на предмет спору
приватний нотаріус Кіровоградського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
Служба у справах дітей виконавчого
комітету Кіровоградської міської ради,
Управління Державної міграційної
служби України Кіровоградській
області про визнання недійсним
договору іпотеки та посилаючись на ч.6
ст. 203, 215 ЦК України, ст. 12 Закону України
"Про основи соціального захисту
бездомних осіб і бепритульних дітей",
ст. ст. 17, 18 Закону України "Про охорону
дитинства", ч.2 ст.177 СК України, просив
визнати недійсним договір іпотеки №
014/0456/3/11135/01 від 04 березня 2008 року,
укладений між відкритим акціонерним
товариством "Ерсте Банк" та ОСОБА_3, який
посвідчений приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 04 березня
2008 року, зареєстровано в реєстрі за №
581, скасувати заборону відчуження
нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1,
накладеної приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстровано в реєстрі за № 582/38, та
скасувати державну реєстрацію
обтяження іпотекою нерухомого майна -
квартири АДРЕСА_1.

В обгрунтування позову зазначив, що під
час судового розгляду справи в
Ленінському районному суді м.
Кіровограда за позовом ВАТ "Ерсте Банк",
правонаступником прав та обов"язків
якого є ПАТ "Фідокомбанк", в якому Банк
просить на підставі укладеного з
відповідачем ОСОБА_3 договору іпотеки
№ 014/0456/3/11135/01 від 04.03.2008 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріалього округу ОСОБА_4 звернути
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
АДРЕСА_2, належну відповідачу ОСОБА_3 в
рахунок погашення заборгованості
останньої перед Банком по кредитному
договору № 014/0456/3/11135 від 04.03.2008 року,
виселити зареєстрованих та
проживаючих в даній квартирі ОСОБА_3,
ОСОБА_1, їх малолітніх дітей ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_6, йому як батьку та законному
представнику ОСОБА_2 стало відомо про
порушення прав малолітнього ОСОБА_2 при
укладенні сторонами спірного договору
іпотеки, зокрема, те, що даний договір
було укладено без згоди органу опіки та
піклування

Кіровоградської міської ради. Крім
того, зазначив, що станом на дату
укладання відповідачами договору
іпотеки в квартирі, що є предметом
іпотеки, постійно проживав та був
зареєстрований, а відтак мав на неї
право користування малолітній син
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв"язку з чим
згода органів опіки та піклування є
обов"язковою.

Під час судового розгляду справи
представник позивача позовні вимоги
підтримав, посилаючись на обставини,
зазначені в позові, просив позов
задовольнити.

Представник ПАТ "Фідобанк" позові
вимоги не визнав, вважаючи їх
необгрунтованими та безпідставними,
просив відмовити позивачу в їх
задоволенні, надав письмові
заперечення проти позову.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги
визнала та просила їх задовольнити.

Треті особи, які не заявляють
самостійні вимоги на предмет спору
приватний нотаріус Кіровоградського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
представник Служби у справах дітей
виконавчого комітету Кіровоградської
міської ради та Управління державної
міграційної служби України у
Кіровоградській області до суду не
з"явилися, повідомлені належним чином
про час та місце розгляду справи, при
цьому приватний нотаріус та
представник Служби у справах дітей
подали заяви про розгляд справи за їх
відсутності, представник управління
державної міграційної служби України в
Кіровоградській області до суду не
з"явився, повідомлений належним чином
про час та місце розгляду справи,
причини неявки суду не відомі,
клопотання про відкладення розгляду
справи відсутні.

Заслухавши пояснення представника
позивача в обгрунтування позовних
вимог, заперечення проти позову
представника відповідача ПАТ
"Фідобанк", відповідача ОСОБА_3,
дослідивши докази по справі, з'ясувавши
підстави та предмет позову, характер
спірних правовідносин, прав та
інтересів, за захистом яких звернувся
позивач, виходячи з положень ст.10 та
ст.11 ЦПК України, за якими цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін, які мають рівні
права щодо подання доказів та
доведення перед судом їх
переконливості, при цьому суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог та на
підставі доказів сторін, суд встановив
такі факти та відповідні їм
правовідносини.

Стаття 15 ЦК України закріплює право
кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, в той час
як стаття 16 ЦК України визначає, що
способами захисту цивільних прав та
інтересів, серед інших, є визнання
правочину недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.203, ст.204 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Судом встановлено, підтверджується
матеріалами справи та не
заперечувалося сторонами по справі, що
04.03.2008 року між ВАТ "Ерсте Банк",
правонаступником прав та обов"язків
якого є ПАТ "Фідокомбанк" та
відповідачем по справі ОСОБА_3 було
укладено договір іпотеки № 014/0456/3/11135/01,
за умовами якого забезпечувалися
вимоги Банку, що витікають з кредитного
договору № 014/0456/3/11135 від 04.03.2012 року,
укладеного між Іпотекодержателем та
Іпотекодавцем, за умовами якого Банк
зобов"язувався перед ОСОБА_3 надати їй
не відновлювальну кредитну лінію на
умовах її забезпеченості, строковості,
повернення та плати за користування в
сумі 30 000 доларів США, а ОСОБА_3
зобов"язувалася повернути кредит до
03.03.2018 року, сплатити проценти за його
користування в розмірі 13,5% річних,
комісійну винагороду, неустойку (пеню,
штрафи) в розмірі, строки та у випадках,
передбачених кредитним договором.

Предметом іпотеки за зазначеним вище
Договором є нерухоме майно - квартира №
1, що находиться в АДРЕСА_1 та належить
ОСОБА_3 на підставі ухвали, виданої
Ленінським районним судом м.
Кіровограда від 14.03.2006 року,
зареєстрованого Кіровоградським ООБТІ
25.04.2006 року в Реєстрі прав власності на
нерухоме майно за реєстраційним
номером № 3874463.

Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1, п.п.2.1.5
Договору іпотеки Іпотекодавець
гарантує, що предмет іпотеки
знаходиться у його власності, до
моменту укладення договору нікому не
відчужений, під забороною не перебуває,
прав щодо нього у третіх осіб немає. На
предмет іпотеки не мають права
власності або права користування
малолітні, неповнолітні та
непрацездатні діти.

Як на підставу для визнання Договору
іпотеки № 014/0456/3/11135/01 від 04.03.2008 року
недійсним, позивач посилався на
відсутність обов"язкової згоди органу
опіки та піклування при укладенні
зазначеного Договору, оскільки на
момент його укладення в квартирі
АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки,
постійно проживав та мав право
користування вказаною квартирою
малолітній ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до свідоцтва про народження
серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьками в свідоцтві
зазначені в графі "Мати" ОСОБА_3, в графі
"Батько" ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.39 ЦПК України права,
свободи та інтереси малолітніх осіб
віком до чотирнадцяти років, а також
недієздатних фізичних осіб захищають у
суді відповідно їхні батьки,
усиновлювачі, опікуни чи інші особи,
визначені законом.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про
охорону дитинства" батьки та особи, які
їх замінюють, не мають права без
дозволу органів опіки та піклування
укладати договори, які підлягають
нотаріальному посвідченню або
спеціальній реєстрації, відмовитися
від належних дитині майнових прав,
здійснювати розподіл, обмін,
відчуження житла, зобов'язуватись від
імені дитини порукою, видавати
письмові зобов'язання.

Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей,
як зазначено у частині 6 статті 203 ЦК
України, у протилежному випадку такий
правочин є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України
"Про охорону дитинства"та ст. 12 Закону
України "Про основи соціального
захисту бездомних громадян та
безпритульних дітей" для здійснення
будь-яких правочинів стосовно
нерухомого майна, право власності на
яке або право користування яким мають
діти, потрібна попередня згода органів
опіки і піклування.

Згідно зі ст.29 ЦК України та ст.18 Закону
України "Про охорону дитинства" місцем
проживання фізичної особи у віці від
10-ти до 14-ти років є місце проживання її
батьків або одного з них, з ким вона
проживає, діти - члени сім"ї наймача або
власника жилого приміщення мають право
користуватися займаним приміщенням
нарівні з власником або наймачем.
Органи опіки та піклування зобов"язані
здійснювати контроль за додержанням
батьками та особами, які їх замінюють,
майнових та житлових прав дітей при
відчуженні жилих приміщень та купівлі
нового житла.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.177 СК
України батьки малолітньої дитини не
мають права без дозволу органу опіки та
піклування вчиняти такі правочини щодо
її майнових прав: укладати договори,
які підлягають нотаріальному
посвідченню та (або) державній
реєстрації, в тому числі договори щодо
поділу або обміну житлового будинку,
квартири, видавати письмові
зобов"язання від імені дитини,
відмовлятися від майнових прав дитини.

У зв'язку із зазначеним Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в п. 44 Постанови № 5 від 30
березня 2012 року "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" роз'яснив, що
при вирішенні справ суди повинні
виходити із того, чи мала дитина право
власності на предмет іпотеки чи право
користування предметом іпотеки на
момент укладення договору іпотеки.
Будь-які дії, вчинені без згоди
іпотекодержателя після укладення
договору (наприклад, реєстрація
неповнолітньої дитини в житловому
будинку, народження дитини після
укладення договору іпотеки) не є
підставою для визнання такого договору
недійсним із підстави невиконання
вимог закону про отримання згоди
органу опіки і піклування.

Відповідно до п.40 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 03.03.2004 року №20/5, у разі укладення
правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, в тому числі
договорів щодо поділу, обміну
житлового будинку, квартири за участю
осіб, над якими встановлено опіку та
піклування, нотаріус перевіряє
наявність згоди органу опіки та
піклування на укладення таких
договорів.

Оскільки, згідно з ст.405 ЦК України
члени сім"ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону, - нотаріуси для встановлення
факту користування нерухомим майном
витребовують довідку про реєстрацію
місця

проживання або місця перебування
дитини за адресою майна, що
відчужується або заставляється, видану
житлово-експлуатаційною організацією
або іншим відповідним уповноваженим
органом з питань реєстрації. Коли з
поданих документів нотаріусом
установлено, що така дитина проживає за
іншою адресою, ніж адреса майна, що
відчужується, а також те, що така дитина
не має права власності на це майно (його
частину) нотаріус має право не
витребовувати згоду органів опіки та
піклування на посвідчення правочину.

Згідно з листом Міністерства юстиції
України від 25.07.2006 р. №19-50-556 "Щодо
отримання згоди органів опіки та
піклування" нотаріуси для встановлення
факту користування нерухомим майном
витребують довідку про реєстрацію
місця проживання або перебування
дитини за адресою майна, що
відчужується або заставляється, видану
житлово-експлуатаційною організацією
або іншим відповідним уповноваженим
органом з питань реєстрації.

Коли з поданих документів нотаріусом
установлено, що така дитина проживає за
іншою адресою, ніж адреса майна, що
відчужується, а також те, що така дитина
не має право власності на це майно,
нотаріус має право не витребовувати
згоду органів опіки та піклування на
посвідчення такого правочину.

В судовому засіданні встановлено,
матеріалами справи підтверджено, та не
спростовано представником позивача та
відповідачем ОСОБА_3, що остання під час
укладання договору іпотеки 04.03.2008 року
надала нотаріусу довідку за № 504 від
27.02.2008 року, видану за підписом
начальника КРЕПу № 4 м. Кіровограда, про
зареєстрованих та проживаючих осіб за
адресою АДРЕСА_1, за якою на момент
укладання договору іпотеки за вказаною
адресою були зареєстровані ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 Із довідки того ж КП ЖЕК № 4 від
01.10.2013 року вбачається, що відповідач
ОСОБА_3 в спірній квартирі
зареєстрована з 28.04.2004 року, була
виписана 27.02.2008 року і знову прописана
07.03.2008 року. Її мати - ОСОБА_7 прописана з
27.01.2006 року, чоловік ОСОБА_1 прописаний з
16.08.2006 року, син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
прописаний з 02.03.2007 року, дочка ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, прописна з 30.08.2013 року.
Таким чином, малолітній син із спірної
квартири на момент укладення договору
іпотеки не виписувався та не проживав
за іншою адресою, ніж адреса майна, що
відчужується.

Вказані факти підтвердили в судовому
засіданні свідки: ОСОБА_8, ОСОБА_9, які
пояснили, що сім»я ОСОБА_3 весь час
проживала за вищезазначеною адресою,
іншого місця проживання не має.

Як пояснила в судовому засіданні
відповідач ОСОБА_3 вона не має іншого
місця проживання, спірна квартира є
єдиним місцем проживання її сім»ї, на
даний час вона погашає кредит, строк
дії якого встановлено до березня 2018
року.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України
«Про іпотеку» передбачена
необхідність згоди органу державної
влади чи органу місцевого
самоврядування на передачу нерухомого
майна в іпотеку в разі обмеження
правомочності розпорядження таким
майном. Судом встановлено, що на момент
укладення договору в спірній квартирі
був зареєстрований та постійно
проживав малолітній ОСОБА_2 і згода
органу опіки та піклування, в такому
випадку, є обов»язковою.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Частиною 6
вказаної статті передбачено, що
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи неправацездатних
дітей.

Відповідно до ч.1 і ч. 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою-
третьою, п»ятою, та шостою ст. 203 ЦК
України.

Правовим наслідком вчинення правочину
без дозволу органу опіки та піклування
відповідно до ч.1 ст. 224 ЦК України, є
його нікчемність.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1, який діє від імені та в
інтересах малолітнього ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, знайшли своє
підтвердження в суді і позов підлягає
задоволенню в частині визнання
недійсним договору іпотеки.

В язв»язку з визнанням договору
недійсним, позовні вимоги в частині
скасування заборони відчуження
нерухомого майна та скасування
державної реєстрації обтяження
іпотекою

нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1
задоволенню не підлягають, так як
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків і не потребує
окремого судового рішення, а тому в цій
частині суд відмовляє в задоволенні
позову.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
стягненню з відповідачів на користь
позивача підлягають судові витрати по
справі понесені позивачем та
підтверджені квитанцією про сплату
судового збору в сумі 114, 70 грн.
пропорційно з кожного відповідача.

На підставі викладеного і ст.ст.15, 16, 203,
215, 224 ЦК України, Закону України "Про
охорону дитинства", Закону України "Про
основи соціального захисту бездомних
громадян та безпритульних дітей",
Закону України «Про іпотеку»,
керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, який діє від імені та в
інтересах малолітнього ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 до Публічного
акціонерного товариства «Фідобанк»,
ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, Служба у
справах дітей виконавчого комітету
Кіровоградської міської ради,
Управління Державної міграційної
служби України у Кіровоградській
області про визнання недійсним
договору іпотеки - задовольнити
частково.

Визнати недійсним укладений між
Публічним акціонерним товариством
«Ерсте Банк» та ОСОБА_3 договір іпотеки
№ 014/0456/3/11135/01 від 04.03.2008 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстровим № 581.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Фідобанк» к/р № 1 в
Головному Управлінні НБУ по місту
Києву і Київській області, ЄДРПОУ №
34001693, МФО № 3800009, ідентифікаційний
номер платника податків 91), ОСОБА_3
(ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, який діє
від імені та в інтересах малолітнього
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати по
справі в сумі 57,35 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Ленінський районний суд
м. Кіровограда протягом десяти днів.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда
Шевченко