Справа № 202/5072/14-ц
№ 2/202/4135/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 листопада 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді:
Бєсєди Г.В.

при секретарі:
Подгородному П.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
розірвання договору купівлі-продажу та
відшкодування шкоди та за зустрічною
позовною заявою фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
визнання угоди недійсною, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська звернулась
ОСОБА_1 з позовною заявою до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про розірвання договору
купівлі-продажу та відшкодування
шкоди.

В обґрунтування поданої позовної заяви
позивач зазначила, що між нею та
відповідачами було укладено договір
купівлі-продажу, згідно якого
продавець зобов'язався передати у
власність покупцю меблі, а покупець
зобов'язався прийняти та оплатити
товар в порядку та на умовах договору.
На виконання умов договору нею була
сплачена грошова сума в якості
авансового платежу в розмірі 700 доларів
США, що еквівалентно 5 600 грн.
Відповідачі зобов'язувались передати
товар протягом 22 робочих днів з дати
отримання продавцем авансового
платежу. Проте, ні в зазначений в
договорі строк, ні до часу подання до
суду позовної заяви обов'язок
відповідачами не був виконаний, та
меблі їй у власність не були передані.
Посилаючись на ст. 663, 664, 693 ЦК України,
ст. 10 Закону України «Про захист прав
споживачів» просить суд розірвати
договір купівлі-продажу № 112 від 22.08.2012
року, стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її
користь матеріальну шкоду в розмірі 5 600
грн., 3% річних, що складає 90 048,00 грн.,
інфляційні витрати у розмірі 5 650,31 грн.
Крім цього, зазначає, що внаслідок
невиконання належним чином умов
договору купівлі-продажу з вини
відповідачів їй було заподіяно і
моральну шкоду, яка полягала у
негативних емоціях та хвилюванні з
приводу непридбаного майна належної
якості та неможливості
використовувати це майно. Просить суд
також стягнути з відповідачів і
моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

В судове засідання з'являвся
представник позивача, підтвердив
викладені в позовній заяві обставини
та вимоги, просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'являвся, повідомлявся судом у
відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України.

Відповідач фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 та його представник в судове
засідання з'являлись, заперечували
проти задоволення позовних вимог.
Зазначали, що договір купівлі-продажу
ОСОБА_2 не підписував. Вказували, що він
дійсно як фізична особа - підприємець
має печатку, однак на спірному договорі
він печатку не ставив, та ОСОБА_3
печатку не надавав, та не передавав
повноважень на підписання цього
договору. Виготовлення та поставкою
меблів він ніколи не займався, та
відповідно яким чином на договорі
міститься печатка фізичної
особи-підприємця пояснити не міг.
ОСОБА_3 є йому малознайомою особою, з
якою він не перебуває ні в трудових, ні
в цивільно-правових чи інших
відносинах. Просив суд відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Відповідач фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 подав суду зустрічну позовну
заяву, в якій просив суд, посилаючись на
ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 203, п. 2 ч. 1 ст. 208, ч. 2 ст. 207
та ч. 1 ст. 215 ЦК України, визнати договір
купівлі-продажу № 112 від 22.08.2012 року
недійсним, оскільки він підписаний
особою, яка не мала необхідний обсяг
цивільної дієздатності, а також не мала
повноваження на його підписання.
Вказують, що підписання договору
ОСОБА_3 і не підписання договору ОСОБА_2
свідчить про відсутність
волевиявлення уповноваженого учасника
правочину. Просили суд задовольнити
зустрічну позовну заяву в повному
обсязі.

Представник ОСОБА_1 просили суд
відмовити в задоволенні позовної заяви
в повному обсязі, посилаючись на
обґрунтованість первісної позовної
заяви.

В судовому засіданні був допитаний в
якості свідка ОСОБА_4, який пояснив, що
він працював з ОСОБА_3 в одному
приміщенні - цеху приблизно з лютого 2012
року по вересень 2012 року, займався
виготовленням меблів. Стверджував, що
ОСОБА_3 не працював з ОСОБА_2, а
здійснював зазначену діяльність
самостійно.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши фактичні обставини справи
та перевіривши їх наявними у справі
доказами, вважає, що позовна заява
ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розірвання договору
купівлі-продажу та відшкодування шкоди
не підлягає задоволенню, а зустрічна
позовна заява фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3
про визнання договору купівлі-продажу
недійсним підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів цивільної
справи 22 серпня 2012 року був підписаний
позивачем ОСОБА_1 договір
купівлі-продажу № 112, відповідно до
пункту 1 якого продавець бере на себе
зобов'язання передати у власність
покупця меблі, зазначені у замовленні
товару, що є невід'ємним додатком
даного договору, а покупець
зобов'язується прийняти та оплати
товар в порядку та на умовах,
передбачених цим договором. Зі сторони
продавця зазначена фізична особа -
підприємець ОСОБА_2, продавець ОСОБА_3
Зазначені в договорі реквізити
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2
Однак в графі підпис міститься
прізвище «ОСОБА_3», при цьому на підписі
міститься печатка фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2

На договорі мається також рукописний
напис «аванс в сумі 700 доларів США
отримав ОСОБА_3 підпис 22.08.2012 р.».

Судом встановлено, що дійсно ОСОБА_2 є
фізичною особою - підприємцем, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної особи -
підприємця серії НОМЕР_1,
виданим Криничанською районною
Державною адміністрацією
Дніпропетровської області.

Згідно з реєстраційної картки на
проведення державної реєстрації
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2,
останній здійснює діяльність у сфері
інженірінгу.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Як встановлено в судовому засіданні
підписання договору ОСОБА_3 сторонами
не оспорюється.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 202 Цивільного
кодексу України правочином є дія
особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Дво- чи багатостороннім
правочином є погоджена дія двох або
більше сторін.

Частиною 3 ст. 203 цього Кодексу
передбачено, що волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені,
зокрема, частиною третьою статті 203
цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 2, 3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України
зміст правочину зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину повинно бути
вільним; правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним; правочин,
що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За загальним правилом, правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (ч. 2 ст. 207 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 237 ЦК України
представництво виникає на підставі
договору, закону, акту органу юридичної
особи та з інших підстав, встановлених
актами цивільного законодавства.

Однак, в договорі купівлі-продажу № 112
від 22.08.2012 року не зазначено, на якій
підставі діяв ОСОБА_3 при підписанні
зазначеного договору, та позивачем не
було доведено, що ОСОБА_3 перебував з
фізичною особою - підприємцем в
трудових чи інших відносинах, у
відповідності до яких мав право діяти
від імені ОСОБА_2

Отже, підпис від імені фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 на спірному договорі
вчинено іншою особою без дотримання
положень ст. 207 ЦК України, а також за
відсутності належної довіреності,
наданої за правилами статей 244, 245 ЦК
України.

За таких обставин, суд вважає
доведеним, що під час укладання
спірного договору, текст договору було
підписано особою, яка не мала
повноважень на підписання договору від
імені фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, останній не виявляв свою волю
на укладення договору купівлі-продажу
і не підписував його, в зв'язку з чим
вказаний договір підлягає визнанню
недійсним на підставі зазначених вище
норм.

Таким чином, зустрічна позовна заява
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
як беруть участь у справі.

Враховуючи предмет та підстави
позовної заяви ОСОБА_1 до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
розірвання договору купівлі-продажу та
відшкодування шкоди, встановлені
зазначені вище судом обставини,
підстави для задоволення первісної
позовної заяви відсутні.

Розподіл судових витрат здійснюється
на підстав і ст. 88 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 197, 212-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви
ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розірвання договору
купівлі-продажу та відшкодування шкоди
- відмовити.

Позовну заяву фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3
про визнання договору купівлі-продажу
недійсним - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу № 112
від 22 серпня 2012 року - недійсним.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 243
(двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом. Апеляційна скарга
на рішення суду подається протягом
десяти днів з дня його проголошення до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції.

Суддя:
Г.В.
Бєсєда