Номер провадження: 22-ц/785/6500/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючої
судді Процик М.В.,

суддів Доценко Л.І., Заїкіна А.П.,

при секретарі Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення
перешкод у приватизації земельної
ділянки, зобов'язання вчинити певні
дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 04 червня 2014 року в частині
зобов'язання приведення до первісного
стану,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 Уточнивши свої позовні вимоги в
процесі розгляду справи, позивач
просив суд зобов'язати відповідачів не
чинити йому, ОСОБА_2, перешкод під час
проведення землевпорядних робіт для
приватизації земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язати
відповідачів привести навіс літ. «И» до
первісного стану шляхом демонтажу
споруди, незаконно збудованої
відповідачами. Позивач та його
представник посилались на порушення
прав позивача, як законного
землекористувача, та на відсутність
права у відповідачів на здійснення
переобладнання навісу.

Відповідач ОСОБА_4 та представник
відповідача ОСОБА_3 позов не визнали,
посилаючись на втрату позивачем права
користування спірною земельною
ділянкою, на те, що старий навіс
зруйнувався, і вони виконали роботи з
улаштування нового навісу з сучасних
матеріалів на тому ж самому місці та в
тих же розмірах.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 04 червня 2014 року позов ОСОБА_2
задоволено частково. Зобов'язано
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не чинити перешкоди
ОСОБА_2 у приватизації земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1 - дозволити
доступ фахівцям на ділянку для
проведення землевпорядкових робіт. У
задоволенні іншої частини позову
ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду від 04 червня 2014 року в
частині відмови у позові скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення
позову, посилаючись на неправильність
установлення судом обставин, які мають
значення для справи, на неповне
дослідження доказів, які містяться у
справі.

В апеляційному суді представник
позивача апеляційну скаргу підтримав і
пояснив, що за позовом просить привести
навіс до первісного стану, площею 21,2 кв.
м, зазначеного в технічному паспорті
від 27 вересня 2012 року, (фундамент
дерев'яний стовпчастий, покрівля
шифер), демонтувавши стіни з металевого
профілю.

Проти апеляційної скарги заперечувала
представник відповідачів.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду в
оскарженій частині скасуванню з
ухваленням в скасованій частині нового
рішення про задоволення позову, з
наступних підстав.

За ст. 309 ч.1 п.3,4 ЦПК України підставами
для скасування рішення суду 1-ої
інстанції і ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення в частині відмови у
позові ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не
доведено порушення його права на
користування земельною ділянкою, що
позивач не визначився, яке саме його
право порушено, і не визначився зі
способом захисту порушеного права.

Проте з такими висновками суду
погодитись неможливо.

За вимогами ст.ст. 213 ч.1,214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним

і обґрунтованим; законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини випливають із
встановлених обставин; 4)яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин, 5)чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити
тощо.

Вищенаведеним вимогам процесуального
закону рішення суду 1-ої інстанції не
відповідає.

Із матеріалів справи вбачається, що
рішенням виконкому Кагановичської
райради депутатів трудящих від 19.04.1957р.
№ 265 ОСОБА_2 була виділена земельна
ділянка для індивідуального
будівництва житлового будинку АДРЕСА_2.
Межі ділянки були визначені актом від
14.05.1957р. На підставі вказаного рішення
житлово-комунальним відділом
виконкому Приморської райради м. Одеси
та ОСОБА_2 був укладений договір про
надання в безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві особистої власності від
15.02.1958р.(а.с.85,74) Станом на 1963 рік ОСОБА_2
побудував будівлю літ. «А», що
складалась з приміщень 1-1 площею 9,1 кв.
м, 2-2 площею 13,5 кв. м, та виконкомом
Приморської райради № 135 від 22.02.1963р.
ОСОБА_2 дозволено прописку з родиною з
3-х осіб (він, дружина, син) в
незакінченому будівництвом будинку
(готова веранда і закладено фундамент
основного будинку).(а.с.74-75) Надана
ОСОБА_2 земельна ділянка у
встановленому законом порядку у нього
не вилучалась. Законність володіння
позивачем земельною ділянкою
неодноразово встановлювались судами
при розгляді інших справ.(а.с.74-77,80-84)

Відтак, ОСОБА_2 є належним
землекористувачем земельної ділянки
за адресою: АДРЕСА_1, а тому за
правилами ст.ст.95,152 ЗК України саме він
має право самостійно господарювати на
землі, споруджувати жилі будинки,
виробничі та інші будівлі і споруди
(навіси), вимагати усунення порушень
його прав на землю, навіть, якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою..
Відповідачі наявність у них права
землекористування за вищевказаною
адресою належними і допустимими
доказами не підтвердили. А тому
посилання відповідачів на те, що вони
на місці зруйнованого навісу на
спірній земельній ділянці збудували
новий навіс з металевого профілю до
уваги братися не можуть, оскільки право
землекористування ними не
підтверджено.

Згідно з технічним паспортом позивача
станом на 27.09.2012 року на його земельній
ділянці значиться збудованим до
05.08.1992р. навіс літ «И» площею 21,2 кв. м,
фундамент дерев'яний стовпчастий,
покрівля шифер.(а.с.61-62,90) За записом в
технічному паспорті, відповідно до п.3.1
Порядку прийняття в експлуатацію,
затвердженого наказом Мінрегіонбуду
та ЖКГ України № 91 від 24.06.2011р.,
зареєстрованого в Мін'юсті України
11.07.2011р. № 830/19568 із зм. та доповн., навіс
не підлягає прийняттю в експлуатацію,
зокрема для потреб державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно. Відтак, позивач є власником
майна - навісу літ «И». За визначенням
навіс - це кілька опорних стійок, на які
зверху встановлено дах.

Із листа Інспекції ДАБК в Одеській
області(а.с.79) та наявних у справі
фотокарток (а.с.119) вбачається, що
спірний навіс відповідачами, без згоди
позивача, було реконструйовано в
споруду малої архітектурної форми з
улаштуванням бокових стін з металевого
профілю і улаштуванням дверей.
Посилання суду та доводи відповідачів
про те, що на місці старого навісу вони
збудували новий навіс, такий же самий і
в таких же розмірах, не відповідають
встановленим обставинам справи.

За ст. 391 ЦК України власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядженням своїм майном.

А тому позивач має право вимагати
захисту порушеного права шляхом
приведення реконструйованого навісу
до попереднього стану.

Висновки суду про те, що позивач не
визначився, яке саме його право
порушено, і не визначився зі способом
захисту порушеного права не
ґрунтуються на вищенаведених вимогах
цивільно-процесуального закону.
Оскільки саме на суд покладено
обов'язок встановити, які
правовідносини випливають із
встановлених обставин, та яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

За таких обставин, апеляційна
скарга підлягає задоволенню, рішення
суду в оскарженій частині підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про зобов'язання відповідачів привести
навіс літ. «И» до первісного стану,
площею 21,2 кв. м, зазначеного в
технічному паспорті від 27 вересня 2012
року, (фундамент дерев'яний
стовпчастий, покрівля шифер),
демонтувавши стіни з металевого
профілю (разом з дверми).

Керуючись ст. ст.
303,307ч.1п.2,309,313-316,317,319 ЦПК України,
колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Київського районного
суду м. Одеси від 04 червня 2014 року в
частині зобов'язання приведення до
первісного стану скасувати.

Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4
привести навіс літ. «И» ( в АДРЕСА_1) до
первісного стану, площею 21,2 кв. м,
зазначеного в технічному паспорті від
27 вересня 2012 року, (фундамент дерев'яний
стовпчастий, покрівля шифер),
демонтувавши стіни з металевого
профілю.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:
М.В. Процик

Судді:
Л.І. Доценко

А.П. Заїкін