АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8109/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Мельниченко С.П. Доповідач -
Романюк М.М. Категорія 27
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого
Романюк М. М.

суддів
Котушенко С. П., Петренко І.О.

при секретарі
Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 22 жовтня
2012 року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства "ФІДОБАНК" до
ОСОБА_3, ОСОБА_2, 3-я особа Приватне
науково-виробниче підприємство
"Полімер-Акація" про стягнення
заборгованості, за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до публічного акціонерного
товариства "ФІДОБАНК", 3-я особа
Приватне науково-виробниче
підприємство "Полімер-Акація" про
визнання договору поруки таким, що
припинив свою дію, за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства "ФІДОБАНК", 3-я
особа Приватне науково-виробниче
підприємство "Полімер-Акація" про
визнання договору поруки таким, що
припинив свою дію, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом. В
обґрунтування заявлених та уточнених
вимог посилався на те, що 13.02.2007 року між
АБ "Факторіал-Банк", правонаступником
всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ
"ФІДОБАНК", та ПНВП "Полімер -Акація"
укладено договір, з наступними
додатковими угодами, про надання
відновлювальної кредитної лінії №
07-Ю/010-КЛВ-Г, згідно умов якого, позивач
надав кредитну лінію зі сплатою 18,5 %
річних в межах максимального ліміту
заборгованості до 2 000 000 грн., який в
наступному був збільшений до 3 500 000 грн.
В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, 13.02.2007 р. між
позивачем та відповідачами укладено
договір поруки. У зв'язку з порушенням
ПНВП "Полімер-Акація" умов договору,
станом на 18 вересня 2012 р. утворилася
заборгованість в розмірі 5 857 817 грн. 54
коп., що складається з: прострочених
нарахованих процентів - 1 010 258 грн. 02
коп.; пені за несвоєчасну сплату
кредиту та несвоєчасну сплату
процентів за період з 01.02.2010 року по
18.09.2012 року - 1 312 559 грн. 52 коп.;
заборгованості за несплаченою
(простроченою) частиною кредиту по
договору - 3 500 000 грн.; заборгованості за
несплаченою (простроченою) комісією за
пролонгацію згідно додаткового
договору № 6 від 13.01.2010 року - 35 000 грн. З
урахуванням зазначеного позивач
просить стягнути солідарно з
відповідачів суму заборгованості та
судові витрати у справі в сумі 1 820 грн.,
а всього - 5 859 637 грн. 54 коп.

Відповідачі (кожен окремо) звернулися
до суду із зустрічними позовами, в яких
посилаючись на те, що позивач за
первісним позовом, без їхньої згоди
підвищив процентну ставку за кредитним
договором, просили визнати укладені з
ними договори поруки такими, що
припинили свою дію 18.12.2009 р.

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 22 жовтня 2012 року позов ПАТ
"ФІДОБАНК" задоволено частково:
стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість в
розмірі 5 857 817 грн. 54 коп., в іншій
частині позову відмовлено. Зустрічний
позов ОСОБА_3 задоволено, у задоволені
зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено,
вирішено питання судових витрат.

Додатковим рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 22 січня 2013 року зазначені
складові суми заборгованості.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права просить рішення
суду в частині задоволених до нього
вимог та відмови його позовних вимог
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення заявлених ним позовних
вимог та відмові у задоволенні
заявлених до нього позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Оскільки рішення суду оскаржується в
частині задоволених вимог до ОСОБА_2 та
відмови у задоволенні заявлених ОСОБА_2
перевірка законності і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції проведена в цих межах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів, дійшла до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає на таких підставах.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
"ФІДОБАНК" щодо стягнення суми
заборгованості з ОСОБА_2 та відмовляючи
у задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2, суд керувався тим, що останній,
як поручитель несе відповідальність за
кредитним договором, а підстави для
визнання договору поруки припиненим
відсутні.

З даним висновком судова колегія
погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13 лютого 2007 року
між АБ "Факторіал-Банк",
правонаступником всіх прав та
зобов'язань якого є ПАТ "ФІДОБАНК", та
ПНВП "Полімер -Акація" укладено договір,
з наступними додатковими угодами, про
надання відновлювальної кредитної
лінії № 07-Ю/010-КЛВ-Г, згідно умов якого,
позивач надав кредитну лінію зі
сплатою 18,5 % річних в межах
максимального ліміту заборгованості
до 2 000 000 грн., який в наступному був
збільшений до 3 500 000 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, 13 лютого 2007
року між позивачем та відповідачами,
кожним окремо, укладено договори
поруки.

23 листопада 2007 року, 21 грудня 2007 року, 30
листопада 2009 року та 13 січня 2010 року між
АБ "Факторіал-Банк", правонаступником
якого на сьогоднішній день є ПАТ
"Фідобанк", та ПНВП "Полімер-Акація" було
укладено додаткові угоди № 2, 3, 4 та 6
відповідно, до договору про надання
відновлювальної кредитної лінії,
згідно яких змінювались умови
кредитного договору, які не змінювали
зобов'язання в частині, що збільшувала
б відповідальність боржника чи
поручителів.

21 грудня 2007 року між позивачем, ПНВП
"Полімер-Акація" і ОСОБА_2 було укладено
додаткові угоди № 2 до договорів
поруки, згідно яких змінено права та
обов'язки сторін згідно додаткової
угоди № 3 до договору про надання
відновлювальної кредитної лінії.

18 грудня 2009 року між ПАТ "СЕБ Банк",
правонаступником якого на
сьогоднішній день є АТ "Фідобанк", та
ПНВП "Полімер-Акація" було укладено
додаткову угоду № 5 до договору про
надання відновлювальної кредитної
лінії, згідно умов якої встановлено
відсоткову ставку за користування
кредитними коштами в розмірі 23 % річних
та змінено графік погашення
заборгованості за кредитом.

12 січня 2010 року між позивачем, ПНВП
"Полімер-Акація" і ОСОБА_2 було укладено
додаткову угоду № 3 до договору поруки,
згідно якої змінено зміст зобов'язання
забезпеченого порукою згідно
додаткової угоди № 5 до договору про
надання відновлювальної кредитної
лінії.

Згідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку.

Відповідно до ч.1, 2 ст.554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно ч.1 ст.559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

З огляду на наведене та приймаючи до
уваги, що між позивачем та відповідачем
ОСОБА_2 укладалися додаткові угоди, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
визнанні договору поруки припиненим,
оскільки обсяг його відповідальності
збільшився за його згодою.

Посилання апелянта на те, що відбулося
збільшення обсягу його
відповідальності без його згоди, не
може прийнято до уваги, оскільки згідно
ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, а позивачем
не надано суду належних та допустимих
доказів збільшення обсягу його
відповідальності без згоди з ним.

Приведені в апеляційній скарзі інші
доводи позивача не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки вони
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
правильно застосував правові норми та
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 22 жовтня 2012 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
М.М.Романюк

Судді:
С.П.Котушенко

І.О.Петренко