Справа № 500/4500/14-ц
Провадження № 2/500/2187/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

01 грудня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області у
складі:

головуючого - судді: Бальжик О.І.

при секретарі: Івановій Ю.П.

за участю третьої особи: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмету спору, -
Ізмаїльський РВ ГУ ДМС України в
Одеській області та ОСОБА_1, про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору,
- Ізмаїльський РВ ГУ ДМС України в
Одеській області, про визнання його
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням. Позовні вимоги
обґрунтував тим, що в квартирі АДРЕСА_1,
зареєстровані та проживають він та
його батько ОСОБА_4 Станом на 30.05.2014
року в даній квартирі зареєстрований,
проте з 16.11.2013 року не проживає його
рідний брат ОСОБА_3 Через відсутність
відповідача він та його батько не
можуть реалізувати своє право на
приватизацію житлового приміщення.
Вказане питання, на його думку,
підлягає врегулюванню шляхом визнання
ОСОБА_3 таким, що втратив право на
користування спірною квартирою.
Вважає, що конституційне право на житло
відповідача порушене не буде, адже він
має інше житло, розташоване за адресою:
АДРЕСА_3.

Ухвалою суду від 09.10.2014 року до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору, залучена ОСОБА_1 (а.с.38).

У судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали на
наполягали на його задоволенні на
підставі викладених у ньому доводів. На
додаткові запитання представник
позивача пояснив, що ОСОБА_2 на
постійній основі працює в м. Одесі, у
зв'язку з чим, проживає за адресою:
АДРЕСА_4. Під час перебування в м.
Ізмаїлі позивач проживає за спірною
адресою. Комунальні послуги оплачує
основний квартиронаймач - батько
сторін. Йому достеменно не відомо, чи
наявні особисті речі відповідача за
місцем реєстрації, а також чи чинилися
йому перешкоди у проживанні. В останні
судові засідання не з'явилися,
звернувшись із заявою про розгляд
справи у їх відсутність (а.с.66).

Відповідач, а також третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо предмет
спору, Ізмаїльський РВ ГУ ДМС України в
Одеській області, будучи своєчасно та
належним чином повідомленими про дату,
час та місце розгляду справи, у судове
засідання не з'явилися. Відповідач із
заявою про відкладення розгляду справи
або розгляд справи у його відсутність
не звернувся, своєї думки щодо позову
не висловив. Третя особа звернулася із
заявою про розгляд справи у
відсутності представника (а.с.22).

У судовому засіданні третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмет спору, ОСОБА_1, заперечувала
проти задоволення позову, та у
відповідності до ст.62 ЦПК України
будучи допитаною в якості свідка,
надала пояснення про те, що ордер на
проживання в квартирі АДРЕСА_1, було
видано матері ОСОБА_5, яка невдовзі
померла, а також її дітям - їй, позивачу
ОСОБА_2, відповідачу ОСОБА_6 Після
смерті матері її співмешканець ОСОБА_4
усиновив відповідача, у зв'язку з чим,
останній змінив прізвище на «ОСОБА_3».
Її, в свою чергу, забрав до себе на
виховання рідний брат матері.
Відповідно, в спірній квартирі
проживали сторони та їх батько. В
подальшому, вітчим одружився з іншою
жінкою, якій було надано житло -
квартиру АДРЕСА_1. Приблизно протягом
п'яти років в квартирі №2 позивач не
проживає, так як працює та проживає в м.
Одесі. Відповідач не проживає в даній
квартирі приблизно протягом одного
року, так як поїхав на заробітки до РФ.
Сім'ї та власного житла на території РФ
ОСОБА_3 не має. Вона періодично
підтримує з ним зв'язок, під час якого
він повідомив їй, що має намір
повернутися до України, й відповідно,
заперечує проти визнання його таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням. Фактично в спірній
квартирі ніхто не проживає, а лише
періодично навідується батько
позивачів, який до речі оплачує
комунальні послуги. На скільки їй
відомо, допомогу на оплату
житлово-комунальних послуг батькові
надає відповідач. Вважає, що позивач
звернувся із даним позовом до суду, так
як має намір приватизувати квартиру,
після чого продати її.

Зі згоди позивача (а.с.24) суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст.224
ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивача та його
представника, а також показання
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору,
допитаної в якості свідка, дослідивши
матеріали справи, суд, на підставі
фактів, встановлених у судовому
засіданні, дійшов наступного висновку.

Загальна декларація прав людини 1948
року передбачає право кожної людини на
такий життєвий рівень, який є
необхідним для підтримання здоров'я і
добробуту її самої та її сім'ї. У
Декларації зазначено, що необхідний
життєвий рівень забезпечує, зокрема,
житло (п.1 ст.25). Аналогічне положення
міститься в п.1 ст.11 Міжнародного пакту
про економічні, соціальні і культурні
права 1966 року, ратифікованого Указом
Президії Верховної Ради УРСР від 19.10.1973
року N 2148-VIII, в якому, крім вказаного,
закріплено обов'язок держав - учасників
Пакту вживати необхідних заходів для
забезпечення здійснення такого права.

Частиною 5 ст.9 ЖК УРСР передбачено, що
житлові права охороняються законом, за
винятком випадків, коли вони
здійснюються в суперечності з
призначенням цих прав чи з порушенням
прав інших громадян або прав державних
і громадських організацій.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.3 ст.71 ЖК УРСР при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Жиле приміщення зберігається за
тимчасово відсутнім наймачем або
членами його сім'ї понад шість місяців
у випадку, зокрема, тимчасового виїзду
з постійного місця проживання за
умовами і характером роботи або у
зв'язку з навчанням (учні, студенти,
стажисти, аспіранти тощо), у тому числі
за кордоном, - протягом усього часу
виконання цієї роботи або навчання.

За позицією Верховного Суду України,
викладеною в п.10 постанови Пленуму «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» за №2 від 12.04.1985 року, у справах
про визнання наймача або члена його
сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст.71
ЖК) необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки.

За змістом ст.7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» №1382-ІV від
11.12.2003 року зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється протягом семи
днів, у тому числі, на підставі
остаточного рішення суду про
позбавлення права користування
житловим приміщенням.

Так, в судовому засіданні
встановлено, що на підставі рішення
виконкому за №40 від 19.02.1986 року сім'я,
складом із чотирьох осіб, а саме: ОСОБА_5
(наймач), ОСОБА_1 (дочка), ОСОБА_2 (син) та
ОСОБА_6 (син), отримала ордер на жиле
приміщення, розташоване в квартирі
АДРЕСА_1 (а.с.59).

У вищезазначеній квартирі
відповідач ОСОБА_3 зареєстрований з
17.09.2001 року (а.с.13).

Як вбачається з повідомлення КП
«Житсервіс-2» за вих.№762 від 23.06.2014 року
до 17.06.2014 року акти щодо проживання/не
проживання громадян в будинку АДРЕСА_1
не складалися, так як даний факт не
перевірявся (а.с.5).

За змістом акту, складеного 17.06.2014
року комісією у складі представників
КП «Житсервіс-2», зареєстровані в
квартирі АДРЕСА_1, наймач ОСОБА_8, його
сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на час перевірки
в ній не знаходилися (а.с.6).

Згідно повідомлення Головного
центра обробки спеціальної інформації
Державної прикордонної служби України
за вих.№0.254-11903/0/15-14 від 21.10.2014 року
відповідач ОСОБА_3 перетнув державний
кордон України 16.11.2013 року о 10 год. 46 хв.
у напрямку - С.-Петербург (а.с.57).

Згідно з п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України
суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

За змістом ч.1 ст.11, ч.ч.1, 2, 4 ст.60 ЦПК
України суд розглядає справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, аналіз вищезазначених норм
житлового законодавства, тих обставин,
що позивач у спірному жилому
приміщенні не проживає, оплату
житлово-комунальних послуг не
здійснює, відповідач не проживає
більше ніж шість місяців у зв'язку з
характером та умовами роботи, доказів
протилежного у судовому засіданні
надано не було, суд дійшов до висновку
про те, що позивачем не доведено чим
порушене, не визнано або оспорене його
право відповідачем, а тому у
задоволенні позову належить відмовити.

Приймаючи таке рішення, суд також
зважає на ту обставину, що позивачем
або його представником будь-яких
належних та допустимих доказів на
підтвердження того факту, що
відповідач має інше житло у судовому
засіданні надано не було.

Керуючись ст.ст.10, 11, 58-61, 88, 208, 209, 212-215, 218,
222, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору,
- Ізмаїльський РВ ГУ ДМС України в
Одеській області та ОСОБА_1, про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, -
відмовити.

Копії рішення надіслати для
відома сторонам, а також до
Ізмаїльського РВ ГУ ДМС України в
Одеській області.

Рішення, як заочне, може бути
переглянуте за заявою відповідача, що
подається до Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене
іншими особами, які брали участь у
справі, до апеляційного суду Одеської
області через Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: