Справа № 447/3655/14-ц
У Х В А Л А

02.12.2014 року Миколаївський районний
суд Львівської області в складі:

головуючого –судді Карбовнік І.
М.

з участю секретаря Данилів О.І. ,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Миколаєві
Львівської області подання державного
виконавця відділу ДВС Миколаївського
РУЮ ОСОБА_1 про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України
,-

в с т а н
о в и в :

Державний виконавець відділу ДВС
Миколаївського РУЮ ОСОБА_1 звернулася
в Миколаївський районний суд
Львівської області з поданням про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 в праві
виїзду за межі України до виконання
зобов’язань. В обґрунтування подання
наведено наступне.

На примусовому виконанні у Відділі
державної виконавчої служби
Миколаївського РУЮ перебуває
виконавче провадження ЄДРВП № 39702378
щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості
на користь юридичних осіб на загальну
суму 10641,13 грн., яке обєднує чотири
виконавчих провадженнь, а саме:

виконавче провадження з примусового
виконання вимог №Ф59У від 21.02.2013 року
УПФУ у Миколаївському районі про
стягнення з ОСОБА_2 боргу в розмірі 4572,42
грн.

виконавче провадження з примусового
виконання вимог №Ф59У від 17.05.2013 року
УПФУ у Миколаївському районі про
стягнення з ОСОБА_2 боргу в розмірі 1194,03
грн.

виконавче провадження з примусового
виконання вимог №Ф59У від 12.08.2013 року
УПФУ у Миколаївському районі про
стягнення з ОСОБА_2 боргу в розмірі 1194,03
грн.

виконавче провадження з примусового
виконання вимог №Ф-30-17У від 07.05.2014 року
Миколаївського ОДПІ про стягнення з
ОСОБА_2 боргу в розмірі 3680,65 грн.

Останнє виконавче провадження
приєднано до зведеного виконавчого
провадження 28.07.2014 року.

Вказує, що боржником добровільно
виконавчі документи не виконуються.
Згідно отриманих відповідей на запити
від реєструючих майно органів, за
боржником майна не виявлено.

З огляду на наведене просить суд
тимчасово обмежити у праві виїзду за
межі України ОСОБА_2 до повного
виконання нею своїх боргових
зобов'язань.

В судовому засіданні державний
виконавець Рудка І.І. подання
підтримала.

Сторони виконавчого провадження у
відповідності до положень ч.2 ст.377-1 ЦПК
України в судове засідання не
викликались.

Заслухавши пояснення державного
виконавця, дослідивши подані
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи на яких
ґрунтуються вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення її по суті, суд встановив
наступні обставини справи та надав їм
правову оцінку.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Судом встановлено, що на примусовому
виконанні у Відділі державної
виконавчої служби Миколаївського
РУЮ перебуває виконавче провадження
ЄДРВП № 39702378 щодо стягнення з ОСОБА_2
заборгованості на користь юридичних
осіб на загальну суму 10641,13 грн., яке
обєднує чотири виконавчих провадженнь,
а саме:

виконавче провадження з примусового
виконання вимог №Ф59У від 21.02.2013 року
УПФУ у Миколаївському районі про
стягнення з ОСОБА_2 боргу в розмірі 4572,42
грн.

виконавче провадження з примусового
виконання вимог №Ф59У від 17.05.2013 року
УПФУ у Миколаївському районі про
стягнення з ОСОБА_2 боргу в розмірі 1194,03
грн.

виконавче провадження з примусового
виконання вимог №Ф59У від 12.08.2013 року
УПФУ у Миколаївському районі про
стягнення з ОСОБА_2 боргу в розмірі 1194,03
грн.

виконавче провадження з примусового
виконання вимог №Ф-30-17У від 07.05.2014 року
Миколаївського ОДПІ про стягнення з
ОСОБА_2 боргу в розмірі 3680,65 грн.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачені
обов'язки державних виконавців,
зокрема державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, своєчасно і в повному обсязі
вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатись до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язання за
рішенням.

Статтею 6 Закону України від 21.01.1994, №
3857-XII "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України"
передбачено, підстави для тимчасового
обмеження у праві виїзду громадян
України за кордон. Однією з підстав для
тимчасового обмеження у праві виїзду
громадянина України за кордон є те, що
він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань.

Окрім того, Законом України “Про
порядок виїзду з України і вїзду в
Україну громадян України” визначено
підстави для тимчасових обмежень у
праві виїзду громадян України за
кордон та способи здійснення таких
обмежень, а саме шляхом відмови у
видачі паспорта або шляхом затримання
чи вилучення паспорта.

Однак, з матеріалів подання не
вбачається, що боржник ОСОБА_2 злісно
ухиляється від виконання покладених на
неї зобов'язань, а також, в матеріалах
подання не містять доказів про факт
або намір виїзду нею за межі України з
метою ухилення від виконання рішення
суду.

Крім того, з наданих до суду матеріалів,
не можна вважати, що державний
виконавець вжив усіх можливих заходів
для примусового виконання судового
рішення. Зокрема, матеріали подання не
містять відомостей неодноразового
виклику державним виконавцем боржника
для надання пояснень з приводу
заборгованості чи застосування до
останньої приводу у разі її неявки на
виклики, а також відсутні будь які
підтвердження того, що у боржника
відсутнє майно та банківські влади.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Відповідно до статті 2 протоколу №4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (ратифікований
законом України 11.09.1997 року) та статті 17
Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини»,
заходи щодо обмеження свободи
пересування повинні бути достатньо
виправдані суспільними інтересами в
демократичному суспільстві.

Згідно із п.5 ч.1 та ч.2 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в"їзду в
Україну громадян України»,
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадовою особою) до
виконання зобов'язань.

Ухилення боржника від виконання своїх
зобов'язань є оціночним поняттям.
Теоретично їх невиконання може бути
зумовлено об'єктивними причинами,
наприклад внаслідок відсутності майна,
роботи, незадовільного фінансового
стану, тривалого відрядження, важкої
хвороби тощо. Однак, воно може мати й
принципово інше походження,
суб'єктивне, коли боржник свідомо
ухиляється від виконання - має змогу
виконати зобов'язання у повному обсязі
або частково, але не робить це без
поважних причин.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається на підставу своїх
вимог та заперечень.

На противагу, в матеріалах справи
відсутні докази на підтвердження
надіслання боржнику вимоги щодо
добровільного виконання зобов'язань та
докази одержання нею такого
повідомлення, відсутні і в матеріалах
справи беззаперечні докази, які б
підтверджували ухилення боржника від
виконання зобов'язань.

За таких обставин, суд вважає, що
державним виконавцем не обґрунтовано
та не підтверджено доказами
необхідності застосування до боржника
тимчасового обмеження у виїзді за межі
України, у зв'язку із чим не має
правових підстав для обмеження
боржника ОСОБА_2 у її конституційному
праві вільно залишати територію
України та встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України, а тому у задоволенні подання
слід відмовити.

Керуючись ст.. 33 Конституції України,
ст. 377-1 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні подання державного
виконавця відділу ДВС Миколаївського
РУЮ ОСОБА_1 про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції, який постановив
ухвалу шляхом подачі апеляційної
скарги в 5 денний строк з моменту
отримання її копії.

Суддя:
Карбов
нік І. М.