Справа № 459/4889/13
Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/4766/14
Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючої судді -
Копняк С.М.

суддів -
Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.

секретар -
Іванова О.О.

з участю апелянта -
ОСОБА_2

представника апелянта -
ОСОБА_3

позивача -
ОСОБА_4

представника позивача -
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_2 на рішення Червоноградського
міського суду Львівської області від 16
травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
продовження строку для прийняття
спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 16 травня 2014
року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 про продовження строку для
прийняття спадщини - задоволено.

Визначено ОСОБА_4 додатковий строк для
подання заяви про прийняття спадщини
після смерті його баби - ОСОБА_9, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, терміном у 2
(два) місяці з дати набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду оскаржила відповідач
ОСОБА_2

В обґрунтування апеляційної скарги
посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла бабуся апелянта - ОСОБА_9
Спадкоємцем першої черги був її батько
- ОСОБА_10, який був зареєстрований та
постійно проживав з матір»ю, що
підтверджується відповідною довідкою,
яка долучена до матеріалів справи.

Зазначає, що жодних заяв про відмову
від спадщини, після смерті ОСОБА_9,
ОСОБА_10 не подавав. Останній фактично
прийняв спадщину, але отримати
свідоцтво про спадщину не встиг,
оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 року також помер.

Крім того, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 є
рідними дітьми ОСОБА_10, і як спадкоємці
першої черги у встановлений законом
строк звернулися до нотаріуса з
відповідними заявами про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_10 На
сьогоднішній день вони не можуть
отримати свідоцтво про право на
спадщину по тій причині, що ОСОБА_4
звернувся в суд із заявою про
продовження строку для прийняття
спадщини, однак жодних законних
підстав продовжувати строк для
прийняття спадщини в суду не було,
оскільки на момент смерті батька
ОСОБА_4 -ОСОБА_12, тобто станом на 05
травня 2002 року, спадкодавець ОСОБА_9
жодного рухомого майна не мала. Таке
нею було успадковане після смерті її
чоловіка ОСОБА_13, який помер у
ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Діти ОСОБА_12 спадщину
після смерті діда в порядку спадкової
трансмісії не прийняли. Тому позивач
після смерті бабці є спадкоємцем
другої черги.

Просить рішення скасувати та закрити
провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3
в підтримання мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, заперечення
позивача ОСОБА_4 і представника
позивача ОСОБА_5 проти мотивів
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
висновку про часткове задоволення
такої з наступних підстав.

Згідно із ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених прав, а суд,
здійснюючи правосуддя, захищає
порушені права цих осіб у спосіб,
визначений законами України.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

За приписами ст. 303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводам
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11
Постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» від 18 грудня 2009 року
№11 роз»яснив, що у мотивувальній
частині рішення слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення не відповідає зазначеним
вимогам.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Обставини визнані
сторонами, не підлягають доказуванню.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Статтею 57 ЦПК України
передбачено, що доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи.

Встановлено, що позивач ОСОБА_4, є
внуком спадкодавця - покійної ОСОБА_9,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
підтверджується копією свідоцтва про
її смерть серії НОМЕР_1

Остання за життя заповіту не
склала. Після її смерті відкрилась
спадщина за законом.

Батько позивача - ОСОБА_12
помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, тобто ще до
смерті своєї матері, що
підтверджується свідоцтвом про його
смерть серії НОМЕР_2.

Рідний брат ОСОБА_12, а син
спадкодавця ОСОБА_9 - ОСОБА_10 - помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, тобто після смерті
своєї матері, але ще до спливу
шестимісячного терміну (свідоцтво про
смерть серії НОМЕР_3).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Задовольняючи позовні вимоги суд в
своєму рішенні вірно покликався на
приписи ч.1 ст.1261 ЦК України, відповідно
до якої першою чергою спадкоємців по
закону є діти спадкодавця, або той із
подружжя який його пережив. Відповідно
до цього спадкоємцями першої черги
після смерті ОСОБА_9 є її діти - ОСОБА_12
та ОСОБА_10

Згідно ч.1 ст. 1266 ЦК України, внуки
спадкодавця спадкують ту частку
спадщини, яка б належала за законом
їхнім матері, батькові, якби вони були
живими на час відкриття спадщини. А
відтак, суд першої інстанції,
враховуючи положення даної статті,
прийшов до правильного висновку про те,
що право на спадкування після смерті
ОСОБА_9 виникло серед інших спадкоємців
і у її внука - позивача ОСОБА_4

В той же час, відповідно до вимог ч.3
ст.1223 ЦК України право на спадкування
виникає у день відкриття спадщини.

Згідно із ч. 2 ст. 1220 ЦК України
часом відкриття спадщини є день смерті
особи або оголошення її померлою.

За приписами ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України,
якщо спадкоємець протягом строку,
встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не
подав заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв її. За
письмовою згодою спадкоємців, які
прийняли спадщину, спадкоємець, який
пропустив строк для прийняття
спадщини, може подати заяву про
прийняття спадщини нотаріусу за місцем
відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 вказаної статті
ЦК України за позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Як роз»яснено у п. 24 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року №7 «Про судову практику
у справах про спадкування», вирішуючи
питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причин пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску
строку визнаються, зокрема: 1) тривала
хвороба спадкоємців; 2) велика відстань
між місцем постійного проживання
спадкоємців і місцем знаходження
спадкового майна; 3) складні умови
праці, які, зокрема, пов'язані з
тривалими відрядженнями, в тому числі
закордонними; 4) перебування
спадкоємців на строковій службі у
складі Збройних Сил України; 5)
необізнаність спадкоємців про
наявність заповіту тощо.

При розгляді цих справ слід
перевіряти наявність або відсутність
спадкової справи стосовно спадкодавця
у державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини, наявність у
матеріалах справи обґрунтованої
постанови про відмову нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, зокрема
відмови у видачі свідоцтва про право на
спадщину.

Даних вимог закону суд першої
інстанції не врахував та прийшов до
помилкового висновку про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
і визначення додаткового строку для
подання в нотаріальну контору заяви
про прийняття спадщини.

Так, з матеріалів спадкової
справи, яка заведена після смерті
ОСОБА_9 вбачається, що спадкодавець
ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. У
передбачений законом шестимісячний
термін із заявами про прийняття
спадщини в нотаріальну контору
звернулись: 07 жовтня 2008 року ОСОБА_2, 30
жовтня 2008 року - ОСОБА_8, 30 жовтня 2008 року
- ОСОБА_7. Позивач ОСОБА_4 у передбачений
законом шестимісячний термін із заявою
про прийняття спадщини до нотаріальної
контори не звернувся (а.с.31-49).

В свою чергу, з матеріалів
спадкової справи після смерті ОСОБА_10
вбачається, що останній помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, тобто до спливу шести
місяців після смерті своєї матері
ОСОБА_9, і нотаріально спадщину після
смерті матері не оформив. В межах цієї
спадкової справи 22.06.2011 року державним
нотаріусом Стеців М.Р. позивачу
ОСОБА_4 було надіслано повідомлення,
щодо явки у державну нотаріальну
контору, для вирішення питання з
приводу прийняття чи відмови від
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_9 (а.с.50-88).

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
оскільки позивач дізнався, що він має
право на частку у спадщині після
смерті його баби - ОСОБА_9 з
повідомлення державного нотаріуса
лише у 2011 року, то причини пропуску
строку для прийняття спадщини є
поважними і такий слід поновити.

Однак колегія суддів не
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції, оскільки зазначені
позивачем причини пропуску ним
шестимісячного строку для прийняття
спадщини після смерті баби ОСОБА_9, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, не є такими,
що не залежали від його волі, не є
непереборними та такими, що створювали
для нього істотні труднощі для
прийняття спадщини. Такі не
перешкоджали йому подати до
нотаріальної контори протягом шести
місяців заяву про прийняття спадщини, а
відтак позовні вимоги ОСОБА_4
зазначені ним в позовній заяві, а саме,
про продовження йому строку для
подання заяви про прийняття спадщини,
не підлягають до задоволення.
Помилковим є висновок суду першої
інстанції, який зазначив поважною
причину пропуску строку про прийняття
спадщини таку, як необізнаність про
право на спадкування, що слід розуміти
як незнання законодавства, що регулює
порядок прийняття спадщини. Адже, про
відкриття спадщини позивачу було
відомо після смерті спадкодавця у
квітні 2008 року, в подальшому про право
на спадкування або відмову від
спадщини йому було роз»яснено
нотаріусом у листі від 22.06.2011 року
(а.с.86-88), однак останній не скористався
своїм правом на оформлення спадкування
у встановлений законодавством строк і
спосіб. Тому колегія судді приходить до
висновку, що мотиви рішення суду про
задоволення позову не ґрунтуються на
матеріалах справи. Судове рішення
ухвалене з неправильним застосуванням
норм матеріального права, оскільки не
було застосовано закон, який підлягає
застосуванню. За таких обставин
ухвалене в справі рішення суду не можна
вважати законним та обґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржуване
рішення не відповідає вимогам ст. 213
ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, оскільки судом першої
інстанції не виконано всі вимоги
цивільного судочинства, зокрема,
висновки суду не відповідають
обставинам справи та судом
неправильно застосовано норми
матеріального право, що відповідно до
вимог ст. 309 ЦПК України є безумовною
підставою для скасування судового
рішення з ухваленням нового рішення,
яким у задоволенні позову про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
слід відмовити.

На підставі ст.88 ЦПК України
питання судових витрат слід вирішити
наступним чином - з ОСОБА_4 підлягають
стягненню в користь ОСОБА_2 121 грн. 80
коп. (сто двадцять одна грн. 80 коп.)
судового збору, сплачених останньою
при подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.
п.3, 4, ч. 2, 313, 314, 316, 317,319 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 16 травня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
продовження строку для прийняття
спадщини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь
ОСОБА_2 121 грн. 80 коп. (сто двадцять одна
грн. 80 коп.) судового збору сплачених
останньою при подачі апеляційної
скарги.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом 20-ти днів безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ з дня набрання рішенням
апеляційного суду законної сили.

Головуюча
Копняк С.М.

Судді:
Кабаль І.І.

Монастирецький Д.І.