АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6033/14
Категорія: про витребування майна
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Піддубного
Р.М., Малінської С.М.

за участі секретаря - Андрійко
О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в
особі представника ОСОБА_3

на рішення Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 23 липня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року ОСОБА_5
звернулася до суду з вказаним позовом,
в обгрунтвання якого посилалася на те,
вона з 1995 року постійно проживала
однією сім'єю, як чоловік та жінка
разом з ОСОБА_6, у АДРЕСА_1, Харківського
району, Харківської області, шлюб з
яким зареєструвала 1 грудня 2001 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер.
Після смерті чоловіка вона, у
встановлений законом строк звернулась
до нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини. В подальшому, у
березні 2011 року вона пройшла курс
лікування, а з 19 червня 2011 року по
путівці продовжувала лікування у
санаторії «Либідь» у м. Трускавець.

Не зважаючи на це відповідач, який є
чоловіком сестри померлого ОСОБА_6, у її
відсутність 26 червня 2011 року та 29
червня 2011 року приїхав до її будинку і
вивіз належне їй майно, а саме: 10 листів
з нержавіючої сталі, розміром 1,2x2,5 м
кожний; 8 штук бочок, об'ємом 200л кожна;
мотопомпи; електричного двигуна; 2-х
алюмінієвих бетонів, об'ємом 40 л кожний;
брезенту розміром 2x3 м; металевого
ліжка; тачки заводського виготовлення;
тачки саморобної.

Позивачка неодноразова зверталася
до відповідача з вимогою повернути
належне їй майно, проте останній
відмовився, у зв'язку з чим ОСОБА_4 була
змушена звернутися до правоохоронних
органів, а потім до суду за захистом
своїх прав власника.

Крім того, позивачка вважала, що
такими незаконними діями з боку
відповідача їй заподіяно моральну
шкоду, яка виразилась в душевному
хвилюванні та яку вона оцінила у
розмірі 3000 грн.

Відповідач проте позову
заперечував, посилаючись на те, що
будинок у АДРЕСА_1 Харківського району
належить у рівних частках (по1/2 частині
кожному)

ОСОБА_4 та його дружині ОСОБА_8 Він
дійсно вивіз з території домоволодіння
АДРЕСА_1 - 3 бочки ємкістю по 200 л, 4
металевих листа, мотопомпи,
алюмінієвого бетону ємкістю 40 л,
брезенту, які були придбані ним ще до
того часу коли позивачка почала
мешкати у зазначеному домоволодінні.

Рішенням Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 23 липня 2014 року
витребувано з чужого незаконного
володіння від ОСОБА_2 - 4 листа
металевих, 3 бочки на 200 л кожна,
мотопомпу, алюмінієвий бетон на 40 л,
брезент, з подальшою передачею ОСОБА_4.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
судовий збір у розмірі 30 грив. 64 коп.

На погодившись з вказаним рішенням
суду першої інстанції ОСОБА_2 , в особі
представника ОСОБА_3 звернувся на нього
з апеляційною скаргою, в якій, з
посиланням на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати це рішення та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити у повному обсязі.

Судова колегія, вислухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач не довів
того, що майно, яке ним було вивезено з
подвір'я позивача належить йому на
праві власності, та те, що він передавав
вивезене майно на зберігання ОСОБА_4 та
ОСОБА_6. Крім того, є незрозумілою
термінова необхідність вивезення
майна в той час, коли позивач була у
від'їзді і не була присутня вдома.

Однак погодитися з таким висновком
суду не можна, оскільки висновки суду
не відповідають обставинам справи та
судом не правильно застосовані норми
матеріального права і тому суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне на підставі п.п. 3 і 4 ст. 309 ЦПК
України, рішення суду першої інстанції
скасувати й ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову із наступних
підстав.

Так, по справі достовірно
встановлено та не заперечується
сторонами, що ОСОБА_4 з 1995 року постійно
проживала однією сім'єю, як чоловік та
жінка разом з ОСОБА_6, у АДРЕСА_1,
Харківського району, Харківської
області, шлюб з яким зареєструвала 1
грудня 2001 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер.
Після смерті чоловіка ОСОБА_4, у
встановлений законом строк звернулась
до нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини.

На підставі заповіту від 11 грудня 2009
року ОСОБА_6 заповів належну йому на
праві власності ? частину зазначеного
будинку своїй сестрі ОСОБА_8

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_8, по ?
частині кожній, належить
домоволодіння разом з відповідною
часткою надвірних будівель та
відповідною частиною земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1 належить на
праві.

Згідно зі ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ ( майно) ,
яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Відповідно до ст. 387 ЦК України,
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Вказана позиція також міститься в
п. 23 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ « Про судову практику в правах
про захист права власності та інших
речових прав» за № 5 від 07.02.2014 року,
відповідно до якого, право власності на
рухоме майно повинно доводитися за
допомогою будь-яких передбачених
процесуальним законодавством доказів,
що підтверджують виникнення такого
права у позивача.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем як в судове засідання суду
першої, так і апеляційної інстанції,
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що вказані речі
належали позивачу на праві власності
надано не було.

Частина 2 ст. 59 ЦПК України
передбачає, що обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Ст. 60 ЦПК України передбачає, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу свої вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

На підставі вищевикладеного, судова
колегія приходить до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 301,302, п.п.3 і 4 ст. 309,
312,313,317 ЦПК України, судова колегія
судової палати, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в особі
представника ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 23 липня 2014 року
скасувати.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про витребування
майна з чужого незаконного володіння
відмовити.

Рішення набирає законної сили
після проголошення але протягом 20 днів
може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий - суддя -

Судді -