ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1161/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2014 р. Петриківський районний
суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Соловйова І.М., за
участі секретаря судового засідання
Столяренко Н.П., розглянувши в смт.
Петриківка у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
№187/1161/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання неукладеним договору про
позику, -

Встановив:

01.10.2014 року до суду з позовом звернувся
ОСОБА_1 (далі Позивач) до ОСОБА_2 (далі
Відповідач) про визнання неукладеним
договору про позику від 15.03.2012 року на
суму 100 000 доларів США. Свої вимоги
мотивує тим, що в нього виникло право
оспорити договір позики на тій
підставі, що грошові кошти не були
одержані ним від позикодавця взагалі,
що підтверджується відсутністю
основного документа, який би свідчив
про фактичну передачу суми позики.

Позивач та його представник ОСОБА_3, в
судовому засіданні доводи позовної
заяви підтримали в повному обсязі та
просили їх задовольнити, також
доповнили, що фактично між ними
укладено договір купівлі продажу
частки нерухомого майна.

Відповідач та його представник, ОСОБА_4,
проти позову заперечувала, посилаючись
на те, що Позивач добровільно уклав
договір позики, виконував його, однак
через деякий час припинив виконувати
свій обов'язок, у зв'язку з чим на даний
час в іншому суді розглядається справа
про стягнення з Позивача
заборгованості за оспорюваним
договором. Доводи Позивача, що між ними
укладено зовсім інший правочин
заперечують, так як договір
купівлі-продажу укладено іншими
особами та за часом пізніше від дати
підписання спірної угоди.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов задоволенню не
підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
15.03.2012 року між Позивачем (позичальник)
та Відповідачем (позикодавець)
укладено договір про позику, за умовами
якого позичальник отримав від
позикодавця 800 000 грн., що еквівалентно
100 000 доларів США. Позика видана на
умовах забезпеченості, повернення та
строковості на строк з 15.03.2012 року по
15.06.2015 року. Сторони визначили, що факт
розрахунку підтверджується сторін в
графіку (додаток №1). Вказане сторонами
не заперечується.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися
на засадах добросовісності, розумності
та справедливості.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України визначено,
що на підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно п.1 договору про позику, грошові
кошти отримані Позивачем в день
підписання цього договору.

Доводи Позивача щодо необхідності
наявності додаткового документа про
отримання ним грошових коштів є
необґрунтованими, оскільки такого
обов'язку умовами договору не
передбачені, а тому факт отримання
грошових коштів підтверджується
безпосередньо договором про позику, що
узгоджується з положеннями ст. 1047 ЦК
України.

Окрім того, Позивач не заперечував, що
ним виконувалися умови договору щодо
погашення заборгованості згідно з
графіком.

Також не підтверджені доводи Позивача,
що фактично між ними укладено договір
купівлі продажу частки нерухомого
майна, оскільки цей договір на який
посилається Позивач, укладений після
підписання договору про поруку тобто
21.03.2012 року, а також вказаний договір
має інший суб'єктний склад, а саме
продавець ТОВ Зовнішньоторгова фірма
"МіКомп" та покупець ОСОБА_5

За таких обставин, в силу статей 10 та 60
ЦПК України позов підлягає залишенню
без задоволення за необґрунтованістю.

Судовий збір сплачено у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 212, 213, 215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
неукладеним договору про позику -
залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено
та підписано 09.12.2014 року.

Суддя (підпис)
І.М.Соловйов

з оригіналом згідно: суддя
І.М.Соловйов