АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у 1 інстанції - Пасинок В.С.
Доповідач - Борисова
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М.,
Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 21 січня 2014 року за позовом
Управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації до ОСОБА_2, третя особа:
Київський міський центр по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат про
стягнення надмірно сплачених коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року позивач Управління
праці та соціального захисту населення
Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації звернувся до
суду з зазначеним позовом, в якому
просив стягнути з ОСОБА_2 (ОСОБА_2)
надмірно виплачені кошти допомоги на
дітей одиноким матерям в сумі 16 731,25 грн.
на рахунок Київського міського центру
по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат, матеріальної
допомоги одиноким матерям в сумі 1900
грн. одноразової допомоги до 8 березня в
сумі 195 грн, щомісячної адресної
матеріальної допомоги на хліб в сумі 96,
77 грн.

Заочним рішенням Голосіївського
районного суду м. Києва від 21 січня 2014
року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації суму надмірно
виплачених коштів допомоги на дітей
одиноким матерям в розмірі 16731 грн. 25
коп.; суму матеріальної допомоги
одиноким матерям в розмірі 1900 грн.; суму
одноразової допомоги до 8 Березня в
розмірі 195 грн.; суму щомісячної
адресної матеріальної допомоги на хліб
в розмірі 96,77 грн., а всього - 18923,02 грн.
Вирішено питання судового збору.

Ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 31 березня 2014 року заява
представника відповідача про перегляд
заочного рішення залишена без
задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу та
посилаючись на порушення норм
процесуального права просить рішення
суду скасувати та закрити провадження
по справі.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги вказує, що спір у даній справі не
підлягав розгляду в порядку цивільного
судочинства, оскільки правовідносини,
що склалися між сторонами носять
публічно-правовий характер.

Представник Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної в місті Києві
державної адміністрації проти
апеляційної скарги заперечував, просив
рішення суду у справі залишити без
змін.

Відповідач та третя особа в судове
засідання не з'явилися, належним чином
повідомлені про день, місце і час
судового засідання, а тому колегія
суддів вважає можливим розглядати
справу відсутності осіб, які не
з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що відповідачем не була надана
інформація про зміну обставин, що
виливає на виплату допомоги, що
призвело до надмірної виплати їй
державних коштів на суму 19 033,02 грн.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та ґрунтується на вимогах
закону.

Загальні підстави для виникнення
зобов'язання у зв'язку з набуттям,
збереженням майна без достатньої
правової підстави визначені нормами
глави 83 ЦК України.

Статтею 1215 ЦК України встановлено, що
не підлягає поверненню безпідставно
набуті заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, пенсії, допомоги,
стипендії, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, аліменти та інші
грошові суми, надані фізичній особі як
засіб до існування, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною
особою добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача.

Безпідставно набуті особою кошти, що
належать до виплат, встановлених ч. 1
ст.1215 ЦК України, за відсутності
рахункової помилки з боку особи, яка
добровільно провела їх виплату, та
факту недобросовісності набувача, не
підлягають поверненню.

Сума допомоги, перерахованої
(виплаченої) надміру внаслідок
свідомого не подання громадянином
документів при зміні обставин, що
впливає на виплату допомоги,
повертається ним за вимогою органу, що
призначив допомогу. У разі коли
громадянин добровільно не повернув
надміру перераховану (виплачену) суму
допомоги, питання про її стягнення
органи, що призначають допомогу,
вирішують у судовому порядку.

Згідно положень ст.22 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», п.49 Порядку призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27
грудня 2001 року, на заявників
покладається відповідальність за
відомості або надання інформації про
зміну обставин, що впливає на виплату
допомоги. Суми державної допомоги,
виплачені надміру внаслідок
зловживань громадянином (у результаті
подання документів із свідомо
неправдивими відомостями, неподання
відомостей про зміни у складі сім'ї,
приховування обставин, що впливають на
виплату державної допомоги тощо),
стягуються згідно з законом.

Відповідно до ст.18-1 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», п.33
Порядку право на допомогу на дітей
одиноким матерям мають одинокі матері
(які не перебувають у шлюбі), якщо у
свідоцтві про народження дитини
відсутній запис про батька або запис
про батька проведено в установленому
порядку за вказівкою матері. Жінка, яка
має дітей від особи, з якою вона не
перебувала і не перебуває у
зареєстрованому шлюбі, але з якою вона
веде спільне господарство, разом
проживає і виховує дітей, права на
одержання допомоги, встановленої на
дітей одиноким матерям не має. При
реєстрації жінкою шлюбу з особою, від
якої вона має дітей допомога на дітей,
народжених від цієї особи, не
призначається.

Умовами ст.18-2 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
визначено, що допомога на дітей
одиноким матерям призначається за
наявності витягу з Державного реєстру
актів цивільного стану громадян про
державну реєстрацію народження дитини,
виданого відділом державної
реєстрації актів цивільного стану, або
довідки про народження, виданої
виконавчим органом сільської,
селищної, міської (крім міст обласного
значення) ради із зазначенням підстави
внесення відомостей про батька дитини
до актового запису про народження
дитини відповідно до ч.1 ст.135 СК
України, або документу про народження,
виданого компетентним органом
іноземної держави, в якому відсутні
відомості про батька, за умови його
легалізації в установленому
законодавством порядку.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 1992 року «Про практику
розгляду судами трудових спорів»
визначено, що одинокою матір'ю є жінка,
яка не перебуває в шлюбі і у свідоцтві
про народження дитини якої відсутній
запис про батька дитини або запис
батька зроблено в установленому
порядку за вказівкою матері; вдова;
інша жінка, яка виховує і утримує
дитину сама.

Судом встановлено, що відповідач 19
грудня 1994 звернулась до позивача із
заявою про призначення їй допомоги як
одинокій матері у зв'язку із
народженням сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
до якої надала свідоцтво про
народження останнього та довідки з
органів РАГСу та комунальної
організації (а.с. 6, 8-9).

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що
відповідач зобов'язалась своєчасно
повідомити відділ соціального
забезпечення про всі зміни у сім'ї (а.с.
6).

З 01 жовтня 1994 року відповідач
перебувала на обліку в Управлінні
праці та соціального захисту населення
Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації та отримувала
державну соціальну допомогу одинокої
матері на дитину, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» від
21 листопада 1992 року № 2811- XII та
Постанови Кабінету Міністрів України
«Про розміри державної допомоги
окремим категоріям громадян» № 843 від 16
грудня 1994 року (а.с. 7).

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач з 13 серпня 2003 року перебуває
у шлюбі з громадянином ОСОБА_6, який був
визнаний батьком ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с. 14, 16).

Таким чином, апеляційна інстанція
погоджується з аргументованим
висновком суду першої інстанції про те,
що відповідач не повідомила управління
про укладення шлюбу та визнання
батьківства чим порушила взяті на себе
зобов'язання повідомляти про зміну
обставин, що впливають на призначення
державної допомоги на дітей одиноким
матерям згідно чинного законодавства
України, внаслідок чого надмірно
отримала призначену допомогу.

Твердження апелянта про те, що спір у
даній справі не підлягав розгляду в
порядку цивільного судочинства,
оскільки правовідносини, що склалися
між сторонами носять публічно-правовий
характер є безпідставними, з огляду на
таке.

Спір у справі не стосується захисту
прав, свобод і інтересів фізичних чи
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, а пов'язаний із захистом
порушених прав Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної м. Києві
державної адміністрації у зв'язку з
безпідставним отриманням ОСОБА_2
(ОСОБА_2) коштів на допомогу на дітей
одиноким матерям, та підлягає захисту
відповідно до вимог ст.1215 ЦК України,
тому розгляд таких справ згідно з
положеннями ст.15 ЦПК України
відбувається за правилами цивільного
судочинства.

В силу ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи,
які б давали підстави до скасування
рішення суду, оскільки при розгляді
справи у апеляційному суді скаржник не
надав будь - яких переконливих доказів
на спростування висновків суду першої
інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 21 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді