АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
провадження № 22ц/790/8063/14
Головуючий 1 інст. -
Категорія: договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Макарова Г.О.,

Кіпенка І.С.,

при секретарі - Сементовської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3
на рішення Київського районного суду м.
Харкова від 21 жовтня 2014 року по справі
за позовом Комунального підприємства
«Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року КП «Харківські
теплові мережі» звернулось до суду з
вказаним позовом, в якому просило
стягнути з відповідачів, що мешкають за
адресою: АДРЕСА_1, та є споживачами
послуг з централізованого опалення та
гарячого водопостачання,
заборгованість в розмірі 12 854,66 грн. та
суму судового збору - 243,60 грн.

В обґрунтування зазначеного позову
посилалось на те, що КП «ХТМ» надаються
послуги з централізованого опалення та
гарячого водопостачання згідно Закону
України «Про житлово - комунальні
послуги» від 24.06.2004 року та Правил
надання послуг з центрального
опалення, постачання холодної та
гарячої води, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 21.07.2005
року №630, що регулюють відносини між
виконавцем послуг КП «ХТМ» та
споживачами, які отримують ці послуги.

26.09.2013 року позивач звернувся до
Київського районного суду м. Харкова з
заявою про видачу судового наказу про
стягнення заборгованості за надані
послуги з теплопостачання з
відповідачів. 14.10.2013 року Київським
районним судом м. Харкова по вище
зазначеній справі було видано судовий
наказ, який за заявою відповідачів
14.11.2013 року було скасовано.

Внаслідок неповної та несвоєчасної
сплати послуг у відповідачів виникла
заборгованість в сумі 12 854.66 грн. за
період з 01.08.2002 року по 31.08.2013 року.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 21 жовтня 2014 року позовні
вимоги Комунального підприємства
«Харківські теплові мережі» -
задоволено частково.

Стягнуто солідарно зі ОСОБА_2, ОСОБА_3
на користь Комунального підприємства
«Харківські теплові мережі»
заборгованість за період з 01.09.2010 року
по 31.08.2013 року у розмірі 2 128 (дві тисячі
сто двадцять вісім) грн. 36 коп.

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь
Комунального підприємства «Харківські
теплові мережі» судовий збір у розмірі
121,80 грн.

У задоволенні інших позовних вимог
Комунального підприємства «Харківські
теплові мережі» - відмовлено.

З таким рішенням не погодились ОСОБА_2,
ОСОБА_3, подали апеляційну скаргу, в
якій просять вказане рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позову КП
«Харківські теплові мережі».

Перевіряючи законність і
обґрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції слід залишити без змін з
підстав, передбачених ст. 308 ЦПК
України.

Судом встановлено, що між сторонами
виникли правовідносини з приводу
надання житлово-комунальних послуг,
які регулюються спеціальними нормами,
а саме: Законом України «Про
житлово-комунальні послуги» та
Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630 .

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Такий обов'язок відповідачами не
виконувався, внаслідок чого утворилася
заборгованість .

Згідно до ст. 19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» відносини
між учасниками договірних відносин у
сфері житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.
Виробник послуг може бути їх
виконавцем. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 цього
Закону передбачений обов'язок
споживача укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору. Цей обов'язок
відповідає зустрічному обов'язку
виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21
Закону № 1875 IV, підготувати та укласти
зі споживачем договір на надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором. Форма та зміст
(умови) типового договору про надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджені
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630 (в редакції
постанови Кабінету Міністрів України
від 03 вересня 2009 року № 933) «Про
затвердження Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення».

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК
України, ст. ст. 19-21 Закону № 1875-IV
убачається, що умови типового договору,
що набули юридично обов'язкового
значення в силу актів цивільного
законодавства, є обов'язковими для
сторін договору, які не мають права
відступити від їх положень і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд.

При цьому, відповідно до змісту п. 1 ч. 1
ст. 20 Закону України № 1875 IV споживачі
зобов'язані оплатити
житлово-комунальні послуги, якщо вони
фактично користувалися ними;
відсутність договору на надання
житлово-комунальних послуг сама по
собі не може бути підставою для
звільнення споживача від оплати
послуг.

Заперечуючи проти позову,
відповідачами не було надано жодних
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що послуги з
постачання теплової енергії їм не
надаються, або надаються неналежної
якості.

Так, відповідно до положень ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 5 ст. 261 ЦК
України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила. За зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

Частиною 1 ст. 264 ЦК України визначено,
що перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Згідно з ч. 3 ст. 264 ЦК України після
переривання перебіг позовної давності
починається заново. Час, що минув до
переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

Як вбачається з наданого позивачем
розрахунку заборгованості,
відповідачами було здійснено платежі,
починаючи з липня 2011 року, але не в
повному обсязі. ( а.с. 4, 5).

Суд першої інстанції постався на те, що
26. 09. 2013 року Комунальне підприємство
«Харківські теплові мережі» вже
зверталось до відповідачів з заявою
про видачу судового наказу про
стягнення заборгованості за послуги з
теплопостачання.

Ухвалою суду від 14. 11. 2013 року судовий
наказ був скасований за заявою
відповідачів.

З урахуванням наведеного, судом першої
інстанція проведений розрахунок
заборгованості за надані послуги з
вересня 2010 року по 31. 08. 2013 року і позов
обґрунтовано задоволений частково у
розмірі 2128 грн. 36 коп.

Посилання відповідачів на те, що з ним
не був укладений договір про надання
вказаних послуг, не звільняє їх від
обов'язку сплачувати надані послуги,
якщо вони фактично ними користуються.

Такі висновки узгоджуються із вимогами
закону та практикою Верховного Суду
України ( постанови від 10 жовтня 2012 року
№ 6 - 11 оце 12 та від 30 жовтня 2013 року № 6 -
59 цс 13 )

Суд повно та всебічно з»ясував
обставини по справі, наданим доказам
дав належну оцінку і постановив
законне рішення .

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Харкова від 21 жовтня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді: