Справа №490/5859/14-ц 19.11.2014 19.11.2014
Провадження №22-ц/784/3034/14
Головуючий у першій інстанції Батченко
апеляційного суду- Кутова Т.З.
У Х В А Л А

І м е н е м
У к р а ї н и

19 листопада 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої : Кутової Т.З.,

суддів:Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.,

із секретарем судового засідання -
Орельською Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

Публічного акціонерного
товариства комерційний банк

«ПриватБанк»

на заочне рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 3
вересня 2014 року за позовом

Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»

(далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк», Банк)

до

ОСОБА_4

про

стягнення кредитної
заборгованості,

У С Т А Н О В И Л А:

В травні 2014 року ПАТ КБ «Приват
Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_4
про стягнення кредитної
заборгованості.

Позивач зазначав, що 20 червня
2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено
договір, за умовами якого відповідач
отримав кредит у розмірі 17200 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач, взяті на себе
зобов'язання по поверненню кредитних
коштів не виконав, внаслідок чого
виникла заборгованість в розмірі 267689,18
грн. Заочним рішенням
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 3 вересня 2014 року позов
задоволено частково та стягнуто з
ОСОБА_4 98516 грн. 18 коп., з яких
заборгованість по процентам 84718 грн. 42
коп., заборгованість по комісії за
користування кредитом - 3797 грн. 76 коп.,
пені -10000 грн. Розподілено судові
витрати.

В апеляційній скарзі Банк просить
рішення змінити в частині стягнення
пені та стягнути її в повному обсязі,
посилаючись на невірне застосування
норм матеріального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 526 Цк
України, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

З матеріалів справи вбачається,
що 20 червня 2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк», надав ОСОБА_5 кредит у
розмірі 17200 грн.

За умовами вказаного договору
позичальник зобов'язався сплатити 2
відсотки на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Також, щомісячній сплаті підлягає
винагорода за користування
фінансовим інструментом (комісія) в
розмірі 0, 92 відсотки від суми кредиту
(п. 1.1).

Крім цього сторони домовились про
нарахування пені в разі неналежного
виконання зобов'язань за договором,
про що зазначили в п. 4.1.

Строк кінцевого повернення кредитних
коштів встановлено 19 червня 2009 року
(а.с.6-7).

Заочним рішенням Центрального
районного суду м. Миколаєва від 6
вересня 2007 року за вказаним
кредитним договором на користь банку
з ОСОБА_4 станом на 27 березня 2007 року
стягнуто 20518 грн. 56 коп., із яких 16515
грн. 43 коп. заборгованість за
кредитом, 2697 грн. 24 коп. заборгованість
по відсоткам за користування
кредитом, 943 грн. 84 коп. комісії та 362
грн. 05 коп. пені (а.с. 4).

Відповідно до довідки
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції від 17
листопада 2014 року на даний час
стягнення за виконавчим провадженням
з виконання вказаного судового
рішення не проведено (а.с. 54).

Відповідно до положень ст. 599 ЦК
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним
чином.

Враховуючи, що вказане рішення
суду не виконано, зобов'язання за
договором слід вважати таким, що не
припинене.

Статтею 536 ЦК України
встановлено, що за користування
чужими грошовими коштами боржник
зобов'язаний сплачувати проценти,
якщо інше не встановлено договором
між фізичними особами.

Положеннями ст. 549 ЦК України,
передбачено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума, або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання.

Таким чином оскільки грошове
зобов'язання не виконано, кредитор
має право на здійснення вказаних в
договорі щомісячних нарахувань.

Відповідно до розрахунку
наданого позивачем до позовної заяви,
позивач зазначив про нарахування
заборгованості починаючи з дня
видачі кредиту, яка становить 288207
грн. 74 коп., куди входить 16422 грн. 85 коп.
заборгованості за тілом кредиту, 87415
грн. 66 коп. заборгованості по процентам,
4741 грн. 60 коп. комісії, з подальшим
відрахуванням 20518 грн. 56 коп. суми
заборгованості стягнутої за рішенням
суду, визначивши таким чином
загальну заборгованість на час
звернення до суду в розмірі 267689 грн. 18
коп.

Посилаючись на продовження дії
кредитного зобов'язання, та наявності
права кредитора на здійснення
відповідних нарахувань, районний суд
фактично стягнув нараховану
позивачем заборгованість, зменшивши
лише розмір її складової - 179173 грн.
пені до 10000 грн.

Враховуючи, що вказане рішення
оскаржено лише в частині зменшення
пені, правильність стягнення інших
складових в апеляційному порядку не
перевіряється .

Так із змісту п. 4.1 кредитного
договору вбачається, що при
порушенні позичальником будь-якого
зобов'язання передбаченого вказаним
договором, банк має право нарахувати,
позичальник зобов'язується сплатити
Банку пеню в розмірі 0, 15 % від суми
простроченого платежу, але не менше 1
гривні, за кожний день прострочення .

Таким чином, з урахуванням
вимог ч. 2 ст. 258 ЦК України , розмір пені
становитиме не 179627 грн. 63 коп., як
нарахував позивач за весь період дії
договору починаючи з 2006 року , а за 1
рік в сумі 46800 грн. ((16422, 85 + 48771, 51 +4741, 60)
х 0,15 х 360) .

Відповідно до положень ст. 551 ЦК
України, розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які
мають істотне значення.

Враховуючи наведені обставини справи,
вказаного положення закону,
районний суд обґрунтовано послався
на рішення Конституційного Суду
України від 7 липня 2013 року по справі
щодо офіційного тлумачення положень
закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань», в
якому особу споживача визначено як
слабку сторону у договорі споживчого
кредиту, яка підлягає особливому
правовому захисту з урахуванням
принципу добросовісності та
справедливості, та вірно зменшив
розмір пені, яка підлягає стягненню
на користь позивача до 10000 грн.

Колегія, вважає, що з урахуванням
розміру заборгованості по тілу
кредиту, суми нарахованих відсотків
за користування кредитом, 10000 пені є
достатнім розміром, який відповідає
правовому значенню пені щодо
розумного стимулювання боржника до
виконання взятих на себе договірних
зобов'язань.

Доводи апеляційної скарги,
відтворюють зміст позовних вимог,
положень законодавчих актів та не
містять переконливих доводів щодо
спростування наведених висновків
суду.

За вказаних обставин, виходячи
з меж апеляційного оскарження,
колегія суддів не вбачає підстав для
зміни чи скасування оскаржуваного
рішення суду.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313,
315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ
«Приват Банк» відхилити.

Заочне рішення Центрального
суду м. Миколаєва від 3 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: