АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-526/10
Номер провадження 22-ц/786/3718/14
Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л.І.
Доповідач Корнієнко В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Абрамова П.С.

При секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою відділу
державної виконавчої служби
Полтавського районного управління
юстиції

на ухвалу Полтавського районного суду
Полтавської області від 21 жовтня 2014
року

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Полтавського районного управління
юстиції Полтавської області Гомонюка
Романа Ігоревича, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Полтавського районного суду
Полтавської області від 21 жовтня 2014
року скаргу ОСОБА_1 на дії державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Полтавського
районного управління юстиції
Полтавської області Гомонюка Романа
Ігоревича - задоволено.

Визнано дії державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Полтавського районного управління
юстиції Полтавської області Гомонюка
Романа Ігоревича щодо нарахування
ОСОБА_1 заборгованості по сплаті
аліментів у розмірі 12236,13 гривень та
накладення арешту на майно боржника за
виконавчим провадженням № 18657265 -
неправомірними..

З ухвалою суду не погодився
відділ державної виконавчої служби
Полтавського РУЮ та подав на неї
апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу скасувати як таку, що є
необґрунтованою і постановлена з
порушенням норм процесуального права,
та відмовити у задоволенні скарги.

Апелянт вважає ухвалу такою, що
постановлена з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
вказуючи на те, що суд необґрунтовано
дійшов висновку про неправомірність
нарахування ОСОБА_1, заборгованості по
сплаті аліментів та відсутність
підстав для накладення арешту на майно
боржника.

В судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив,
що 29 липня 2014 року була сплачена
заборгованість по аліментам у розмірі,
визначеному державним виконавцем.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи та доводи апелянта,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення за
наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ст. 312 ЦПК
України, розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний
суд змінює або скасовує ухвалу суду
першої інстанції і постановляє ухвалу
з цього питання, якщо воно було
вирішено судом першої інстанції з
порушенням норм процесуального права
або при правильному вирішенні було
помилково сформульовано суть
процесуальної дії чи підстави її
застосування.

Так, вирішуючи питання щодо наявності
підстав для задоволення вимог скарги
та обґрунтованості її підстав,
місцевий суд виходив з наступних
обставин.

З матеріалів справи вірно встановлено,
що рішенням Полтавського районного
суду Полтавської області від 09 квітня
2010 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
стягнуто на утримання неповнолітньої
дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у
розмірі ? частини від усіх видів
заробітку, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 25 жовтня 2010 року і до
досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення суду
ОСОБА_1 регулярно здійснював поштові
перекази на ім'я ОСОБА_3 в сумі близько
400 гривень щомісячно.

Також згідно довідки Полтавської МДПІ
від 09 липня 2014 року, у січні 2010 року
ОСОБА_1 отримав 132,26 грн. доходу, у лютому
2010 року - 452,67 гривень, у квітні 2011 року -
160 гривень, у січні 2013 року - 480 гривень, у
квітні 2013 року - 387,82 гривні доходу. За
інший період інформація про наявність
доходів відсутня.

З урахуванням викладеного, місцевий
суд дійшов обґрунтованого висновку з
приводу того, що скаржником
сплачувалися аліменти у розмірі не
меншому, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму, встановленого для дитини
відповідного віку нормами Закону
України «Про державний бюджет України»
на відповідний рік.

Разом з тим, ОСОБА_1 нарахована
заборгованість по сплаті аліментів за
період з січня 2010 року по 28 листопада 2013
року у розмірі 12236 гривні 13 копійок, що
підтверджується довідкою-розрахунком
№ 6820 від 16 квітня 2014 року. З підстав
наявності заборгованості постановою
від 19 травня 2014 року старшим державним
виконавцем ВДВС Полтавського РУЮ
накладено арешт на все рухоме та
нерухоме майно боржника.

Вирішуючи питання правомірності
ухваленого судом першої інстанції
рішення, колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ст.124 Конституції України
судові рішення є обов'язковими до
виконання на всій території України,
але порядок, строки, процедура їх
виконання регламентуються
спеціальними законами.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про
державну виконавчу службу» правову
основу діяльності державної
виконавчої служби становлять
Конституція України, цей Закон, інші
закони та нормативно-правові акти, що
прийняті на їх виконання.

В свою чергу, згідно ч. 3 ст. 74 вказаного
Закону розмір заборгованості із сплати
аліментів визначається державним
виконавцем за місцем виконання рішення
у порядку, встановленому Сімейним
кодексом України. У разі визначення
суми заборгованості у частці від
заробітку ( доходу ) розмір аліментів не
може бути менше встановленого Сімейним
кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного
кодексу України мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
за винятком випадків, передбачених
статтею 184 цього Кодексу.

Тобто, вказаною нормою встановлена
мінімальна межа розміру аліментів для
особи, яка працює.

Згідно ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу
України визначено, що якщо платник
аліментів не працював на час
виникнення заборгованості і не працює
на час визначення її розміру, вона
обчислюється виходячи із середньої
заробітної плати працівника для даної
місцевості.

Матеріалами справи підтверджується та
встановлено судом першої інстанції, що
за період виплат аліментних
зобов'язань ОСОБА_1 мав дохід лише
протягом п'яти місяців у різні періоди
і у незначному розмірі. У інший час
боржник не працював, внаслідок чого
нарахування розміру аліментів мало
здійснюватися відповідно до ст. 195
Сімейного кодексу України.

З урахуванням вказаних норм, місцевий
суд невірно дійшов висновку про
недоведеність правомірного
нарахування заборгованості по
аліментам державним виконавцем.

Окрім того, в суді апеляційної
інстанції встановлено, що 29 липня 2014
року ОСОБА_1 був сплачений борг по
аліментним зобов'язанням у повному
розмірі, внаслідок чого його було
визнано самим скаржником.

Виходячи з вищевикладеного, судова
колегія дійшла висновку про те, що
судом першої інстанції на час розгляду
скарги не були з'ясовані всі обставини,
внаслідок чого допущені порушення норм
матеріального та процесуального права,
які є підставою для скасування ухвали
Полтавського районного суду
Полтавської області від 21 жовтня 2014
року судовою колегією та постановлення
нової - про відмову у задоволенні
скарги ОСОБА_1 про визнання
неправомірними дій державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Полтавського
районного управління юстиції
Полтавської області Гомонюка Романа
Ігоревича щодо нарахування йому
заборгованості по сплаті аліментів у
розмірі 12 236 грн. 13 коп. та накладенні
арешту на майно боржника за виконавчим
провадженням № 18657265.

Керуючись п. 2 ч.2 ст.307, п. 2 ч. 1 ст. 312, 313,
314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відділу
державної виконавчої служби
Полтавського районного управління
юстиції - задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду
Полтавської області від 21 жовтня 2014
року - скасувати.

Постановити нову ухвалу

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про
визнання неправомірними дій
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Полтавського районного управління
юстиції Полтавської області Гомонюка
Романа Ігоревича щодо нарахування йому
заборгованості по сплаті аліментів у
розмірі 12 236 грн. 13 коп. та накладенні
арешту на майно боржника за виконавчим
провадженням № 18657265 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя : /підпис/
В.І. Корнієнко

Судді: /підпис/ Г.Л. Карпушин
/підпис/П.С. Абрамов

КОПІЯ

ВІРНО: Суддя апеляційного суду

Полтавської області __________
В.І. Корнієнко