Справа № 182/7476/14-ц
Провадження № 2/0182/3877/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.10.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого - судді
Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю
секретаря Скоробогатової А.О.

позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Нікополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
встановлення факту проживання однією
сім"єю та визнання права власності на
майно в порядку спадкування за законом,
-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з
позовною заявою до відповідачів про
встановлення факту проживання однією
сім"єю та визнання права власності на
майно в порядку спадкування за законом.

В обгрунтування своїх
вимог позивач посилається на наступні
обставини.

13 травня 1981 року її мати ОСОБА_8
уклала шлюб з ОСОБА_5. На той час їй було
14 років. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився
син та її брат по матері ОСОБА_2. Вони
стали проживати однією сім'єю. У неї з
вітчимом склались дуже доброзичливі
стосунки, які продовжувались і після
розлучення ОСОБА_5 та її матері 25.08.1992
року. Відчим відносився до неї як до
рідної доньки. Вітчим проживав АДРЕСА_1
у квартирі, яка належала йому на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 31.07.1995 року. У
1995 році вона вийшла заміж за ОСОБА_10 та
стала проживати АДРЕСА_2, неподалік від
свого вітчима. Навіть після розлучення
вітчима з мамою вони з ОСОБА_5 досить
часто спілкувались, підтримували тісні
родинні стосунки. З віком стан здоров'я
ОСОБА_5 значно погіршився. Спочатку
вона часто навідувала його, приносила
йому харчі, готувала, прибирала в
квартирі. Її брат ОСОБА_2 також
допомагав батькові, але останні 8 років
він працює в Росії і до Нікополя
навідується не часто. Син вітчима від
першого шлюбу ОСОБА_3 проживає в
м.Магадан Російської Федерації, тому
приїздив до батька досить рідко. З 2007
року вітчиму стало важко обходити себе.
Залишити у такому стані свого вітчима,
що був для неї за рідного батька, вона,
звісно, не могла. Тому, порадившись з
чоловіком, вони вирішили перебратися
до вітчима та стали проживати разом з
ним. Тим більше, що ОСОБА_2 вже працював
у Росії і допомагати батькові не мав
змоги. Сини ОСОБА_5 підтримали її у
рішенні жити разом з вітчимом, що
потребував сторонньої допомоги.
Переїхавши до вітчима навесні 2007 року,
вони стали проживати з ним однією
сім'єю, вели спільне господарство і
мали спільний бюджет. Відповідно до ч.2
ст.3 СК України, сім'ю складають особи,
які спільно проживають, пов'язані
спільним побутом, мають взаємні права
та обов'язки. Такому визначенню сім'ї
відповідають стосунки, що склались у
неї з вітчимом. Адже вони спільно
проживали, мали спільний побут і
спільні кошти для утримання сім'ї.
ІНФОРМАЦІЯ_2 її вітчим ОСОБА_5 помер.
Після його смерті відкрилася спадщина
на квартиру АДРЕСА_1 та залишок
грошових коштів на рахунках в
Акціонерному комерційному
промислово-інвестиційному банку та у
Приватбанку. Спадкоємцями першої черги
спадкування є його син та її брат
ОСОБА_2 та син вітчима від першого шлюбу
ОСОБА_3 Але ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
встановлений законодавством строк до
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини не звертались,
тобто спадщину не прийняли і не
претендують на неї. Тому вона
звернулась до ІІ-ї Нікопольської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини, але щодо
видачі свідоцтва про право на спадщину
їй було роз'яснено, що видати свідоцтво
не можливо через не доказаний родинний
зв'язок зі спадкодавцем. У
відповідності із ст.1264 ЦК України, у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.
Вона проживала з вітчимом ОСОБА_5
однією сім'єю більше 7 років до часу
відкриття спадщини, тому має право на
спадкування. Тому змушена звернутись
до суду.

В судовому засіданні
позивачка свої позовні вимоги
підтримала в повному обсязі. Просила
суд позов задовольнити.

Відповідачі в судове
засідання не прибули, надали заяви про
розгляд справи у свою відсутність,
проти задоволення позовних вимог не
заперечували.

Вислухавши позивачку,
свідків, вивчивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Як встановлено в судовому
засіданні, 13.05.1981 року мати позивачки
ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_5 (а.с.6). На
той час позивачці було 14 років.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у матері та вітчима
позивачки народився син та брат
позивачки по матері ОСОБА_2 Вони стали
проживати однією сім'єю. У позивачки з
вітчимом склались доброзичливі
стосунки, які продовжувались і після
розлучення ОСОБА_5 та матері позивачки
25.08.1992 року (а.с.9). Відчим відносився до
позивачки як до рідної доньки.
Спадкодавець проживав АДРЕСА_1 у
квартирі, яка належала йому на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 31.07.1995 року (а.с.11-13). У 1995
році позивачка вийшла заміж за ОСОБА_10
(а.с.5) та стала проживати АДРЕСА_2,
неподалік від свого вітчима. Після
розлучення вітчима зі своєю мамою
позивачка з ОСОБА_5 досить часто
спілкувались, підтримували тісні
родинні стосунки. З віком стан здоров'я
спадкодавця значно погіршився.
Спочатку позивачка часто навідувала
відчима, приносила йому харчі,
готувала, прибирала в квартирі. Брат
позивачки ОСОБА_2 також допомагав
батькові, але останні 8 років працює в
Росії і до Нікополя навідується не
часто. Син вітчима від першого шлюбу
ОСОБА_3 проживає в м.Магадан Російської
Федерації, тому приїздив до батька
досить рідко. З 2007 року вітчиму стало
важко обходити себе. Залишити у такому
стані свого вітчима позивачка не
змогла. Тому разом зі своїм чоловіком
переїхала до вітчима в квартиру та
стали проживати разом з ним. Брат
позивачки ОСОБА_2 вже працював у Росії і
допомагати батькові не мав змоги. Сини
спадкодавця ОСОБА_5 підтримали
позивачку у рішенні жити разом з
вітчимом, що потребував сторонньої
допомоги. Переїхавши до вітчима
навесні 2007 року, позивачка з чоловіком
та вітчимом ОСОБА_5 стали проживати з
ним однією сім'єю, вели спільне
господарство і мали спільний бюджет.
ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкодавець ОСОБА_5 помер
(а.с.4). Після його смерті відкрилася
спадщина на квартиру АДРЕСА_1 та
залишок грошових коштів на рахунках в
Акціонерному комерційному
промислово-інвестиційному банку та у
Приватбанку (а.с.13-18). Спадкоємцями
першої черги спадкування є сторони по
справі. Але відповідачі в установлений
законодавством строк до нотаріальної
контори з заявами про прийняття
спадщини не звертались, тобто спадщину
не прийняли і не претендують на неї
(а.с.28-38). Тому позивачка звернулась до
ІІ-ї Нікопольської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, але їй було
роз'яснено, що видати свідоцтво не
можливо через недоказаний родинний
зв'язок зі спадкодавцем.

Факт родинних відносин
між позивачкою та спадкодавцем в
судовому засіданні підтвердили свідки
ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Так, свідок ОСОБА_8 суду
пояснила, що вона - мати позивачки і
колишня дружина спадкодавця. Її донька
зі своїм чоловіком з 2006 чи 2007 року
переїхали жити до її колишнього
чоловіка ОСОБА_5, бо він потребував
сторонньої допомоги. В неї ж вже не було
сил з ним жити, бо він випивав, в зв"язку
з чим вони розійшлись. Однак добрі
відносини з ним підтримували до кінця
його днів.

Свідок ОСОБА_9 суду
пояснила, що вона - подруга позивачки з
1983-1984 року. Вони з позивачкою і
працювали разом. Тому добре знає як
саму позивачку, так і її см"ю. До 2007 року
позивачка з чоловіком прожвали по
вул.В.Усова, 15, а з 2007 року переїхали
жити до вітчима позивачки на АДРЕСА_1.
вона бувала в гостях у подруги і бачила,
що зі своїм вітчимом вони живуть однією
сім"єю. Відчим подруги останні роки
практично зліг з-за своєї хвороби та й
по старості. Позивачка - людина дуже
віруюча, сумлінна та порядна, тому вона
добросовісно доглядала за своїм
вітчимом ОСОБА_5.

За таких обставин суд
вважає за необхідне позов задовольнити
в повному обсязі.

Враховуючи викладене та
керуючись ст.3-10, 30, 60, 209, 212-215, 256-259 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Встановити юридичний факт
проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 з березня 2007 року по день його
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 46,5 кв.м., житловою
площею 29,0 кв.м., у порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на залишок грошових коштів
на рахунку № НОМЕР_1 у Акціонерному
комерційному
промислово-інвестиційному банку
(договір № НОМЕР_1 про відкриття та
розрахунково-касове обслуговування
поточного рахунку фізичної особи в
національній валюті з видачею
внутрішньої пластикової картки
Промінвестбанку від 14 травня 2007 року) у
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на залишок грошових коштів
на рахунку № НОМЕР_2 у КБ ПриватБанк
(№ електронної ощадної книжки
НОМЕР_3) у порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на залишок грошових коштів
на особовому рахунку № НОМЕР_4 у КБ
ПриватБанк (Договір про депозитний
внесок «Стандарт» з виплатою відсотків
щомісячно № SAMDN0023 від
15.08.2005 року) у порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на залишок грошових коштів
на особовому рахунку № НОМЕР_5 у КБ
ПриватБанк (Договір про депозитний
внесок «Стандарт» № SAMDN0543 від
15.08.2005 року) у порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду першої
інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення
до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал