АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц-796/7655/2014 р.
Головуючий в 1 інстанції- Вовк Є.І.
Доповідач - Барановська Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

«17» червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі

Головуючого -
Барановської Л.В.

Суддів - Качана В.Я., Рейнарт І.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 15.04.2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ТОВ
«Трест Київміськбуд-5» про стягнення
заробітної плати та моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді
Барановської Л.В., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

В С ТА Н О В И Л А :

В березні 2014 р. ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до ТОВ «Трест
Київміськбуд-5» про стягнення
заробітної плати та моральної шкоди.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 15.04.2014 року у задоволенні
вказаних позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі
представник ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити в
повному обсязі, посилаючись на те, що
суд не дав належної оцінки доказам по
справі, неповно з'ясував обставини
справи..

Апеляційна скарга представника
ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом встановлено, що з 01.08.2007 року
позивач працював у відповідача на
посаді начальника охорони згідно з
наказом №90-к від 01.08.2007 року із
посадовим окладом у розмірі 2500 грн., а з
01.01.2008 року - з окладом 2800 грн.

З 03.05.2012 року на підставі заяви
позивача та згідно з наказом
відповідача від 03.05.2012 року №28 ОСОБА_3
було переведено на посаду кур»єра,
посадовий оклад якого згідно зі
штатним розписом становив: з 03 травня
2012 року - 1095 грн., з 02 липня 2012 року - 1103
грн.; з 01 жовтня 2012 року - 1119 грн.; з 01
грудня 2013 року -1219 грн.; з 01 січня 2013 року
- 1148 грн.

З урахуванням вказаних посадових
окладів та згідно з фактично
відпрацьованим часом ОСОБА_3 була
нарахована та виплачена вся належна
йому заробітна плата. При цьому, ОСОБА_3
жодного разу не з»являвся на роботу та
не виконував свої трудові обов»язки з
січня 2012 року до моменту звільнення,
при цьому відповідачем було виплачено
позивачу за цей період 998 грн. 73 коп. (за
травень, червень та липень 2012 року).

З матеріалів справи вбачається, що у
жовтні 2011 року позивач захворів та йому
одноразово було виплачено
відповідачем суму 10000 грн., цих обставин
стороною позивача не заперечувалося.

Відповідачем відповідно до наявних
(наданих позивачем) листків
непрацездатності АВЗ №187861, АБР №616484,
АВЗ №055616 позивачу було нараховано та
виплачено допомогу у зв»язку з
тимчасовою непрацездатності.

Як вбачається з матеріалів справи,
28.02.2014 року позивач був звільнений за
власним бажанням згідно з наказом №4
від 28.02.2014 року.

Відповідно до положень ч.1 ст.94 Кодексу
законів про працю України: заробітна
плата - це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Згідно з ч.1 ст.115 Кодексу законів про
працю України вбачається, що заробітна
плата повинна виплачуватися
працівникам не рідше двох разів на
місяць.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 не надав розрахунки конкретних
сум заборгованості за кожний з
періодів (який фактично не визначений,
в тому числі, за конкретні одиниці часу
відповідно до положень ст.115 Кодексу
законів про працю України),
посилаючись на наявність у
відповідача станом на 01.03.2014 року
заборгованості по заробітній платі в
сумі 90523 гри. При цьому, не надав
доказів наявності заборгованості,
фактично посилаючись лише на дати
свого працевлаштування та звільнення.
Також, позивачем не надано доказів
фактичного виконання трудових
обов»язків перед відповідачем за
період з 01.11.2011 року по 28.02.2014 року.

07.09.2012 року відповідачем на адресу
позивача направлявся лист від 06.09.2012
року з метою встановлення причин
систематичної неявки на робочому
місці, який було повернуто за терміном
зберігання (а.с.28, 29).

Враховуючи вище викладене, суд прийшов
до обґрунтованого висновку про відмову
в задоволенні позовних вимог, оскільки
позивачем не надано достовірних
доказів щодо заборгованості по
заробітній платі і цього не
встановлено судом.

Суд повно та всебічно з»ясував
дійсні обставини справи, дав належну
оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків
рішення суду не спростовують .

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
відхилити, рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 15.04.2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
Судді