Справа №295/9988/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2014 року
м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира у
складі:

головуючої судді - Кузнєцова Д.В.,

при секретарі с/з - Говорадло А.О.,
Зелінська І.О.,

розглянувши в судовому засіданні в
залі суду в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ПП
"Нива-В.Ш.", треті особи: Богунський ВДВС
Житомирського міського управління
юстиції, ПАТ "Райффайзен банк Аваль" в
особі ЖОД ПАТ "Райффайзен банк Аваль"
про визнання результатів прилюдних
торгів недійсними та скасування
свідоцтва,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із указаним
позовом в якому зазначив, що 28.02.2014 року
на прилюдних торгах у м. Житомирі по
вул. Рильського, 3, оф. 1-А в приміщенні ПП
"Нива-В.Ш." було продане належне йому
майно, а саме: квартира АДРЕСА_1. ОСОБА_3
посилається на те, що є власником цієї
квартири на підставі укладеного 27.09.2007
року із ОСОБА_6 договору
купівлі-продажу. Відсутність
реєстрації права власності на нерухоме
майно в органах БТІ ОСОБА_3 пояснює
відсутністю обов'язкового його
реєстрування чинним на час укладання
договору купівлі-продажу квартири
законодавством. Окрім цього, як
зазначає позивач, на придбання
вказаної квартири нею був узятий
кредит у ПАТ «Райффайзен банк Аваль» і
зазначена вище квартира перебувала в
іпотеці банку і при реалізації цього
нерухомого майна ПП «Нива В.-Ш.», як
організатором прилюдних торгів, був
порушений п. 1.4 Тимчасового положення
щодо організації та проведення
прилюдних торгів з реалізації предмета
іпотеки з урахуванням вимог ст. 43
Закону України «Про іпотеку».
Посилаючись на положення ст.ст. 203, 215 ЦК
України просить суд визнати результати
прилюдних торгів від 28.02.2014 року щодо
продажу АДРЕСА_1 недійсними та визнати
недійсним свідоцтво право власності на
ім'я ОСОБА_4 на спірну квартиру від
04.03.2014 року, зареєстроване у реєстрі за
№927.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги з
підстав, викладених у позові та просив
їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4
просила в судовому засіданні відмовити
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в
повному обсязі за безпідставністю. В
обґрунтування своїх заперечень
вказала, що ОСОБА_4 є власником квартири
АДРЕСА_1, яку придбала на прилюдних
торгах, що проводило Приватне
підприємство «Нива - В.Ш.». Посилаючись
на положення ст.ст. 182, 210, 334, 657 ЦК
України, норми Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень»
зазначає, що позивач після укладення з
ОСОБА_6 27.09.2007 року договір купівлі
-продажу квартири не зареєструвала в
передбаченому законодавством України
порядку своє право власності на
нерухоме майно, що свідчить про
відсутність у ОСОБА_3 права власності
на квартиру відповідача, а отже і
підстав для звернення до суду із
позовом. Зазначила, що
необґрунтованими є також посилання
позивача про те, що прилюдні торги
відбулась із порушеннями норм Закону
України «Про іпотеку» у зв'язку із тим,
що зазначена вище квартира
реалізовувалась на торгах не як
предмет іпотеки. Надала відповідні
письмові заперечення (а.с. 44-47).

Представник ПП «Ніва - В.Ш.» в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином. На адресу суду направив письмові
заперечення в яких просив проводити
розгляд справи без участі представника
відповідача та відмовити в задоволенні
позовних вимог (а.с. 31-33).

Представник Богунського ВДВС
Житомирського міського управління
юстиції в судовому засіданні так само
просив відмовити в задоволенні
позовних вимог за безпідставністю.
Надав письмові заперечення, що
приєднані до матеріалів справи (а.с. 61-64)
та копії матеріалів зведеного
виконавчого провадження.

Представник ПАТ "Райффайзен банк Аваль"
в судове засідання не з'явився, про час
та місце розгляду справи повідомлявся
належним чином. Направив на адресу суду
клопотання про розгляд справи у
відсутність представника банку, в
задоволенні позовних вимог просив
відмовити за безпідставністю (а.с. 246).

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, третіх осіб,
вивчивши матеріали справи, дослідивши
і оцінивши надані сторонами докази
приходить до висновку, що в задоволенні
позовних вимог слід відмовити з огляду
на наступне.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про
право власності на нерухоме майно № 927,
виданого 04.03.2014 року приватним
нотаріусом Житомирського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, є
власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 6, 51).
Право власності на квартиру було
зареєстровано в передбаченому чинним
законодавством України порядку, що
підтверджується Витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності №18586271
від 04.03.2014 року (а.с. 52-53). Дана квартира
була придбана ОСОБА_4 на прилюдних
торгах, котрі проводило Приватне
підприємство «Нива - В.Ш.», що
підтверджується Протоколом прилюдних
торгів з ре5алізації арештованого
нерухомого майна, яке є власністю
ОСОБА_6 № 0614008 (2) від 28 лютого 2014 року,
затверджених директором філії 06 ПП
«Нива - В.Ш.» та Актом головного
державного виконавця Богунського ВДВС
Житомирського МУЮ Сладь Т.П. про
проведені прилюдні торги від 03 березня
2014 року (а.с. 57-59).

Як встановлено в судовому засіданні,
продана на прилюдних торгах квартира
належала ОСОБА_6 на підставі договору
купівлі-продажу від 05.09.2006 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Житомирського міського нотаріального
округу ОСОБА_10 та зареєстрованого в
реєстрі за №13628, що підтверджується
Інформаційною довідкою з Реєстру прав
власності на нерухоме майно №3064995 від
29.04.2013 року (а.с. 139).

Судом також встановлено, що 27.09.2007 року
ОСОБА_6 продала спірну квартиру АДРЕСА_1
згідно договору купівлі-продажу
квартири, посвідченого приватним
нотаріусом Житомирського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 та
зареєстрованого в реєстрі за №14800,
позивачу у справі - ОСОБА_3 (а.с. 12-13).

Сторонами у справі не заперечується, що
право власності на квартируАДРЕСА_1 не
було зареєстровано позивачем в органах
БТІ, тому дана обставина згідно вимог
ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає
доказуванню.

Статтею 334 ЦК України в редакції, що
діяла на момент укладання договору
купівлі-продажу від 27.09.2007 року
передбачено, що право власності на
майно за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у
набувача з моменту такого посвідчення
або з моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.
Якщо договір про відчуження майна
підлягає державній реєстрації, право
власності у набувача виникає з моменту
такої реєстрації.

Відповідно до положень ст. 657 ЦК України
(редакції 2007 року) договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Згідно ч.1 ст.210 ЦК України (редакції 2007
року) правочин підлягає державній
реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації.

Натомість стаття 182 ЦК України
(редакції 2007 року) передбачала, що право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Таким чином, цивільне законодавство 2007
року передбачало як державну
реєстрацію договору про відчуження
майна, так і державну реєстрацію права
власності на нерухому річ, які є
окремими видами реєстрації.

Обов'язковість державної реєстрації
фізичною особою права власності на
нерухоме майно передбачалась також ст.
4 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» в редакції, що
діяла на момент укладання договору
купівлі-продажу від 27.09.2007 року, яку
здійснювали місцеві органи державної
реєстрації прав виключно за місцем
знаходження нерухомого майна.

З огляду на викладене суд погоджується
із доводами відповідача ОСОБА_4 про те,
що відсутність державної реєстрації
права власності на спірну квартиру
свідчить про відсутність у позивача
права власності на квартиру, яке у
ОСОБА_3 не виникло в силу недотримання
передбаченого законодавством порядку
реєстрації. Суд не погоджується із
твердженням позивача про те, що
реєстрація права власності на нерухоме
майно станом на 2007 рік була правом
покупця, а не його обов'язком оскільки
це спростовується, зокрема, нормами ст.
182 ЦК України та Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень» в
редакції, що діяли на час укладання
позивачем договору купівлі-продажу із
ОСОБА_6

Суд також не погоджується із
посиланням позивача на те, що ПП «Нива -
В.Ш.» як організатором прилюдних торгів
було порушено п. 1.4 Тимчасового
положення щодо організації та
проведення прилюдних торгів з
реалізації предмета іпотеки з
урахуванням вимог ст.43 Закону України
«Про іпотеку» оскільки, як було
встановлено в судовому засіданні і
підтверджується матеріалами зведеного
виконавчого провадження, квартира
АДРЕСА_1 була продана на прилюдних
торгах не в порядку звернення
стягнення на предмет іпотеки, а в
порядку примусового виконання
виконавчого провадження по стягненню з
ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу на
загальну суму 1 169 898,38 грн. та 68 714,44
доларів США. Зазначена обставина
підтверджується матеріалами зведеного
виконавчого провадження й, зокрема
листом Богунського ВДВС Житомирського
МУЮ від 04.01.2014 №100/22 (а.с. 205). Таким чином
посилання позивача на порушення норм
Закону України «Про іпотеку» та п. 1.4
Тимчасового положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України 27.10.1999 №
68/5 є безпідставними.

Суд також не вбачає підстав для
визнання результатів прилюдних торгів
від 28.02.2014 року недійсними у зав'язку із
тим, що продана спірна квартира по вул.
Крошенській перебувала в іпотеці у ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» згідно
укладеного 27.09.2007 року банком із ОСОБА_3
договору іпотеки. Право ОСОБА_3
передавати квартиру АДРЕСА_1, в іпотеку
до моменту виникнення у позивача права
власності на квартиру було прямо
передбачено п. 5.4 договору
купівлі-продажу квартири від 27.09.2007
року, укладеного позивачем із ОСОБА_6

На підставі викладеного вище, суд
приходить до висновку, що позивач
ОСОБА_3 не набула в установленому
законодавством України порядку право
власності на квартиру АДРЕСА_1, не
зареєструвала своє право власності, а
відтак не володіє всім переліком прав,
які належать виключно власнику майна, у
зв'язку із чим позовні вимоги ОСОБА_3 є
безпідставними та задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 16, 182, 210, 334, 657 ЦК
України, Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень», ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209,
212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу до Апеляційного суду
Житомирської області через Богунський
районний суд м. Житомира протягом 10
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Д.В. Кузнєцов