УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого суддів: Гвоздика П.О.,
Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,
Журавель В.І., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «Арнест
Україна» до ОСОБА_6, третя особа -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Тіміда», про
стягнення заборгованості та штрафних
санкцій за договором, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 18 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 29 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Арнест Україна»
(далі - ТОВ «Арнест Україна») звернулося
до суду з позовом до ОСОБА_6, третя
особа - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Тіміда» (далі - ТОВ
«Тіміда»), про стягнення
заборгованості та штрафних санкцій за
договором. Позивач зазначав, що 23
серпня 2011 року між ТОВ «Арнест Україна»
та ТОВ «Тіміда» був укладений договір
поставки товару. В той же день з метою
забезпечення виконання зазначеного
договору між ТОВ «Арнест Україна» та
ОСОБА_6 був укладений договір поруки,
згідно з умовами якого поручитель
ОСОБА_6 зобов'язалася відповідати перед
ТОВ «Арнест Україна» за виконання
зобов'язань ТОВ «Тіміда» за основним
договором.

У зв'язку з невиконанням ТОВ «Тіміда»
своїх договірних зобов'язань за
договором поставки товару утворилася
заборгованість у розмірі 55 627 грн 76 коп.
Позивач просив стягнути зазначену суму
заборгованості з поручителя.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 18 липня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 29 листопада 2013 року,
позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на
користь ТОВ «Арнест Україна»
заборгованість у розмірі 55 627 грн 76 коп.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 березня 2014
року касаційну скаргу ОСОБА_6
відхилено, рішення судів першої та
апеляційної інстанцій залишено без
змін.

Постановою Верховного Суду України від
8 жовтня 2014 року ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 березня 2014 року скасовано,
справу направлено на новий розгляд до
суду касаційної інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просила
скасувати рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 18 липня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 29 листопада 2013
року, ухвалити нове рішення про відмову
у задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права.

Перевіривши доводи, викладені у
касаційній скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню на
таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Так, судами встановлено, що 23 серпня 2011
року між ТОВ «Арнест Україна» та ТОВ
«Тіміда» був укладений договір
поставки товару. В той же день з метою
забезпечення виконання зазначеного
договору ТОВ «Тіміда» між ТОВ «Арнест
Україна» та ОСОБА_6 був укладений
договір поруки, згідно з умовами якого
поручитель ОСОБА_6 зобов'язалася
відповідати перед ТОВ «Арнест Україна»
за виконання зобов'язань ТОВ «Тіміда»
за основним договором.

Згідно з п. 8.4 договору поставки та
додатком 2 до цього договору розрахунок
за поставлену продукцію за договором
поставки відбувається протягом 30
календарних днів з моменту поставки.

Як установлено судами, ТОВ «Арнест
Україна» здійснило останню поставку
товару ТОВ «Тіміда» 30 грудня 2011 року.

Згідно з п. 7.1 договору поруки договір
діє до моменту припинення дії
основного договору.

23 травня 2013 року у зв'язку з
невиконанням ТОВ «Тіміда» своїх
договірних зобов'язань за договором
поставки товару ТОВ «Арнест Україна»
звернулося до суду із позовом до ОСОБА_6
про стягнення заборгованості та
штрафних санкцій.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив із того,
що відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання за договором поруки, а
посилання відповідача на ч. 4 ст. 559 ЦК
України є безпідставними, оскільки на
момент укладення договору поставки
ОСОБА_6 була керівником ТОВ «Тіміда», а
відтак не можна вважати, що з 29 січня 2012
року, з часу останньої поставки,
почався перебіг строку для звернення
до суду.

Однак з таким висновком погодитися не
можна.

Відповідно до частини першої статті 553
ЦК України за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Згідно з частиною четвертою статті 559
ЦК України порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Договором поруки не визначено строк,
після закінчення якого порука
припиняється, оскільки згідно з п. 7.1
цього договору встановлено, що він діє
до моменту припинення дії основного
договору.

Згідно з п. 8.4 договору поставки та
додатком 2 до цього договору розрахунок
за поставку продукції за договором
поставки відбувається протягом 30
календарних днів з моменту поставки.

Як установлено судами, ТОВ «Арнест
Україна» здійснило останню поставку
товару ТОВ «Тіміда» 30 грудня 2011 року, а
тому покупець відповідно до п. 8.4
договору поставки був зобов'язаний
здійснити розрахунок за поставлену
продукцію до 29 січня 2012 року.

Оскільки ТОВ «Тіміда» протягом 30
календарних днів з моменту поставки не
здійснило розрахунок за поставлену
продукцію, то у ТОВ «Арнест Україна»
виникло право звернутися з вимогою до
поручителя ОСОБА_6 починаючи з 29
січня 2012 року протягом наступних 6
місяців.

Однак позивач пред'явив ОСОБА_6 вимогу
про стягнення заборгованості та
штрафних санкцій лише у травні 2013 року,
тобто зі спливом встановленого
частиною четвертою статті 559 ЦК України
шестимісячного строку.

Таким чином, судом першої інстанції
допущено порушення норм
процесуального права, що відповідно до
ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для
скасування рішення і передачі справи
на новий розгляд.

Оскільки зазначені порушення було
допущено судом першої інстанції та не
усунені судом апеляційної інстанції
справу, необхідно передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 18 липня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 29 листопада 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик Судді: Є.П.
Євграфова В.І. Журавель І.М.
Завгородня Ю.Г. Іваненко