Провадження № 2/752/6124/14
У Х В А Л А

28.11.2014 року суддя Голосіївського
районного суду м. Києва Шевченко Т.М.,
вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до
Генеральної прокуратури України та
Національної академії прокуратури
України про поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

у листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся у
суд з позовом до Генеральної
прокуратури України та Національної
академії прокуратури України про
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

В обгрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що його звільнення
на підставі, передбаченій п. 7-2 ст. 36
КЗпП України, є незаконним, таким, що не
грунтується на законних підставах,
порушує трудові права позивача.

Позивач зазначає, що посада проректора
з виховної роботи та міжнародних
зв"язків Національної академії
прокуратури України, з якої він був
звільнений не відноситься до посад,
щодо яких здійснюються заходи з
очищення влади, визначені у ст. 2 Закону
України "Про очищення влади".

Також позивач вказує, що статус
Академії визначено у ст. 51-2 Закону
України "Про прокуратуру", відповідно
до ч. 1 якої Національна академія
прокуратури України є державним вищим
навчально-науковим закладом із
спеціалізованої підготовки прокурорів
та інших працівників прокуратури,
підвищення їх кваліфікації, а також
здійснення науково-дослідної
діяльності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦПК
України суди розглядають у порядку
цивільного судочинства справи щодо:
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин;
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема спори з приводу прийняття
громадян на публічну службу, її
проходження, звільнення з публічної
служби.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України
публічна служба - діяльність на
державних політичних посадах,
професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.

Зі змісту ст.2 КАС України вбачається,
що завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Спори щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення від неї спеціально виділені
окремо, щоб їх помилково не
ідентифікували як трудові спори і не
відносили до цивільної юрисдикції.
Відносини, що виникають у сфері
публічної служби, є предметом
регулювання конституційного і
адміністративного права та
законодавства. Трудове законодавство
може застосовуватися до них лише
субсидіарно, але від цього вони не
перестають бути відносинами публічної
служби і не стають трудовими, при цьому
зміст спорів з приводу прийняття
громадян на публічну службу, її
проходження, звільнення з публічної
служби охоплює весь спектр спорів, що
виникають у відносинах публічної
служби, у тому числі й спори щодо
відмови у прийнятті громадянина на
публічну службу, про поновлення на
посаді, про стягнення заборгованості
із заробітної плати тощо.

Крім того, згідно п. 2 ст. 235 КЗпП, при
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Отже, зі змісту позову вбачається, що
між позивачем і відповідачем існує
публічно-правовий спір з приводу
звільнення позивача з публічної
служби.

Таким чином, враховуючи характер
правовідносин, що склались між
сторонами, суб'єктний склад сторін, суд
вважає, що даний спір не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства, тому на підставі п. 1 ч. 2 ст.
122 ЦПК України необхідно відмовити у
відкритті провадження.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у
справі за позовом ОСОБА_1 до
Генеральної прокуратури України та
Національної академії прокуратури
України про поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п»яти днів з дня її
проголошення.

Суддя: