Номер провадження: 22-ц/785/9315/14
Головуючий у першій інстанції Галич О.
Доповідач Виноградова Л. Є.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Виноградової Л.Є.

суддів
Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

при секретарі
Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
договору недійсним за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Біляївського
районного суду Одеської області від 02
жовтня 2014 року , -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із вищевказаним позовом, вказуючи,
що йому на праві приватної власності
належав будинок розташований за
адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва
про право власності. Незакінчений
будівництвом житловий будинок позивач
придбав разом з дружиною ОСОБА_5,
добудували його та оформили право
власності. Спочатку позивач з дружиною
жив дружно, але у червні 2008 року
потрапив до хірургічного відділення
Біляївської центральної районної
лікарні, де був прооперований та пробув
у лікарні майже два місяці, де проходив
реабілітацію. В день виписки з лікарні
09 вересня 2008 року дружина позивача
повезла його не додому, а до державного
нотаріуса, пояснивши, що потрібно щось
підписати, щоб вона могла доглядати за
позивачем. У зв'язку з тривалим
прийомом медичних препаратів, позивач
не до кінця усвідомлював, який саме він
документ підписував та які правові
наслідки він буде мати для нього. Як
виявилося згодом позивач підписав
договір дарування житлового будинку
донці своєї дружини від першого шлюбу.
Після укладання зазначеного договору,
відношення дружини та дочки до
позивача різко змінилося та вони
почали виганяти його з дому.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_3
просив суд визнати недійсним укладений
між ним та ОСОБА_4 договір дарування
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Біляївського районного суду
Одеської області від 02 жовтня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення яким позовні вимоги
задовольнити, посилаючись на порушення
судом норм процесуального та
матеріального права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в апеляційній скарзі доводи,
судова колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст.ст.10, 11, 59, 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог, або заперечень; суд
розглядає цивільні справи в межах
вимог, заявлених сторонами і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі; обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відмовляючи в позові, суд обґрунтовано
виходив з того, що позивач не надав
доказів у підтвердження своїх вимог.

Згідно ч. 1 ст.225 ЦК України правочин,
який дієздатна фізична особа вчинила у
момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними, може бути визнаний судом
недійсним за позовом цієї особи, а в
разі її смерті - за позовом інших осіб,
чиї цивільні права або інтереси
порушені.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про
визнання договору дарування недійсним,
ОСОБА_3 посилався на те, що він на момент
укладання договору дарування
житлового будинку ОСОБА_4, до кінця не
розумів правових наслідків, тому що
знаходився під впливом значної дози
медичних препаратів.

Між тим, з наданої суду виписки із
медичної карти амбулаторного
стаціонарного хворого ОСОБА_3
вбачається, що ОСОБА_3 не був
проконсультований психіатром, який
вправі призначити психотропні
препарати (а.с. 6).

Крім того, договір дарування був
укладений не 09 вересня 2008 року - день
виписки ОСОБА_3 з лікарні, а 22.10.2008 року -
як вказано в договорі дарування (а.с. 22).

Крім того, позивач ні в позовній заяві,
ні в судовому засіданні, ні в
апеляційній скарзі не просив провести
судову-психіатричну експертизу, а у
суду першої інстанції не було підстав
для її призначення за відсутністю
будь-яких доказів в підтвердження
позовної заяві.

До того ж, позов заявлений після спливу
шести років після укладення договору
дарування, про що відповідач заявив
згідно ст. 267 ЦК України.

Судова колегія вважає, що підстав для
скасування рішення суду не вбачається,
доводи апеляційної скарги не
спростовують рішення суду, до того ж
згідно ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України,
ст.ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 02 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
Л.Є. Виноградова

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко