Справа № 569/5478/14-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Рівненський міський суд Рівненської
головуючого - Ореховської К.Е.
при секретарі - Шкіндер І.М.
за участю представника позивачів -
представника відповідача ОСОБА_2 -
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Рівне
справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка
діє також в інтересах неповнолітнього
сина - ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні
житлом шляхом вселення та встановлення
порядку користування житловим
В провадженні Рівненського міського
суду перебуває цивільна справа ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , яка діє також в інтересах
неповнолітнього сина - ОСОБА_8 до ОСОБА_7
, ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні житлом шляхом вселення та
встановлення порядку користування
житловим приміщенням .
В судовому засіданні представник
позивачів ОСОБА_4 ОСОБА_5 - адвокат
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з
підстав зазначених в позові. Просить
суд позов задоволити та постановити
рішення з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_7 -
ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлений
цивільний позов з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог не
визнала, посилаючись на письмові
заперечення , суду пояснила, що
позивачам не чиняться перешкоди в
користуванні житловим приміщенням , із
запропонованим варіантом про
встановлення порядку користування
житловим приміщенням погодилася .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з»явилася. Про день та час розгляду
справи повідомлялася належним чином .
Причин неявки суду не повідомила.

Заслухавши сторін, дослідивши
матеріали справи та подані письмові
докази по справі, суд прийшов до
висновку, що заявлені позовні вимоги
підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_2 на праві
спільної часткової власності - по 1/5
частці кожному, належить квартира
АДРЕСА_2 в м. Рівне, що підтверджується
оглянутим та досліденим в судовому
засіданні свідоцтвом про право
власності на житло від 19 квітня 2005 року,
виданого Управлінням ЖКГ Виконавчого
комітету Рівненської міської ради
згідно з наказом від 19 квітня 2005 року
№182.

Вказана вище квартира, загальною
площею 48,7 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м.,
складається з наступних приміщень, що в
дослідженому технічному паспорті
позначені як: жила кімната - літ.« 6»,
площею 17,4 кв.м., жила кімната - літ.« 5»,
площею 12,0 кв.м.; допоміжною площею 18,0
кв.м., що складається з наступних
приміщень: коридор - літ.« 1», площею 7,8
кв.м., ванна кімната -літ.« 2», площею 2,6
кв.м., туалет - літ.« 3», площею 1,0 кв.м.,
кухня - літ.« 4», площею 7,0 кв.м., та
балкон, площею 0,9 кв.м..

Як встановлено в судовому засіданні та
підтверджено поясненнями
представника позивача, спільне
використання квартири АДРЕСА_1 всіма
співвласниками неможливе, оскільки на
даний час в ній проживає тільки
відповідач ОСОБА_7, фактично не
допускаючи позивачів по справі, до
користування квартирою шляхом заміни
вхідних замків, таким чином,
позбавляючи позивачів як
співвласників законного права
користування та розпорядження
належною їм квартирою. Неодноразові
усні звернення до ОСОБА_7 з проханням не
чинити перешкоди та допустити до
проживання у квартирі бажаного
результату не принесли. Зокрема, після
того, як в черговий раз відповідачем
ОСОБА_7 були проігноровані прохання
щодо усунення перешкод в користуванні
спірним житлом, ОСОБА_4 звернувся до
правоохоронних органів із відповідною
заявою, що підтверджується оглянутим
та дослідженим в судовому засіданні
висновком ДІМ Рівненського MB УМВС
України в Рівненській області від 07
лютого 2013 року.

З пояснення представника відповідача
вбачається, що на даний час, у зв'язку з
незадовільним станом здоров'я ОСОБА_4,
який потребує стороннього догляду,
який за ним буде здійснювати ОСОБА_5,
яка зі своїм неповнолітнім сином -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, будучи
співвласниками спірного житла,
відповідно бажають та мають бути
вселені до даного житлового
приміщення, з метою надання необхідної
допомоги, проте через перешкоди, що їм
чиняться, позбавлені можливості
користуватися спірним житлом нарівні з
усіма співвласниками.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст.47 Конституції
України, норми якої є нормами прямої
дії, кожен має право на житло.

Загальний перелік таких способів
захисту цивільних прав та інтересів
визначений у ст. 16 ЦК України, в тому
числі припинення дії, яка порушує право
та відновлення становища, яке існувало
до порушення.

Положеннями ст.1 Першого протоколу до
Конвенції та приписами ст.41
Конституції України закріплено
принцип непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд учиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Принцип непорушності
права приватної власності також
закріплений ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України.
Зокрема, положеннями ч.З ст.319 ЦК
України встановлено, що усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав.

Положеннями ст.155 ЖК України
встановлено, зокрема, що власника не
може бути позбавлено права
користування квартирою, крім випадків
встановлених законом.

Положеннями ст.391 ЦК України
передбачено, що власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Отже, гарантуючи захист права
власності, закон надає власнику право
вимагати усунення будь-яких порушень
його права, хоч би ці порушення і не
були поєднані з позбавленням
володіння. Способи захисту права
власності передбачені нормами ст.ст.16,
386, 391 ЦК.

Відповідно до положень ст.ст.379, 382 ЦК
України об'єктом власності особи може
бути, зокрема, квартира.

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст.383 ЦК України та
ст.150 ЖК України та передбачають право
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд: продавати,
дарувати, заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди. Обмеження чи
втручання в право власника можливе
лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно вимог ст.ст.21, 24, 41
Конституції України та ст.ст.319, 358 ЦК
України, всі громадяни є рівними у
своїх правах, усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
цих прав, у тому числі щодо захисту
права спільної часткової власності.

Положеннями ст.358 ЦК України
передбачені правила здійснення права
спільної часткової власності, зокрема
у ч.2 згаданої норми зазначено, що
співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю, при цьому, ч.З даної статті
визначено, що кожен із співвласників
має право на надання йому у володіння
та користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Відповідно до правової позиції,
висловленої Судовою палатою у
цивільних справах Верховного Суду
України в Постанові від 03 квітня 2013
року по справі №6-12цс13, зазначено, що
стаття 358 ЦК України регулює саме
порядок здійснення права часткової
власності, тобто порядок користування
спільною частковою власністю без її
поділу в натурі, наслідком якого є
припинення права спільної часткової
власності. Зокрема, при встановленні
порядку користування будинком кожному
із співвласників передається в
користування конкретна частина
будинку з урахуванням його частки в
праві спільної власності на будинок.
Разом з тим, виділені в користування
приміщення можуть бути і неізольовані,
і не завжди точно відповідати
належним співвласникам часткам,
оскільки встановлення порядку
користування майном не припиняє право
спільної часткової власності на це
майно.

Враховуючи розмір часток кожного із
співвласників в спірній квартирі, суд
погоджується, що кожному із
співвласників неможливо виділити в
натурі в окрему ізольовану жилу
квартиру, а тому суд вважає за доцільне
встановити наступний порядок
користування квартирою, а саме
виділити - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в
користування жилу кімнату, позначену в
Технічному паспорті літ.« 6», площею 17,40
кв.м., що на 0,24 кв.м. (5,88 кв.м.*3=17,64кв.м.) , а
відповідачам по справі -ОСОБА_7 та
ОСОБА_2 виділити в користування жилу
кімнату, позначену в Технічному
паспорті літ.« 5», площею 12,0 кв.м., що на
0,24 кв.м. (5,88 кв.м.*2=11,76кв.м.) при цьому,
залишивши в спільному користуванні
співвласників допоміжні приміщення, а
саме: коридор, ванну кімнату, туалет,
кухню.

Зазначений поділ не заперечують
учасники судового процесу.

Відповідно до ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Враховуючи вищевикладені обставини у
їх сукупності та те, що в судовому
засіданні встановлено, що відповідачі
чинять перешкоди у користуванні та
розпорядженні житловим приміщенням, а
також ту обставину, що представник
відповідача погодилася на
запропонований варіант порядку
користування квартирою, суд вважає, що
заявлені позовні вимоги знайшли своє
повне підтвердження, є обґрунтованими,
доведеними та такими, що підлягають до
задоволення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10,60,88,212,213,215,228,294 ЦПК

України, ст.ст.317,319,321,326,358,379,382,383,391 ЦК,
ст. 48,63,155 ЖК України , суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє
також в інтересах неповнолітнього сина
- ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні житлом шляхом
вселення та встановлення порядку
користування житловим приміщенням -
задоволити.

Усунути перешкоди у користуванні та
розпорядженні житловим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_3 в місті Рівне, які
чиняться ОСОБА_7, шляхом вселення
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до зазначеної
квартири.

Встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_4 у місті Рівне
наступним чином:

виділити в користування ОСОБА_9, ОСОБА_5
та ОСОБА_6 жилу кімнату, позначену в
Технічному паспорті як літ.« 6»,
площею 17,4 кв.м., з прилеглим до неї
балконом;

виділити в користування ОСОБА_7 та
ОСОБА_2 жилу кімнату, позначену в
Технічному паспорті як літ.« 5», площею
12,0 кв.м.;

залишити у спільному користуванні
співвласників квартири: коридор -
літ.« 1», площею 7,8 кв.м., ванну кімнату -
літ.« 2»,площею 2,6 кв.м., туалет - літ.« 3»,
площею 1,0 кв.м., та кухню -літ.« 4», площею
7,0 кв.м..

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Рівненського

міського суду
К.Е. Ореховська