Справа № 464/6495/14
Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/783/6696/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді Савуляка
Р.В.,

суддів: Бермеса І.В.,
Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря:
Брикайло М.В.,

з участю: представників ОСОБА_2
- ОСОБА_3 та ОСОБА_4, представника ОСОБА_5
- ОСОБА_6, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на ухвалу Сихівського районного суду м.
Львова від 30 липня 2014 року про
забезпечення позову у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання
права власності на майно,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою Сихівського
районного суду м. Львова від 30 липня 2014
року заяву ОСОБА_2 про забезпечення
позову задоволено частково.

Накладено арешт на дизельний генератор
у корпусі синього кольору марки №
ВF6L413FRТ, 1996 року випуску, серійний номер
7750965; пиляльний верстат зі стрічковою
пилою марки LТ40HTGС24, 1988 року випуску,
серійний номер: 456В42418VРЕС2134; поздовжній
круглопильний верстат марки «Wravor», 2001
року випуску, серійний номер 220016,
зеленого кольору, яке знаходиться у
ОСОБА_5 (прож. АДРЕСА_1).

В решті заяви про забезпечення позову
відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_5

В апеляційній скарзі покликається на
те, що позивач з урахуванням
відповідних процесуальних норм та
роз'яснень Верховного суду України
повинен був довести із долученням
належних і допустимих доказів
наявність тих обставин, на підставі
яких він пропонував вжити заходів
забезпечення позову, а суд першої
інстанції, вживаючи заходи по
забезпеченню позову, з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог, мав
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову.

Зазначає, що у зв'язку з тим, що між ним
та ОСОБА_2 жодних договорів не
укладалось, а вказане майно ним, як
фізичною особою-підприємцем, було
придбане для здійснення господарської
діяльності та враховуючи те, що
позивачем не було надано суду доказів
для вжиття заходів по забезпеченню
позову шляхом накладення арешту на
майно, є підстави для скасування
заходів по забезпеченню позову, що
вжиті судом.

Просить ухвалу Сихівського районного
суду м. Львова від 30 липня 2014 року
скасувати та постановити нову ухвалу
про відмову в задоволенні заяви про
забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на
підтримання апеляційної скарги,
пояснення представників ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на її заперечення,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваної ухвали в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Встановлено, що 26 червня 2014 року ОСОБА_2
звернувся з позовом до ОСОБА_5 про
визнання права власності на майно,
зокрема ВF6L413FRТ, 1996 року випуску,
серійний номер 7750965; пиляльний верстат
зі стрічковою пилою марки LТ40HTGС24, 1988
року випуску, серійний номер:
456В42418VРЕС2134; поздовжній круглопильний
верстат марки «Wravor», 2001 року випуску,
серійний номер 220016, зеленого кольору.

В порядку забезпечення позову позивач
просив накласти арешт та заборонити
ОСОБА_5 чи будь-яким третім особам
користуватися, продавати, обмінювати
чи відчужувати іншим способом дане
майно до завершення розгляду справи і
винесення судом остаточного рішення,
оскільки вважав, що існує реальна
загроза відчуження даного майна
відповідачем

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до роз'яснень пункту 4
постанови №9 Пленуму Верховного Суду
України від 22 грудня 2006 року «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» суд, розглядаючи
заяву про забезпечення позову, має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на спірне майно суд вірно
врахував те, що між сторонами дійсно
виник спір щодо нього, відтак невжиття
заходів забезпечення позову може в
майбутньому утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Як убачається із доданих в суд
апеляційної інстанції представником
ОСОБА_2 документів, зокрема, витягом із
оголошень газети «Ваш магазин» за 28
липня 2014 року опубліковано оголошення
від імені ОСОБА_5 про терміновий (з
торгом) продаж за 400 000 гривень спірного
майна, зокрема: дизельного генератора
1996 року випуску, пиляльного верстата зі
стрічковою пилою 1988 року випуску,
поздовжного круглопильного верстата,
марки «Wravor», 2001 року випуску. В
оголошенні газети вказаний мобільний
телефон «ОСОБА_5», який співпадає із
номером засобу зв'язку відповідача по
справі.

Відтак, у суду першої інстанції станом
на 30 липня 2014 року були всі підстави для
задоволення заяви позивача про
забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні
обставини справи, дотримана процедура
розгляду встановлена ЦПК України, суд
першої інстанції постановив ухвалу про
забезпечення позову у справі з
додержанням вимог закону, тому підстав
для зміни чи скасування ухвали колегія
суддів не убачає

Керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307, п. 1 ч. 1 ст. 312,
313, п. 4 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Ухвалу Сихівського районного суду м.
Львова від 30 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :
Савуляк Р.В.

Судді:
Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.