Провадження № 2/638/5386/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Дзержинський районний суд м. Харкова у
Головуючого - судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення суми заборгованості за
кредитним договором, -
Представник позивача Сафір Ф.О.
звернувся до суду з позовною заявою, в
якій просить стягнути з ОСОБА_1
заборгованість за кредитним договором,
мотивуючи свої вимоги тим, що
відповідно до умов договору №б/н,
укладеного 26.10.2010 року між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_1, остання
отримала 26.10.2010 року кредит у розмірі
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 30.00 % (відсотків) на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. Свої зобов'язання відповідач
ОСОБА_1 за договором кредиту не
виконала, у зв'язку з чим за нею виникла
заборгованість станом на 30.05.2014 року у
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 2656.87 грн.,
заборгованості з пені та комісії за
користування кредитом - 450 грн., штрафу
(фіксована частина) - 500 грн., штрафу
(процентна складова) - 703.11 грн.
На підставі викладеного позивач
просить стягнути з ОСОБА_1
заборгованість за кредитним договором
В судове засідання представник
позивача не з'явилась, надала суду
заяву, в якій просила розглядати справу
за її відсутністю на пiдставi наявнх в
матерiалах справи доказiв, позовні
вимоги підтримала i просила їх
задовольнити в повному обсязi. В разі
неявки відповiдача проти ухвалення
заочного рiшення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засiдання не
з'явилася, судові повістки, надіслані
на останню відому судові адресу місця
проживання або місцезнаходження
відповідача, повернулись поштовим
відділенням у зв'язку із закінченням
строку зберігання тому, в силу ст. 77 ЦПК
України, відповідач вважається
повідомленим належним чином про час і
місце розгляду справи.
Зі згоди позивача суд ухвалює заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, що відповідає положенням ч.1
ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши надані докази, вважає,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.10.2010 року між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір № б/н,
відповідно до умов якого Банком
наданий Позичальникові кредит у
розмірі 12000.00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування у розмірі 30.00 % річних
на суму залишку заборгованості по
кредиту строком на 12 місяців з
наступним автоматичним продовженням
дії договору на той самий строк.

Відповідно до Заяви, Банк
зобов'язується надати Позичальнику
строковий кредит у сумі 12000.00 грн. на
строк на 12 місяців зі сплатою 2,5 % на
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом. Банком виконані взяті на
себе зобов'язання за кредитним
договором № б/н від 26.10.2010 року щодо
видачі кредиту.

Згідно п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання
банківський послуг, у разі порушення
позичальником термінів платежів за
будь-яким із грошових зобов'язань,
передбаченим договором, більш ніж на 30
днів позичальник зобов'язаний сплатити
банку штраф у розмірі у розмірі 500 грн.
та 5% від суми заборгованості.

Внаслідок невиконання відповідачем
ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним
договором станом на 30 травня 2014 року
утворилась заборгованість (у тому
числі кредит, відсотки та штрафні
санкції) у розмірі 15265.26 грн., що
підтверджується наданим позивачем
розрахунком.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язуються надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то вразі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст.629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК
України).

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України
одностороння відмова від зобов'язання
не допускається, а зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст.611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або неналежне виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання) (ст.
610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений строк.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику в строк, що
встановлені договором. Крім того,
відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, яке боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч.3
ст.549 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства. Розмір
неустойки, встановлений законом, може
бути збільшений у договорі.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що заявлені позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» обґрунтовані та
підлягають задоволенню з урахуванням
досліджених у судовому засіданні
доказів.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 525,
526, 530, 551-554, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України та
керуючись ст.ст. 79, 88, 208, 213-215, 224-226 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити у
повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянки України, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, зареєстрованої за
адресою: АДРЕСА_1, інших відомостей суду
не відомо) на користь Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, буд. 50 т, п/р 3111 в ПАТ КБ
«ПриватБанк», , МФО 305299)
заборгованість за кредитним договором
№ б/н від 26 жовтня 2010 року у сумі 15265
(п'ятнадцять тисяч двісті шістдесят
п'ять) гривень 26 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, буд. 50 т, п/р 0001 в ПАТ КБ
«ПриватБанк», , МФО 305299)
судові витрати у розмірі 243 (двісті
сорок три) гривні 60 копійок.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Харківської області через
Дзержинський районний суд м. Харкова
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його
копії.

Головуючий: суддя:
Д.В. Цвірюк