Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2014 Справа №607/13218/14-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі:

головуючої
Герчаківської О.Я.,

з участю
секретаря Мандзія В.П.,

та прокурора
Яциків О.П.,

позивача
ОСОБА_1,

представника
третьої особи Мелих О.Р.,

розглянувши у відритому судовому
засіданні в місті Тернополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа - Служба в справах
неповнолітніх та дітей Тернопільської
міської ради, про позбавлення
батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3, третя особа - Служба в справах
неповнолітніх та дітей Тернопільської
міської ради, про позбавлення
батьківських прав відповідача щодо
неповнолітньої дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування позовних
вимог позивач зазначила, що згідно
рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 27.05.2004 року між
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був укладений шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_1 в них у м. Тернополі
народилась донька ОСОБА_4, яка на даний
час навчається у 5 класі
загальноосвітньої середньої школи №10.
Не дивлячись на те, що батько дитини з
2007 року з сім'єю не проживав, шлюб
розірвано не було. З цього часу позивач
ОСОБА_1, а також її сестра - прабабуся
ОСОБА_4 - ОСОБА_6 опікувалися та
виховували ОСОБА_4. За цією ж адресою
від народження і дотеперішнього часу
фактично проживає ОСОБА_4. Негативні
наслідки для дитини після розриву сім'ї
посилились трагічною смертю матері
дитини - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, а також в
подальшому смерті її бабусі по матері -
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3. Батько дитини свої
обов'язки щодо виховання та розвитку
дочки не здійснює, батьківського
піклування про здоров'я дитини, її
фізичного, духовного та морального
розвитку не надає. Життям дитини не
цікавиться, не телефонує, не виявляє
бажання спілкуватись з неповнолітньою
дочкою та виховувати її. Спосіб життя
відповідача є асоціальним - за весь
період дорослого життя він ніде не
працював, зловживає алкоголем, веде
аморальний спосіб життя.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала з мотивів,
викладених у позовній заяві, просила
позбавити ОСОБА_3 батьківських прав
щодо дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник третьої особи - Служби в
справах неповнолітніх та дітей
Тернопільської міської ради у судовому
засіданні підтримала висновок про
позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав
щодо дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Прокурор в судовому засіданні
підтримала висновок органу опіки та
піклування Тернопільської міської
ради та вважає за доцільне позбавити
батьківських прав ОСОБА_3 щодо дочки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачі ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явився, однак подав суду
заяву, в якій просить справу розглядати
у його відсутності. Проти позовних
вимог не заперечує.

Прокурор в судовому засіданні не
заперечила відносно задоволення
позову ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_3
батьківських прав щодо дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд, заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши та
оцінивши докази по справі, встановив
наступні обставини.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 27 травня 2004
року ОСОБА_5 надано право на шлюб з
ОСОБА_3.

Від даного шлюбу в подружжя народилась
дочка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що
свідчить свідоцтво про народження
НОМЕР_1 від 05 листопада 2004 року, видане
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Тернопільського міського
управління юстиції Тернопільської
області.

Як вбачається із свідоцтва про смерть
НОМЕР_2 від 24 листопада 2011 року,
виданого Відділом реєстрації актів
цивільного стану Тернопільського
міського управління юстиції
Тернопільської області, ІНФОРМАЦІЯ_4
мати дівчинки ОСОБА_5 померла.

В судовому засіданні встановлено, що
батько дитини з 2007 року з сім'єю не
проживав. З цього часу опікувались та
виховували дитину позивач ОСОБА_1, а
також її сестра - прабабуся ОСОБА_4 -
ОСОБА_6,

Відповідно до довідки №1453 від 07 серпня
2014 року, виданої Дочірнім
підприємством «Наш дім-3» приватного
підприємства «Наш дім», ОСОБА_6 дійсно
проживає в АДРЕСА_1. Разом з нею
проживають: ОСОБА_4 - правнучка,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає без реєстрації.

Сусіди ОСОБА_6, а саме ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 підтвердили факт проживання
ОСОБА_4 з прабабусею з 2004 року по 06
серпня 2014 року.

З пояснюючої учителя початкових класів
Тернопільської ОСОБА_11 ступенів
ОСОБА_12 від 24 липня 2014 року вбачається,
що ОСОБА_12 навчала ОСОБА_4 з 2012 року по
2014 рік. Під час навчання учениці
учителька не була знайома із батьком
ОСОБА_3, оскільки він жодного разу не
з'являвся в урочний і позаурочний час
до школи. Ніколи не цікавився навчанням
ОСОБА_4, не відвідував батьківських
зборів, не брав участі в заходах класу і
школи. Вона була знайома із ОСОБА_1, яка
цікавилася ОСОБА_4, її навчанням,
здавала кошти на потреби навчання,
щодня водила та забирала дитину зі
школи, відвідувала батьківські збори.
Також приймала участь у шкільних та
позашкільних заходах школи і класу.

Рішенням виконавчого комітету
Тернопільської міської ради №1078 від 05
листопада 2014 року затверджено висновок
органу опіки та піклування
Тернопільської міської ради про
позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав
стосовно малолітньої дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно висновку органу опіки та
піклування Тернопільської міської
ради, захищаючи інтереси дитини,
визнано за доцільне позбавити
батьківських прав ОСОБА_3 стосовно
малолітньої дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В силу ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК
України. Докази надаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Декларація прав дитини, проголошена
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, як принципове положення
визначила, що дитина повинна зростати в
умовах турботи.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права
дитини, батьки несуть основну
відповідальність за виховання дитини.
Найкращі інтереси дитини є предметом
їх основного піклування.

Законом України «Про охорону
дитинства» передбачено, що кожна
дитина має право на рівень життя,
достатній для її фізичного,
інтелектуального, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку. Батьки або особи, які їх
замінюють, несуть відповідальність за
створення умов, необхідних для
всебічного розвитку дитини, відповідно
до законів України (ст.8).

Право дитини на належне
батьківське виховання забезпечується
системою державного контролю, що
встановлена законом. Дитина має право
противитися неналежному виконанню
батьками своїх обов'язків щодо неї.
Дитина має право звернутися за
захистом своїх прав та інтересів до
органу опіки та піклування, інших
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та
громадських організацій. Дитина має
право звернутися за захистом своїх
правта інтересів безпосередньо до
суду, якщо вона досягла чотирнадцяти
років (ст.152 СК України).

У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного
кодексу України однією з правових
підстав для позбавлення батьківських
прав є ухилення батька від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 не виконує
батьківських обов'язків щодо виховання
та утримання дочки, не створює умов для
її фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Відповідач
життям дитини не цікавиться, не
телефонує, не виявляє бажання
спілкуватись з неповнолітньою дочкою
та виховувати її. Спосіб життя
відповідача є асоціальним - за весь
період дорослого життя він ніде не
працював, зловживає алкоголем, веде
аморальний спосіб життя.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі
докази в їх повній сукупності,
враховуючи інтереси малолітніх дітей,
суд приходить до переконання, що позов
ОСОБА_1 про позбавлення відповідачів
батьківських прав є обґрунтованим і
таким, що підлягає до задоволення
шляхом позбавлення ОСОБА_3
батьківських прав щодо малолітньої
дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі наведеного, керуючись
Декларацією прав дитини (проголошена
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року), ст.18 Конвенції про права
дитини, ст.ст.152, 164 Сімейного Кодексу
України, Законом України «Про охорону
дитинства», ст.ст.10, 57-60, 88, 169, 209, 213-215, 217,
218, 223, 224-226, 228, 232-233, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і
ш и в:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав
щодо малолітньої дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок
три) грн. 60 (шістдесят) коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуюча
О.Герчаківська