Олевський районний суд Житомирської
Справа № 287/354/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року
м. Олевськ

Олевський районний суд
Житомирської області в складі :

головуючого-судді
Стратович О.В.

за участю
:

секретаря судового
засідання Єпифанович Г.В.

представника
позивача Паламарчук О.В.

представника
відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні , в залі суду , у м. Олевську
, цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства «
Олевський хлібозавод » м.Олевськ вул.
Кооперативна , 13 , до відповідачів :
ОСОБА_3 , мешканки АДРЕСА_1 ; ОСОБА_4 ,
мешканки АДРЕСА_2 , про стягнення
матеріальної шкоди та судових витрат
,

В С
Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
позовом, до відповідачів: ОСОБА_3,
мешканки АДРЕСА_1 ; ОСОБА_4, мешканки
АДРЕСА_2 , про стягнення матеріальної
шкоди та судових витрат

В судовому засіданні
представник позивача позовні вимоги
підтримав з підстав зазначених в
позові і просять їх задовольнити в
повному обсязі , оскільки факт
недостачі грошових коштів
стверджується інвентаризацією
матеріалів , тари , грошових коштів в
торгівлі , які знаходилися в
підзвітності у відповідачів . Просить
суд стягнути з відповідачів в
солідарному порядку 63 810,14 гривень
заподіяної матеріальної шкоди та 638,
34 гривень судового збору , оскільки
відповідачі несуть повну матеріальні
відповідальність перед ПАТ «
Олевський хлібозавод » .

Представник відповідачів
заперечує стосовно задоволення
позову , оскільки позивач не надав
суду доказів вини відповідачів ,
вважає , що відповідачі не можуть
нести солідарну майнову
відповідальність , оскільки з
останніми позивач не укладав
колективної угоди ( договору ) про
повну матеріальну відповідальність ,
а тому відповідачі повинні нести
повну індивідуальну матеріальну
відповідальність відповідно до
договору про таку відповідальність ,
який був складений роботодавцем з
кожним відповідачем окремо , крім
того позивач не розмежував позовні
вимоги .

Судом встановлено , що
відповідачі були прийняті на роботу
продавцями в магазині « Хліб » , який
належить ПАТ « Олевський хлібозавод »
з 20.08.2012 року , що стверджується
наказом № 191 -к-а ( а.с. 4 ) .

При прийнятті на роботу ,
уповноваженою особою , головою
правління Нечипорук О.М. з кожним з
відповідачів окремо було укладено
договір про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність ( а.с.5,6 ) .

05.05.2014 року відповідачі
звернулися до голови правління з
письмовою заявою про звільнення з
роботи за власним бажанням в порядку
.

Відповідно до табелю обліку
використання робочого часу останнім
робочим днем відповідачів - ОСОБА_3
було 19.05.2014 року , а ОСОБА_4 відповідно
17.05.2014 року ( а.с. 214-216 ) .

Відповідно до наказу голови
правління № 47 від 30.052014 року у зв?
язку зі звільненням відповідачів
було призначено на 02.06.2014 року ревізію
товарно-матеріальних цінностей , які
знаходилися під звітом у
відповідачів( т.1 а.с.7 ) . Внаслідок
проведення інвентарізації , а не
ревізії у відповідачів було виявлено
недостачу товарно-матеріальних
цінностей 63810,14 гривень (т.1 а.с.22, т.2
а.с.188 ) останні не погодилися з
висновками інвентарізації , про що
було складено відповідний акт (
т.1а.с.23 ) .

Відповідно до наказу
підприємства № 113-к від 27.06.2014 року
відповідачів було звільнено з роботи
на підставі п.2 ст.41 КЗпП , за згодою
профспілкового комітету , а саме з
відповідачем було розірвано трудовий
договір внаслідок виявлення винних
дій працівника , який безпосередньо
обслуговує грошові та товарні
цінності , якщо ці дії дають підстави
для втрати довір'я до нього з боку
власника (т.1 а.с. 26 ) .

Допитана в судовому засідання в
якості свідка ОСОБА_6 показала , що
працює в ПАТ « Олевський хлібозавод »
в якості бухгалтера , приймала участь
в інвентаризації
товарно-матеріальних цінностей в
магазині « Хліб » де працювали
відповідачі , внаслідок
інвентаризації у відповідачів було
виявлено недостачу
товарно-матеріальних цінностей на
загальну суму 63810,14 гривень
відповідачі від підпису порівняльної
відомості відмовилися , недостачу не
визнали про що було складено
відповідний акт . Після проведення
інвентаризації ключи від магазина
були передані завідуючій торговим
відділом ОСОБА_7 При проведенні
інвентаризації недостача між
продавцями не розмежовувалася

Допитана в судовому засідання в
якості свідка ОСОБА_7. показала , що
працювала в ПАТ « Олевський
хлібозавод » в якості завідуючої
торговим відділом (заступником голови
правління , участі в проведенні
інвентаризації не приймала , з?
явившись в кінці проведення
інвентаризації отримала від
відповідачів ключи від магазина .

Дані правовідносини
врегульовані наступними
нормативно-правовими актами , а саме :

Так , відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи , а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала ; особа,
яка завдала шкоди, звільняється від
її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду , заподіяну
підприємству внаслідок порушення
покладених на них трудових
обов'язків зазначено в ч.1 ст.130 КЗпП .

Матеріальна відповідальність
понад середній місячний заробіток
допускається лише у випадках ,
зазначених у законодавстві зазначено
у ч.2 ст. 132 КЗпП .

Відповідно до законодавства
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди заподіяної з їх вини
підприємству у випадках коли між
працівником і підприємством
відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу
укладено письмовий договір про
взяття на себе працівником повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та
інших цінностей , переданих йому для
зберігання або для інших цілей , що
передбачено п.1 ч.1 ст. 134 КЗпП .

Відповідно до ч.1 ст. 135-3 КЗпП
розмір заподіяної підприємству шкоди
визначається за фактичними
витратами , на підставі даних
бухгалтерського обліку , виходячи з
балансової вартості ( собівартості )
матеріальних цінностей за
вирахуванням зносу з установленими
нормами ; у разі недостачі розмір
шкоди визначається за цінами, що
діють у даній місцевості на день
відшкодування шкоди .

В ч.3 ст.136 КЗпП зазначено , що
покриття шкоди , яка перевищує
середній заробіток працівника
провадиться шляхом подання власником
або уповноваженим ним органом
позову до районного суду .

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 14 від
29.12.1992 року « Про судову практику в
справах про відшкодування шкоди ,
заподіяної підприємствам , установам
організаціям їх працівниками »
зазначено , що

Суд , дослідивши письмові докази
, матеріали справи , заслухавши
пояснення сторін , приходить до
висновку , що даний позов не підлягає
до задоволення , оскільки позивачем не
надано доказів заподіяння
відповідачами прямої дійсної
матеріальної шкоди позивачу .

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 14 від
29.12.1992 року « Про судову практику в
справах про відшкодування шкоди ,
заподіяної підприємствам , установам
організаціям їх працівниками »
зазначено , що під прямою дійсною
шкодою слід розуміти втрату ,
погіршення або зниження цінностей ,
майна , необхідність провести затрати
на відновлення , придбання майна чи
інших цінностей або провести зайві ,
тобто викликані внаслідок порушення
працівником трудових обов? я зків ,
грошові виплати ( п.4 абзац 2 Постанови
) .

Крім того позов не може бути
задоволений , оскільки відповідачі не
можуть в даному випадку нести
солідарну матеріальну
відповідальність так як договору про
колективну матеріальну
відповідальність з позивачем не
укладали . Проводячи інвентаризацію
товарно-матеріальних цінностей
позивач не встановив яку реально
шкоду ПАТ « Олевський хлібозавод
заподіяв кожний з відповідачів ,
оскільки дані особи несуть
індивідуальну матеріальну
відповідальність перед роботодавцем
відповідно до вище укладених
договорів ( т.1 а.с.5,6 ) .

Суд також бере до уваги той
факт , що інвентаризація проводилася
позивачем коли відповідачі не були в
трудових стосунках з позивачем , а
тому і відмовилися від підпису
порівняльної відомості . Проведення
інвентаризації не доводить наявності
недостачі товарно-матеріальних
цінностей у відповідачів , а лише
констатує факт наявності чи не
наявності певних
товарно-матеріальних цінностей у
підзвітних осіб . Суд також звертає
увагу на те . що було видано наказ
про проведення ревізії ( т.1 а.с.4 ) , яка
не була проведена , що також
унеможливлює встановлення
індивідуальної відповідальності
кожного з відповідачів .

Керуючись вимогами : ч.1 ст.130 , ч.2
ст. 132 , п.1 ч.1 ст. 134 , ч.1 ст. 135-3 , ч.3 ст.136
КЗпП України ; ст. 257, ч.1, 2 ст.1166 ЦК
України ; ст.ст. 10,11,60,88,212-215 ,218 ЦПК
України , суд

В И Р І
Ш И В :

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства « Олевський
хлібозавод» м.Олевськ вул.
Кооперативна , 13, до відповідачів :
ОСОБА_3 , мешканки АДРЕСА_1 ; ОСОБА_4 ,
мешканки АДРЕСА_2 , про стягнення
матеріальної шкоди та судових витрат
- відмовити за безпідставністю
позовних вимог .

Ухвалу Олевського районного
суду Житомирської області від 29.07.2014
року про накладення арешту на майно
відповідачів : ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з
метою забезпечення позову - скасувати
.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана в Апеляційний суд
Житомирської області , через Олевський
районний суд Житомирської області ,
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі , але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення , можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з отримання копії цього рішення.

Суддя: О. В. Стратович