Справа № 405/7793/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2014 року Ленінський районний суд м.
Кіровограда в складі:

головуючого судді
Плохотніченко Л.І.

при секретарі
Іванову А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді подання
старшого державного виконавця
Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ
ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2
у праві виїзду за межі України до
виконання ним своїх зобов'язань, -

Встановив:

Старший державний виконавець
Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ
ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням
про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України
до виконання ним своїх зобов'язань.
Вказала, що в Ленінському ВДВС
Кіровоградського МУЮ знаходиться
виконавче провадження за виконавчим
листом №2-1173 від 13.10.2009 року, виданим
Арцизьким районним судом Одеської
області про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 аліментів на утримання
доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з
31.07.2009 року до досягнення дитиною
повноліття, тобто до 09.06.2019 року в
твердій грошовій сумі у розмірі 1000
(одна тисяча гривень). На сьогоднішній
день, враховуючи значний термін
невиконання боржником зобов’язань та
законних вимог державного виконавця є
достатні підстави вважати, що боржник
ухиляється від виконання рішення.
Заборгованість по аліментам станом на
01.08.2014р. складає 60000 грн. Просить
тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України до виконання ним
своїх зобов'язань.

Старший державний виконавець
Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ
ОСОБА_1 в судове засідання не
з’явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлялась в установленому
законом порядку.

Ознайомившись з матеріалами справи,
суд вважає, подання державного
виконавця Ленінського ВДВС
Кіровоградського МУЮ ОСОБА_1 про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України до виконання ним
своїх зобов'язань необхідно
задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (далі —
Конвенція), який гарантує деякі права і
свободи, не передбачені в Конвенції та
у Першому протоколі до неї, кожен є
вільним залишати будь-яку країну,
включно зі своєю власною. На здійснення
цих прав не може бути встановлено
жодних обмежень, крім тих, що
передбачені законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про
громадянські і політичні права
передбачено, що кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну. Згадані вище права не
можуть бути об'єктом ніяких обмежень,
крім тих, які передбачено законом, які є
необхідними для охорони державної
безпеки, громадського порядку, здоров'я
чи моральності населення або прав і
свобод інших і є сумісними з іншими
правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені
правовідносини регулюються ст. 313
Цивільного кодексу України (далі — ЦК),
відповідно до якої фізична особа має
право на свободу пересування. Фізична
особа, яка досягла шістнадцяти років,
має право на вільний самостійний виїзд
за межі України. Фізична особа може
бути обмежена у здійсненні права на
пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих
немайнових прав фізичної особи (кн.
друга ЦК), а саме — до особистих
немайнових прав, що забезпечують
природне існування фізичної особи (гл.
21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269
ЦК особисті немайнові права тісно
пов'язані з фізичною особою. Фізична
особа не може відмовитись від
особистих немайнових прав, а також не
може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України, порядок вирішення
спорів у цій сфері регулюється Законом
від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України" (далі — Закон № 3857-XII).

Положеннями ст. 6 цього Закону
встановлено, що громадянинові України
може бути тимчасово відмовлено у
видачі паспорта, або громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, зокрема, у випадку якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
— до виконання зобов'язань (п. 5).

Відповідно до ст. 8 Закону № 3857-XII
вирішення спорів про відмову в
оформленні паспорта чи продовження
терміну його дії або тимчасове
затримання паспорта чи його вилучення
можуть бути оскаржені громадянином до
суду за місцем його проживання. У разі
відмови громадянину України у виїзді
за кордон з підстав, передбачених
пунктами 1, 2 і 6 — ч. 1 ст. 6 цього Закону,
він може оскаржити цю дію у судовому
порядку за місцем свого проживання.
Відмова у виїзді з України з підстав,
передбачених пунктами 3 — 5 і 9 ч. 1 ст. 6
цього Закону, оскарженню не підлягає.

Тимчасове затримання або вилучення
паспорта у таких випадках здійснюється
судом, органами прокуратури,
внутрішніх справ, служби безпеки,
Державної прикордонної служби України,
військовими комісаріатами та
консульською службою України.

Пунктом 8 ст. 19 Закону від 3 квітня 2003 р.
№ 661-VI "Про Державну прикордонну службу
України" (далі — Закон № 661-VI)
встановлено, що на Державну
прикордонну службу України (далі — ДПС)
відповідно до визначених законом
завдань покладається, зокрема,
запобігання та недопущення в’їзду в
Україну або виїзду з України осіб, яким
згідно із законодавством не
дозволяється в'їзд в Україну або яких
тимчасово обмежено у праві виїзду з
України, у тому числі згідно з
дорученнями правоохоронних органів.

Відповідно до ст. 124 Конституції судові
рішення ухвалюються судами іменем
України і є обов'язковими до виконання
на всій території України.

Примусове виконання рішень судів в
Україні покладається на державну
виконавчу службу (далі — ДВС), яка
входить до системи органів
Міністерства юстиції України. Умови і
порядок виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначені у Законі від 21
квітня 1999 р. № 606-XIV "Про виконавче
провадження" (далі — Закон № 606-XIV).

З набранням чинності з 9 березня 2011 р.
Закону від 4 листопада 2010 р. № 2677-VI "Про
внесення змін до Закону України "Про
виконавче провадження" та деяких інших
законодавчих актів щодо вдосконалення
процедури примусового виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб)" закріплено право
державного виконавця, у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань
покладених на нього рішенням,
звертатись до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника за межі України. У зв'язку із
цим суди розглядали подання державних
виконавців про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України боржників
у виконавчому провадженні.

Цивільний процесуальний кодекс
України (далі — ЦПК) доповнено ст. 3771,
якою врегульовано вирішення судом
питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України.

Судом встановлено, що боржник
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням суду.

З урахуванням викладених обставин, суд
вважає, що факти викладені у поданні
знайшли своє підтвердження в ході
судового розгляду, а тому є підстави
щодо застосування тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України стосовно ОСОБА_2.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження»,
ст.. 377-1 ЦПК України, -

У х в а
л и в:

Подання старшого державного виконавця
Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ
ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2
у праві виїзду за межі України до
виконання ним своїх зобов'язань –
задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за
межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який
проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 до
виконання ним зобов’язань.

Виконання ухвали покласти на органи
державної прикордонної служби.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського

районного суду

м.
Кіровограда

Л. І.
Плохотніченко