Справа № 177/2419/14-ц
Провадження № 2/177/1059/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 жовтня 2014 року

Криворізький районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Строгової Г.
Г.

за участі: секретаря
Дзиговської Т. Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лізингова компанія
«Автофінанс» про захист прав
споживача, визнання договору недійсним
та застосування наслідків його
недійсності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду 13.08.2014 року із
позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Лізингова
компанія «Автофінанс» про захист прав
споживача, визнання договору недійсним
та застосування наслідків його
недійсності. В обґрунтування позовних
вимог зазначив, що 25.07.2014 року він уклав
з відповідачем - ТОВ «Лізингова
компанія «Автофінанс» договір № 010644
фінансового лізингу.

Згідно п. 1.3 укладеного договору
фінансового лізингу (надалі - договір)
лізингодавець (відповідач) бере на себе
зобов'язання придбати предмет лізингу
(трактор МТЗ-82.1, зазначений у п. 1.1
договору та специфікації, що є додатком
№ 3 до договору) у власність та передати
предмет лізингу у користування
лізингоодержувачу (позивачу) на строк
та на умовах, передбачених договором.
Предмет лізингу є власністю
лізингодавця (п. 1.5 договору) та
придбається ним на своє ім'я за
договором купівлі-продажу у продавця
автомобіля (п. 4.6 договору). Згідно ст. 9
договору він має право викупу предмету
лізингу за окремим договором
купівлі-продажу за умови сплати його
повної вартості, а також інших
заборгованостей, штрафних санкцій та
збитків. Таким чином, предметом даного
договору є придбання предмета лізингу
відповідачем у свою власність та
надання його у його користування за
плату (різновид договору оренди).

Посилаючись на ч. 1 ст. 16 Закону України
«Про фінансовий лізинг» вважає, що
відповідач включив до договірних умов
під виглядом лізингових платежів,
умови, не передбачені переліком,
встановленим законом, та не пов'язані
із користуванням предметом лізингу,
чим вийшов за межі, передбачені законом
для діяльності фінансового лізингу. У
зв'язку з чим вважає, включення
відповідачем у договір несправедливих
умов зазначених у п.п. 1.4, 1.6, 2.5, 3.4.1, 5.4, 8.15,
розділ 10, порушенням прав споживача.

Крім того, зазначив, що залучення
коштів у правовідносинах лізингу із
фізичними особами можливе лише за
умови наявності відповідної ліцензії,
яку відповідно до ст. 34 ЗУ «Про
фінансові послуги та державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг» видає Національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг, у межі своєї
компетенції видає ліцензії для
здійснення фінансовими установами,
зокрема, діяльність з надання будь-яких
фінансових послуг, що передбачають
пряме або опосередковане залучення
фінансових активів від фізичних осіб.
Однак, ТОВ «Лізингова компанія
«Автофінанс», не маючи статусу
фінансової установи та надаючи
фінансову послугу, що пов'язана із
залученням фінансових активів від
фізичних осіб, уклало з ним договір, не
маючи ліцензії.

Зазначає, що перелічені вище умови
договору є несправедливими і
складають більшу частину договору, а
тому вважає, що наявні підстави для
визначення недійсним укладеного
договору фінансового лізингу в цілому.

Наведені обставини свідчать про
незаконність діяльності відповідача,
та про порушення його прав споживача,
що передбачені п. 5 ч. 1 ст. 21 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
згідно якого права споживача
вважаються в будь-якому разі
порушеними, якщо, зокрема, будь-яким
чином (крім випадків, передбачених
законом) обмежується право споживача
на одержання необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про відповідну продукцію. Таке
порушення його права споживача
відповідачем полягає у приховуванні
останнім інформації про відсутність у
нього ліцензії для укладення з ним
договору з надання послуг фінансового
лізингу та за відсутності законних
підстав для укладання таких договорів
із споживачами.

Відповідно до ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У цьому
разі кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала на виконання цього
правочину.

На виконання договору ним було
сплачено на користь відповідача
комісійну плату у розмірі 20 200, 00 грн.,
яка підлягає поверненню.

У зв'язку з цим позивач просить суд
визнати недійсним договір фінансового
лізингу № 010644 від 25.07.2014 року, укладений
між ним та ТОВ «Лізингова компанія
«Автофінанс» та стягнути з відповідача
на його користь кошти сплачені на
виконання недійсного договору в
розмірі 20 200, 00 грн.

Позивач правом на участь в судовому
засіданні не скористався, надавши суду
заяву, в якій просив розгляд справи
провести без його участі, позовні
вимоги підтримав в повному обсязі, на
їх задоволенні наполягав (а.с.26).

Представник відповідача - ТОВ
«Лізингова компанія «Автофінанс»» в
судове засідання не з'явився, надав
письмове клопотання про розгляд
справи за його відсутність. Також надав
письмове заперечення проти позову, в
якому просить відмовити позивачу в
задоволенні позову, у зв'язку з тим, що
позов є безпідставним та
необґрунтованим, та таким, що не
підкріплений жодним належним та
допустимим доказом і ґрунтується
виключно на припущеннях позивача без
належного ознайомлення з нормами
Закону, що безпосередньо регулюють
діяльність відповідача. Також,
зазначає, що підтвердженням отримання
позивачем повної, необхідної,
доступної та достовірної інформації
про положення договору є особисте
підписання позивачем кожної сторінки
самого договору, а отже було досягнуто
згоди по всіх істотних умовах.

Крім того, відповідач здійснює свою
господарську діяльність відповідно до
норм чинного законодавства України.
ТОВ «Лізингова компанія «АвтоФінанс»
займається виключним видом
господарської діяльності по наданню
послуг з фінансового лізингу. Зокрема,
відповідно до Розпорядження Державної
комісії з регулювання ринків
фінансових послуг від 22.01.2004 року № 21
затверджено положення про надання
послуг з фінансового лізингу
юридичними особами - суб'єктами
господарювання, які за своїм правовим
статусом не є фінансовими установами.

Умовами Договору передбачено, що у
випадку розірвання даного Договору
Лізінгоодержувачем до сплати останнім
на рахунок Лізингодавця авансового
платежу, лізингодавець повертає
сплачені кошти за вирахуванням штрафу
за дострокове розірвання 30 % від
сплаченої суми авансових платежів. В
такому випадку комісія за організацію
даного Договору Лізингоодержувачу не
повертається ( ст. 10.11. Договору).

Отже, вважають, що позивачем не було
належним чином мотивовано можливість
застосування до оскаржуваного
договору та до окремих його частин норм
Закону України «Про захист прав
споживачів», та не враховано, що даний
закон не регулює правовідносини у
сфері укладання, виконання, розірвання
договорів фінансового лізингу.

Крім того, позивачем не враховано того,
що між сторонами було укладено
цивільно-правовий договір з
дотриманням усіх вимог, які ставляться
чинним законодавством України. Сторони
погодили всі істотні умови договору та
вирішили питання по всіх лізингових
платежах. Відповідач запропонував
позивачу умови співпраці, які були ним
погоджені, про що свідчить підписання
правочину та сплата передбаченої
договором комісії за організацію
договору (а.с. 27, 29-37).

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось, в
зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши докази, викладені в
письмових матеріалах справи, давши їм
належну оцінку, вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Закон України «Про фінансовий лізинг»
визначає фінансовий лізинг як вид
цивільно-правових відносин, що
виникають із договору фінансового
лізингу. За договором фінансового
лізингу лізингодавець зобов'язується
набути у власність річ у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не меньше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
фінансовий лізинг» відносини, що
виникають у зв'язку з договором
фінансового лізингу, регулюються
положеннями Цивільного кодексу
України про лізинг, найм (оренду),
купівлю-продаж, поставку з урахуванням
особливостей, що встановлюються цим
Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України
«Про фінансовий лізинг» істотними
умовами договору лізингу є: предмет
лізингу; строк, на який
лізингоодержувачу надається право
користування предметом лізингу (строк
лізингу): розмір лізингових платежів;
інші умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 11 ЦК
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

В судовому засіданні встановлено, що
25.07.2014 року позивач ОСОБА_1 уклав з
відповідачем - ТОВ «Лізингова компанія
«Автофінанс» договір № 010644
фінансового лізингу з додатками (а.с.
6-12, 13,14,15).

Згідно п. 1.3 укладеного договору
фінансового лізингу (надалі - договір)
лізингодавець (відповідач) бере на себе
зобов'язання придбати предмет лізингу
(трактор МТЗ-82.1, зазначений у п. 1.1
договору та специфікації, що є додатком
№ 3 до договору, вартістю 200 000,00 грн.) у
власність та передати предмет лізингу
у користування лізингоодержувачу
(позивачу ) на строк та на умовах,
передбачених договором. Предмет
лізингу є власністю лізингодавця (п. 1.5
договору) та придбається ним на своє
ім'я за договором купівлі-продажу у
продавця автомобіля (п. 4.6 договору).

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено,
що договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з договору
фінансового лізінгу № 010644 від 25.07.2014
року позивачем ОСОБА_1 було отримано
повну та необхідну, доступну та
достовірну інформацію про положення
договору, який був особисто підписаний
позивачем кожної його сторінки та
повноважною особою відповідача та
скріплений його печаткою, а отже було
досягнуто згоди по всіх істотних
умовах. Таким чином, було дотримано усі
вимоги, та передбачено усі істотні
умови, які визначені чинним
законодавством України.

Також, позивач зазначає, що у
вищезазначеному договорі не вказано у
кого саме буде придбано товар для
лізингоодержувача, однак така умова не
є істотною для договорів фінансового
лізингу та не вимагається
законодавством. Лізингодавець вправі
обрати на свій власний розсуд продавця
обраного товару. У визначеннях
договору фінансового лізингу
зазначено, що продавець означає
юридичну чи фізичну особу - суб'єкта
підприємницької діяльності,
найменування , адресу та реквізити якої
зазначено в акті приймання - передачі
предмета лізингу, який є предметом
договору. Крім того, лізингодавець на
момент укладення договору не може
передбачити в якого саме продавця буде
придбаний товар, оскільки саме від
лізингоодержувача залежить коли саме
товар буде прибрано, де саме забажає
отримати товар тощо.

Тому твердження позивача щодо
недійсності договору фінансового
лізингу є безпідставним.

Крім того, позивач зазначає в позові,
що відповідач не мав ліцензії на
здійснення послуг з фінансового
лізингу і відповідно ввів його в оману,
уклавши з ним договір лізингу. Але в
матеріалах справи міститься довідка ФЛ
№ 1217 від 11.09.2012 року видана
Національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг про право ТОВ "
Лізінгова компанія " Автофінанс"
надавати послуги з фінансового лізингу
(а.с 39).

Встановлено і підтверджено позивачем в
судовому засіданні , що ним було
сплачено 20200, 00 грн. ( 10% від вартості
предмету лізингу ) комісії за
організацію укладеного договору.
Інших платежів позивачем не було
здійснено. Згідно п.10.11 Договору у
випадку розірвання даного Договору
Лізінгоодержувачем до сплати останнім
на рахунок Лізингодавця авансового
платежу, Лізингодавець повертає
сплачені кошти за вирахуванням штрафу
за дострокове розірвання 30 % від
сплаченої суми авансових платежів. В
такому випадку комісія за організацію
даного Договору Лізингоодержувачу не
повертається.

Тобто сплачена позивачем сума 20200,00
грн. як комісія за організацію
договору лізингу не підлягає
поверненню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215ЦПК України, ст. ст.
11, 509, 638, 759-786 ЦК України, Законом
України " Про фінансовий лізинг",
Законом України «Про захист прав
споживачів», суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лізингова компанія
«Автофінанс» про захист прав
споживача, визнання договору недійсним
та застосування наслідків його
недійсності - відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
районний суд протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя: