Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Войтенко Т. В. ,

при секретарі - Красилівському В. В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Подільського
районного суду м. Києва цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
батька,-

В С Т А Н О В И В :

12 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на своє утримання, мотивуючи
свої вимоги тим, що він являється
батьком відповідача ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Інших дітей у нього немає.

Посилаючись на те, що повнолітній син
зобов'язаний утримувати позивача як
інваліда ІІ групи, який потребує
матеріальної допомоги, а син повністю
ухиляється від надання матеріальної
допомоги, позивач звернувся до суду з
даним позовом, в якому просив стягнути
з ОСОБА_2 аліменти на своє утримання у
розмірі 1/4 частки від усіх його доходів
(заробітку) щомісячно.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав в повному обсязі.
Пояснив, що у 1996 р. шлюб з матір'ю
відповідача було розірвано. Позивач
належним чином виконував батьківські
обов'язки, сплачував на утримання сина
аліменти. На даний час позивач
змушений проживати один не за місцем
своєї реєстрації, оскільки колишня
дружина чинить перешкоди у
користування житлом. Такі відносити
між колишнім подружжям стали приводом
для звернення до суду з даним позовом.
Зазначив, що його пенсії по
інвалідності у розмірі 1049,00 грн. не
вистачає на проживання та харчування, а
тому син зобов'язаний надавати
допомогу батьку.

Відповідач заперечував проти
задоволення позову з тих підстав, що
позивач ухилявся від виконання
батьківських обов'язків. Пояснив, що
його вихованням займалася лише мати.
Батько сплачував аліменти на його
утримання лише три роки. На даний час
відповідач працює в ТОВ «Алтаир»
неповний робочий день, однак має дохід
менше від батька, а відтак не може
сплачувати аліменти на його утримання.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення позову у
зв'язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_1
(а.с.17).

ОСОБА_1 є інвалідом другої групи
безстроково (а.с.4), а відтак, є
непрацездатним.

Відповідно до Довідки УПФ в
Подільському районі м.Києва ОСОБА_1
отримує пенсію по інвалідності
внаслідок загального захворювання,
розмір якої станом на лютий 2014 року
складав 1049 грн. (а.с. 6).

Відповідач ОСОБА_2 працює в ТОВ
«Алтаир» з 01 жовтня 2014 року та
отримував заробітну плату за жовтень
2014 року у розмірі 2011 грн., за листопад 2014
року - 1005 грн. (а.с. 17).

Відповідно до ст.202 СК України
повнолітні дочка, син зобов'язані
утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги та відповідно до
ст. 203 СК України зобов'язані брати
участь у додаткових витратах на
батьків.

Відповідно до ст. 204 СК України діти
можуть бути звільнені судом від
обов'язку утримувати матір, батька та
обов'язку брати участь у додаткових
витратах, якщо буде встановлено, що
вони ухилялися від виконання своїх
батьківських обов'язків.

Відповідно до ст. 205 СК України суд
визначає розмір аліментів на батьків з
урахуванням матеріального та
сімейного стану сторін, можливості
одержання утримання від інших дітей,
дружини, чоловіка та своїх батьків.

При вирішенні питання про можливість
стягнення аліментів на користь ОСОБА_1
судом враховані ті обставини справи, що
у шлюбі він не перебуває, інших дітей
крім відповідача позивач не має.

Доказів про те, що позивач ОСОБА_1
ухилявся від виконання батьківських
обов'язків щодо сина ОСОБА_2, що
виключало б можливість стягнення
аліментів на користь батька, судом не
встановлено.

Разом з тим, обов'язок повнолітніх
дітей утримувати батьків виникає за
наявності двох передбачених ст. 202 СК
України підстав - непрацездатності
батьків та потреби матеріальної
допомоги, в тому числі з урахуванням
матеріального та сімейного стану
сторін в силу вимог ст. 205 СК України.
Потреба в матеріальній допомозі має
визначатися залежно він наявності чи
відсутності прожиткового мінімуму.

При вирішення спору суд бере до уваги
те, що сам факт непрацездатності батька
не зумовлює виникнення у сина обов'язку
надання йому утримання - стан
непрацездатності має супроводжуватися
необхідністю отримувати сторонню
матеріальну допомогу.

Свідченням такої потреби є отримання
батьком доходів, які є меншими за
прожитковий мінімум.

Згідно чинного законодавства, держава
забезпечує необхідним утриманням
непрацездатних осіб: пенсією за віком,
пенсією за віком, пенсією з
інвалідності, державною допомогою,
тощо.

Статтею 7 Закону України «Про державний
бюджет на 2014 рік» установлено у 2014 році
прожитковий мінімум на одну особу в
розрахунку на місяць для осіб, які
втратили працездатність - 949,00 грн.

Оскільки розмір пенсії позивача як
інваліда 2 групи становить 1049 грн., що
перевищує прожитковий мінімум для
непрацездатних осіб, а доходи
відповідача є невеликими, то підстав
для стягнення на користь позивача
аліментів з сина як на особу, яка
потребує додаткової матеріальної
допомоги, не вбачається.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_1 потрібно відмовити
у задоволенні його позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати не підлягають стягненню з
відповідача та компенсуються за
рахунок держави.

На підставі викладеного, ст.ст. 201, 202, 204
СК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 209,
212-215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 у задоволенні його позову -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання через Подільський районний суд
м. Києва апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. В. Войтенко