2-о/335/109/2014 У Х В А Л А
Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя у складі: головуючого судді
Апаллонової Ю.В.., при секретарі Франчук
Г.В., за участю: заявника ОСОБА_1,
представника ОСОБА_2, представника
зацікавленої особи : ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за заявою
ОСОБА_1 про встановлення факту
проживання однією сім’єю чоловіка та
жінки без реєстрації шлюбу,
зацікавлена особа міське відділення
виконавчої дирекції у Запорізькій
області Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою в
якій на підставі ст.256 ЦПК України
просить суд встановити факт проживання
однією сім’єю чоловіка ОСОБА_4
померлого 19.08.2014 року та жінки ОСОБА_1
без реєстрації шлюбу за період з травня
2001 року по 19 серпня 2014 року з метою
виплати їй допомоги у зв’язку із
втратою годувальника.
У судовому засіданні представником
зацікавленої особи заявлено
клопотання про залишення заяви без
розгляду, на тій підставі, що наявний
спір про право на страхові виплати,
тобто спір про право, який не підлягає
розгляду у порядку окремого
Представник заявника заперечувала
проти вказаного клопотання,
посилаючись на його необгрунтованість.
Заслухавши думку учасників процесу,
суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.
Частиною 3 статті 15 Цивільного
процесуального кодексу України
передбачено, що суди розглядають
цивільні справи в порядку позовного,
наказного та окремого провадження.
Статтею 234 ЦПК України встановлено, що
окреме провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.
Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому
порядку можуть бути встановлені також
інші факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.
У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного
суду України №5 від 31.03.1995 року «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» роз'яснено, що відповідно
до статей 255, 271 ЦПК України в порядку
окремого провадження розглядаються
справи про встановлення фактів, якщо:
згідно з законом такі факти
породжують юридичні наслідки, тобто
від них залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
громадян; чинним законодавством не
передбачено іншого порядку їх
встановлення; заявник не має іншої
можливості одержати або
відновитизагублений чи знищений
документ, який посвідчує факт, що має
юридичне значення; встановлення факту
не пов'язується з наступним вирішенням
Відповідно до п.3 зазначеної Постанови
у тому разі, коли буде виявлено,
що встановлення підвідомчого судові
факту пов'язане з вирішенням спору про
право, суд відмовляє в прийнятті
заяви до розгляду в окремому
провадженні, а якщо це буде виявлено
під час розгляду справи, залишає
заяву без розгляду і роз'яснює
заінтересованим особам, що вони мають
право подати позов на загальних
Відповідно до ч. 4 ст.256 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо з заяви про
встановлення факту, що має юридичне
значення, вбачається спір про право, а
якщо спір про право буде виявлений під
час розгляду справи, - залишає заяву без
Як вбачається з матеріалів справи,
заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із
заявою про встановлення факту
проживання зі ОСОБА_4 без реєстрації
шлюбу з травня 2001 року по день його
смерті – 19 серпня 2014 року.
Відповідно до заяви ОСОБА_1
встановлення даного факту їй необхідно
для того, щоб в подальшому отримати
суми одноразової допомоги у зв'язку з
Згідно ст.21 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» у
разі настання страхового випадку
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку :
1) своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні:
а) допомогу у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю до відновлення
працездатності або встановлення
б) одноразову допомогу в разі стійкої
втрати професійної працездатності або
в) щомісяця грошову суму в разі
часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого;
г) пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання;
д) пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання;
Статтею 33 вищезазначеного Закону
передбачено, що У разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
Такими непрацездатними особами є:
1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16
до 18 років, які не працюють, або старші
за цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років;
2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки,
які досягли 60 років, якщо вони не
3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на
4) неповнолітні діти, на утримання яких
померлий виплачував або був
зобов'язаний виплачувати аліменти;
5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.
Пенсія у разі смерті годувальника
призначається і виплачується згідно із
Крім того, згідно ч.9 ст.34 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» встановлено, що у
разі смерті потерпілого суми
страхових виплат особам, які мають на
це право, визначаються із
середньомісячного заробітку
потерпілого за вирахуванням частки,
яка припадала на потерпілого та
працездатних осіб, що перебували на
його утриманні, але не мали права на ці
Згідно із ч.7 ст.34 Закону у разі смерті
потерпілого внаслідок нещасного
випадку або професійного захворювання
розмір одноразової допомоги його сім'ї
повинен бути не меншим за п'ятирічну
заробітну плату потерпілого і, крім
того, не меншим за однорічний заробіток
потерпілого на кожну особу, яка
перебувала на його утриманні, а також
на його дитину, яка народилася протягом
не більш як десятимісячного строку
після смерті потерпілого.
На підставі наведеного, суд приходить
до висновку про те, що рішення суду про
встановлення факту проживання однією
сім’єю чоловіка та жінки без
реєстрації шлюбу фактично вирішує
питання про права та обов'язки Фонду
щодо виплати страхової допомоги, що в
своє чергу свідчить про наявність
предмету спору, а саме страхових виплат
і права на ці виплати.
Окрім того, зі змісту заяви не можливо
встановити, чи є інші особи визначені
ст. 33 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
як особи, які мають право на страхові
виплати, а відтак, подана заява може
вплинути також на їхні права.
Виходячи зі змісту вимог заявника та
заперечення зацікавленої особи проти
розгляду даної заяви у порядку
окремого провадження, вони містять
спір про право, який має розглядатися
судом в порядку позовного провадження
і розгляд заяви ОСОБА_1 про
встановлення юридичного факту
суперечить вимогам ч.6 ст. 235 ЦПК
України, а тому суд залишає заяву
ОСОБА_1 без розгляду.
На підставі ст.10 ч.4 ЦПК України вважаю
необхідним роз’яснити заявнику, що він
має право звернутися до суду з позовом
на загальних підставах.
Керуючись ч.6 ст. 235, ч.4 ст.256 ЦПК України,
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту
проживання однією сім’єю чоловіка та
жінки без реєстрації шлюбу,
зацікавлена особа міське відділення
виконавчої дирекції у Запорізькій
області Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України,
залишити без розгляду.
Роз’яснити ОСОБА_1 право на звернення
до суду з позовом на загальних
Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 5-денний строк з
дня проголошення ухвали.

Суддя:

Ю.В. Апаллонова