пр.№ 2/464/2269/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2014 року
м.Львів

Сихівський районний суд
м.Львова

в складі: головуючого-судді Борейка С.В.

за участю секретаря судових засідань
Калітовської А.Б.

а також позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача МОУ КЕВ
м.Львова Улинець О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, МОУ Квартирно-експлуатаційний
відділ м.Львова, третя особа Шоста
Львівська державна нотаріальна
контора про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із
позовом, в якому просить: визнати право
спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1 за трьома особами:
ОСОБА_6, за нею та відповідачем ОСОБА_4,
оскільки саме органом приватизації,
тоді КЕЧ району м.Львова,
розпорядженням за №3460 від 08.05.1996 р. дана
квартира надана їм трьом була передана
у спільну сумісну власність; виділити
частки кожного з них, співвласників
даної квартири та визнати право
власності на 1/3 ідеальну частку
квартири АДРЕСА_1 за нею, відповідачем
ОСОБА_4 та ОСОБА_7; просить визнати за
нею право власності на 1/3 ідеальну
частку квартири, яка належала
спадкодавцеві - ОСОБА_6, як за
спадкоємицею першої черги, дружиною
нині покійного чоловіка і таким чином в
цілому визнати за нею право власності
на 2/3 ідеальні частки у спірній
квартирі АДРЕСА_2. В обґрунтування
позовних вимог покликається на те, що
вона, позивач по справі, у 1962 р.
одружилась із ОСОБА_6 У 1997 р. вони з
чоловіком та їхніми двома синами -
ОСОБА_4, 1963 р.н., та ОСОБА_8, 1067 р.н.,
отримали квартиру АДРЕСА_3. На даний час
назва вулиці Федоренка змінена на
вулицю Стрийську у м.Львові. У 1996 р. у
квратирі постійно проживали та були
зареєстровані три особи: вона, чоловік
ОСОБА_6 та син ОСОБА_4, які скористались
правом на приватизацію та згідно із
розпорядженням органу приватизації за
№3460 від 08.05.1996 р. їм трьом було передано
у приватну власність дану квартиру та
видано свідоцтво про право власності.
Однак під час проведення ремонтних
робіт у квартирі дане свідоцтво було
загублено і вони вчасно не
зареєстрували його у БТІ та ЕО. Чоловік
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і після його
смерті відкрилася спадщина і вона, як
його дружина, спадкоємиця за законом
першої черги своєчасно звернулась у
шестимісячний строк із письмової
заявою про прийняття нею спадщини до
Шостої Львівської державної
нотаріальної контори. Обоє їх синів
відмовилися від спадщини на її користь.
Проте згідно з відповіді від 16.09.2014 р. за
32015/02/14 від в/о завідувача Шостої
Львівської нотаріальної контори
ОСОБА_9 їй відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
частку у квартирі, яка належала їй і
покійному спадкодавцю - ОСОБА_6,
оскільки його частка у квартирі не була
виділеною і не було проведено
державної реєстрації нерухомого майна
спірної квартири. Отриманий нею
дублікат свідоцтва про право власності
на нерухоме майно, виданий 19.03.2014 р. МОУ
КЕВ м.Львова, на думку нотаріуса не
відповідає вимогам постанови КМУ від
17.10.2013 р. №868, а саме п.48. Тому виникла
необхідність звернутися з даним
позовом в суд, оскільки і відповідно до
відповіді відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно у разі смерті власника об'єктів
нерухомого майна реєстрація прав, на
які проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, вчинення такої
нотаріальної дії, як видача свідоцтва
про право на спадщину, проводиться без
державної реєстрації таких прав за
померлим власником у Державному
реєстрі прав, а нотаріус відмовила їй у
видачі такого свідоцтва.

У судовому засіданні позивач та її
представник позов підтримали та
просять задоволити з підстав,
викладених в ньому.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні
позов визнав та не заперечує проти його
задоволення.

Представника відповідача МОУ КЕВ
м.Львова Улинець О.М. у судовому
засіданні у вирішені позову
покладається на розсуд суду, однак
покликається на те, що виданий дублікат
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, виданий МОУ КЕВ
м.Львова 19.03.2014 р. на підставі
розпорядження №3460 від 08.05.1996 р.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився; третя особа
направила суду заяву про розгляд
справи у відсутності їх представника
на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи у
їх сукупності, суд приходить до
наступного висновку, з огляду на таке.

Відповідно до дубліката
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, виданого 19.03.2014 р. МОУ
Квартирно-експлуатаційний відділ
м.Львова, квартира АДРЕСА_4
приватизована згідно з Законом України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» та належить на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_6,
позивачеві ОСОБА_2 та відповідачеві
ОСОБА_4 Оригінал даного свідоцтва було
втрачено та державну реєстрацію права
власності на згадане нерухоме майно у
відповідності до ст.182 ЦК України не
було проведено, що не заперечується
сторонами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, один із
співвласників спірної квартири та
чоловік позивача ОСОБА_2

Згідно з відповіддю Шостої
Львівської державної нотаріальної
контори від 16.09.2014 р. №12015/02-14 позивачці
ОСОБА_10, як спадкоємиці після смерті
чоловіка ОСОБА_6 (спадкова справа )
№345/2013) на майно - 1/3 частину квартири
АДРЕСА_4, відмовлено у видачі свідоцтва
про право на спадщину та роз'яснено, що
за відсутності у спадкоємця всіх
необхідних документів для видачі
свідоцтва про право на спадщину
процедура зазначеного питання
вирішується в судовому порядку.

Право власності підлягає захисту
в судовому порядку шляхом його
визнання у разі, якщо таке право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності (ст.392 ЦК України). У п.23
постанови Пленуму Верховного Суду
України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову
практику у справах про спадкування»
роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса
в оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження. Тобто, Визнання
права власності на спадкове майно в
судовому порядку є винятковим способом
захисту, що має застосовуватися, якщо
існують перешкоди для оформлення
спадкових прав у нотаріальному
порядку.

Спільна сумісна власність двох
або більше осіб без визначення частко
кожного з них у праві власності є
спільною сумісною власністю (ст.368 ЦК
України). Відповідно до ст.370 ЦК України
у разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду.

Встановлено, позивачу ОСОБА_2,
відповідачу ОСОБА_4 та померлому
ОСОБА_6 на праві спільної сумісної
власності належить квартира АДРЕСА_4
та частки їх є рівними, оскільки судом
не здобуто підстав для їх відступлення.

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням
є перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців). Виходячи з вимог ст.1218 ЦК
України, до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Оскільки позивач у встановлений
законом строк звернулася у нотаріальну
контору із заявою про прийняття
спадщини, інші спадкоємці відмовились
від прийняття спадщини, що не
заперечується третьою особою, однак їй
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом, у зв'язку
з чим вона позбавлена можливості
оформити право на спадщину у
встановленому законом порядку, то її
вимоги про визнання права власності є
підставними.

Таким чином, виходячи із загальних
засад цивільного законодавства і
судочинства, права особи на захист в
суді порушених або невизнаних прав,
рівності процесуальних прав і
обов'язків сторін (ст.ст. 3, 12-15, 20 ЦК
України, ст.ст. 3-5, 11, 15, 31 ЦПК України),
слід дійти висновку про те, що у випадку
невизначення часток у спільній
сумісній власності, зокрема за
померлою, особою, невизнання і
оспорювання права власності позивача
на 1/3 частини спірної квартири будинок,
як складову частину спадщини після
смерті ОСОБА_6, таке право підлягає
захисту судом шляхом визнання прав
позивача на підставі п.1 ч.2 ст. 16 ЦК
України. Таким чином, позов є
підставним, обґрунтованим та підлягає
до задоволення в повному обсязі.

На підставі ст.ст.3, 12-15, 20, 368, 370, 1216, 1218 ЦК
України, та керуючись ст.ст.3-5, 10, 11, 15, 31,
57-60, 88, 179, 212-215, 218 ЦПК України, с у д, -

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Визнати право спільної сумісної
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Визнати право власності на 1/3 ідеальну
частку квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_6,
ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3
ідеальну частку квартири, яка належала
спадкодавцеві - ОСОБА_6, як за
спадкоємицею першої черги, і в цілому
визнати за нею право власності на 2/3
ідеальні частки у спірній квартирі
АДРЕСА_2.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
через Сихівський районний суд м.Львова
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, у відсутності
яких таке було прийняте, - в той же строк
з часу отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий