АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/1788/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3477/14
Головуючий у 1-й інстанції Клименко С. М.
Доповідач Буленко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Буленко О.О.,

Суддів: Винниченка Ю.М., Карпушина Г.Л.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1,
представника заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 01 жовтня
2014 року

по справі за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа: Управління
Державної міграційної служби України в
Полтавській області про встановлення
факту проживання на території України
на час набирання чинності Закону
України " Про громадянство»,-

В С Т А
Н О В И Л А :

26 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з заявою, про встановлення факту
проживання на території України на час
набрання чинності Закону України «Про
громадянство» . 01.10.2014 року заявницею
було уточнено заяву, відповідно до якої
вона просила встановити факт її
постійного проживання на території
України на момент проголошення
незалежності України 24 серпня 1991
року. В обґрунтування позовних вимог
вказала, що в липні 1991 року разом з
батьками переїхала на постійне місце
проживання в Україну в с.Майбородівка
Кременчуцького району Полтавської
області, де мешкає і по теперішній час,
але при зверненні до Кременчуцького
районного сектору Управління
Державної міграційної служби України в
Полтавській області їй було відмовлено
в видачі паспорта громадянина України
з тих підстав, що документально не
доведено факт її постійного проживання
на території України станом на 24 серпня
1991 року.

Рішенням Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 01 жовтня
2014 року ОСОБА_1 в задоволенні заяви
встановлення факту проживання на
території України на час набирання
чинності Закону України " Про
громадянство» - відмовлено.

З рішенням суду не погодилася
заявниця в зв'язку з чим вона та її
представник та подали на нього
апеляційну скаргу, в яких просять
рішення суду першої інстанції
скасувати та постановити нове рішення,
яким задовольнити заяву про
встановлення факту проживання на
території України станом на 24 серпня 1991
року.

Апелянти вважають рішення суду першої
інстанції незаконним та
необґрунтованим в зв'язку з порушенням
судом норм матеріального та
процесуального права.

При цьому апелянтами зазначено, що при
постановленні рішення, суд першої
інстанції не перевірив факт
проживання заявниці на території
України станом на 24 серпня 1991 року та не
мотивував свою позицію щодо
неприйняття наданих доказів на
підтвердження даного факту.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді - доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційних скарг, вважає, за необхідне
її відхилити за наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Так, відмовляючи в задоволенні заяви,
суд першої інстанції виходив з того, що
заявницею не надано належних та
допустимих доказів її перебування на
території України станом на 24 серпня 1991
року.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками з наступних підстав.

Так, згідно ст. 3 Закону України
«Про громадянство України"
громадянами України є усі громадяни
колишнього СРСР, які на момент
проголошення незалежності України (24
серпня 1991 року) постійно проживали на
території України.

Відповідно до ст. 256 ЦПК
України у судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті
Арташат Вірменської РСР, що
підтверджується свідоцтвом про
народження виданим 03.06.1989 року, актовий
запис № 288, місце реєстрації:
Арташатський район, відділ ЗАГСу,
батьками зазначені: ОСОБА_4 і ОСОБА_5 /
а.с.4-5/

Згідно свідоцтва про загальну середню
освіту, виданого 21 червня 2004 року та
довідки Майбородівської ЗОШ І-Ш
ступенів, заявниця навчалась у
вказаній школі з 1996 року по 19.06.2004 року
/ а.с.7,9/.

Відповідно до додатка до диплома
кваліфікованого робітника ОСОБА_1
навчалась з 01 вересня 2005 року по 25
червня 2008 року в Кременчуцькому
професійно-технічному училищі ім.А.С.
Макаренко / а.с.8/.

Із виписки із домової
книги № 4,7 Майбородівської сільської
ради за № 6 від 27.05.2013 року вбачається,
що мати заявниці ОСОБА_5 вибула 20
листопада 1991 року до Вірменії та
згідно записів по господарської
книги № 1 з ОСОБА_5 з 30 квітня 2004 року
прописані діти за її реєстрацією с.
Майбородівка Кременчуцького району
Полтавської області, зокрема, ОСОБА_1
/ а.с.28 /

Крім того, як вбачається з
висновку начальника ВГІФРО
Кременчуцького РВ УМВС України в
Полтавській області, мати заявниці -
вибула до республіки Вірменії разом з
сім'єю 20 листопада 1991 року, тобто після
проголошення незалежності України.
Проти встановлення громадянства
України громадянки ОСОБА_5 заперечень
немає / а.с. 27/.

Також, те що ОСОБА_1 станом на 24 серпня
1991 року проживала в с. Майбородівка
Кременчуцького району Полтавської
області, підтверджується відповідним
актом, засвідченим Майбородівською
сільською радою. /а.с.6/.

Крім того, як вбачається з довідки
Кременчуцької центральної районної
лікарні № 01-21/2537 від 09.10.2014 року,
громадянка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
перебувала на обліку в дитячій
консультації центральної районної
лікарні з липня 1991 року/ а.с.39/

В свою чергу, як пояснила в судовому
засіданні заявниця, вона дійсно з
сім'єю 20 листопада 1991 року вибула до
Республіки Вірменії та повернулась на
територію України лише у 1993 році.

Враховуючи те, що заявниця з батьками
прибула на територію України
наприкінці 1990 року та виїхали з
території України 20 листопада 1991 року,
колегія суддів вважає, що заявницею не
доведено факту постійного проживання
на території України, який необхідний
для набуття громадянства в порядку п.1
ч.1 ст. № Закону України « Про
громадянство України».

Оскільки доводи апеляційної
скарги, матеріали справи, зміст
оскаржуваного рішення суду не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права, які передбачені
положеннями ч. 1 ст. 308 ЦПК України як
підстава для скасування рішення, то
апеляційну скаргу слід відхилити, а
оскаржуване рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 308, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1,
представника заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_2
- відхилити.

Рішення Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 01 жовтня
2014 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя : ____________
О.О. Буленко

Судді: ___________ Г.Л.Карпушин _________
Ю.М.Винниченко