Провадження № 2/185/4511/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2014 року Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді:
Бондаренко В.М.,

за участю секретаря:
Данильченко Ю.О.,

позивача:
ОСОБА_1,

представника позивача:
ОСОБА_2,

відповідача:
ОСОБА_3,

представника відповідача:
ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Павлограді
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, яка
діє в своїх інтересах та в інтересах
малолітньої дитини: ОСОБА_5, 2014 року
народження, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору: ОСОБА_6, Служба у
справах дітей Павлоградської міської
ради, Павлоградський районний відділ
ГУ ДМС України в Дніпропетровській
області, про визнання осіб такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням, суд -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_3, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
малолітньої дитини: ОСОБА_5, 2014 року
народження, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору: ОСОБА_6, Служба у
справах дітей Павлоградської міської
ради, Павлоградський районний відділ
ГУ ДМС України в Дніпропетровській
області, про визнання осіб такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням, в якій просить ОСОБА_3,
разом з дитиною: ОСОБА_5, 2014 року
народження визнати такими, що втратили
право користування квартирою АДРЕСА_1 з
дня її вибуття.

В обґрунтування заявленого
позову позивач посилалася на те, що їй
на праві ? частини власності належить
квартира АДРЕСА_1 відповідно до
договору міни квартир від 04 березня 1995
року посвідченого державним
нотаріусом Першої Павлоградської
державної нотаріальної контори в
реєстрі за № 2-1426. Інша частина спірної
квартири належить ОСОБА_6, третій особі
по справі, на підставі договору
дарування ? частини квартири від 20.08.2010
року посвідченого державним
нотаріусом Першої Павлоградської
державної нотаріальної контори в
реєстрі за № 2 - 2752. З 27.01.2012 року ОСОБА_3 у
зв»язку з тим, що між нею та її сином не
склалися шлюбні відносини, разом зі
своєю дочкою, ОСОБА_6, третьою особою,
зібрали свої речі та виїхали зі спірної
квартири, і з того часу в даному
помешканні не проживають, як і не
проживає малолітній син відповідача,
який був зареєстрований 29.07.2014 року у
спірному приміщенні без її на то згоди.
Добровільно знятися з реєстрації
ОСОБА_3, не бажає, чим порушує інтереси
позивача.

У судовому засіданні позивач, її
представник позовні вимоги підтримали
у повному обсязі та просили суд їх
задовольнити, спираючись на доводи та
підстави викладені в позовній заяві.
Крім того позивач пояснила суду, що у
спірній квартирі на даний час
проживають її родичі, які частково
сплачують комунальні послуги, тоді як
вона, у зв»язку з реєстрацією
відповідача по справі, разом з дитиною,
вимушена сплачувати комунальні
послуги за них.

Відповідач, її представник у
судовому засіданні позов не визнали,
просили відмовити в задоволенні
позову, спираючись на підстави та
доводи викладені у письмових
запереченнях проти позову. Крім того
відповідач пояснила суду, що ніколи не
втрачала інтерес до спірної квартири,
так як не має іншого житла та має
бажання повернутися у спірну квартиру,
так як проживає в помешканні, яке
знімає.

Третя особа - ОСОБА_6, як
співвласник спірного житла, в судове
засідання не з»явилась, відповідно до
наданої заяви від 28.11.2014 року просила
розглянути справу без її участі, та у
задоволенні позову просила відмовити.

Представники третіх осіб в судове
засідання не з»явились, були
повідомлені про розгляд справи
належним чином, відповідно до заяви
представника служби у справах дітей
Павлоградської міської ради від 18.11.2014
року остання просила при вирішенні
справи врахувати інтереси малолітньої
дитини.

У судовому засіданні свідок
ОСОБА_7, як колишній чоловік
відповідача, пояснив, що колишня
дружина ОСОБА_3, у зв»язку з
припиненням шлюбних відносин, з лютого
2012 року добровільно вирішила, з дочкою -
ОСОБА_6, покинути спірне житло, так як
бажала створити іншу сім»ю, а тому його
матір»ю, позивачем по справі, було
прийнято рішення надати спірну
квартиру у тимчасове користування її
родичам, з заміною замка на вхідних
дверях.

Свідок ОСОБА_8, який користується
спірною квартирою, пояснив суду, що він,
разом зі своєю сім»єю, як родич
позивача, без укладання будь-яких угод,
проживає у зазначеній квартирі з
лютого 2012 року, та сплачує плату за ті
комунальні послуги, якими його сім»я
користується.

Суд, вислухавши учасників
процесу, дослідивши матеріали
цивільної справи, приходить до
наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України
член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

За матеріалами справи
встановлено, що позивачу на праві ?
частини власності належить квартира
АДРЕСА_1 відповідно до договору міни
квартир від 04 березня 1995 року
посвідченого державним нотаріусом
Першої Павлоградської державної
нотаріальної контори в реєстрі за №
2-1426. Інша частина спірної квартири
належить ОСОБА_6, третій особі по
справі, на підставі договору дарування
? частини квартири від 20.08.2010 року
посвідченого державним нотаріусом
Першої Павлоградської державної
нотаріальної контори в реєстрі за № 2 -
2752.

Згідно обліків Павлоградського
РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській
області за адресою: АДРЕСА_2
зареєстровано п»ять осіб:

- ОСОБА_1 - з 27.03.1995 року;

- ОСОБА_7 - з 15.08.2001 року;

- ОСОБА_6 - з 03.06.2010 року;

- ОСОБА_3 (попереднє прізвище -
ОСОБА_6) - з 12.10.1995 року;

- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, був
зареєстрований з 29.07.2014 року за заявою
матері ОСОБА_3, так як відповідно до ст.
161 ЖК України на вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей письмової згоди
власника будинку (квартири) не
потрібно.

Відповідно до акту від 05.11.2014 року
складеного працівниками дільниці № 1
КП «Павлограджитлосервіс»
Павлоградської міської ради, в
присутності сусідів, зареєстровані
особи: ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не
проживають за адресою: АДРЕСА_1.

Судом встановлено та не
заперечувалось сторонами по справі, що
ОСОБА_3 не користується спірною
квартирою за місцем реєстрації з
лютого 2012 року, та добровільно покинула
її, разом з дочкою ОСОБА_6,
співвласником спірного житла, з
особистих мотивів, але, у зв»язку зі
зміною замка на вхідних дверях у
спірній квартирі та проживанням у
зазначеній квартирі сторонніх осіб, з
лютого 2012 року була позбавлена права
користування зазначеною квартирою в
подальшому.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Позивач, обравши способом захисту
визнання осіб такими, які втратили
право користування житловим
приміщенням в порядку ст. 405 ЦК України,
зобов»язаний відповідно до ст. 10, 60 ЦПК
України довести правові та фактичні
підстави для задоволення такого
захисту.

Проте, позивачем не доведено, що
відповідач не користувалась
зазначеною квартирою без поважних
причин понад один рік, тоді як за
обставинами справи остання фактично
була позбавлена правом користуванням
цією квартирою, так як інший
співвласник, позивач по справі,
змінивши замок на вхідних дверях та
надавши згоду на проживання сторонніх
осіб, позбавив її такого права
невідкладно з часу залишення квартири.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №2 від 12.04.1985
року «Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України», вирішуючи
спори про право користування жилим
приміщенням осіб, які вселилися до
наймача, суд повинен з'ясувати, чи
дотриманий встановлений порядок при їх
вселенні, зокрема: чи була письмова
згода на це всіх членів сім'ї наймача,
чи прописані вони в даному жилому
приміщенні, чи було це приміщення
постійним місцем їх проживання, чи вели
вони з наймачем спільне господарство,
тривалість часу їх проживання, чи не
обумовлювався угодою між цими особами,
наймачем і членами сім'ї, що проживають
з ним, певний порядок користування
жилим приміщенням.

Правовий режим права
користування жилим приміщенням
враховує інтереси всіх її учасників,
тому суд враховує те, відповідач по
справі з 1995 року, як колишній член
сім»ї, проживала у спірній квартирі,
яка була її постійним місцем
проживання, іншого житла не має, не
втратила інтерес та бажає
користуватися спірною квартирою, з
малолітнім ОСОБА_5, який був
зареєстрований без порушення порядку
реєстрації у спірній квартирі.

З урахуванням обставин справи суд
вважає, що у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах малолітньої
дитини: ОСОБА_5, 2014 року народження,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору:
ОСОБА_6, Служба у справах дітей
Павлоградської міської ради,
Павлоградський районний відділ ГУ ДМС
України в Дніпропетровській області,
про визнання осіб такими, що втратили
право користування жилим приміщенням
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 5-8, 10, 88, 212, 215
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах малолітньої дитини: ОСОБА_5,
2014 року народження, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору: ОСОБА_6, Служба у
справах дітей Павлоградської міської
ради, Павлоградський районний відділ
ГУ ДМС України в Дніпропетровській
області, про визнання осіб такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням - відмовити в повному
обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя:
В.М. Бондаренко