АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 197/1503/14-ц
Провадження 22ц/774/2404/К/14
Головуючий в 1-й інстанції
Доповідач - Михайлів Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

02 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В,

суддів: Барильської А.П.,
Ляховської І.Є.,

при секретарі: Петренко К.І.

за участю: представника заявника
відділу державної виконавчої служби
Криворізького районного управління
юстиції Дніпропетровської області-
Приходько Тетяни Миколаївни

представника боржника ОСОБА_3- ОСОБА_4,

представника стягувача ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на ухвалу Широківського районного
суду Дніпропетровської області від 16
жовтня 2014 року по справі за поданням
начальника відділу державної
виконавчої служби Криворізького
районного управління юстиції
Дніпропетровської області про
примусове проникнення до нежитлового
приміщення для виявлення майна
боржника,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Широківського районного суду
Дніпропетровської області від 16 жовтня
2014 року подання начальника відділу
державної виконавчої служби
Криворізького районного управління
юстиції Дніпропетровської області про
примусове проникнення до нежитлових
приміщень для виявлення майна боржника
- задоволено.

Надано дозвіл начальнику відділу
державної виконавчої служби
Криворізького районного управління
юстиції Дніпропетровської області на
примусове проникнення до нежитлового
приміщення приватної Агрофірми
«Таврія Союз», яка належить ОСОБА_7 та
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, з
метою вчинення виконавчих дій по
виконавчому напису № 2642 від 22.05.2014 року.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду
ОСОБА_3 звернулося з апеляційною
скаргою в якій просить вказану ухвалу
скасувати та постановити нову ухвалу,
якою відмовити у задоволенні подання
начальника відділу державної
виконавчої служби Криворізького
районного управління юстиції
Дніпропетровської області про
примусове проникнення до нежитлового
приміщення для виявлення майна
боржника - ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що суд першої інстанції при
постановленні оскаржуваної ухвали та
задоволенні подання державного
виконавця, не пересвідчився чи дійсно
майно боржника ОСОБА_3, знаходиться за
адресою АДРЕСА_1, тобто на підприємстві
яке не має жодного відношення до боргів
останньої.

Крім того, судом не було досліджено, а
державним виконавцем не надано
доказів повідомлення та їх отримання
боржником, приватною агрофірмою
«Таврия Союз», щодо проведення
державним виконавцем дій пов'язаних із
входом на територію підприємства, а
також відсутні докази, що
підтверджують ухилення або
перешкоджання боржником здійснення
державним виконавцем дій з виконання
виконавчого напису нотаріуса, а тому
вказана ухвала порушує майнові права
приватної Агрофірми «Таврія Союз» та
підлягає скасуванню.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та змісту
заявленого подання, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконання
виконавчого напису нотаріуса № 2642 від
22.05.2014 року виданого приватним
нотаріусом Криворізького районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області було
відкрито виконавче провадження від
23.05.2014 року про стягнення з ОСОБА_3 боргу
у сумі 370 000,00 грн. на користь ОСОБА_5
(а.с.4).

Відповідно до довідки Новолатівської
сільської ради № 136-2-14 від 18.06.2014 року
ОСОБА_3. орендує на території
Новолатівської сільської ради
Широківського району
Дніпропетровської області для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва земельні ділянки на площі
273,91 га., посів та обробка земельних
ділянок здійснюється на підставі
договору про спільний обробіток
земельних ділянок та вирощування
сільськогосподарських культур від
01.11.2014 року, завірений в Новолатівській
сільській раді 08.11.2013 року, відповідно
до умов вищезазначеного договору
розмір продукції від спільного
обробітку становить 1% від загального
розміру продукції становить 2,73 га.
(поле №26-24,8га.)

Задовольняючи подання начальника
відділу державної виконавчої служби
Криворізького районного управління
юстиції Дніпропетровської області про
примусове проникнення до нежитлового
приміщення для виявлення майна
боржника - ОСОБА_3, суд першої інстанції
виходив з того, що є підстави вважати,
що без його задоволення неможливе
реальне виконання виконавчого
документа та поклав в основу
оскаржуваної ухвали припущення ОСОБА_5
про знаходження сільськогосподарської
продукції, що належить ОСОБА_3 на
території Приватної агрофірми «Таврія
Союз».

Проте колегія суддів не може
погодитись з зазначеними висновками
суду першої інстанції з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України,
питання про примусове проникнення до
житла чи іншого володіння боржника
фізичної особи або особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий
документ про її відібрання, при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця. Частиною 2 вказаної статті
закріплено, що суд негайно розглядає
подання без виклику чи повідомлення
сторін та інших заінтересованих осіб
за участю державного виконавця.

В той же час, статтею 30 Конституції
України та статтею 1 протоколу до
Конвенції про захист прав людини та
основних свобод передбачається, що
кожна фізична або юридична особа має
право мирно володіти своїм майном.
Кожному гарантується недоторканність
житла або іншого володіння,
проникнення до якого допускається не
інакше як за вмотивованим рішенням
суду.

Згідно з ч.1, 2, 3 ст.11 ЗУ "Про виконавче
провадження", державний виконавець
зобов'язаний вжити передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом; безперешкодно входити до
приміщень і сховищ, що належить
боржникам або зайняті ними, проводити
огляд зазначених приміщень і сховищ, у
разі необхідності примусово
відкривати та опечатувати такі
приміщення і сховища.

Приписами п. 9 ст. 5 ЗУ "Про виконавче
провадження" передбачено, що державний
виконавець при здійсненні виконавчого
провадження має право звертатися до
суду з поданням про постановлення
мотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника.

Аналіз положень Закону України "Про
виконавче провадження" та
процесуальних норм дає підстави для
висновку, що законодавець збалансував
права як особи, що ініціює питання
звернення з поданням до суду про
примусове проникнення до житла, так і
особи, щодо якої такі заходи
застосовано. При цьому, питання про
примусове проникнення до житла
вирішується не інакше як шляхом
прийняття вмотивованої ухвали суду з
додержанням принципу верховенства
права.

Так, на час розгляду справи в суді
першої інстанції ОСОБА_3 не являлась
власником Приватної агрофірми «Таврія
Союз» чи користувачем нежитлового
приміщення в АДРЕСА_1, законним
власником якого є ОСОБА_8.

Звертаючись до суду, з поданням про
примусове проникнення до нежитлових
приміщень громадянина ОСОБА_8 за
адресою АДРЕСА_1, державний виконавець
не був достеменно впевнений, що там
знаходиться майно боржника ОСОБА_3 а
лише перевіряв факти викладені у заяві
стягувача від 17.09.2014 року, про те що
ОСОБА_3 зібрала врожай соняшника, який
був засіяний на полях, що належать
пайшикам та вивезла зібраний врожай на
територію Приватної Агрофірми «Таврія
Союз» за адресою: АДРЕСА_1, яка належить
ОСОБА_8

Зазначене не заперечувалось державним
виконавцем ДВС Криворізького
районного управління юстиції
Дніпропетровської області Приходько
Т.М. в суді апеляційної інстанції так
нею не надано жодного доказу на
підтвердження знаходження майна
боржника ОСОБА_3 саме на території
Приватної агрофірми «Таврія Союз» за
адресою: АДРЕСА_1, не доведено яким
чином можливо ідентифікувати майно -
урожай соняшника та встановити його
приналежність боржнику.

В той час як ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачає
примусове проникнення до приміщення
особи, в якої перебуває майно боржника.

Заявлене державним виконавцем подання
про примусове проникнення до житла чи
іншого володіння боржника - фізичної
або іншої особи не може ґрунтуватись
на припущеннях.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
звертаючись з поданням про
постановлення вмотивованого рішення
про примусове проникнення до
вищезазначеного нежитлового
приміщення -приватної агрофірми
«Таврія Союз», яке належить не
боржникові, а іншій особі, начальник
відділу державної виконавчої служби
Криворізького районного управління
юстиції Дніпропетровської області Т.М.
Приходько, повинна була належно
обґрунтувати факт наявності майна
боржника у цьому приміщенні, якщо таке
майно там знаходиться, однак цього
зроблено не було.

Так державний виконавець посилається,
як на підставу для задоволення
заявленого подання виключно на
припущеннях стягувача ОСОБА_5, що в свою
чергу є недостатнім для задоволення
заявленого подання.

Розглядаючи подання про примусове
проникнення до приміщення, що належить
іншій особі, а не боржнику, судом не
повідомлено власника цього майна про
розгляд зазначеного питання.

Рішення про примусове проникнення до
приміщень Приватної агрофірми «Таврія
Союз», прийнято судом першої інстанції
за відсутності даних про ухилення або
перешкоджання боржником здійсненню
державним виконавцем дій по виконанню
виконавчого напису нотаріуса, як і не
враховано наявність у боржника
рухомого майна, на яке може бути
накладено стягнення.

Враховуючи зазначені обставини, суд
першої інстанції не мав правових
підстав для задоволення поданням про
надання дозволу на примусове
проникнення до нежитлового приміщення
на підставі ст.376 ЦПК України.

Суд першої інстанції допустив
порушення норм процесуального права
при розгляді подання державного
виконавця, а тому у відповідності до п.3
ч.1 ст.312 ЦПК України, ухвала суду
підлягає скасуванню з передачею
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Широківського районного суду
Дніпропетровської області від 16 жовтня
2014 року скасувати та передати питання
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і у касаційному порядку
оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді: