Справа № 346/2452/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1900/2014
Головуючий у 1 інстанції
Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Вакарук В.М., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря: Драганчук У.М.

сторін: відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "
Приватбанк ") до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Коломийського
міськрайонного суду від 24 липня 2014
року,-

в с т а н о в и л а :

07.05.2014 року ПАТ КБ " Приватбанк "
звернулось до суду із зазначеним
позовом посилаючись на те, що
відповідно до укладеного договору від
17.01.2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у
розмірі 3 000 доларів США у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 19,20 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
погашення, що відповідає дії картки.
Згідно умов укладеного договору,
останній складається із заяви
позичальника та умов надання кредиту.
Відповідач був ознайомлений і згоден з
умовами надання кредиту, що
підтверджується його підписом в заяві.
У зв'язку з порушенням зобов'язань
станом на 31.03.2014 року заборгованість
становить 7 862,54 долара США.

Просило задовольнити позов і стягнути
заборгованість за кредитним договором
та судові витрати.

Рішенням Коломийського міськрайонного
суду від 24.07.2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ПАТ КБ " Приватбанк " заборгованість по
кредитному договору в сумі 85 844 грн. 81
коп. та судові витрати. В решті позову
відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на те, що 17.01.2008 року отримав в ПАТ КБ
"Приватбанк" пластикову картку із
кредитним лімітом 3 000 доларів США.
Строк дії картки до кінця січня 2011 року,
про що є відмітка на самій картці. Як
видно із поданого позивачем
розрахунку, останній раз операції зі
зняття готівки з пластикової картки
відповідачем здійснювалася 31.12.2010 року,
а часткове повернення коштів мав
здійснити протягом місяця, тобто до
31.01.2011 року (до кінця терміну дії
картки).

Як видно із анкети, пластикову картку
йому було видано 22.01.2008 року, термін її
дії - до кінця січня 2011 року. Позовна
заява банком подана 06.05.2014 року. Право
вимоги виконання грошових зобов'язань
у позивача виникло 31.01.2011 року. Таке
твердження збігається з думкою
Верховного Суду України від 18.06.2014 року,
де зокрема суд зазначив, що початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов, тобто
можливості реалізувати своє право в
примусовому порядку через суд. Таким
чином, з цього часу минув трирічний
термін позовної давності. Поважних
причин пропуску даного строку позивач
не навів. Відповідач вважає, що
заявлені вимоги майнового характеру не
підлягають до задоволення, тому суд мав
би залишити без розгляду позовну заяву.

Не погоджується відповідач і з
висновком суду щодо пролонгації дії
кредитного договору, оскільки
позивачем не доведено даний факт.

Просив скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Колегія суддів, вислухавши доповідача,
відповідача, перевіривши матеріали
справи, приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що між сторонами 17.01.2008
року між ПАТ КБ "Приват Банк" та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір,
згідно якого останньому надано кредит
в розмірі 3 000 доларів США у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 19,20 %
на рік на суму залишку заборгованості.
Відповідач не надав своєчасно банку
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов договору. У
зв'язку із зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
відповідач станом на 31.03.2014 року має
заборгованість в розмірі 81 756, 97 грн.,
яка складається з наступного:
заборгованість за кредитом - 2531,24
доларів США, заборгованість по
процентах за користування кредитом -
4199,76 доларів США, заборгованість по
комісії за користування кредитом - 735,39
доларів США. Крім того, Банк просить
стягнути з відповідача штраф
(фіксовану частину) - 22,83 доларів США,
штраф (процентну складову) - 373,32 доларів
США.

Правильнло встановивши фактичні
обставини справи, суд першої інстанції
неправильно застосував норми
матеріального права, а тому відповідно
до ч.1, п. 4 ст. 309 ЦПК України рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснювати свої права
і виконувати свої обов'язки відповідно
до договору. Закінчення строку
договору не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Згідно з ч.5, ст 261 ЦК України за
зобов'язаннями, визначеними строком
виконання, перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідачем у спорі заявлено про
застосування строку позовної давності.

Згідно заяви про надання банківських
послуг від 17.01.2008 року, термін дії
картки встановлено до кінця січня 2011
року.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові
( частина четверта статті 267 ЦК
України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки (
стаття 257 ЦК України).

Позов до суду заявлено 07.05.2014 року.
Посилання на п. 6.4 та п. 9.12 Умов і правил
надання банківських послуг, про
пролонгацію кредитного договору є
безпідставними, оскільки вони не
відповідають вимогам ст., ст 251, 252 ЦК
України.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після календарної дати або настання
події, з якою пов'язано його початок.

Сторони зазначили термін дії картки 17
січня 2008 року.

Відповідач не виконав свого
зобов'язання у строки, визначені
договором, у позивача виникло право
заявити вимогу після несплати
чергового платежу, проте позивач
звернувся до суду після спливу строку
позовної давності, про застосування
якого заявила сторона у спорі.

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що вона підлягає до
задоволення, рішення суду першої
інстанції скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову у зв'язку зі спливом
строку позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України,
колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Коломийського міськрайонного
суду від 24 липня 2014 року скасувати і
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову Публічного
акціонеоного товариства "Приватбанк"
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором в сумі 85 844 (
вісімдесять п'ять тисяч вісімсот сорок
чотири ) гривні 81 коп. та судових витрат,
відмовити за спливом строку позовної
давності.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
П.І. Проскурніцький

Судді:
В.М. Вакарук

Л.В. Ясеновенко