Номер провадження: 22-ц/785/9731/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Гайворонського
С.П., Сегеди С.М.

при секретарі: Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ
майна, що є спільною власністю
подружжя, за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Іллічівського
міського суду Одеської області від 22
березня 2011 року, -

встановила:

22 лютого 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_3 про поділ
майна, що є спільною власністю
подружжя, посилаючись на те, що вони з
відповідачкою під час шлюбу придбали
квартиру АДРЕСА_1, просив поділити
зазначену квартиру в рівних долях між
ними.

Рішенням Іллічівського міського суду
Одеської області від 22 березня 2011 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу у якій
просить рішення суду скасувати,
постановити нове рішення, яким
відмовити у задоволені позовних вимог
у повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2
районний суд виходив з того, що з 27
жовтня 1972 року по 9 березня 2010 року
позивач і відповідачка перебували у
зареєстрованому шлюбі і 2 червня 2001
року придбали квартиру АДРЕСА_1 яка
була зареєстрована на ім'я
відповідачки.

Згідно до ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині і чоловікові на праві спільної
сумісної власності незалежно від того,
що один з них не мав з поважної причини
(навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута під час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

У разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.( ст. 70 СК України).

Шлюбний договір між подружжям не
укладався, домовленостей між ними щодо
поділу спільно набутого майна не було,
тому районний суд обґрунтовано виходив
з принципу рівності долей кожного з
подружжя у спільно набутому майні,
встановленого ст. 70 СК України.

Посилання апеляційної скарги на те, що
фактично спірна квартира не є спільною
сумісною власністю подружжя, а
належить їхньому сину ОСОБА_4, бо
купувалась за його гроші та для потреб
його сім'ї, не можуть бути покладені в
основу судового рішення про відмову у
позові, оскільки згідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК
України обставини по справі, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Оскільки договір купівлі-продажу
нерухомого майна підлягає
обов'язковому нотаріальному
посвідченню та державній реєстрації, а
отже зміст його не може бути
спростований поясненнями свідків.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні
обставини по справі, рішення суду
відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК
України, а тому не вбачає підстав для
його скасування.

Керуючись: п. 1 ч. 1 ст. 307; ст. 308; 315; 317; 319
ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду
Одеської області від 22 березня 2011 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області:

Н.А. Кононенко

С.П.
Гайворонський

С.М. Сегеда