АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7474/14
Справа № 646/7516/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 24» листопада 2014 року
м.
Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової
Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретарів: Кривошеіної
О.А., Черепаха С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 19 вересня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відновлення порушеного права,
вселення,-

в с т
а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2. В
обґрунтування свого позову посилалась
на те, що з 19.02.1994 року по 04.02.2003 року вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем та від шлюбу мають сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначила, що
11.10.1995 року за спільні кошти придбана
ними кімната площею 14 кв. м. в квартирі
АДРЕСА_1, що склала 5/100 частин від усієї
квартири. Рішенням Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 23.05.2014
року за нею визнано право власності на
5/200 частин спірної кімнати. Вказала, що
14.02.2013 року за цією адресою
зареєстровано їх неповнолітнього сина.
Після припинення сімейних відносин
сторони домовилися спільно
користуватися спірним житлом, в якому
також зі згоди відповідача мав
проживати їх неповнолітній син, у
зв'язку із навчанням на першому курсі
ХНУРЕ, але з грудня 2013 року відповідач
чинить перешкоди їй та їх
неповнолітньому сину щодо
користування кімнатою. Просила
відновити за нею та її неповнолітнім
сином ОСОБА_3 право на користування
кімнатою площею 14 кв. м. в квартирі
АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідача не
чинити перешкоди у користуванні
кімнатою у подальшому.

Рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 19.09.2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу, в якій
просила рішення суду - скасувати,
постановити нове, яким задовольнити
позов. При цьому посилалась на неповне
з`ясування судом обставин справи, що
мають значення для справи, на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, на порушення та
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
Вважала, що суд не надав належної
оцінки доказам у справі, не звернув
уваги на те, що відповідач чинить
перешкоди у користуванні кімнатою.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги вважає, що апеляційну ОСОБА_1
необхідно задовольнити частково,
рішення суду - змінити.

При цьому судова колегія виходить з
наступного.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що оскільки при розгляді справи в
суді першої інстанції ОСОБА_2 надав
ключ від спірної квартири ОСОБА_1, права
ОСОБА_1 та їх неповнолітнього сина не
порушені.

З таким висновком суду погодитися не
можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що рішенням
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 23.05.2014 року та витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 03.07.2014 року за ОСОБА_1
визнано право власності на 5/200 частин
спірної кімнати площею 14 кв. м. в
квартирі АДРЕСА_1, що склала 5/100 частин
від усієї квартири. Станом на 08.07.2014
року в спірній кімнаті зареєстровані
позивач ОСОБА_1, ОСОБА_2 - колишній
чоловік та ОСОБА_3 - їх неповнолітній
син.

В суді апеляційної інстанції
представники ОСОБА_1 пояснили, що ключ
при розгляді справи в суді першої
інстанції ОСОБА_2 надав, але потрапити
до кімнати можливості вони не мають.
Зазначила, що спірна кімната - це їх
єдине житло, ОСОБА_2 має у власності ще
інше житло.

Відповідно до вимог ст. 386 ЦК України
держава забезпечує рівний захист прав
усіх суб'єктів права власності.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_1 є власником 5/200 спірної кімнати,
їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 з 14.02.2013
року зареєстровано в спірній кімнаті.

Згідно з вимогами статей 10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Висновок суду стосовно того, що спір
вирішено шляхом надання ключа ОСОБА_1 є
необгрунтованим, оскільки доказів
того, що сторони уклали мирову угоду
щодо урегулювання спору або позивачка
відмовилась від позову, а суд першої
інстанції прийняв цю відмову,
матеріали справи не містять і в суді
апеляційної інстанції їх не надано,
тому в цій частині рішення суду
підлягає скасуванню, а позов ОСОБА_1 -
задоволенню в цій частині.

Разом з тим судова колегія
погоджується з висновком суду щодо
відмови в задоволенні позову ОСОБА_1
щодо зобов'язання відповідача не
чинити перешкоди у користуванні
кімнатою у майбутньому, оскільки
захист цивільного права можливо
відповідно до ст. 15 ЦК України в разі
його порушення, невизнання або
оспорювання, а не порушення його в
майбутньому.

Ухвалюючи рішення в цій частині, суд
першої інстанції з додержанням вимог
ст. ст. 213 - 215 ЦПК України, встановивши
обставини справи повно, надавши їм
належну оцінку, дійшов обґрунтованого
висновку щодо відмови в задоволенні
позову ОСОБА_1 в частині зобов'язання
відповідача не чинити перешкоди у
користуванні кімнатою у майбутньому.

Оскільки ухвалене судове рішення в цій
частині відповідає зазначеним вимогам
та обставинам справи, судова колегія
вважає, що підстав для його зміни або
скасування в цій частині не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 1
ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч.2.ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319
ЦПК України судова колегія,-

в и р
і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 19 вересня 2014 року -
змінити.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1
та неповнолітнім ОСОБА_3 права
користування кімнатою площею 14 кв. м. в
квартирі АДРЕСА_1 шляхом вселення
ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_3 в
кімнату площею 14 кв. м. в квартирі
АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий суддя
Судді колегії