Провадження № 2/754/5626/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого - судді - Сенюти В.О.

за участю секретаря - Слободянюк О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди завданої кримінальним
правопорушенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Деснянського районного суду м. Києва із
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди завданої кримінальним
правопорушенням. Позовну заяву мотивує
тим, що вироком Деснянського романного
суду м. Києва від 15.07.2014 року
відповідача було визнано винним у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286
КК України та призначено основне
покарання у виді обмеження волі на
строк один рік з додатковим покаранням
у виді позбавлення права керувати
транспортним засобом на строк два роки.
Вирок суду не оскаржувався та набрав
законної сили. 12.06.2014 року відповідач
ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом
Дей Ланос, д/н НОМЕР_1, рухався заднім
ходом біля будинку № 89 по вул.
Закревського і при виїзді з прилеглої
території на проїзну частину
автодороги порушив правила дорожнього
руху, в результаті чого скоїв наїзд на
пішохода ОСОБА_1, який отримав садна в
ділянці правого ліктьового суглоба і
середньої тяжкості тілесні ушкодження
- закриту травму лівого передпліччя та
лівої кістки у вигляді перелому
дистального епіметафізу лівої
променевої кістки і перелому
тригранної кістки лівої кісті, а
вказані наслідки перебувають у
причинно-наслідковому зв'язку із
порушенням відповідача. Матеріальна
шкода, яку позивач просить
відшкодувати становить 374 грн. 51 коп. (це
частина, яка має документальне
підтвердження). Крім того, позивачу
було завдано моральну шкоду, яку
останній оцінює у 25000 грн. та полягає
душевних стражданнях.

В судовому засіданні позивач
підтримав позовну заяву, просив її
задовольнити з викладених підстав.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував
частково. Пояснив, що відповідач під
час розгляду кримінальної справи
сплатив позивачу 1500 грн. у
відшкодування заподіяної шкоди, проте
позивач вимагав більшої суми. Таким
чином, просив вважати 1500 грн. в якості
компенсації за спричинену моральну
шкоду, та стягнути із відповідача 374
грн. 51 коп. матеріальної шкоди.

Вислухавши пояснення позивача та
представника відповідача, вивчивши
письмові матеріали справи, суд дійшов
висновку, що позовна заява підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено,
що 15.07.2014 року вироком Деснянського
районного суду м. Києва ОСОБА_2 визнано
винуватим у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286
КК України та призначено йому основне
покарання у виді обмеження волі на
строк з додатковим покаранням у виді
позбавлення права керувати
транспортними засобами на строк два
роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративні
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанова суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

12.06.2014 року у м. Києві, ОСОБА_2
керуючи транспортним засобом Деу д/н
НОМЕР_1, рухався заднім ходом біля
будинку № 89 по вул. Закревського, і при
виїзді з прилеглої території на
проїзну частину автодороги порушив
правила дорожнього руху. В результаті
чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1,
який отримав садна в ділянці правого
ліктьового суглоба і середньої
тяжкості тілесні ушкодження - закриту
травму лівого передпліччя та лівої
кисті у вигляді перелому дистального
епіметафізу лівої променевої кістки і
перелому тригранної кістки лівої
кисті, а вказані наслідки, які настали,
перебувають у причинному зв'язку з
порушенням ОСОБА_2 правил безпеки
дорожнього руху. Вказане зазначено у
вироку Деснянського районного суду м.
Києва та було встановлено судом, а тому
враховуючи ч. 4 ст. 61 ЦПК України не
підлягає доказуванню.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода,
завдана фізичній особі, яка потерпіла
від кримінального правопорушення,
відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

З пояснень представника
відповідача вбачається, що під час
розгляду кримінальної справи відносно
ОСОБА_2, останній здійснив переказ
грошових коштів у розмірі 1500 грн., які
позивач отримав, про що останній не
заперечував, а відтак вказана
обставина не підлягає доказуванню
відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

Доводи представника відповідача
про те, що грошові кошти у сумі 1500 грн.
були спрямовані на відшкодування
моральної шкоди суд до уваги не
приймає, оскільки вказане
заперечується позивачем та всупереч ч.
1 ст. 60 ЦПК України не надано доказів на
підтвердження зазначеному.

Як вбачається з прохальної
частини позовної заяви, позивач
просить стягнути із відповідача 374 грн.
51 коп. у відшкодування матеріальної
шкоди.

З письмових матеріалів справи
вбачається, що матеріальна шкода у сумі
374 грн. 51 коп. підтверджується копіями
фіскальних чеків та копією квитанції.

Враховуючи те, що відповідач
вживав заходів до відшкодування
заподіяної шкоди, здійснивши переказ
грошових коштів у сумі 1500 грн., а тому
підстав для стягнення грошових коштів
у сумі 374 грн. 51 коп. немає.

Щодо відшкодування моральної
шкоди, суд приходить до наступного.

Згідно із вимогами ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв"язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Частиною 1 ст. 1168 ЦК України
встановлено, що моральна шкода, завдана
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, може бути відшкодована
одноразово або шляхом здійснення
щомісячних платежів.

В Постанові Пленуму Верховного суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4, у п.
3, роз'яснено, що під моральною шкодою
слід трати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

З огляду на п. 9 даної постанови, розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

З пояснень позивача вбачається,
що він в межах розгляду кримінальної
справи не звертався із відповідним
цивільним позовом.

Позивач звернувся в порядку цивільного
судочинства із позовом про стягнення
моральної шкоди, оскільки йому була
заподіяна моральна шкода, внаслідок
дій відповідача, якого визнано винним у
скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
286 КК України.

Суд вважає, що позивачем доведено
заподіяння йому відповідачем
моральної шкоди.

Щодо розміру морального
відшкодування, з урахуванням ступеня
вини відповідача, обставин за яких
вчинено злочин, тривалості моральних
страждань позивача та негативних
наслідків, які настали для позивача у
зв'язку із вчиненим відповідачем, суд
виходячи з принципів розумності та
справедливості приходить до висновку,
що розмір моральної шкоди становить 3000
грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України із
відповідача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 15, 57, 59, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди завданої кримінальним
правопорушенням - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду міста Києва через
Деснянський районний суд міста Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення, шляхом подачі
апеляційної скарги.

Головуючий: