Справа № 489/7114/14-ц
Номер провадження 2/489/2828/14
Ухвала

Іменем України

28 жовтня 2014 року
місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м.
Миколаєва Кокорєв В. В., розглянувши
заяву позивача ОСОБА_1 про
забезпечення позову,

встановив

В жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_2 мотивуючи
свої вимоги тим, що перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
з 10.01.1998 по 27.08.2014. В період шлюбу ними
придбано майно, а саме: автомобіль
марки VOLKSWAGEN LT 35, державний номер НОМЕР_1,
2011 року випуску. Право власності на
автомобіль оформлено на відповідача.

Вважає, що її часта та частка
відповідача на автомобіль є рівними та
складають по ?, а тому вона змушена
звернутися до суду з даним позовом.

Разом з позовною заявою до суду
надійшла заява в якій позивач просить
забезпечити позов шляхом накладення
арешту на спірний автомобіль та
заборонити будь-яким особам у будь-який
спосіб вчиняти будь-які дії щодо
автомобіля.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що заява задоволенню не
підлягає виходячи з такого.

Позивач просить забезпечити позов
шляхом накладення арешту та заборони
будь-яким особам у будь-який спосіб
вчиняти будь-які дії щодо автомобіля.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України
позов може бути забезпечено шляхом
накладення арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно чинних норм закону завданням
забезпечення позову є застосування
судом, в провадженні якого перебуває
справа заходів щодо захисту
матеріально-правових інтересів
позивача, які гарантують реальне
виконання у майбутньому прийнятого
судового рішення за його позовом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
пункті 4 Постанови Пленуму Верховного
Суду від 22.121.2006 за № 9 “Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову”, розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Так, позивачем до позовної заяви та
заяви про забезпечення позову не
надано доказів на підтвердження
обставин, якими вона обґрунтовує свої
вимоги, а саме: свідоцтва про укладення
шлюбу або рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 27.08.2014,
яким, як зазначає позивач розірвано
шлюб між нею та відповідачем. Також,
позивачем не надано документів на
спірний автомобіль та не заявлено
клопотання про витребування цих
документів.

Таким чином, у судді не має можливості
з'ясувати, що саме автомобіль марки
VOLKSWAGEN LT 35, державний номер НОМЕР_1, 2011
року випуску, належить відповідачу.
Також, що саме цей автомобіль було
придбано сторонами саме під час
перебування у зареєстрованому шлюбі, а
тому підстав для задоволення заяви про
забезпечення позову у суду не має.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Суддя роз'яснює, що позивач може
звернутись до суду з заявою про
забезпечення позову на будь-якій
стадії розгляду справи, подавши, при
цьому, докази перебування позивача у
зареєстровану шлюбі з відповідачем та
докази придбання спірного автомобіля
саме в цей період.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України,
суддя

ухвалив

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом 5 днів з дня її
проголошення.

Суддя
В. В. Кокорєв