АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7055/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Зуєва В.І. Доповідач - Єлізаренко
І.А. Категорія 20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І.,
Калиновського А.Б.

за участі секретаря - Сінченко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 на рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 30 липня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання
договору купівлі-продажу житлового
будинку дійсним, визнання права
власності на житловий будинок та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Територіальної громади
м.Нікополя, треті особи КП
«Нікопольське МБТІ», приватний
нотаріус Нікопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 про
визнання договору купівлі-продажу
житлового будинку недійсним, визнання
права власності на домоволодіння за
заповітом, витребування будинку із
чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2008 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до ОСОБА_2 про визнання
договору купівлі-продажу житлового
будинку дійсним, визнання права
власності на житловий будинок.

В обґрунтування позовних вимог
ОСОБА_4 посилався на те, що 05 вересня 1998
року він уклав з ОСОБА_7 договір
купівлі-продажу житлового будинку з
господарчими будівлями, що
розташований по АДРЕСА_1. Цей будинок
належав ОСОБА_7 на підставі рішення
суду. Під час підписання договору він
передав ОСОБА_7 5000 грн. за вказаний
будинок. Цей договір не був нотаріально
засвідчений, оскільки продавець ОСОБА_7
не підшукала собі іншого житла. Вони
домовилися, що оформлять договір
нотаріально через рік. За цей час
продавець повинна була узаконити всі
самочинно збудовані об'єкти на
території домоволодіння - сарай, гараж,
літню кухню, тамбур, впорядкувати
питання по самозахопленій землі,
підготувати в МБТІ всі документи для
продажу будинку в домовлений ними
термін. З моменту підписання договору
пройшло більше року, але ОСОБА_7 йому не
повідомила про виконання цієї угоди.
Багато років він намагався зустрітися
з нею, але це зробити йому не вдалося, на
його дзвінки вона не відповідала. У
нього з'явилася підозра, що ОСОБА_7
ошукала його. В подальшому він
дізнався, що ОСОБА_7 померла і єдиним
спадкоємцем є її донька ОСОБА_2, яка
свої спадкові права не оформила.
Зазначив, що між ним та ОСОБА_7 були
досягнуті всі істотні домовленості
щодо купівлі-продажу будинку, тому
просив суд визнати договір
купівлі-продажу житлового будинку з
господарчими будівлями, укладений між
ним та ОСОБА_7 дійсним та визнати за ним
право власності на будинок АДРЕСА_1

Заочним рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 30 грудня 2008 року позовні
вимоги ОСОБА_4 було задоволено, визнано
договір купівлі-продажу жилого будинку
з господарськими будівлями АДРЕСА_2,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 від 05
вересня 1998 року - дійсним. Визнано за
ОСОБА_4 право власності на жилий
будинок з господарськими будівлями
АДРЕСА_2 (т.1 а.с.16).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 16
червня 2009 року вказане заочне рішення
суду було скасовано (т.1 а.с.54).

У травні 2009 року ОСОБА_2 звернулася із
зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Територіальної громади м. Нікополя,
треті особи КП «Нікопольське МБТІ»,
приватний нотаріус Нікопольського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
про визнання договору купівлі-продажу
житлового будинку недійсним, визнання
права власності на домоволодіння за
заповітом, витребування будинку із
чужого незаконного володіння.

В обґрунтування зустрічних
позовних вимог ОСОБА_2 посилалася на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати
ОСОБА_7 і спадкоємцем належного
померлій майна є вона - ОСОБА_2 згідно
заповіту її матері від 06 січня 1999 року.
Після смерті матері вона фактично
прийняла спадщину - буд.АДРЕСА_3, в якому
зі своїми дітьми була зареєстрована і
проживала в будинку матері як на день
її смерті, так і після до серпня 2005 року,
виїхавши потім на заробітки до Криму.
Ніякі кредитори ні до неї, ні до
нотаріусу з якимось матеріальними
претензіями до її покійної матері не
зверталися. Мати за життя ніколи і
нікому свій будинок не продавала. В
період її тимчасового від'їзду, сусіди
їй повідомили, що в її будинку з'явилися
сторонні особи, розбирають його. Коли
вона стала з'ясовувати ці обставини,
вияснилося, що заочним рішенням
Нікопольського міськрайонного суду
від 30 грудня 2008 року було незаконно
визнано право власності на цей будинок
за ОСОБА_4 Коли вона про це дізналася,
змушена була звертатися до суду з
заявою про скасування заочного
рішення, яке внаслідок її звернення
було скасоване. Як потім вияснилося, в
період її звернення до суду ОСОБА_4 23
лютого 2009 року продав її спадковий
будинок ОСОБА_5, який в свою чергу,
дізнавшись про її звернення до суду,
дав об'яву в газету «Сила» про продаж
вказаного будинку. ОСОБА_4 не мав
законних підстав на придбання її
спадкового будинку та на його
відчуження ОСОБА_5, а останній, в свою
чергу, не мав законних підстав для його
придбання. Вона незаконно позбавлена
права власності на спадковий будинок
за заповітом і в силу ст.ст.387, 392 ЦК
України вона має право на витребування
свого майна з чужого незаконного
володіння, а саме у ОСОБА_5, який на
теперішній час є його власником. Тому
просила суд визнати договір
купівлі-продажу буд. АДРЕСА_4, укладений
між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 недійсним,
визнати за нею право власності на буд.
АДРЕСА_4 в порядку спадкування за
заповітом, витребувати вказаний
будинок у ОСОБА_5

Ухвалою Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 16 червня 2009 року об'єднано
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу житлового будинку
дійсним та визнання права власності на
житловий будинок та цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5,
Територіальної громади м.Нікополя,
треті особи КП «Нікопольське МБТІ»,
приватний нотаріус Нікопольського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
про визнання угоди недійсною, визнання
права власності в порядку спадкування
за заповітом в одне провадження (т.1
а.с.55).

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 30 липня 2013 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено. Стягуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 50 000 грн. У задоволені позовних
вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду
скасувати частково, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.
В іншій частині рішення суду не
оскаржувалося.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12 грудня
2013 року рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 30 липня 2013 року в частині
відмови у задоволенні зустрічного
позову скасовано. Позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано
недійсним договір купівлі-продажу
домоволодіння № АДРЕСА_4, укладений 23
лютого 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 В
іншій частині зустрічних позовних
вимог ОСОБА_2 відмовлено (т.2 а.с.202-204).

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 04 червня 2014 року
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12 грудня
2013 року скасовано, справу передано на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції (т.2 а.с.233-235).

Додатковим рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 29 липня 2014 року вирішено
питання щодо судових витрат (т.2 а.с.240).

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи
05 вересня 1998 року ОСОБА_4 уклав із
ОСОБА_7 в простій письмовій формі
договір купівлі-продажу житлового
будинку АДРЕСА_5 (т.1 а.с. 4, 5).
Вищезазначений договір не був
нотаріально посвідчений.

Згідно заповіту від 06 січня 1999
року ОСОБА_7 все своє майно, де б воно не
знаходилося та з чого б воно не
складалося, в тому числі і житловий буд.
АДРЕСА_5, заповідала ОСОБА_2 (т.1 ка.с.33).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла
(т.1 а.с.25).

Згідно довідки КП «Нікопольське МБТІ»
від 10 вересня 2008 року право власності
на буд. АДРЕСА_6 станом на 12 вересня 2008
року зареєстровано за ОСОБА_7 згідно
рішення суду від 24 січня 1976 року (т.1
а.с.6).

23 лютого 2009 року ОСОБА_4, на
підставі заочного рішення
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 05 січня
2009 року, за договором купівлі-продажу
продав житловий будинок з надвірними
будівлями АДРЕСА_5 ОСОБА_5 (т.1 а.с.42).

Звернувшись до суду зі вказаними
зустрічними позовними вимогами, ОСОБА_2
посилалася на те, що заочне рішення
суду, яким за ОСОБА_4 було визнано право
власності на спірний будинок,
скасовано і тому ОСОБА_4 не мав права
відчужувати будинок ОСОБА_5, та вона є
спадкоємцем після смерті своєї матері
ОСОБА_7, і прийняла спадщину (т.1 а.с.
133-135).

У п. 7 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06 листопада 2009 року № 9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» судам
роз'яснено, що правочин може бути
визнаний недійсним лише з підстав,
визначених законом, та із
застосуванням наслідків недійсності,
передбачених законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК
України якщо майно за відплатним
договором придбане в особи, яка не мала
права його відчужувати, про що набувач
не знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у разі, якщо
майно вибуло з володіння власника або
особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

Тобто, із зазначеної норми права
вбачається, що вона не визначає підстав
недійсності договорів купівлі-продажу,
а стосується лише можливості
витребування майна від
недобросовісного набувача.

При цьому, згідно ст. 388 ЦК України,
заявити такий позов може лише власник
спірного майна, який довів право на
позов.

Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК УРСР (в
редакції 1963 року), що діяв на час
відкриття спадщини на момент смерті
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, для
набуття спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв.

Згідно ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963
року) визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину: 1) якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном; 2) якщо він звернувся
до нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини із заявою про
прийняття спадщини.

Слід зазначити, в матеріалах справи
відсутні будь-які належні докази на
підтвердження того, що ОСОБА_2 після
смерті своєї матері ОСОБА_7, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, фактично вступила в
управління або володіння спадковим
майном.

Доказів щодо звернення ОСОБА_2 до
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини із заявою про
прийняття спадщини матеріали справи
також не містять.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
відмову у задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Територіальної громади м.
Нікополя про визнання договору
купівлі-продажу житлового будинку
недійсним, визнання права власності на
домоволодіння за заповітом,
витребування будинку із чужого
незаконного володіння, оскільки ОСОБА_2
не довела своє право власності на
спірне домоволодіння у встановленому
законом порядку, тому апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги щодо
позбавлення ОСОБА_2 права власності на
домоволодіння є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі
доводи зводяться до тлумачення діючого
законодавства, незгоди з рішенням суду,
переоцінки висновків рішення суду та
не спростовують правильність рішення
суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що
спростовують правильність рішення
суду апелянтом не наведено, тому
рішення суду підлягає залишенню без
змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 30 липня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді