Справа № 750/3587/13-ц Провадження №
22-ц/795/16/2014 Головуючий у I інстанції -
Рахманкулова І. П. Доповідач -
Євстафіїв О. К.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЄвстафіїва
О.К.,суддів:Литвиненко І.В., Тагієва
С.Р.,при секретарі:Герасименко Ю.О.,за
участю:позивача ОСОБА_5, представника
відповідача ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7,
відповідача ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 і
ОСОБА_8 на рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 14
жовтня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про
відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 і ОСОБА_8
просять скасувати дане рішення і
відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_5

У квітні 2013 р. остання пред'явила позов
до ОСОБА_6 й ОСОБА_8, в якому просила
стягти на її користь 22615 грн. 17 коп. на
відшкодування матеріальної й 5000 грн. 00
коп. на відшкодування моральної шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
30.03.2012 р. з вини відповідачів сталося
залиття належної ОСОБА_5 та її
чоловікові ОСОБА_9 квартири АДРЕСА_1,
внаслідок чого у цій квартирі було
пошкоджено стелю, шпалери та підлогу у
всіх кімнатах і в коридорі, стелю в
туалеті й ванній кімнаті, меблі,
кришталеву люстру, килимові покриття,
підручники, конспекти лекцій, художню й
спеціальну літературу. Розмір завданої
відповідачами шкоди становить 22615 грн.
17 коп. Крім того, внаслідок залиття
квартири водою позивачеві завдано
також і моральної шкоди у вигляді
порушення звичного способу життя,
необхідності витрачання часу на
ліквідацію наслідків залиття квартири
водою, приведення у належний стан
майна, переживань та погіршення стану
здоров'я.

Оскаржуваним рішенням позов частково
задоволено: з відповідачів на користь
позивача стягнуто 19429 грн. 90 коп. на
відшкодування матеріальної шкоди, 2000
грн. 00 коп. на відшкодування моральної
шкоди і по 172 грн. 05 коп. (з кожного) на
відшкодування судових витрат.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
такого:

- на порушення п. 2.3.6 Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, акт про залиття квартири
позивача водою від 02.04.2012 р. КП «ЖЕК-10»
складено через кілька днів після
залиття квартири водою і у відсутність
відповідачів. Цей акт відповідачі не
підписували. Крім того, факт залиття
квартири позивача водою не зафіксовано
фото - чи відео зйомкою. До того ж, в акті
від 02.04.2012 р. не зазначено, з чиєї вини
вийшов з ладу встановлений перед
лічильником води фільтр. Дана
обставина має значення, т.я. лічильник
води у квартирі відповідачів
встановило й опломбувало ТОВ
«Водосервіс плюс» і відповідачі не
порушували правил його експлуатації. У
висновку судово-технічної експертизи
також не зазначено, що спричинило
залиття водою квартири позивача,

- з висновком проведеної по справі
судової будівельно-технічної
експертизи відповідачі не були
ознайомлені. Крім того, вони є юридично
необізнаними і тому вони заявляли
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв'язку з неявкою до суду
їхнього представника (адвоката)
внаслідок хвороби, але розгляд справи
відбувся у відсутність останнього,

- з висновку експерта не зрозуміло, з
яких міркувань він виходив, визначаючи
вартість витратних матеріалів та обсяг
робіт, які необхідно виконати для
проведення відновлювального ремонту
квартири позивача. Відповідачі не
знали, що для усунення цієї
незрозумілості можна було викликати до
суду експерта та просити суд про
призначення додаткової судової
експертизи для встановлення причини
залиття водою квартири позивача,

- судом не враховано, що відповідач
ОСОБА_6 пропонував позивачеві виконати
відповідні ремонтно-відновлювальні
роботи у її квартирі, від чого вона
категорично відмовилася і вимагала
негайної сплати 10000 грн. 00 коп. на
відшкодування шкоди. Відповідачі
погодилися відшкодовувати завдану
позивачеві шкоду частинами - по
декілька тисяч гривень щомісячно у
зв'язку з перебуванням їх у скрутному
матеріальному становищі,

- з наданих позивачем медичних довідок
не простежується причинно-наслідковий
зв'язок між наявним у неї захворюванням
і обставинами залиття квартири.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_6 і ОСОБА_8 підтримали апеляційну
скаргу, а ОСОБА_5 просила її відхилили
за безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
суд вважає, що вона підлягає
відхиленню, виходячи з наступного.

Постановляючи рішення, суд І інстанції
виходив з того, що залиття належної
позивачеві квартири водою сталося
внаслідок протікання до цієї квартири
води з квартири відповідачів, що
спричинило завдання позивачеві
матеріальної шкоди в сумі 19429 грн. 90 коп.
та моральної шкоди на суму 2000 грн. 00 коп.
і що відповідачі не довели, що цю шкоду
позивачеві завдано не з їхньої вини.
Дані висновки суду є вірними.

Так, по справі встановлено наступне.

Квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною
власністю позивача та її чоловіка
ОСОБА_9, що підтверджується копією
відповідного договору купівлі-продажу
(а.с. 9-10) і що не заперечується
відповідачами.

30.03.2012 р. внаслідок виходу з ладу
фільтру на трубопроводі холодного
водокористування, який розташований
після кореневого вентиля у АДРЕСА_2, яка
належить відповідачам, сталося залиття
водою кв. № 13, співвласником якої є
позивач. Внаслідок цього залиття у
вітальні, у залі, в кімнаті № 1, у
вбиральні й ванній кімнаті утворилися
плями від замокання на стелі, на стінах,
часткове відшарування шпалер на
стінах, здуття штукатурного шару й
покриття на підлозі, відставання
кахлевої плитки. Крім того, внаслідок
залиття квартири позивача водою з
квартири відповідачів сталося
пошкодження люстри, для відновлення
якої позивачем придбано відповідну
складову частину вартістю 252 грн. 70 коп.

Для ліквідації наслідків залиття
квартири позивача водою з квартири
відповідачів, що мало місце 30.03.2012 р.,
необхідно виконати відновлювальні
ремонтно-будівельні роботи, вартість
яких становить 19177 грн. 20 коп.

Наведені обставини підтверджуються
копією акту, складеного 02.04.2012 р. КП
«ЖЕК-10» за участю співвласника кв. № 13
ОСОБА_9 (а.с. 14), висновком судової
будівельно-технічної експертизи №
1618/1619/13-24 від 23.09.2013 р., який виконано
Чернігівським відділенням КНДІСЕ (а.с.
121-136), та копією відповідних
розрахунково-платіжних документів (а.с.
35-36).

Внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1
водою позивачеві завдано моральної
шкоди у вигляді переживань, порушення
звичного способу життя та необхідності
приведення у належний стан квартири.

З встановленого апеляційний суд робить
наступні висновки.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», визначення точок розподілу, в
яких відбувається передача послуг від
виконавця, є однією з істотних умов
договору на надання
житлово-комунальних послуг.

У пункті 22 Типового договору про
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення, який
затверджено постановою Кабміну
України від 21.07.2005 р. № 630 (з наступними
змінами) і який є невід'ємною частиною
затверджених цією ж постановою Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
зазначено, що точками розподілу, в яких
здійснюється передача послуг з
постачання холодної та гарячої води
від виконавця споживачеві, є
водорозбірні крани.

Згідно з п. 5.1 п. 1 додатку № 1
«Обов'язковий перелік послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій,
періодичність їх надання» до рішення
виконкому Чернігівської міської ради
від 12.03.2012 р. № 56 «Про послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій», технічне
обслуговування та поточний ремонт
внутрішньобудинкових мереж
водопостачання
житлово-експлуатаційними
підприємствами й організаціями
виконується від зовнішньої стіни
будинку до першої запірної арматури на
відгалуженні від стояка або у разі її
відсутності до трійника (врізки)
включно, що знаходиться у квартирі
споживача.

З наведених приписів нормативних актів
випливає, що за залиття квартири
позивачів водою, спричинене зазначеною
вище несправністю сантехнічного
обладнання у квартирі відповідачів,
мають відповідати саме останні.

Доводи апеляційної скарги судом
відкидаються, виходячи з такого.

Складений КП «ЖЕК-10» акт про залиття
квартири позивача водою від 02.04.2012 р. в
цілому відповідає вимогам Додатку 4 до
п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків
та прибудинкових територій,
затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005
р. № 76 (зареєстрований у Мін'юсті
України 25.08.2005 р. за № 927/11207). У цьому
пункті не йдеться про те, що акт про
залиття квартири є недійсним без
підпису мешканців квартири, з вини яких
сталося залиття квартири потерпілого,
і що факт залиття квартири має бути
зафіксований фото - чи відеозйомкою.
Також даний пункт не встановлює,
протягом якого строку має бути
складений акт про залиття квартири.
Отже складання КП «ЖЕК-10» відповідного
акту через 3 дні після залиття з вини
відповідачів квартири ОСОБА_5 не
свідчить про його недійсність.

Заперечуючи проти позову, відповідачі
посилаються на те, що вихід з ладу
фільтру на трубопроводі холодного
водокористування у їхній квартирі
стався або з вини житлово-комунальних
підприємств, що надають їм послуги, або
з вини ТОВ «Водосервіс плюс», яке
встановило даний фільтр. При
встановленні факту, з чиєї вини вийшов
з ладу цей фільтр і які даний факт тягне
за собою юридичні наслідки, слід
керуватися Законом України «Про захист
прав споживачів». Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4
цього Закону, право вимагати від
виконавця послуг відшкодування шкоди,
завданої дефектною продукцією,
належить споживачеві. Однак позивач не
є учасником у правовідносинах з
придбання, встановлення та
експлуатації фільтру на трубопроводі
холодного водокористування у квартирі
відповідачів, а тому вона не може
пред'явити даний позов до
житлово-комунальних підприємств, що
надають послуги відповідачам, або до
ТОВ «Водосервіс плюс». Тому твердження
ОСОБА_6 й ОСОБА_8 про те, що вихід з ладу
фільтру на трубопроводі холодного
водокористування у їхній квартирі
стався не з їхньої вини, місцевим судом
обґрунтовано не перевірялося, оскільки
ця обставина не має значення для
вирішення справи.

Висновок судової будівельно-технічної
експертизи № 1618/1619/13-24 від 23.09.2013 р. про
розмір шкоди, завданої ОСОБА_5
внаслідок залиття з квартири
відповідачів належної їй квартири,
який виконано Чернігівським
відділенням КНДІСЕ, в цілому
відповідає вимогам ст. 147 ЦПК України.
Твердження апелянтів про те, що з
висновку експерта не зрозуміло, з яких
міркувань він виходив, визначаючи
вартість витратних матеріалів та обсяг
робіт, необхідних для проведення
відновлювального ремонту квартири
позивача, суперечить змістові цього
висновку. Він є належним і допустимим
доказом, який ніяким чином не
спростований і якому суд І інстанції
дав правильну оцінку.

Посилання відповідачів на відхилення
місцевим судом клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
хворобою їхнього представника
відповідає приписам ст. 157 ЦПК України.
До того ж, на підтвердження хвороби
останнього суду не надано документів.

Посилання в апеляційній скарзі на
відхилення ОСОБА_5 пропозиції
відповідача ОСОБА_6 виконати
відповідні ремонтно-відновлювальні
роботи у її квартирі, і на те, що остання
вимагала негайної сплати 10000 грн. 00 коп.
на відшкодування шкоди, що відповідачі
погодилися відшкодовувати завдану
позивачеві шкоду частинами у зв'язку з
перебуванням їх у скрутному
матеріальному становищі, є юридично
неспроможним, т.я. в силу ст. 1192 ЦК
України право вибору способу
відшкодування шкоди належить
потерпілому, а не заподіювачеві шкоди.

Визначений судом І інстанції розмір
відшкодування позивачеві моральної
шкоди відповідає характеру, способу її
завдання й тривалості перетерплювання
позивачем цієї шкоди. До того ж, у
рішенні суду І інстанції не йдеться про
те, що внаслідок залиття відповідачами
належної позивачеві квартири остання
зазнала моральної шкоди у вигляді
розладу здоров'я.

Отож підстав для скасування
оскаржуваного рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України,
суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 і ОСОБА_8
відхилити, а рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 14
жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але вона може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: