УХВАЛА

04 грудня 2014 року
м.
Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді
– Сарбей О.Ф.,

при секретарі
Беднарській А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому заяву
боржника ОСОБА_1 про скасування
судового наказу від 19 вересня 2014 року
по справі № 686/18566/14-ц за заявою ДП
«Будинкоуправління № 2 КЕВ м.
Хмельницького» про стягнення
заборгованості за оплату послуг з
ОСОБА_1,

встановив:

19 вересня 2014 року Хмельницьким
міськрайонним судом було винесено
судовий наказ по справі № 686/18566/14-ц за
заявою ДП «Будинкоуправління № 2 КЕВ м.
Хмельницького» про стягнення
заборгованості за оплату послуг з
ОСОБА_1

29 жовтня 2014 року боржник ОСОБА_1
звернулась до суду з заявою про
скасування вказаного судового наказу
посилаючись на те, що при його
винесенні були допущенні порушення
закону, оскільки між нею та стягувачем
відсутній будь-який договір про
надання послуг, послуги останнім не
надаються.

Заявник ОСОБА_1 подала до суду заяву про
розгляд справи у її відсутності, вимоги
заяви про скасування судового наказу
підтримала.

Представники ДП «Будинкоуправління № 2
КЕВ м. Хмельницького» в судовому
засіданні заперечили проти скасування
судового наказу.

Згідно ч. 1 ст. 105 ЦПК України, боржник
має право протягом десяти днів з дня
отримання копії судового наказу та
доданих до неї документів подати заяву
про його скасування.

Судом встановлено, що 19 вересня 2014 року
Хмельницьким міськрайонним судом було
винесено судовий наказ по справі №
686/18566/14-ц за заявою ДП
«Будинкоуправління № 2 КЕВ м.
Хмельницького» про стягнення
заборгованості за оплату послуг з
ОСОБА_1

ОСОБА_1 не погоджується з вказаним
судовим наказом, оскільки між нею та
стягувачем відсутній договір та жодних
послуг їй стягувач не надає.

Встановлено, що в своїй заяві на видачу
судового наказу стягувач посилається
на ст. 526 Цивільного кодексу України (у
частині обов’язків боржника), але ж ці
посилання є безпідставними. Згідно з ч.
2 ст. 509 Цивільного кодексу України: «2.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.».
Тим часом, застосовуючи законодавство
у системному зв’язку (а не вибірково як
це робить стягувач) очевидно, що у
правовідносинах сфери
житлово-комунальних послуг, для
виникнення обов'язків – необхідна
наявність договору. Правовідносини, що
виникають між виробниками,
виконавцями, споживачами у процесі
створення, надання та споживання
житлово-комунальних послуг, є
предметом регулювання спеціального
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги». Згідно статті 19 цього Закону:
Відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах. Учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг є: власник, споживач, виконавець,
виробник. Виробник послуг може бути їх
виконавцем. Особливими учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг є балансоутримувач та
управитель, які залежно від
цивільно-правових угод можуть бути
споживачем, виконавцем або виробником.

Згідно статті 29 цього Закону, Договір
на надання житлово-комунальних послуг
у багатоквартирному будинку
укладається між власником квартири,
орендарем чи квартиронаймачем та
балансоутримувачем або уповноваженою
ним особою. У разі якщо
балансоутримувач не є виконавцем, він
укладає договори на надання
житлово-комунальних послуг з іншим
виконавцем. Процедура погодження умов
договору відбувається протягом одного
місяця з дня внесення проекту договору
однією із сторін.

При укладанні договору повинні бути
дотримані вимоги статті 26 цього Закону,
а саме: сторонами повинні бути
узгоджені вичерпний перелік
житлово-комунальних послуг, тарифи та
їх складові на кожну з цих послуг,
загальна вартість послуг; порядок
перерахунків розміру плати за
житлово-комунальні послуги в разі їх
ненадання або надання не в повному
обсязі, зниження їх якості; порядок
вимірювання обсягів та визначення
якості наданих послуг, тощо.

При цьому повинен бути дотриманий
принцип відкритості, доступності та
прозорості структури цін/тарифів для
споживачів та суспільства.

Згідно статті 208 ЦК України, у письмовій
формі належить вчиняти: 1) правочини між
юридичними особами; 2) правочини між
фізичною та юридичною особою, крім
правочинів, передбачених частиною
першою статті 206 цього Кодексу; 3)
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, крім
правочинів, передбачених частиною
першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші
правочини, щодо яких законом
встановлена письмова форма.

Згідно ст. 638 ЦК України такий договір
може вважатися укладеним тільки після
досягнення сторонами в належній формі
згоди з усіх істотних умов договору,
тому в даному випадку, без письмового
договору нема ані юридичних підстав
для стягнення зобов'язань, ані самих
зобов’язань з оплати комунальних
послуг, та вбачається спір про право
між сторонами (п.3, ч.2, ст.100 ЦКУ).

Для підтвердження свого права вимоги
стягувач повинен був надати докази про
те, що: - стягувач є учасником
правовідносин у сфері
житлово-комунальних послуг (власник,
споживач, виконавець, виробник,
балансоутримувач, управитель); - у
стягувача встановлені договірні
правовідносини з боржником, між
сторонами укладені письмові договори
на надання житлово-комунальних послуг,
які по формі та за змістом відповідають
Типовим договорам.

ДП «Будинкоуправління № 2 КЕВ м.
Хмельницького» вказаних вимог не
виконало.

Також слід зазначити, що Стягувач,
наводячи цифри суми вимог, не додав
жодного документу, який би
підтверджував виконання стягувачем
зазначених у заяві poбiт (надання послуг)
у визначеному обсязі. Зазначені
документи були б нeoбxідні для
визначення достовірності здійснених
Стягувачем та отриманих Боржником
послуг. Тобто, належними доказами,
відповідно до Постанов Кабінету
Міністрів України від 20.05.2009 року № 529
та від 12.07.2005 року № 560, мають бути
розрахунки витрат, акти чи інші
документи, які підтверджують надання
послуг.

Додатково слід зазначити, що надана
Стягувачем суду довідка про
заборгованість суперечить вимогам
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні». За відсутності договірних
відносин між стягувачем та боржником
та за відсутності узгодженого
сторонами тарифу за житлово-комунальні
послуги стягувач не надав суду
первинних документів бухгалтерського
обліку, які б підтвердили понесені
стягувачем витрати на надання
житлово-комунальних послуг в сумі
стягуваного боргу.

Також наведені вище обґрунтування
повністю підтверджуються положеннями
Постанови Пленуму Верховного суду
України № 14 від 23.12.2011 року «Про
практику розгляду судами заяв у
порядку наказного провадження», а саме
п. 13 передбачено, що якщо заявлено
вимогу про стягнення заборгованості за
надані житлово-комунальні,
телекомунікаційні послуги, послуги
телебачення та радіомовлення (пункт 3
частини першої статті 96 ЦПК), судовий
наказ може бути видано за наявності
відповідних договорів про надання
таких послуг, інших письмових доказів,
що підтверджують фактичне надання та
отримання таких послуг. Крім того,
заявник має обґрунтувати свої вимоги
та додати документи, що вказують на
правильність і безспірність
розрахунків, а також застосування
тарифів на відповідні послуги.

Таким чином, зловживаючи своїм правом
на подання заяви про видачу судового
наказу про стягнення боргу, ДП
«Будинкоуправління № 2 КЕВ м.
Хмельницького» вимагає сплати
заборгованості без належного
обґрунтування своїх вимог та
з`ясування всіх фактичних обставин.

Отже, зазначений ДП «Будинкоуправління
№ 2 КЕВ м. Хмельницького» розмір
заборгованості за надання послуг не є
безспірною сумою тому і не може бути
розглянуто у наказному проваджені, а з
матеріалів справи вбачається спір про
право.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 105, 106 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Судовий наказ від 19 вересня 2014 року по
справі № 686/18566/14-ц за заявою ДП
«Будинкоуправління № 2 КЕВ м.
Хмельницького» про стягнення
заборгованості за оплату послуг з
ОСОБА_1 - скасувати.

Роз’яснити ДП «Будинкоуправління № 2
КЕВ м. Хмельницького» його право на
звернення з тією самою вимогою до суду
у позовному провадженні з додержанням
загальних правил щодо пред’явлення
позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: