Справа №333/8042/14-ц
Провадження №2/333/3054/14
РІШЕННЯ

Іменем України

07 листопада 2014 року

м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя
у складі:

головуючого -
судді Тучкова
С.С.,

при секретарі
Шелесько
О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, цивільну справу
№333/8042/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про
розірвання шлюбу з ОСОБА_2,
зареєстрованого 14.10.1989 року Відділом
реєстрації актів громадянського стану
Чаплинського районного управління
юстиції Херсонської області (актовий
запис №47), посилаючись на те, що життя з
відповідачем не склалося, фактичні
шлюбні відносини припинені з 2011 року,
бажання продовжувати їх відсутнє, тому
вона просить суд розірвати шлюб,
укладений з відповідачем. Їхня спільна
неповнолітня дитина після розірвання
шлюбу буде проживати разом з нею,
відповідач прийматиме участь у її
вихованні та утриманні.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи була повідомлена своєчасно та
належним чином, надала суду заяву, в
якій просила на підставі ч.2 ст.158
Цивільного процесуального кодексу
України розглядати справу за її
відсутності, позовні вимоги підтримала
повністю, проти винесення заочного
рішення суду не заперечувала. Після
розірвання шлюбу вона просила залишити
їй прізвище «ОСОБА_1», яке було змінено
під час державної реєстрації шлюбу.

Відповідач, повідомлений судом
належним чином про час та місце
розгляду справи, у судове засідання не
з'явився, надав суду заяву, в якій
просив розглядати справу без його
участі, позов визнав у повному обсязі,
проти розірвання шлюбу не заперечував.

Вивчивши матеріали справи та
дослідивши письмові докази, суд
приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про одруження,
серії НОМЕР_1, виданого повторно 17.07.2002
року Відділом реєстрації актів
громадянського стану Чаплинського
районного управління юстиції
Херсонської області, 14.10.1989 року
сторони уклали шлюб, про що в книзі
реєстрації актів про одруження було
зроблено відповідний актовий запис за
№47 (а.с.4).

Згідно свідоцтва про народження, серії
НОМЕР_2, виданого 14.09.2002 року Відділом
реєстрації актів громадянського стану
Комунарського районного управління
юстиції м.Запоріжжя, сторони є батьками
неповнолітньої дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

Судом також встановлено те, що сім'я
розпалась остаточно, спільне
господарство не ведеться, бажання до
примирення у сторін відсутнє.
Відновити шлюб неможливо, так як, між
сторонами відсутня любов, взаємна
довіра і повага.

Відповідно до ст.51 Конституції України
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки та чоловіка. Статтею 21 Сімейного
кодексу України визначено, що шлюбом є
сімейний союз жінки та чоловіка,
зареєстрований у державному органі
реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу
України кожен з подружжя має право
припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних
відносин, примушування до їх
збереження є порушенням права дружини,
чоловіка на особисту свободу і може
мати наслідки, встановлені законом.

Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу
України передбачено, що позов про
розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя. Згідно
ст.111 Сімейного кодексу України суд
приймає міри до збереження шлюбу, якщо
це не суперечить моральним засадам
суспільства.

В даному випадку сторони вважають
неможливим з моральної точки зору
продовжувати шлюбні відносини, тому
суд не може зобов'язати їх прийняти
заходи до примирення.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного
кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо
буде встановлено, що подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу
суперечило б інтересам одного з них,
інтересам їхніх дітей, що мають
істотне значення.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд
приходить до висновку, що подальше
спільне життя сторін і збереження
шлюбу суперечить їх інтересам та
інтересам їхньої дитини, що мають
істотне значення.

На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу
України особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Таким чином, позов є обґрунтованим і
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного
процесуального кодексу України, так як
судове рішення ухвалюється у повному
обсязі на користь позивача, понесені
ним і документально підтверджені
судові витрати підлягають стягненню з
відповідача.

Керуючись ст.ст.104, 105, 111, 112, 113, 114, 115
Сімейного кодексу України, ст.ст.88, 209,
214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 14.10.1989 року Відділом
реєстрації актів громадянського стану
Чаплинського районного управління
юстиції Херсонської області (актовий
запис №47).

ОСОБА_1 залишити прізвище «ОСОБА_1», яке
було змінене під час державної
реєстрації шлюбу між сторонами.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок.

Рішення суду про розірвання шлюбу, яке
набрало законної сили, є документом, що
засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м.Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя
С.С. Тучков