Сколівський районний суд Львівської
Справа № 453/1755/13-ц
№ провадження 2/453/59/14
20.01.2014 року Сколівський
районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді
з участю секретаря Корнута
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Сколе
Львівської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю
третьої особи - Сколівського районного
сектору Державної міграційної служби
України у Львівській області про
усунення перешкоду у користуванні
житловим будинком шляхом виселення та
зняття з реєстрації,-
Позивач ОСОБА_1 07.11.2013 року звернувся у
суд з позовом до відповідача ОСОБА_2, в
якому просить усунути перешкоди у
користуванні власністю шляхом
виселення із зняттям з реєстрації
останнього у житловому будинку АДРЕСА_1
В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що відповідач
фактично не проживає у вказаному
житловому будинку, а до цього проживав
і був зареєстрований як чоловік його
дочки. Проте він, як власник будинку
договір найму з відповідачем, що не
являється членом його сім'ї, не укладав.
Таким чином зазначає, що відповідач
чинить йому перешкоди, зокрема порушує
його право власності щодо вказаного
житлового будинку, тобто право вільно
ним володіти, користуватись і
розпоряджатись, так як добровільно не
може звільнити житлове приміщення,
знятися з реєстрації. На даний час
відповідач відбуває реальну міру
покарання за вироком суду у місцях
позбавлення волі. Оскільки відповідач
добровільно не може виселитись та
знятися з реєстрації із належного йому
на праві власності житлового будинку і
тим самим усунути йому перешкоди щодо
вільного володіння, користування та
розпорядження таким житловим будинком,
він був змушений звертатись до суду із
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явився, однак до початку розгляду
справи судом по суті подав заяву вх. №
200 від 20.01.2014 року (а. с. 18), в якій позовні
вимоги підтримав у повному обсязі,
просив позов задовольнити з підстав,
викладених у позовній заяві (а. с. 3), а
справу розглянути у його відсутності
за наявними у ній доказами. Не
заперечував щодо проведення заочного
розгляду справи та ухвалення заочного
рішення за результатами розгляду.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином
повідомлявся про знаходження на
розгляді у суді даної цивільної справи,
а також про дату, час та місце судового
засідання у такій справі. Він у судове
засідання не з'явився, так як
знаходиться у місцях позбавлення волі,
зокрема у Дрогобицькій виправній
колонії № 40 УДПтС України у Львівській
області.

Третя особа без самостійних вимог на
предмет спору Сколівський районний
сектор ДМС України у Львівській
області явку компетентного
представника у судове засідання не
забезпечила, хоча була належним чином
повідомленою про дату, час та місце
судового засідання у справі, про
причини неявки такого представника у
судове засідання не повідомила, заяви
про розгляд справи у відсутності
такого не подала.

З огляду на вказане, у відповідності
до ч. 1 ст. 224 та ч. 1 ст. 225 ЦПК України, з
урахуванням позиції позивача ОСОБА_1,
викладеної у згаданій вище заяві,
ухвалив проводити заочний розгляд
справи на підставі наявних у ній
доказів.

Таким чином, у судове засідання не
з'явилися всі особи, які беруть участь у
справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи у
разі, якщо відповідно до положень
вказаного Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутністю осіб, які
беруть участь у справі, фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Відтак, фіксування судового процесу
даної цивільної справи за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи та давши
належну оцінку доказам по справі, суд
вважає, що позовні вимоги є підставними
та підлягають до задоволення, виходячи
з наступного.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що позивач ОСОБА_1 є власником
житлового будинку АДРЕСА_1 що
підтверджується копією свідоцтва про
право власності на нерухоме майно
серії САА № 069489, виданого 07.11.2003 року
Нижньорожанківською сільською радою
Сколівського району Львівської
області (а. с. 4) та копією витягу КП ЛОР
«Стрийське міжрайонне бюро технічної
інвентаризації» про державну
реєстрацію прав на нерухоме майно №
2179078 від 04.12.2003 року (а. с. 5).

У вказаному житловому будинку на час
набуття права власності і по даний час
зареєстрований, однак не проживає
фактично відповідач ОСОБА_2. Згідно
інформації Сколівського РС ГУДМС
України у Львівській області вих. № 1209
від 12.11.2013 року (а. с. 11) останній
зареєстрований у с. Нижня Рожанка
Сколівського району Львівської
області. Згідно вироку Сколівського
районного суду Львівської області (а. с.
8-9), постановленому 13.09.2012 року у
кримінальній справі № 1320/74/12 р.
(провадження № 1/1320/99/12 р.) відповідачу
ОСОБА_2 призначено покарання у вигляді
позбавлення волі строком на всім років,
а запобіжний захід у вигляді взяття під
варту залишено без змін. Відповідач
ОСОБА_2 відбуває вказану міру покарання
у Дрогобицькій виправній колонії № 40
УДПтС України у Львівській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК Української РСР із змінами та
доповненнями власник має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
сім'ї та інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Статтею 41 Конституції України та ст.1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася
17.07.1997 року відповідно до Закону №
475/97-ВП від 17.07.1997 року «Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року» та
Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції
закріплено принцип непорушності права
приватної власності, який означає
право особи на безперешкодне
користування своїм майном та закріплює
право власника володіти, користуватися
і розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд учиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Про зазначене також йдеться у ст. ст.
316, 317, 319 та 321 ЦК України, згідно з якими
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Власникові належить
право володіння, користування та
розпорядження своїм майном. Власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. ст. 16, 386, 387 та 391
вказаного Кодексу власник, який має
підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню. Власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.
Власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української
РСР із змінами та доповненнями, з
урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються житловим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
угоди з власником. З огляду на вказане,
право члена сім'ї власника будинку
(квартири) користуватися цим житлом
існує лише за наявності у власника
права приватної власності на це майно,
а тому виникнення права членів сім'ї
власника житла на користування ним та
обсяг цього права залежить від
виникнення у власника житла права
власності на нього. Таким чином, права
членів сім'ї власника будинку
(квартири) на об'єкт власності є
похідним від права самого власника.

Як встановлено судом, відповідач
ОСОБА_2 не є членом сім'ї (батьком, сином
тощо) позивача ОСОБА_1, який став
власником житлового будинку на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 07.11.2003 року і таке
його право зареєстроване у
встановленому законом порядку.
Відповідач не оспорював право
власності позивача на підставі
зазначеного свідоцтва і таке не
визнане недійсним у визначеному
законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач ОСОБА_1, як власник житлового
будинку у АДРЕСА_1 позбавлений
можливості вільно володіти,
користуватися та розпоряджатися ним, а
відповідач ОСОБА_2, ще будучи на волі,
неодноразово попереджався про
необхідність виселитись та знятися з
реєстрації за вказаною адресою у місце
свого фактичного проживання. На даний
час він взагалі позбавлений можливості
це зробити.

Виходячи із заявлених позовних вимог,
аналізу матеріалів справи та
враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що вимоги позивача ОСОБА_1 є
підставними та обґрунтованими,
доведені матеріалами справи і
підлягають до задоволення у повному
обсязі. Зокрема, відповідача ОСОБА_2
слід зобов'язати усунути перешкоди у
користуванні позивачем ОСОБА_1
належним йому на праві власності
житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом
виселення із подальшим зняттям з
реєстрації відповідача за вказаною
адресою.

Керуючись ст. ст. 10-11, 62, 64, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди
у користуванні ОСОБА_1 належним йому на
праві власності житловим будинком
АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 з
вказаного житлового будинку та зняття
його з реєстрації за вказаною адресою.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Заочне рішення суду може бути
переглянуте Сколівським районним
судом Львівської області за письмовою
заявою відповідача про перегляд
заочного рішення, яка подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути
оскаржене позивачем у загальному
порядку шляхом подання до апеляційного
суду Львівської області через
Сколівський районний суд Львівської
області апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя
В.Я. Микитин