Справа № 152/1920/14-ц
Шаргородський районний суд Вінницької
розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання Старшого Державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Шаргородського
районного управління юстиції ОСОБА_1
про тимчасове обмеження у праві виїзду
боржника – фізичної особи за межі
28.10.2014 року Державний виконавець
Відділу ДВС Шаргородського районного
управління юстиції ОСОБА_1 звернулася
до суду із поданням, у якому просить
тимчасово обмежити право виїзду ОСОБА_2
Подання обґрунтовано тим, що у Відділі
ДВС Шаргородського РУЮ на виконанні
знаходиться виконавчий лист № 2-2745/2004,
виданий 17.05.2004 року Оболонським
районним судом м. Києва про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4
частини заробітку, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 07.05.2004 року і до досягнення
ОСОБА_2 добровільно рішення суду не
виконує, у зв’язку з чим допустив
заборгованість, яка станом на 01.10.2014
Ініціатор подання просить тимчасово
обмежити право виїзду за межі України,
без вилучення паспортного документу,
ОСОБА_2, до виконання зобов’язань,
покладених на нього рішенням суду.
У судове засідання Старший Державний
виконавець Відділу державної
виконавчої служби Шаргородського
районного управління юстиції ОСОБА_1 не
з’явилася, однак 28.10.2014 року від неї до
суду надійшла заява про розгляд справи
за її поданням у її відсутність;
подання підтримує у повному обсязі та
просить його задовольнити.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у
зв’язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи та
оглянувши матеріали виконавчого
провадження, суд установив.
Згідно виконавчого листа, виданого на
підставі рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 17.05.2004 року
№ 2-2745/2004, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліментів на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
у розмірі 1/4 частини заробітку, але не
менше 30 % прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 07.05.2004 року і до досягнення
дитиною повноліття (а.с.4,5).
Постановою Головного Державного
виконавця відділу ДВС Шаргородського
районного Управління юстиції ОСОБА_5
12.05.2014 року відкрито виконавче
провадження з виконання зазначеного
вище виконавчого листа (а.с.8).
Станом на 01.10.2014 року заборгованість
що підтверджується розрахунком
заборгованості (а.с.16).
Згідно відповіді УПФУ у Шаргородському
районі Вінницької області, ОСОБА_2 не
перебуває на обліку в УПФУ та не
отримує пенсію (а.с.13).
Згідно відповіді Жмеринського ЦНП, за
ОСОБА_2 автотранспорт не
зареєстрований (а.с.15).
Згідно відповіді Державної податкової
служби України у ОСОБА_2 відсутні
доходи, сплачені на користь платників
Зазначене вище, на думку суду, свідчить
про те, що ОСОБА_2 ухиляється від
виконання рішення суду.
Відповідно до статті 33 Конституції
України, кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.
Згідно статті 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, який гарантує
деякі права і свободи - кожен, хто
законно перебуває на території
будь-якої держави, має право вільно
пересуватися і вільно вибирати місце
проживання в межах цієї території.
Кожен є вільним залишити будь-яку
країну, включно зі своєю власною. На
здійснення цих прав не можуть бути
встановлені жодні обмеження, крім тих,
що передбачені законом і є необхідними
в демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров’я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.
Закон України «Про порядок виїзду з
України і в’їзду в Україну громадян
України» регулює порядок здійснення
права громадян України на виїзд з
України і в’їзд в Україну, порядок
оформлення документів для зарубіжних
поїздок, визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв’язання спорів у цій сфері.
Так, пунктом 2 статті 6 Закону
передбачено, як підставу для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон наявність невиконаних
зобов’язань, але лише до моменту
виконання зобов’язань, або
розв’язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення
зобов’язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
Згідно пункту 18 частини третьої статті
11 Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов’язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника фізичної особи або керівника
боржника юридичної особи за межі
України до виконання зобов’язання за
рішенням.

Отже, оскільки судом установлено, що
ОСОБА_2 не виконує рішення суду, тобто
не виконує зобов’язань, покладених на
нього рішенням суду, то є законні
підстави для застосування до нього
тимчасового обмеження у виїзді за межі
України, а тому подання слід
задовольнити.

Керуючись статтями 208-210, 377-1 ЦПК
України, суд

у х в а л и в:

подання задовольнити.

Тимчасово, до виконання рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 17.05.2004 року у справі № 2-2745/2004,
обмежити право виїзду за межі України,
без вилучення паспортного документа,
шляхом заборони перетинати державний
кордон України громадянина України
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно статей 293, 294, 296 ЦПК України, на
ухвалу може бути подано апеляційну
скаргу до Апеляційного суду Вінницької
області через Шаргородський районний
суд Вінницької області протягом п’яти
днів з дня її проголошення. У разі, якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п’яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя

І.Л.Строгий