________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/8655/14-ц
Провадження № 2-о/520/405/14
УХВАЛА

05.11.2014 року суддя Київського районного
суду міста Одеси Літвінова І.А.,
ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 07.10.2014 року ухвалу судді
Київського районного суду Рева С.В. від
18.07.2014 року про відмову у відкритті
провадження за заявою ОСОБА_1 про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення – скасовано, справу
направлено до того ж суду на новий
розгляд питання про відкриття
провадження по справі.

13 жовтня 2014 року справа № 520/8655/14-ц за
супровідним листом апеляційного суду
Одеської області від 08.10.2014 року за №
22-ц/785/7852/14 надійшла до Київського
районного суду міста Одеси та 17 жовтня
2014 року передана судді.

За правилами ч. 1 ст. 257 ЦПК України,
заява фізичної особи про встановлення
факту, що має юридичне значення,
подається до суду за місцем її
проживання.

З метою перевірки зареєстрованого
місця проживання заявника судом було
витребувано необхідну інформацію.

05 листопада 2014 року, одержано
інформацію Відділу адресно-довідкової
роботи ГУ ДМС України в Одеській
області, якою підтверджена реєстрація
заявника гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за
адресою: АДРЕСА_1, що територіально
відноситься до Київського району
міста.

Київський районний суд міста Одеси
повноважний розглядати заяву ОСОБА_1
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення.

Згідно з ст. 234 ЦПК України, окреме
провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

В порядку окремого провадження
розглядаються справи про встановлення
фактів, якщо:

- згідно із законом такі факти
породжують юридичні наслідки, тобто
від них залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
громадян;

- чинним законодавством не передбачено
іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості
одержати або відновити загублений чи
знищений документ, який посвідчує факт,
що має юридичне значення.

Справи окремого провадження
розглядаються судом з додержанням
загальних правил, встановлених цим
Кодексом. Інші особливості розгляду
цих справ встановлені цим розділом (ч. 3
ст. 235 ЦПК України).

Відповідно до роз’яснень, що містяться
у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення»
вирішуючи питання про прийняття заяв
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення, судам необхідно
враховувати, що ці заяви повинні
відповідати як загальним правилам щодо
змісту і форми позовної заяви,
встановленим ст.ст.119, 120 ЦПК, так і
вимогам щодо її змісту, передбаченим
ст. 258 ЦПК.

При ознайомлені з заявою ОСОБА_1 та
додатками до заяви, враховуючи
вказівки апеляційного суду Одеської
області в ухвалі від 07.10.2014 року, суддею
встановлені підстави для залишення
заяви без руху, у зв'язку з
недодержанням вимогам ст.ст. 119, 120, 258
ЦПК України при її оформлені.

Справи окремого провадження суд
розглядає за участю заявника і
заінтересованих осіб (ч. 4 ст. 235 ЦПК
України).

В свою чергу ОСОБА_1 у своїй заяві не
зазначає в якості кого (заявника чи
зацікавленої особи, їх представника
тощо) вказана ним «организация,
правомочная представлять интересы
других лиц «Русский Совет Одесской
области» повинна приймати участь у
справі. На зазначений недолік було
звернуто увагу також апеляційним судом
Одеської області в ухвалі від 07.10.2014
року.

З тексту заяви ОСОБА_1 вбачається, що
заінтересованими особами по справі є
суддя Київського районного суду міста
Одеси Калашнікова О.І. та власне
Київський районний суд міста Одеси.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦПК України
у заяві повинно бути зазначено який
факт заявник просить встановити та з
якою метою.

В своїй заяві ОСОБА_1 зазначає: «грубые
нарушения судьей Калашниковой О.И. норм
процессуальной законности, незаконное
изъятие из дела исковых документов и
произвольное изменение ею предмета
судопроизводства, свидетельствует об
очевидном умысле на фальсификацию дела
и совершение преступлений,
предусмотренных ст.ст. 357, 375 и 382 УК
Украины. Поэтому возникла
необходимость установить факты,
имеющие юридическое значение, которые
относятся к предмету судопроизводства.
О необходимости установить эти факты
свидетельствует и приобщенное к делу
письмо председателя Киевского райсуда
ОСОБА_2 (л.д. 112), разъясняющее, что
рассмотрению дела по сути должно
предшествовать досудебное
расследование по признакам
преступлений, предусмотренных ст.ст. 357,
358, 366, 375 и 382 УК Украины, в совершении
которых истец обвиняет судью
Калашникову О.И. (л.д. 130-131) ».

Тобто фактично мета ОСОБА_1 стосовно
встановлення фактів, що мають юридичне
значення обумовлена необхідністю
розпочати досудове розслідування за
ознаками кримінальних правопорушень,
передбачених ст.ст. 357, 358, 366, 375 та 382 КК
України.

В той же час, з прохальної частини заяви
ОСОБА_1 неможливо встановити, які
конкретно факти заявник просить
встановити, оскільки у цій частині
заяви ОСОБА_1 лише висловлює своє
ставлення стосовно дій судді
Калашнікової О.І., які на його думку,
підпадають під ознаки кримінальних
правопорушень.

З наведеного можна дійти висновку, що
за своєю суттю заява ОСОБА_1 є заявою
про вчинення кримінальних
правопорушень, яка підлягає розгляду в
порядку кримінального провадження.

До відома заявника - завданнями
кримінального провадження є захист
особи, суспільства та держави від
кримінальних правопорушень, охорона
прав, свобод та законних інтересів
учасників кримінального провадження, а
також забезпечення швидкого, повного
та неупередженого розслідування і
судового розгляду з тим, щоб кожний, хто
вчинив кримінальне правопорушення, був
притягнутий до відповідальності в міру
своєї вини, жоден невинуватий не був
обвинувачений або засуджений, жодна
особа не була піддана необґрунтованому
процесуальному примусу і щоб до
кожного учасника кримінального
провадження була застосована належна
правова процедура (ст. 2 КПК України).

Отже заявник не позбавлений можливості
звернутися до правоохоронних органів з
відповідною заявою про вчинення
кримінального правопорушення, що може
стати підставою для відкриття
кримінального провадження та початку
досудового розслідування.

Досудове розслідування - стадія
кримінального провадження, яка
починається з моменту внесення
відомостей про кримінальне
правопорушення до Єдиного реєстру
досудових розслідувань і закінчується
закриттям кримінального провадження
або направленням до суду
обвинувального акта, клопотання про
застосування примусових заходів
медичного або виховного характеру,
клопотання про звільнення особи від
кримінальної відповідальності.

Під час кримінального провадження
слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд
на підставі доказів, отриманих у
передбаченому цим Кодексом порядку
встановлюють наявність чи відсутність
фактів та обставин, що мають значення
для кримінального провадження та
підлягають доказуванню (ст. 84 КПК
України).

Серед іншого, заявнику зауважується, що
у заяві повинно бути зазначено причини
неможливості одержання або
відновлення документів, що посвідчують
цей факт, а також докази, які
підтверджують факт (п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 258 ЦПК
України).

ОСОБА_1 вказані вимоги чинного
цивільного процесуального
законодавства не виконані.

Положеннями ч. 2 ст. 258 ЦПК України, до
заяви додаються докази, що
підтверджують викладені в заяві
обставини.

Вказані вимоги заявником також не
виконані, до заяви не додані:

- позов та письмові докази, які заявник
подав 27.01.2014 року до Київського
районного суду;

- ухвала судді Київського районного
суду міста Одеси Калашнікової О.І. від
04.02.2014 року про відмову у відкритті
провадження;

- ухвала апеляційного суду Одеської
області від 07.05.2014 року;

- ухвала судді Київського районного
суду міста Одеси Калашнікової О.І. від
23.04.2014 року;

- заява під вхід. № 16232 від 28.04.2014 року;

- заява про відвід судді Київського
районного суду міста Одеси
Калашнікової О.І. від 28.04.2014 року;

- ухвала від 15.01.2014 року «в котором судья
голословно объявила это заявление
необоснованным»;

- заява про визнання судді Калашнікової
О.І. співвідповідачем за позовом;

- лист голови Київського районного суду
міста Одеси ОСОБА_3

За положеннями п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір» За подання
до суду заяви у справах окремого
провадження ставка судового збору
становить 0,1 розміру мінімальної
заробітної плати, тобто 121, 80 гривень.

До заяви ОСОБА_1 квитанція про сплату
судового збору не додана, заяви про
звільнення/відстрочення сплати
судового збору до суду не подавались,
що свідчить про порушення вимог
чинного законодавства при зверненні з
заявою в порядку окремого провадження.

До відома заявника - судовий збір
відповідно до Закону України «Про
судовий збір» може сплачуватися як у
безготівковій, так і в готівковій формі
виключно через установи банків чи
відділення зв’язку та справляється за
місцем розгляду справи. Документом про
сплату судового збору є квитанція
установи банку або відділення зв’язку,
які прийняли платіж або платіжне
доручення, підписане уповноваженою
посадовою особою банку і скріплене
печаткою установи банку з відміткою
про дату виконання платіжного
доручення. У разі коли сплата судового
збору здійснюється шляхом
перерахування коштів з рахунка
вкладника, відкритого в установі банку,
додається довідка, засвідчена підписом
контролера та скріплена печаткою
установи банку. При сплаті судового
збору готівкою до документа, щодо якого
вчинюється відповідна дія, додається
оригінал квитанції кредитної установи,
яка прийняла платіж, а при
перерахуванні судового збору з рахунка
платника – останній примірник
платіжного доручення з написом
(поміткою) кредитної установи такого
змісту: «Зараховано в дохід бюджету ____
грн. (дата)». Цей напис скріплюється
першим і другим підписами посадових
осіб, відбитком печатки кредитної
установи з відміткою дати виконання
платіжного доручення. При заповнені
платіжного документа у графі «код»
платником – фізичною особою
вказується ідентифікаційний код, а при
його відсутності, у зв’язку з
релігійними переконаннями,
зазначаються його паспортні дані. У
графі «призначення платежу»
вказується: «Судовий збір за позовом __
(ПІБ чи назва установи, організації
позивача). Платiжнi реквiзити для
перерахування судового збору:
отримувач коштів -ГУДКСУ в Одеській
області (Київський р-н м. Одеси), код
отримувача (код за ЄДРПОУ) 37607526, банк
отримувача           - ГУДКСУ у
Одеській області, код банку отримувача
(МФО) -828011, рахунок отримувача –
0005, код класифікації доходів
бюджету           - 22030001, Київський
районний суд м. Одеси, .

Отже ОСОБА_1 необхідно додати до заяви
документ, що підтверджує сплату
судового збору для належного виконання
вимог діючого законодавства.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити перелік
документів, що додаються до заяви.
Жодного документу, який вказано у
переліку додатків, до заяви не додано.

Окремо звертається увага позивача на
наступне.

Статтею 12 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів»
встановлено, що судочинство і
діловодство в судах України
провадиться державною мовою. Суди
забезпечують рівність прав громадян у
судовому процесі за мовною ознакою.
Суди використовують державну мову в
процесі судочинства та гарантують
право громадян на використання ними в
судовому процесі рідної мови або мови,
якою вони володіють. У судах, поряд з
державною, можуть використовуватися
регіональні мови або мови меншин
відповідно до Закону України «Про
ратифікацію Європейської хартії
регіональних мов або мов меншин» в
порядку, встановленому процесуальним
законом.

Згідно ст. 14 Закону України «Про засади
державної мовної політики», із змінами,
внесеними станом на 13.04.2012 року,
судочинство в Україні у цивільних,
господарських, адміністративних і
кримінальних справах здійснюється
державною мовою. У межах території, на
якій поширена регіональна мова (мови),
що відповідає умовам частини третьої
статті 8 цього Закону, за згодою сторін
суди можуть здійснювати провадження
цією регіональною мовою (мовами).
Сторони, які беруть участь у справі,
подають до суду письмові процесуальні
документи і докази, викладені
державною мовою. У межах території, на
якій поширена регіональна мова (мови),
що відповідає умовам частини третьої
статті 8 цього Закону, допускається
подача до суду письмових процесуальних
документів і доказів, викладених цією
регіональною мовою (мовами), з
перекладом, у разі необхідності, на
державну мову.

Враховуючи, що заінтересовані особи по
справі вправі не надати згоду на
здійснення провадження у справі
регіональною мовою, заявнику слід
враховувати необхідність здійснювати
переклад документів на державну мову, в
разі їх подальшого викладення на
російській мові.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що,
реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких - не
допустити судовий процес у безладний
рух.

За положеннями ст. 121 ЦПК України, суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не
сплачено судовий збір, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119 – 122, Розділом ІV ЦПК
України, суддя

УХВАЛИВ:

Залишити без руху заяву ОСОБА_1 про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення.

Надати заявнику строк для усунення
недоліків, вказаних у мотивувальній
частині цієї ухвали, та приведення
заяви про встановлення фактів у повну
відповідність вимогам ст.ст. 119, 120, 258
ЦПК України протягом п'яти днів з дня
отримання позивачем ухвали.

Роз'яснити позивачу, якщо заявник
відповідно до ухвали суду у
встановлений строк виконає вимоги,
визначені статтями 119 і 120 ЦПК України
заява буде вважатись поданою в день
первісного її подання до суду. Інакше
заява вважається неподаною і
повертається заявнику, що не
перешкоджає повторному зверненню до
суду з цією заявою у встановленому
порядку.

Копію ухвали направити заявнику для
виконання.

Ухвала окремому оскарженню не
підлягає.

Суддя

Лі
твінова І. А.