Справа № 466/172/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді
Баєвої О.І.

при секретарі - Лелик
О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Комунального
підприємства Львівської обласної ради
«Львівська станція швидкої медичної
допомоги», третя особа - головний лікар
Поважук Наталія Йосипівна про
поновлення на роботі, стягнення
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу, -

у с т а н о
в и в:

12 червня 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, який в подальшому
уточнив та остаточно просив суд
ухвалити рішення, яким поновити його на
роботі на посаді водія 1-го класу
автомашини швидкої медичної допомоги
ПС-3 «Львівської станції швидкої
медичної допомоги» з 29.04.2013 року та
стягнути в його користь
середньомісячний заробіток за час
вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що він працював на посаді
водія 1-го класу автомашини швидкої
медичної допомоги ПС-3. Наказом №152-к
від 29.04.2013 року його було звільнено
згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України. Дане
звільнення він вважає незаконним,
оскільки 9 січня 2013 року, в кінці дня,
він повідомив головного механіка ПС-3,
що 10 січня 2013 року буде перебувати на
похоронах чоловіка своєї сестри.
Ранком 10 січня 2013 року він прийшов на
роботу, однак головний механік
повідомив, що на похорони його не
відпускає, що стверджується шляховим
листом від 10.01.2013 року, виданого о 08.45
год.

Наказом від 25.01.2013 року йому оголошено
догану за порушення трудової
дисципліни за проступок від 10 січня 2013
року, за те, що він був відсутній на
роботі о 7 год. 30 хв., однак наведене не
відповідає дійсності, оскільки того
дня він отримав шляховий лист та
заправив автомашину паливом, отже
жодного прогулу не вчиняв.

Після того, наказом №152-к від 29.04.2013 року
його звільнено з займаної посади за
систематичне невиконання своїх
посадових обов'язків. Вказаний наказ
вважає незаконним, оскільки з наказу не
вбачається за що його та за які
порушення звільнили з роботи. В поданні
головного лікаря на предмет його
звільнення від 14.04.2013 року
зазначається, що він, позивач, 08.04.2013
року відмовився міняти колесо
автомашини бригади №73, однак жодного
колеса не треба було міняти, оскільки
машина була на ходу. Також не
відповідає дійсності, що він залишив
робоче місце о 20.00 год., хоча робоча
зміна до 21.00 год.

Вважає, що деякі недоліки в роботі не
потягли негативних наслідків, не
нанесено жодної шкоди, його робота
пов'язана з порушенням трудового
законодавства, оскільки робочий день
тривав 12 годин, а відтак звертається з
даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивач та його
представник уточнені позовні вимоги
підтримали повністю, давши пояснення
такі ж як викладені в поданому до суду
позові. Просять позов задовольнити.

Представники відповідача та третьої
особи в судовому засіданні проти
позову заперечили давши пояснення такі
ж як викладені в долученому до справи
запереченні на позов. Просять у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши дійсні обставини справи,
права та обов'язки сторін, дослідивши
зібрані по справі докази, суд приходить
до висновку, що у задоволенні позову
слід відмовити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 з 2009 року працював на посаді
водія 1-го класу автомашини швидкої
медичної допомоги ПС-3 «Львівської
станції швидкої медичної допомоги».

Правилами внутрішнього трудового
розпорядку для працівників
комунального підприємства Львівська
станція швидкої медичної допомоги,
затверджених трудовим колективом
КПЛСШМД, протокол зборів від 11.10.2006 року
№8 та головою профкому КПЛСШМД 11.10.2006
року, передбачено, що робітники та
службовці зобов'язані працювати чесно
та сумлінно, дотримуватись дисципліни
праці - основи порядку на КП ЛСШМД,
вчасно приходити на роботу, своєчасно
та точно виконувати розпорядження
адміністрації, використовувати весь
робочий час для продуктивності праці
(п. 3.1.1). Для працівників виїзних бригад
встановлюється тривалість робочої
зміни до 12 год. (п. 5.1).

Робочою інструкцією водія автомобіля
швидкої медичної допомоги КП ЛСШМД,
затвердженою головним лікарем КПЛСШМД
10.06.2008 року, передбачено, що водій
автомобіля швидкої медичної допомоги
безпосередньо підпорядковується
старшому механіку підстанції, а в
оперативній роботі - керівнику виїзної
бригади швидкої медичної допомоги та
старшому черговому медичному
працівнику станції швидкої медичної
допомоги. (п.1.3). Пунктом 2.4. Робочої
інструкції Розділу 2. «завдання та
обов'язки», передбачено: постійна
готовність до виїзду. Своєчасна подача
автомобіля медичному персоналу
виїзної бригади швидкої медичної
допомоги для виїзду і доставку бригади
на місце виклику, вибираючи
оптимальний доїзд. Перевірка
технічного стану автомобіля
відповідно до вимог, підтримання
автомобіля в технічно-справному стані,
належному зовнішньому вигляді (п. 2.3).

Судом встановлено, що 10 січня 2013 року
позивач ОСОБА_1 прибув на роботу, у
відповідності до графіка виходу на
роботу водіїв СШМД, отримав шляховий
лист, а отже приступив до роботи.

Як вбачається з рапорту старшого
механіка, того ж дня о 10.00 год. позивач
самовільно залишив робоче місце без
дозволу чергового механіка. Факт
відсутності позивача на робочому місці
стверджується і долученою копією
табелю обліку використання робочого
часу за січень 2013 року, з якого
вбачається, що ОСОБА_1 був присутній на
роботі 10.01.2013 року лише 4 год. 30 хв.

Сам позивач в судовому засіданні не
заперечив того факту, що він був
відсутній на роботі, однак зазначив, що
на це у нього були поважні причини, а
саме він мав їхати на похорони чоловіка
своєї рідної сестри, про що він
повідомив головного механіка. Однак, в
той же час, сам позивач зазначив, що
головний механік його з роботи не
відпустив.

У зв'язку з залишенням позивачем
робочого місця, старшим механіком ПС-3
Якимівим Я.М. складено рапорт на ім'я
головного лікаря КПЛСШМД Поважук Н. та
головного механіка Курилко І., крім
того складено акт про те, що ОСОБА_1
відмовився дати пояснення з приводу
залишення робочого місця 10.01.2013 року.

Розглянувши подані документи щодо
позивача ОСОБА_1, а саме зазначені вищі
рапорт та акт, головний лікар КПЛСШМД
Поважук Н.Й. 16.01.2013 року звернулася з
поданням до Голови профспілкового
комітету КПЛСШМД Гресько С., в якому
просила профком станції дати згоду на
звільнення водія автомашини швидкої
медичної допомоги підстанції №3 ОСОБА_1
згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул
(в тому числі відсутність на роботі
більше трьох годин протягом робочого
дня) без поважних причин.

З витягу з протоколу №1 від 17.01.2013 року
засідання профкому КПЛСШМД вбачається,
що профком не дав згоди на звільнення
водія ПС №3 ОСОБА_1 за п. 4 ст. 40 КЗпП
України, а саме за прогул без поважних
причин. При прийнятті рішення було
взято до уваги повне визнання своєї
вини водієм ОСОБА_1, а також врахували
пенсійний вік і відсутність
дисциплінарних стягнень на протязі
останнього року. Крім того просили
адміністрацію вжити інші заходи
дисциплінарного впливу щодо ОСОБА_1, а
саме оголосити догану.

Наказом від 25.01.2013 року №32-к головного
лікаря КПЛСШМД Поважук Н. водію
автомашини швидкої медичної допомоги
підстанції №3 ОСОБА_1 за порушення
трудової дисципліни (відсутність на
роботі без поважних причин) оголошено
догану.

З даним Наказом ОСОБА_1 ознайомився
25.01.2013 року та в подальшому його не
оскаржував.

На думку суду дисциплінарне стягнення
у виді догани було оголошено ОСОБА_1
підставно, оскільки беззаперечно
встановлено, що він був відсутній на
роботі без поважних причин протягом 7
год. 30 хв. При цьому суд не може взяти до
уваги та вважає безпідставними
твердження позивача та його
представника, що оскільки того дня він
отримав шляховий лист та заправив
автомашину паливом, то жодного прогулу
не вчиняв. Крім того, суд враховує, що
робота водієм машини швидкої допомоги -
це робота надзвичайно відповідальна,
оскільки від швидкості доїзду машини
та в подальшому надання медичної
допомоги, часто залежить життя людини,
і за таких обставин, на переконання
суду, самовільно залишати своє робоче
місце водієві означає проявити
безвідповідальність та байдужість до
долі людей, що є неприпустимим.

В судовому засіданні також
встановлено, що 8 квітня 2013 року
позивач ОСОБА_1 працював у денну зміну у
бригаді №73. Робоча зміна мала
закінчуватись об 21.00 год. Однак, о 19.00
год. позивач зупинив машину по причині
відсутності бензину, а на зауваження
чергового механіка підстанції №3
Курилка І.С., щодо необхідності
замінити колесо автомашини бригади №73
відреагував неадекватно, міняти колесо
відмовився, обізвав чергового механіка
нецензурними словами. В подальшому, а
саме о 20.10 год. залишив місце роботи та
більше не повертався.

Дані обставини стверджуються
долученими до справи доповідною
запискою чергового механіка ПС-3
Курилко І.С. на ім'я головного лікаря
КПЛСШМД, актом старшого механіка ПС-3
Якиміва А.М. від 12.04.2013 року, чергового
механіка Курилка І.С. та диспетчера
Саламахи Г.Л., а також табелем обліку
використання робочого часу за квітень
2013 року КПЛСШМД, де за 8 квітня 2013 року
стоїть відмітка, що ОСОБА_1 був на
роботі 11 год. 10 хв.

Твердження позивача, що колесо
автомобіля було справне та його не
треба було міняти, що він не обзивав
головного механіка нецензурними
словами, та що він не залишав робочого
місця до закінчення зміни нічим в
судовому засіданні не підтверджені. А
тому на думку суду, факт порушення
трудової дисципліни позивачем ОСОБА_1
суд вважає доведеним.

Суд не може взяти до уваги і твердження
позивача про те, що він не зобов'язаний
був виконувати вказівки чергового
механіка, так як під час робочої зміни
підпорядковується лікарю бригади, в
якого до нього жодних зауважень не
було, оскільки п. 1.3. Робочої інструкції
водія автомобіля швидкої медичної
допомоги КП ЛСШМД, чітко передбачено,
що керівнику виїзної бригади швидкої
медичної допомоги водії
підпорядковується в оперативній
роботі (п.1.3).

У відповідності до пункту третього
статті 40 КЗпП України трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом лише у
випадках систематичного невиконання
працівником без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Після подій, які мали місце 8 квітня 2013
року головний лікар КПЛСШМД 25.04.2013 року
звернулася з поданням до голови
профспілкового комітету КПЛСШМД, в
якому просила профком дати згоду на
звільнення водія автомашини швидкої
медичної допомоги підстанції №3 ОСОБА_1
згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України, за
систематичне невиконання працівником
без поважних причин обов'язків,
покладених на нього трудових договором
або правилами внутрішнього трудового
розпорядку, якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного стягнення.

З витягу з протоколу №5 засіданні
профкому ППО КЛСШМД від 26.04.2013 року
вбачається, що профспілковий комітет
дав згоду на звільнення водія
автомашини швидкої медичної допомоги
підстанції №3 ОСОБА_1 згідно п. 3 ст. 40
КЗпП України, за систематичне
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного стягнення.

Наказом головного лікаря КПЛСШМД №152-к
від 29 квітня 2013 року, водія автомашини
швидкої медичної допомоги підстанції
№3 ОСОБА_1 звільнено з роботи з 01.05.2013
року за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Підстава:
витяг з протоколу №5 засідання
профкому ППО КЛСШМД.

Твердження позивача та його
представника, що наказ про звільнення
позивача з роботи від 29 квітня 2013 року
не відповідає вимогам трудового
законодавства, оскільки в ньому не
відображено причин звільнення
позивача, а тому підлягає скасуванню,
на думку суду є непереконливим,
оскільки зі змісту наказу вбачається,
що ОСОБА_1 був звільнений за
систематичне невиконання без поважних
причин своїх обов'язків, а не
відображення в тексті наказу
конкретних фактів порушення позивачем
трудової дисципліни, на думку суду не
може свідчити про незаконність його
звільнення.

Враховуючи вищенаведене та оцінюючи
зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що в задоволенні позову слід відмовити
за безпідставністю, оскільки позивачем
систематичного не виконувались без
поважних причин обов'язки, покладені на
нього трудовим договором та правилами
внутрішнього трудового розпорядку, та
до нього раніше застосовувалися заходи
дисциплінарного стягнення у виді
догани, а отже звільнення його з роботи
є підставним.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 33, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, ст.ст. 40, 232, 233 КЗпП України суд

в и р і ш и
в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до
Комунального підприємства Львівської
обласної ради «Львівська станція
швидкої медичної допомоги», третя
особа - головний лікар Поважук Наталія
Йосипівна про поновлення на роботі,
стягнення середньомісячного заробітку
за час вимушеного прогулу - відмовити
за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: О. І. Баєва