АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________
Провадження: № 88-ц-/790/53/14
Категорія: право власності
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Тичкової О.Ю., Бровченка
І.А.,

За участю секретаря: Каменської Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду заяву
ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами рішення
Апеляційного суду Харківської області
від 03 березня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, ОСОБА_2 про скасування
запису про реєстрацію права власності
на квартиру, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя
особа: приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
у якому зазначав, що 10.10.2008 року між ним
та ОСОБА_5 було укладено договір позики,
згідно якого він позичив у ОСОБА_5
грошові кошти в розмірі 152 375,00 грн., які
зобов'язався повернути позикодавцю в
строк до 13.01.2009 року.

Зобов'язання за цим Договором позики
було забезпечено Договором іпотеки від
13.10.2008 року, укладеним між позикодавцем
та позичальником, за яким ОСОБА_3
передав в іпотеку позичальнику ОСОБА_5
належну йому квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Московського районного суду
від 06.03.2013 року було звернуто стягнення
на предмет іпотеки, а саме: належну
ОСОБА_3 квартиру в рахунок погашення
його заборгованості перед
позикодавцем ОСОБА_5 за договором
позики в загальній сумі 229 798,75 грн. із
застосуванням процедури продажу,
встановленої ст. 38 Закону України «Про
іпотеку», для чого позикодавцю ОСОБА_5
було надано право укласти
договір-продажу заставленої квартири з
будь-якою особою-покупцем за
початковою ціною реалізації,
встановленою на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності.

Рішенням Апеляційного суду
Харківської області від 04.06.2013 року
зазначене рішення районного суду в
частині звернення стягнення на предмет
іпотеки було залишено без змін.

На підставі вказаних судових рішень
12.06.2013 року між іпотекодержателем
ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_2 було
укладено договір купівлі-продажу
предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, зареєстрований в
реєстрі за № 2023.

Вважаючи, що зазначений договір
купівлі-продажу предмету іпотеки -
належної йому квартири був укладений
сторонами з порушенням ч. 1 ст. 38 Закону
України «Про іпотеку», позаяк про намір
укласти цей договір купівлі-продажу
іпотекодержатель ОСОБА_5 повідомив
іпотекодавця 15.03.2013 року, хоча право
розпорядження предметом іпотеки
ОСОБА_5 набув лише після набрання
законної сили судовими рішеннями про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, тобто після 04.06.2013 року, ОСОБА_3
просив суд визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений 12.06.2013 року між
іпотекодержателем ОСОБА_5 та покупцем
ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрований в реєстрі за № 2023.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 15.10.2013 року в задоволенні
заявлених ОСОБА_3 вимог було
відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду
Харківської області від 26 листопада 2013
року рішення Московського районного
суду м. Харкова від 15.10.2013 року було
скасовано та ухвалено нове рішення про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладеного між продавцем ОСОБА_5 та
покупцем ОСОБА_2 12.06.2013 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, зареєстрованого в
реєстрі за № 2023.

У грудні 2013 року позивач ОСОБА_3
звернувся до суду з вищезазначеним
позовом до приватного нотаріуса
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 та ОСОБА_2, у якому
вказував на те, що на підставі договору
купівлі-продажу належної йому квартири
АДРЕСА_1, укладеного між продавцем
ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_2 12.06.2013 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 за реєстровим № 2023, тим
же приватним нотаріусом, як державним
реєстратором у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно було
внесено запис № 1281686 про право
власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1,
реєстраційний номер об'єкта нерухомого
майна: 1.

Крім того, підставою для внесення
зазначеного запису про реєстрацію
права власності ОСОБА_2 на вказану
квартиру стало рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень,
індексний номер: 3104169 від 12.06.2013 року.

Посилаючись на вказані обставини, а
також на те, що ОСОБА_2 набула право
власності на квартиру АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу,
укладеного між нею та ОСОБА_5 12.06.2013
року, який рішенням Апеляційного суду
Харківської області від 26 листопада 2013
року був визнаний недійсним, тобто
неправомірно, всупереч вимогам закону,
а відтак підстави для реєстрації за нею
права власності на зазначену квартиру
в Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно відпали, позивач ОСОБА_3
просив суд скасувати запис у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, щодо реєстрації за
ОСОБА_2 права власності на квартиру
АДРЕСА_1, складений на ім'я ОСОБА_2 на
підставі рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень,
індексний номер: 3104169 від 12.06.2013 року.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 підтримав заявлені ним
позовні вимоги в повному обсязі й
наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідачки ОСОБА_2
заявлені позивачем ОСОБА_3 вимог не
визнав та заперечуючи проти їх
задоволення, посилався на те, що спірна
квартира була придбана нею законно, а
тому підстав для скасування в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно запису про її право
власності на цю квартиру відсутні.

Рішенням Московського районного суду
від 23 грудня 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_3 були задоволені.

Скасовано запис у державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно щодо
реєстрації за ОСОБА_2 права власності
на квартиру АДРЕСА_1, складений на
підставі рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень,
індексний номер 3104169 від 12.06.2013 року,
внесений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4

Не погодившись із таким рішенням
районного суду, відповідачка ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі просила скасувати
це судове рішення та ухвалити по справі
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні заявлених позивачем
ОСОБА_3 вимог за їх безпідставністю.

В обґрунтування своєї скарги апелянт
посилалась на неповне з'ясування судом
першої інстанції обставин, що мають
значення для справи, та порушення судом
норм матеріального й процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення цивільно-правового спору по
суті.

Рішенням Апеляційного суду
Харківської області від 03 березня 2014
року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було
задоволено частково.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 23 грудня 2013 року, ухвалене
по справі, скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
частково.

Скасовано рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_2
на квартиру АДРЕСА_1, індексний номер:
3104169 від 12 червня 2013 року, прийняте
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_4

У жовтні 2014 року відповідачка ОСОБА_2
звернулася до апеляційного суду з
заявою про перегляд рішення
Апеляційного суду Харківської області
від 03 березня 2014 року за нововиявленими
обставинами, в якій просить скасувати
це судове рішення та ухвалити по справі
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні заявленого ОСОБА_3 позову
про скасування у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно запису,
щодо реєстрації за нею права власності
на квартиру АДРЕСА_1, складеного на ім'я
ОСОБА_2 на підставі рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, індексний номер 3104169 від
12.06.2013 року.

В обґрунтування своєї заяви
відповідачка ОСОБА_2 посилається на те,
що єдиною підставою для задоволення
заявленого ОСОБА_3 позову та відповідно
ухвалення Московським районним судом
м. Харкова рішення від 23 грудня 2013 року,
а також ухвалення Апеляційним судом
Харківської області рішення від 03
березня 2014 року на користь позивача
було те, що рішенням Апеляційного суду
Харківської області від 26 листопада 2013
року було скасовано рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 15 жовтня 2013 року, яким ОСОБА_3 було
відмовлено в задоволенні його позову
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладеного 12.06.2013 року між ОСОБА_5 та
ОСОБА_2, посвідченого приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстровим № 2023, та визнано недійсним
зазначений договір купівлі-продажу
квартири.

Проте, ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 вересня 2014
року за її, відповідачки касаційною
скаргою рішення Апеляційного суду
Харківської області від 26 листопада 2013
року скасовано, а рішення Московського
районного суду м. Харкова від 15 жовтня
2013 року, яким ОСОБА_3 було відмовлено в
задоволенні його позову про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладеного 12.06.2013
року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, посвідченого
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за реєстровим № 2023, залишено в силі, а
відтак рішенням Апеляційного суду
Харківської області від 03 березня 2014
року вона, ОСОБА_2 незаконно була
позбавлена права власності на
вищезазначену квартиру, придбану за
договором купівлі-продажу від 12.06.2013
року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, що беруть участь у справі,
дослідивши матеріали цивільної справи
та оцінивши їх у сукупності, судова
колегія вважає, що заява ОСОБА_2 про
перегляд рішення Апеляційного суду
Харківської області від 03 березня 2014
року за нововиявленими обставинами, а
відтак і її апеляційна скарга на
рішення Московського районного суду
від 23 грудня 2013 року підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦПК України
рішення або ухвала суду, якими
закінчено розгляд справи, що набрали
законної сили, а також судовий наказ
можуть бути переглянуті у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв'язку з нововиявленими обставинами,
зокрема є: скасування судового рішення,
яке стало підставою для ухвалення
рішення чи постановлення ухвали, що
підлягають перегляду (п. 3 ч. 2 ст. 361 ЦПК
України).

Як роз'яснено в п. 9 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»,
скасування судового рішення (пункт 3
частини другої статті 361 ЦПК) може бути
визнано нововиявленою обставиною лише
в тому випадку, коли суд обґрунтував
ухвалене судове рішення скасованим
(воно було підставою для ухвалення
такого судового рішення) або виходив із
нього, хоча прямо й не посилався на
нього на підтвердження наявності
вказаних обставин, а також якщо
наслідком скасування судового рішення
є інше за змістом вирішення спору.

Вирішуючи питання про скасування
судового рішення із зазначених
підстав, суди мають виходити з
преюдиційного зв'язку судових рішень,
зокрема, із того, що між рішеннями має
існувати матеріально-правовий зв'язок,
факти, встановлені в одній із справ,
мають значення для іншої справи.

Згідно роз'яснень, наданих у п. 19
зазначеної постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у разі скасування у зв'язку з
нововиявленими обставинами ухваленого
судом апеляційної або касаційної
інстанції нового рішення справа
розглядається ними на загальних
підставах за раніше поданими
апеляційними або касаційними скаргами.

Оскільки статтею 307 ЦПК не передбачено
права суду апеляційної інстанції
передавати справу на новий розгляд,
після скасування судового рішення у
зв'язку з нововиявленими обставинами
при новому розгляді справи суд
керується правилами розгляду справи
судом першої інстанції, з винятками й
доповненнями, встановленими главами
ЦПК щодо апеляційного провадження та
провадження у зв'язку з нововиявленими
обставинами. При цьому з урахуванням
вимог статті 303 ЦПК апеляційний суд на
підставі доказів, поданих особами, які
беруть участь у справі, досліджує
обставини, що стали підставою для
перегляду судового рішення, дає
юридичну кваліфікацію фактичних
обставин справи і ухвалює відповідне
судове рішення у справі.

Статтею ст. 1 ЦПК України передбачено,
що завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, при цьому
суд розглядає цивільні справи не
інакше як в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу, тобто тягар доказування
лежить на сторонах цивільно-правового
спору.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

За приписами ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право
власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Право власності на майно за договором,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення.

Якщо договір про відчуження майна
підлягає державній реєстрації, право
власності у набувача виникає з моменту
такої реєстрації.

Згідно ст. 182 ЦК України право власності
та інші речові права на нерухомі речі,
обмеження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації. Порядок
проведення державної реєстрації прав
на нерухомість встановлюються законом.

Відносини пов'язані з державною
реєстрацією прав на нерухоме майно
безпосередньо регулюються Законом
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» (далі: Закон).

Частиною першою статті другої
вказаного Закону передбачено, що
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - це офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно (далі - Державний реєстр
прав) - єдина державна інформаційна
система, що містить відомості про права
на нерухоме майно, їх обтяження, а також
про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Відповідно до положень зазначеного
Закону державна реєстрація прав на
нерухоме майно та їх обтяжень
проводиться державним реєстратором
прав на нерухоме майно органу
державної реєстрації прав, а також
нотаріусами як спеціальними
суб'єктами, на яких покладаються
функції державного реєстратора.

Згідно ч. 9 ст. 15 Закону державна
реєстрація прав, їх обтяжень у
результаті вчинення нотаріальної дії
(надання відмови в ній) проводиться
одночасно з вчиненням такої дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 зазначеного
Закону підставами для державної
реєстрації прав є договори, укладені у
порядку, встановленому законом.

Статтею 26 Закону передбачено, що записи
до Державного реєстру прав вносяться
на підставі прийнятого рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення
суду рішення про державну реєстрацію
прав до Державного реєстру прав
вноситься запис про скасування
державної реєстрації прав.

Як встановлено по справі, 10.10.2008 року
між позивачем ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_5 було
укладено договір позики, згідно якого
ОСОБА_3 запозичив у ОСОБА_5 грошові
кошти в розмірі 152 375,00 грн., які
зобов'язався повернути позикодавцеві в
строк до 13.01.2009 року.

Зобов'язання за цим Договором позики
було забезпечено Договором іпотеки від
13.10.2008 року, укладеним між позикодавцем
та позичальником, за яким позивач
ОСОБА_3 передав в іпотеку позикодавцю
ОСОБА_5 належну йому квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 06.03.2013 року було звернуто
стягнення на предмет іпотеки, а саме:
належну позивачу ОСОБА_3 квартиру в
рахунок погашення його заборгованості
перед позикодавцем ОСОБА_5 за договором
позики в загальній сумі 229 798,75 грн. із
застосуванням процедури продажу,
встановленої ст. 38 Закону України «Про
іпотеку», для чого позикодавцю ОСОБА_5
було надано право укласти
договір-продажу заставленої квартири з
будь-якою особою-покупцем за
початковою ціною реалізації,
встановленою на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності.

Рішенням Апеляційного суду
Харківської області від 04.06.2013 року
зазначене рішення районного суду в
частині звернення стягнення на предмет
іпотеки залишено без змін.

На підставі вказаних судових рішень
12.06.2013 року між іпотекодержателем
ОСОБА_5 та покупцем - відповідачкою
ОСОБА_2 було укладено договір
купівлі-продажу предмету іпотеки -
квартири АДРЕСА_1, посвідчений
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
та зареєстрований в реєстрі за № 2023.

При цьому приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 при вчиненні
нотаріальної дії - посвідченні
зазначеного правочину за заявою
покупця ОСОБА_2 було прийнято рішення
про державну реєстрацію права
власності останньої на придбану
квартиру, індексний номер 3104169 від
12.06.2013 року та до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно внесено
відповідний запис про право власності
№ 128168, реєстраційний номер об'єкта
нерухомого майна: 1 (а.с. 20).

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 15.10.2013 року в задоволенні
позову ОСОБА_3 про визнання недійсним
договору купівлі-продажу предмета
іпотеки - належної йому квартири
АДРЕСА_1, укладеного 12.06.2013 року між
продавцем - іпотекодержателем ОСОБА_5
та покупцем - відповідачкою по справі
ОСОБА_2 було відмовлено (справа №
643/9423/13-ц).

Рішенням Апеляційного суду
Харківської області від 26 листопада 2013
року вищезазначене рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 15.10.2013 року було скасовано та
ухвалено нове рішення про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладеного між
продавцем ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_2
12.06.2013 року, посвідченого приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрованого в реєстрі за № 2023
(справа № 643/9423/13-ц).

При цьому, приймаючи рішення у даній
справі (№ 643/20906/13-ц), яка є об'єктом
теперішнього перегляду апеляційним
судом, як суд першої інстанції у своєму
рішенні від 23 грудня 2013 року про
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 -
скасування запису у державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно щодо
реєстрації за ОСОБА_2 права власності
на квартиру АДРЕСА_1, складеного на
підставі рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень,
індексний номер 3104169 від 12.06.2013 року,
внесеного приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, так і суд апеляційної
інстанції у своєму рішенні від 03
березня 2014 року, частково
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та
скасовуючи рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_2
на квартиру АДРЕСА_1, індексний номер:
3104169 від 12.06.2013 року, прийняте приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, виходили
виключно із одного і того ж, а саме
наявності преюдиціального рішення
Апеляційного суду Харківської області
від 26 листопада 2013 року, яким договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений 12.06.2013 року між продавцем
ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_2, посвідчений
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрований в реєстрі за № 2023, було
визнано недійсним (а.с. 47-48, 91-92).

Однак, ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 вересня 2014
року за касаційною скаргою
відповідачки ОСОБА_2 рішення
Апеляційного суду Харківської області
від 26 листопада 2013 року скасовано, а
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 15 жовтня 2013 року, яким
ОСОБА_3 було відмовлено в задоволенні
його позову про визнання недійсним
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, укладеного 12.06.2013 року між
ОСОБА_5 та ОСОБА_2, посвідченого
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за реєстровим № 2023, залишено в силі (а.с.
100-102).

За таких обставин, враховуючи наведене
вище, а також те, що рішення
Апеляційного суду Харківської області
від 03 березня 2014 року та рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 23 грудня 2013 року, які ухвалені по
даній цивільній справі,
обґрунтовувались рішенням
Апеляційного суду Харківської області
від 26 листопада 2013 року, вже скасованим
в касаційному порядку, зазначені
судові рішення не можуть бути визнані
законними, обґрунтованими, а тим паче
справедливими, в зв'язку з чим судова
колегія вважає за необхідне на
підставі п. 3 ч. 2 ст. 361 та п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 309
ЦПК України скасувати ці судові
рішення та ухвалити по справі нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
заявлених позивачем ОСОБА_3 вимог за їх
безпідставністю.

Що ж стосується розподілу судових
витрат по справі, то це питання судова
колегія вирішує відповідно до приписів
ст. 88 ЦПК України.

Таким чином, з огляду на викладене та
керуючись ст.ст. 182, 316, 321, 328, 334 ЦК
України, ст. ст. 1, 3, 4, 10, 11, 61, 88, 303, 304, 307, 309,
313 - 315, 317, 319, 361, 363, 365 ЦПК України, судова
колегія, -|

В И Р І Ш И Л А:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами рішення
Апеляційного суду Харківської області
від 03 березня 2014 року - задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Харківської
області від 03 березня 2014 року -
скасувати.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 23 грудня 2013 року -
скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
приватного нотаріуса Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
ОСОБА_2 про скасування запису у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, щодо реєстрації за
ОСОБА_2 права власності на квартиру
АДРЕСА_1, внесеного на підставі рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, індексний номер: 3104169 від
12.06.2013 року - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судові витрати, понесені нею по справі,
а саме: 236 (двісті тридцять шість) грн. 50
коп. судового збору, сплаченого при
подачі апеляційної скарги та заяви про
перегляд судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності негайно, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів із дня
його проголошення.

Головуючий: (підпис).

Судді: (підписи).

Згідно з оригіналом.

Суддя: