АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2778/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 32 Марцішевська О.
М. Доповідач в апеляційній інстанції
Міщенко С. В. УХВАЛА
27 листопада 2014 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Черкаської
головуючогоМіщенка С. В.суддівМагди Л.
Ф. , Трюхана Г. М. при секретаріРибасюк
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»
на рішення Соснівського районного суду
м. Черкаси від 22 вересня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до
публічного акціонерного товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» про
відшкодування втраченого заробітку та
моральної шкоди внаслідок ушкодження
здоров'я та каліцтва, спричинених
дорожньо-транспортною пригодою, -
в с т а н о в и л а :
У березні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ПАТ «АрселорМіттал
Кривий Ріг» про відшкодування
втраченого заробітку та моральної
шкоди внаслідок ушкодження здоров'я та
каліцтва, спричинених
дорожньо-транспортною пригодою.
В обґрунтування свого позову зазначав,
що 22 лютого 1999 року сталась
дорожньо-транспортна пригода на трасі
Кіровоград-Кривий Ріг в районі с.
Гурівка за участю автомобілів НОМЕР_1,
під керуванням водія ОСОБА_7, пасажиром
якого був позивач, та Пежо-Партнер
д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія
ОСОБА_8, належного ВАТ «Криворіжсталь»,
правонаступником якого є ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг».
Внаслідок ДТП позивач отримав тілесні
ушкодження, в зв'язку з чим переніс
кілька операцій. Висновками МСЕК від 18
серпня 1999 року позивачу була
встановлена II група інвалідності, 20
вересня 2000 року - підтверджено II групу
інвалідності, 01 вересня 2006 року -
встановлено III групу інвалідності, а з 01
серпня 2013 року - встановлено II групу
інвалідності безтерміново.
Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривий Ріг від 01
червня 2000 року встановлено вину
підприємства в каліцтві ОСОБА_6

Послідуючими рішеннями того ж суду
ухвалено стягнути з відповідача на
користь позивача грошові суми
щомісячно в рахунок відшкодування
втраченого заробітку за період з 18.08.2000
року по 01.09.2000 рік, з 01.09.2000 року, з 01.08.2003
року.

На підставі висновку Обласного КЗ
«Бюро судово-медичної експертизи» м.
Дніпропетровськ від 17 вересня 2009 року
№ 127, яким позивачу було встановлено
стійку втрату профпрацездатності у
розмірі 30%, ухвалено рішенням
Дзержинського районного суду м. Кривий
Ріг від 08 липня 2010 року, яким стягнуто з
відповідача по 1073 грн. 90 коп. щомісячно
з 01.02.2010 року в рахунок відшкодування
втраченого заробітку.

Керуючись положенням п.22 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 27
березня 1992 року «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» ОСОБА_6 зазначає,
що вимоги про перерахунок сум
щомісячних платежів, раніше визначених
судом, підлягають до задоволення за
час, що не перевищує трьох років. А,
оскільки, мінімальна заробітна плата
має тенденцію до збільшення, то розмір
щомісячних виплат становить 1505 грн. 67
коп. За розрахунком, який зробив
позивач, відповідач за період з 01.03.2013
року по 01.03.2014 року мав сплатити 48 368 грн.
88 коп., натомість фактично сплатив лише
38 660 грн. 40 коп.

Уточнюючи свою позовну заяву ОСОБА_6
вказав, що з метою корегування суми
щомісячних виплат в рахунок втраченого
заробітку з урахуванням стану здоров'я
було проведено судово-медичну
експертизу, висновком якої від 06 серпня
2014 року за № 33-к, встановлено 60% втрати
професійної працездатності та
визначено потребу в санаторному
лікуванні.

У зв'язку з чим вважає, що з серпня 2014
року розмір щомісячних виплат, які
належить виплатити на його користь в
рахунок втраченого заробітку
становить 3011 грн. 34 коп., а відповідно до
зазначеної постанови та здійсненого
позивачем розрахунку, відшкодування з
боку відповідача складає 55 897 грн. 23
коп. Станом на 01 серпня 2014 року ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» сплатило
ОСОБА_6 44 029 грн. 90 коп., а тому
недоплачена різниця 11 867 грн. 33 коп. має
бути стягнута з відповідача.

Крім того ОСОБА_6 зазначає, що з вини
відповідача як власника автомобіля з
вини водія якого він отримав каліцтво,
йому було завдано душевного та
фізичного болю, з'явилась часткова
залежність у сторонньому догляді.
Перенесені операції та присвоєння у
молодому віці інвалідність ІІ групи,
все це істотно порушило нормальні
життєві зв'язки позивача, повноцінне
працевлаштування та утримання своєї
сім'ї, що спричинило йому моральну
шкоду, яку він оцінив в сумі 243 600 грн.

Тому позивач просив суд стягнути з
відповідача 11 867 грн. 33 коп. -
відшкодування недоплаченого
втраченого заробітку за період з 01.03.2011
року по 01.08.2014 року, моральну шкоду в
сумі 243 600 грн. та 1388 грн. 30 коп. - витрат
на проведення судово-медичної
експертизи. Стягувати по 3011 грн. 34 коп.
щомісячно - відшкодування втраченого
заробітку внаслідок каліцтва,
починаючи з 01 серпня 2014 року.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 22 вересня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий
Ріг» на користь ОСОБА_6 11 867 грн. 33 коп. -
відшкодування втраченого заробітку за
період з 01.03.2011 року до 01.08.2014 року, по 3011
грн. 34 коп. - відшкодування втраченого
заробітку внаслідок каліцтва
щомісячно, починаючи з 01 серпня 2014 року,
40 000 грн. - моральної шкоди та судові
витрати по оплаті проведення судової
експертизи в розмірі 1374 грн. 55 коп.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий
Ріг» судовий збір в дохід держави в
сумі 518 грн. 67 коп.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ПАТ «АрселорМіттал Кривий
Ріг» через свого представника - Починка
В.В., подало апеляційну скаргу,
обґрунтовуючи яку зазначало, що судом
в не повній мірі з'ясовано обставини,
які мають значення для справи.
Цивільним законодавством передбачено
перерахунок встановленого у судовому
порядку розміру відшкодування шкоди,
враховуючи відповідне збільшення
розміру мінімальної заробітної плати.
Рішеннями Центрально-Міського суду м.
Кривий Ріг, за зверненням ОСОБА_6, було
відредаговано коефіцієнти збільшення
відшкодування шкоди, виходячи з
базового розміру відшкодування шкоди
та мінімальної заробітної плати.

Таким чином, апелянт вважає, що базовий
розмір відшкодування шкоди в даному
випадку становить 112 грн. 55 коп. і саме
ця сума підлягає перерахунку, шляхом
збільшення на коефіцієнт росту
мінімальної заробітної плати.
Натомість районний суд в якості
базового розміру для здійснення
перерахунку застосував суму 1073 грн. 90
коп., встановлену раніше для
щомісячного відшкодування втраченого
заробітку.

Крім того представник апелянта
критично відноситься до висновку
судово-медичної експертизи № 33 від 06
серпня 2014 року, якою позивачу визначено
60% втрати професійної працездатності.
Вказує, що законодавець розрізняє
поняття втрати (зменшення) професійної
та загальної працездатності. Згідно з
обставинами даної справи, шкода
завдана позивачу у ДТП не пов'язана з
професійним захворюванням чи нещасним
випадком на виробництві, а тому
збільшувати виплату у зв'язку з цим
підстав не має.

Відносно моральної шкоди апелянт
вважає, що вона дійсно має місце в
даному випадку, але в межах до двадцяти
тисяч гривень, при цьому цей розмір
повинен визначатися відповідно до
вимог п. 9 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 4 від 31 березня 1995 року.

Посилаючись на вказані порушення норм
матеріального та процесуального права,
представник ПАТ «АрселорМіттал Кривий
Ріг» Починок В.В. просив суд скасувати
рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 22 вересня 2014 року та
ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_6 у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог
заявлених в суді першої інстанції
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає до
відхилення, виходячи з наступного.

Суд в ході розгляду справи встановив,
що 22 лютого 1999 року з вини водія
автомобіля Пежо-Партнер д.н.з. НОМЕР_2
ОСОБА_8, належного ВАТ «Криворіжсталь»,
правонаступником якого є ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг», сталась
дорожньо-транспортна пригода.
Внаслідок даної ДТП позивач ОСОБА_6
(пасажир автомобілів НОМЕР_1, який також
був учасником ДТП) отримав тілесні
ушкодження, в зв'язку з чим переніс
кілька операцій, висновком МСЕК від 18
серпня 1999 року позивачу було
встановлена II група інвалідності, 20
вересня 2000 року - підтверджено II групу
інвалідності, 01 вересня 2006 року -
встановлено III групу інвалідності, з 01
серпня 2013 року - встановлено II групу
інвалідності безтерміново.

Дані обставини визнаються сторонами,
тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України
не підлягають доказуванню.

Ст.455 ЦК УРСР, чинного на час заподіяння
шкоди позивачу, передбачалося, що в
разі заподіяння каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я організація чи
громадянин, відповідальні за шкоду,
зобов'язані відшкодувати потерпілому
заробіток, втрачений ним внаслідок
втрати або зменшення працездатності, а
також відшкодувати витрати, викликані
ушкодженням здоров'я (посилене
харчування, протезування, сторонній
догляд тощо).

А відповідно до ст.457 ЦК УРСР якщо
каліцтво або інше ушкодження здоров'я
заподіяно організацією або
громадянином, не зобов'язаними
сплачувати за потерпілого внески по
державному соціальному страхуванню, ця
організація або громадянин повинні
відшкодувати потерпілому шкоду за
правилами статей 440, 441, 450 цього Кодексу
у частині, що перевищує суму
одержуваної ним допомоги або
призначеної йому після ушкодження його
здоров'я і фактично одержуваної ним
пенсії.

У зв'язку з тим, що внаслідок отриманих
травм та інвалідності позивачу було
встановлено стійку втрату
працездатності 33-35%, рішенням
Центрально-Міського районного суду м.
Кривий Ріг від 01 червня 2000 року було
встановлено вину ВАТ «Криворіжсталь» в
каліцтві позивача та стягнуто на його
користь з 18 серпня 2000 року по 95 грн. 14
коп. щомісячно в рахунок відшкодування
втраченого заробітку.

В послідуючому, у зв'язку зі зміною
відсотків втрати працездатності і
встановленням різних груп
інвалідності та, враховуючи коефіцієнт
збільшення розміру мінімальної
заробітної плати, рішеннями судів
розмір відшкодування втраченого
ОСОБА_6 заробітку в порядку, що
передбачений ст.ст. 440, 453, 455, 457 ЦК УРСР,
ст.ст. 34, 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійного
захворювання», п.4 перехідних та
Прикінцевих положень ЦК України і ст.
1195, ч.2 ст.1208 ЦК України - збільшувався:

- рішенням Центрально-міського
районного суду м. Кривий Ріг від 03.08.2003
року стягнуто з КГГМК «Криворіжсталь»
- з 01.03.2003 року по 112 грн. 55 коп. щомісячно
в рахунок втраченого заробітку з 01.08.2003
року до виникнення обставин, що тягнуть
перерахунок страхових виплат.
Ухвалюючи рішення від 03.08.2003 року
Центрально-міський районний суд м.
Кривий Ріг збільшив розмір щомісячних
виплат з попердньовстановлених судом 95
грн. 14 коп. до 112 грн. 55 коп., у зв'язку з
коригуванням виплат на коефіцієнт 1,193 -
з 01.03.2002 року на 1,182.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Конституції
України закон України набирає чинності
через десять днів з дня його офіційного
оприлюднення, якщо інше не передбачено
самим законом, але не раніше дня його
опублікування.

З 1 січня 2004 року набрав чинності
Цивільний Кодекс України.

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України цей кодекс
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 2 ст. 1208 ЦК України за
заявою потерпілого у разі збільшення
розміру мінімальної заробітної плати
розмір відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю, підлягає відповідному
збільшенню на підставі рішення суду.

Зазначена норма закону спрямована на
забезпечення реального захисту
інтересів потерпілого, а тому не
залежить від способу обчислення
розміру відшкодування шкоди при
призначенні такої. Пославшись на цю
норму, ОСОБА_6 у січні 2007 року звернувся
з новим позовом до ВАТ «АрселорМіттал
Кривий Ріг» про відшкодування шкоди. За
наслідками розгляду якого рішенням
Дзержинського районного суду м. Кривий
Ріг від 08.07.2010 року стягнуто з ВАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» як
правонаступника КГГМК «Криворіжсталь»
по 1073 грн. 90 коп. на місяць з 01.02.2010 року
у рахунок виплат у відшкодування
втраченого заробітку.

При ухваленні рішення від 08.07.2010 року
Дзержинським районним судом м. Кривий
Ріг, було встановлено, що стійка втрата
працездатності ОСОБА_6 становить вже
не 34% (як було встановлено на дату
попереднього рішення), а 30%, а також, що з
дати останнього збільшення суми
платежу зріс розмір мінімальної
заробітної плати. Тому, пославшись на
норму ч.2 ст.1208 ЦК України, якою
передбачено, що за заявою потерпілого у
разі збільшення розміру мінімальної
заробітної плати розмір відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю,
підлягає відповідному збільшенню,
погодившись з розрахунками позивача,
дійшов до висновку про наявність
підстав для стягнення з ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь
ОСОБА_6 по 1073 грн. 90 коп. на місяць з
01.02.2010 року у рахунок виплат у
відшкодування втраченого заробітку.
Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 08 липня
2010 року дане рішення було залишено без
змін і набрало чинності. При цьому як
суд першої інстанції, так і апеляційний
суд встановили, що посилання ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» на ту
обставину, що базовим розміром з якого
належить здійснювати обрахунки
розміру виплат, має бути сума в 112 грн. 55
коп. - є необґрунтовані та
безпідставні, і при здійсненні
обрахунків розміру суми щомісячних
відшкодувань виходили саме з
коефіцієнту росту мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Тому безпідставними є посилання в
апеляційній скарзі ПАТ «АрселорМіттал
Кривий Ріг» знову на ту обставину, що
базовою сумою при обрахунках розміру
щомісячних відшкодувань за даним
позовом ОСОБА_6 має бути зазначена сума
в 112 грн. 55 коп., оскільки при розгляді
попередньої справи судовим рішенням
було спростовано ці доводи ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» та
встановлено протилежне і ця обставина
не підлягає доказуванню. Також,
враховуючи, що після набрання чинності
ЦК України 2003 року рішенням суду було
здійснено нарахування щомісячних
виплат за заподіяну шкоду, виходячи з
діючої на той час норми, передбаченої
ч.2 ст.1208 ЦК України (у зв'язку зі
збільшення розміру мінімальної
заробітної), то суд першої інстанції
вірно застосував до даних
правовідносин норму ч.2 ст.1208 ЦК України
та правомірно відхилив заперечення
відповідача і здійснений ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» розрахунок
суми належної до сплати ОСОБА_6 у
рахунок виплат на відшкодування
втраченого заробітку, згідно якого
розмір цих щомісячних виплат становить
700 грн., при тому, що попереднім судовим
рішенням вже було встановлено цей
розмір в межах 1073 грн. 90 коп.

А оскільки з часу ухвалення
попереднього рішення суду про
відшкодування втраченого заробітку
минуло чотири роки і за цей час
відбулося збільшення розміру
мінімальної заробітної плати та
змінився відсоток втрати
працездатності позивача з 30%, станом на
2010-й рік, - до 60%, станом на час ухвалення
судом оскаржуваного рішення , - то й
визначений попередньо розмір виплат
має бути збільшений на відповідний
коефіцієнт з урахуванням збільшення
вдвічі відсотку втрати працездатності.

Тому, з урахуванням коефіцієнту росту
мінімальної заробітної плати та
збільшення відсотка втрати
працездатності ОСОБА_6, суд дійшов до
правильного висновку про наявність
підстав для стягнення з відповідача на
користь позивача по 3011 грн. 34 коп.
відшкодування втраченого заробітку
внаслідок каліцтва щомісячно, а також
для одноразового стягнення 11 867 грн. 33
коп. різниці між розміром
відшкодування втраченого заробітку, на
який мав право позивач з урахуванням
росту мінімальної заробітної плати, та
коштами, що сплачувалися відповідачем
за період з 01.03.2011 року до 01.08.2014 року.

А посилання представника ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» на ту
обставину, що з порушенням було
визначено зміну ступеня втрати
працездатності є безпідставними,
оскільки для встановлення ступеня
втрати працездатності суд в порядку, що
передбачений ст.ст. 143-145 ЦПК України,
призначив судово-медичну експертизу,
висновками якої поряд з іншими
доказами й керувався при вирішенні
спору в цій частині.

Також суперечать матеріалам справи і
посилання представника ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» на ту
обставину, що суд безпідставно стягнув
різницю у виплатах належних позивачу
за строк, що перевищує три роки.
Оскільки ОСОБА_6 звернувся в суд з
позовом 03.03.2014 року і суд задовольнив
його вимоги про стягнення різниці у
виплачених коштах в межах трьох років з
дати звернення в суд за захистом
порушеного права, як це визначено п.22
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27.03.1992 року №6 «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди».

Також судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції, що в
результаті отриманих з вини
відповідача травм, позивач при
вказаних обставинах переніс та
продовжує переносити моральні
страждання, пов'язані зі втратою
здоров'я, своєї соціальної
повноцінності пов'язаної з
неможливістю вести нормальний образ
життя, відсутністю сил на роботу та
приреченістю існувати тільки за
рахунок пенсії по інвалідності. На
підставі ст.ст. 23, 1167, 1187 ЦК України, ст. 56
Конституції України та п.5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №4 від
31.03.1995 року «Про судову практику у
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», суд першої
інстанції, з урахуванням засад
розумності, виваженості та
справедливості, враховуючи глибину
душевних страждань позивача, ступень
вини відповідача та інші обставини, що
мають істотне значення, мотивовано
визначив 40 000 грн., як суму необхідну
для відшкодування понесеної моральної
шкоди і підстав для її зменшення до 20 000
грн., про що вказував представник ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» в
апеляційній скарзі, колегія суддів не
вбачає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

За встановлених обставин доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи, а рішення суду першої
інстанції є законним і підстав для його
зміни чи скасування не має.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 22 вересня 2014 року - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 22 вересня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до
публічного акціонерного товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» про
відшкодування втраченого заробітку та
моральної шкоди внаслідок ушкодження
здоров'я та каліцтва, спричинених
дорожньо-транспортною пригодою -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
однак може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :