АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2990/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 47 Дьяченко Д. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
Сіренко Ю. В. УХВАЛА
04 грудня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоСіренка Ю. В.суддівМагди Л.
Ф. , Трюхана Г. М. при секретаріРибасюк
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 - ОСОБА_11 на
рішення Тальнівського районного суду
Черкаської області від 15 жовтня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Айова»
про дострокове розірвання договорів
оренди земельних ділянок, вивчивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 звернулися до суду з
позовом до ТОВ «Айова» про дострокове
розірвання договорів оренди земельної
ділянки.

В обгрунтування позовних вимог
вказали, що 20 травня 2006 року між ОСОБА_6
та ТОВ «Айова» був укладений строком на
10 років договір оренди земельної
ділянки площею 2,68 га; 20 травня 2006 року
між ОСОБА_7 та ТОВ «Айова» був укладений
строком на 10 років договір оренди
земельної ділянки площею 2,40 га; 20
травня 2006 року між ОСОБА_8 та ТОВ
«Айова» був укладений строком на 10
років договір оренди земельної ділянки
площею 2,41 га.; 20 травня 2006 року між
ОСОБА_9 та ТОВ «Айова» був укладений
строком на 10 років договір оренди
земельної ділянки площею 2,47 га; 20
травня 2006 року між ОСОБА_10 та ТОВ
«Айова» був укладений строком на 10
років договір оренди земельної ділянки
площею 2,41 га.

Земельні ділянки знаходяться на
території Кобриновогребельської
сільської ради Тальнівського району
Черкаської області. З того часу
відповідач користується належними їм
земельними ділянками, грубо порушуючи
норми чинного законодавства, порушені
норми ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» та п.п.
17, 28,31 договорів оренди земельних
ділянок, а саме: використання земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
без проекту землеустрою, що
забезпечують еколого-економічне
обгрунтування сівозміни та
впорядкування угідь, порушення вимог
законодавства щодо дотримання
сівозмін. Враховуючи вказані
обставини, позивачі просили суд
достроково розірвати договори оренди
земельних ділянок, укладені між ними та
ТОВ «Айова» і стягнути з відповідача на
їх користь судові витрати по справі.

Рішенням Тальнівського районного суду
Черкаської області від 15 жовтня 2014 року
в позові ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 відмовлено .

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 -
ОСОБА_11, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, неправильне
застосування норм процесуального
права, просить скасувати рішення
Тальнівського районного суду
Черкаської області від 15 жовтня 2014 року
та ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги позивачів задовольнити. Судові
витрати покласти на відповідача.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до відхилення з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення
суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЧР
№ 2182924 (а.с. 13), ОСОБА_6 являється
власником земельної ділянки площею 2,68
га, кадастровий номер :01:000:0451,
призначеної для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована на території
Кобриновогребельської сільської ради
Тальнівського району Черкаської
області.

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЧР
№ 132848 (а.с. 30) ОСОБА_12 являється
власником земельної ділянки площею 2,40
га, кадастровий номер :01:000:0332,
призначеної для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована на території
Кобриновогребельської сільської ради
Тальнівського району Черкаської
області.

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЧР
№ 132936 (а.с. 46) ОСОБА_13 являється
власником земельної ділянки площею 2,41
га, кадастровий номер :01:000:0377,
призначеної для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована на території
Кобриновогребельської сільської ради
Тальнівського району Черкаської
області.

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЧР
№ 146245 (а.с. 73) ОСОБА_9 являється
власником земельної ділянки площею 2,47
га, кадастровий номер :01:000:0494,
призначеної для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована на території
Кобриновогребельської сільської ради
Тальнівського району Черкаської
області.

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЧР
№ 132944 (а.с. 92) ОСОБА_10 являється
власником земельної ділянки площею 2,41
га, кадастровий номер :01:000:0386,
призначеної для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована на території
Кобриновогребельської сільської ради
Тальнівського району Черкаської
області.

Судом встановлено, що між ОСОБА_6 та ТОВ
«Айова», 20 травня 2006 року був укладений
договір оренди земельної ділянки (а.с.
10-11), зареєстрований у Тальнівському
районному відділі Черкаської
регіональної філії ДП «Центр ДЗК при
Державному Комітеті України по
земельних ресурсах», про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 30.08.2006 року за № 23.

11.05.2010 року між сторонами був укладений
додатковий договір № 90 (а.с. 12),
зареєстрований у Тальнівському
районному відділі Черкаської
регіональної філії ДП «Центр ДЗК при
Державному Комітеті України по
земельних ресурсах», про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 26.11.2010 року за № 56.
Згідно вищевказаних договорів ОСОБА_6
передала свою земельну ділянку, а
відповідач прийняв її в оренду.

ОСОБА_12 та ТОВ «Айова», 20 травня 2006 року
уклали договір оренди земельної
ділянки (а.с. 28-29), зареєстрований у
Тальнівському районному відділі
Черкаської регіональної філії ДП
«Центр ДЗК при Державному Комітеті
України по земельних ресурсах», про що
у Державному реєстрі земель вчинено
запис від 30 серпня 2006 року за № 25.

ОСОБА_8 та ТОВ «Айова», 20 травня 2006 року
уклали договір оренди земельної
ділянки (а.с. 49-50), зареєстрований у
Тальнівському районному відділі
Черкаської регіональної філії ДП
«Центр ДЗК при Державному Комітеті
України по земельних ресурсах», про що
у Державному реєстрі земель вчинено
запис від 30.05.2006 року за № 91.

26.08.2011 року між сторонами був укладений
додатковий договір (а.с. 51-52),
зареєстрований у Тальнівському
районному відділі Черкаської
регіональної філії ДП «Центр ДЗК при
Державному Комітеті України по
земельних ресурсах», про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 03.12.2012 року за № 08336
Згідно вищевказаних договорів ОСОБА_8
передала свою земельну ділянку, а
відповідач прийняв її в оренду.

ОСОБА_9 та ТОВ «Айова», 20 травня 2006 року
уклали договір оренди земельної
ділянки (а.с. 69-70), зареєстрований у
Тальнівському районному відділі
Черкаської регіональної філії ДП
«Центр ДЗК при Державному Комітеті
України по земельних ресурсах», про що
у Державному реєстрі земель вчинено
запис від 07.09.2006 року за № 11.

26.08.2011 року між сторонами був укладений
додатковий договір (а.с. 71-72),
зареєстрований у Тальнівському
районному відділі Черкаської
регіональної філії ДП «Центр ДЗК при
Державному Комітеті України по
земельних ресурсах», про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 03.12.2012 року за № 08372
Згідно вищевказаних договорів ОСОБА_9
передала свою земельну ділянку, а
відповідач прийняв її в оренду.

ОСОБА_10 та ТОВ «Айова», 20 травня 2006 року
уклали договір оренди земельної
ділянки (а.с. 89-90), зареєстрований у
Тальнівському районному відділі
Черкаської регіональної філії ДП
«Центр ДЗК при Державному Комітеті
України по земельних ресурсах», про що
у Державному реєстрі земель вчинено
запис від 31.08.2006 року за № 43.

02.06.2010 року між сторонами був укладений
додатковий договір (а.с. 91),
зареєстрований у Тальнівському
районному відділі Черкаської
регіональної філії ДП «Центр ДЗК при
Державному Комітеті України по
земельних ресурсах», про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 26.11.2010 року за № 78.
Згідно вищевказаних договорів ОСОБА_10
передала свою земельну ділянку, а
відповідач прийняв її в оренду.

Звертаючись до суду з позовними
вимогами, позивачі в своїх позовних
заявах (а.с. 2-6, а.с. 22-26, а.с. 42-46, а.с. 63-67,
а.с. 83-87) вказували, що відповідач
користується належними їм земельними
ділянками, грубо порушуючи норми
чинного законодавства, відповідачем
порушені норми ст. 24 ЗУ «Про оренду
землі» та п.п. 17, 28,31 договорів оренди
земельних ділянок, а саме: використання
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
ведеться без проекту землеустрою, що
забезпечують еколого-економічне
обгрунтування сівозміни та
впорядкування угідь, та порушуються
вимоги законодавства щодо дотримання
сівозмін.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
дійшов висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позову.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК
України відносини щодо найму (оренди)
земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються
відносини, пов'язані з орендою землі є
ЗУ «Про оренду землі».

За змістом ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про оренду
землі» договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
невиконання сторонами обов'язків,
передбачених статтями 24 і 25 цього
Закону та умовами договору, в разі
випадкового знищення чи пошкодження
об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає
передбаченому договором використанню
земельної ділянки, а також на
підставах, визначених ЗК України та
іншими законами України.

Згідно ст. 25 ЗУ «Про оренду землі»
орендар земельної ділянки
зобов'язаний: приступати до
використання земельної ділянки в
строки, встановлені договором оренди
землі, зареєстрованим в установленому
законом порядку; виконувати
встановлені щодо об'єкта оренди
обмеження (обтяження) в обсязі,
передбаченому законом або договором
оренди землі; дотримуватися режиму
використання земель
природно-заповідного та іншого
природоохоронного призначення,
оздоровчого, рекреаційного та
історико-культурного призначення; у
п'ятиденний строк після державної
реєстрації договору оренди земельної
ділянки державної або комунальної
власності надати копію договору
відповідному органу доходів і зборів.

Пунктом 38 укладених між сторонами по
справі договорів встановлено, що його
дія припиняється шляхом розірвання за:
взаємною згодою сторін; рішенням суду
на вимогу однієї із сторін внаслідок
невиконання другою стороною
обов'язків, передбачених договором, та
внаслідок випадкового знищення,
пошкодження орендованої земельної
ділянки, яке істотно перешкоджає її
використанню, а також з інших підстав,
визначених законом.

Підставами припинення права
користування земельною ділянкою,
передбаченими ст. 141 ЗК України, є: а)
добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою; б)
вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом; в)
припинення діяльності релігійних
організацій, державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій; г)
використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам; ґ) використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням; д)
систематична несплата земельного
податку або орендної плати; е) набуття
іншою особою права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, які
розташовані на земельній ділянці; є)
використання земельної ділянки у
спосіб, що суперечить вимогам охорони
культурної спадщини.

Таким чином, у справі позивачі мають
довести факти невиконання
відповідачем обов'язків, покладених на
нього, як орендаря, ст. 25 ЗУ «Про оренду
землі» або умовами договору чи інші
передбачені законом підстави для
дострокового розірвання договору
оренди земельної ділянки.

Згідно ч. 4 ст. 22 ЗК України земельні
ділянки сільськогосподарського
призначення для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
використовуються відповідно до
розроблених та затверджених в
установленому порядку проектів
землеустрою, що забезпечують
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь і
передбачають заходи з охорони земель.

Пунктом 18 Перехідних положень ЗК
України передбачено, що на період до 1
січня 2015 року вимоги частини четвертої
статті 22 цього Кодексу поширюються
лише на тих власників та користувачів,
які використовують земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
загальною площею більш як 100 гектарів.

Механізм розроблення проектів
землеустрою, що забезпечують
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь
визначено Порядком розроблення
проектів землеустрою, що забезпечують
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України № 1134 від 2 листопада
2011 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК
України договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення
стороною договору, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору.

Оскільки при вирішенні
питання про розірвання договору оренди
на вимогу позивачів судом першої
інстанції не встановлено факту
умисного порушення відповідачем умов
договору, істотності цього порушення,
на що саме розраховувала постраждала
сторона при укладенні договору, яка
саме шкода завдана позивачам,
наскільки позивачі позбавлені того, на
що кожен з них розраховував при
укладенні договору, тому відсутні
підстави для задоволення вимог
позивачів.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
погоджується, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог
позивачів, оскільки встановлені судом
обставини підтверджують, що договори
оренди земельних ділянок укладені з
додержанням вимог закону на момент їх
укладення, виконуються сторонами, і
посилання на докази, зазначені
позивачами у позовних заявах, як
підстави для дострокового розірвання
договору оренди земельної ділянки не
знайшли свого підтвердження в
матеріалах справи.

На час укладення договорів оренди
земельних ділянок на 2006 рік і
підписання додаткових договорів,
порядку розроблення проекту не
існувало, так як він був прийнятий лише
постановою Кабінету Міністрів України
від 2 листопада 2011 року. Тому доводи
представника апелянтів ОСОБА_11 про
розірвання договору оренди земельної
ділянки є безпідставними та
необґрунтованими.

Під час розгляду справи в суді першої
та в суді апеляційної інстанції,
представником позивачів не було надано
доказів умисного порушення
відповідачем умов договорів, а тому
відсутні підстави для їх розірвання з
вищевказаних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК
України, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що доводи
представника апелянтів про порушення
та неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права
носять суб'єктивний характер, не
знайшли свого підтвердження при
розгляді справи та не спростовують
правильності висновків суду першої
інстанції.

Наведене свідчить, що доводи
апеляційної скарги є не суттєвими, і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвели до
неправильного вирішення справи.

Ухвалене у справі рішення є законним та
обґрунтованим і підстав для його
скасування за наведеними у скарзі
доводами колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 -
ОСОБА_11 - відхилити, а рішення
Тальнівського районого суду
Черкаської області від 15 жовтня 2014 року
у даній справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :