АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9465/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Бондаренко Г.В. Доповідач -
Каратаєва Л.О. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Козлова С.П.,
Прозорової М.Л.

при секретарі - Ялової Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Квадро
Земля" на заочне рішення
Синельниківського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 12
вересня 2014 року по справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Квадро Земля" до
ОСОБА_4 про витребування безпідставно
отриманих грошей, -

в с т а н о в и л а:

12 вересня 2014 року
Синельниківським міськрайонним судом
Дніпропетровської області ухвалено
заочне рішення про відмову у
задоволенні позову ТОВ «Квадро Земля»
до ОСОБА_4 витребування безпідставно
отриманих грошей.

Не погодившись з вказаним
рішенням суду, ТОВ «Квадро Земля»
подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове, про задоволення
позовних вимог та стягнення з ОСОБА_4 на
користь ТОВ «Квадро Земля»
безпідставно отриманих грошей у
розмірі 4082 грн.12 коп.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити
з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно виписки з особового рахунку ТОВ
«Квадро Земля» від 20.11.2013 року
відповідачеві ОСОБА_4 було
перераховано 2960 грн. 12 коп. - оплата за
оренду пая згідно договору № 27 від
05.10.2012 року без ПДВ.

24.03.2014 року за вих. № 52/03 ТОВ «Квадро
Земля» направило відповідачеві лист
про повернення отриманих коштів в
розмірі 3482 грн.50 коп. через не укладання
договору.

Суд першої інстанції, дослідивши
обставини справи дійшов висновку, що
відсутність державної реєстрації
договору оренди земельної ділянки не
свідчить про те, що такий договір не був
укладений, оскільки факт його
укладення пов'язаний саме з
досягненням сторонами згоди з усіх
істотних його умов, а не з фактом його
державної реєстрації. Кошти
відповідачеві були перераховані
товариством "Квадро Земля" на підставі
договору оренди землі. Крім того,
позивачем не було надано жодних
належних підтверджень щодо розірвання
зазначеного у виписці з особового
рахунку договору оренди пая від 05.10.2012
року або визнання його недійсним.

Дослідивши обставин справи та доводи
апеляційної скарги, які полягають в
тому, що суд першої інстанції не
дослідив питання щодо наявності у
відповідача земельної ділянки на праві
власності та відсутності укладеного
договору оренди земельної ділянки,
колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає вимогам
ст..ст. 213, 214 ЦПК з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовується
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Положення цієї глави
застосовується також до вимог про:1)
повернення виконаного за недійсним
правочином; 2) витребування майна
власником із чужого незаконного
володіння; 3) повернення виконаного
однією із сторін у зобов'язанні; 4)
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої
особи.Вищезазначене дає підстави для
висновку, що цей вид позадоговірних
зобов'язань породжують такі юридичні
факти як: набуття особою майна або його
збереження за рахунок іншої особи та
відсутність для цього правових підстав
або якщо такі відпали.

Згідно із ч. 1 ст.177 ЦК України об'єктами
цивільних прав є, зокрема, речі, у тому
числі гроші.

Під відсутністю правової
підстави розуміється такий перехід
майна від однієї особи до іншої, який
або не ґрунтується на прямій вказівці
закону, або суперечить меті
правовідношення і його юридичному
змісту. Тобто відсутність правової
підстави означає, що набувач
збагатився за рахунок потерпілого поза
підставою, передбаченою законом,
іншими правовими актами чи правочином.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України
встановлено, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно із ч. 1 та 2 ст.205 ЦК України
правочин може вичинятися усно або в
письмовій формі. Сторони мають право
обирати форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків.

Приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України
передбачено, що правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо його зміст зафіксований в одному
або кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.

Системний аналіз положень ч. 1, п. 1
ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст.177, ч. 1 ст. 202, ч.1 та 2 ст.205,
ч. 1 ст. 207, ч.1 ст.1212 ЦК України дає
можливість дійти висновку про те, що
чинний договір чи інший правочин є
достатньою та належною правовою
підставою набуття майна (отримання
грошей).

Майно не може вважатися набутим
чи збереженим без достатніх правових
підстав, якщо це відбулося в не
заборонений цивільним законодавством
спосіб з метою забезпечення породження
учасниками відповідних правовідносин
у майбутньому певних цивільних прав та
обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи
інших юридичних фактів, правомірних
дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК
України.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК
України звужує застосування інституту
безпідставного збагачення у
зобов'язальних (договірних) відносинах,
або отримане однією зі сторін у
зобов'язанні підлягає поверненню іншій
стороні на підставі ст.1212 ЦК України
тільки за наявності ознаки
безпідставності такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не
припиняється з підстав, передбачених
ст. 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до
моменту його виконання, таке виконання
має правові підстави (підстави, за яких
виникло це зобов'язання). Набуття
однією зі сторін зобов'язання майна за
рахунок іншої сторони в порядку
виконання договірного зобов'язання не
є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка
набувача, потерпілого, інших осіб або
подія утворюють правову підставу для
набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК
України може бути застосована тільки
після того, як така правова підстава в
установленому порядку скасована,
визнана недійсною, змінена, припинена
або була відсутня взагалі.

Як свідчить аналіз матеріалів
справи, відповідачка набула, а позивач
передав майно (грошові кошти) за
існування достатніх правових підстав,
у спосіб, що не суперечить цивільному
законодавству, з метою укладання у
майбутньому договору оренди земельної
ділянки та в якості майбутньої
орендної плати.

Крім того, грошові кошти не
передавались у власність чи
користування, їх було отримано не як
позику чи оплату за надані послуги
згідно з договором, а лише як предмет
договору (орендну плату).

Також, слід зазначити, що
відповідно до витягу з особливого
рахунку (а.с.4) ОСОБА_4 позивачем було
перераховано спірну суму із
зазначенням призначення платежу
«Оплата за оренду паю згідно договору
№ 27 від 05.102012 р.»

За таких обставин, ураховуючи, що
доказів визнання укладеного
правочинну недійсним або його
розірвання не надано, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про безпідставність посилань
позивача на те, що оспорювана сума
вважається отриманою відповідачкою
безпідставно в розумінні ст. 1212 ЦК
України. Саме за цих підстав також не
може бути прийнято до уваги лист
управління держземагентства у
Синельниківському районі щодо
укладеного договору оренди земельної
ділянки між ОСОБА_4 та СФГ «Роман».
Відсутність реєстрації договору
оренди між позивачем та відповідачкою
не свідчить про те, що такий договір не
укладався.

Отже, правовідносини сторін
регулюються нормами зобов'язального
права, які застосовуються до окремих
видів угод, а не ст. 1212 ЦК України, на яку
посилався позивач як на підставу
позовних вимог. Таким чином, у разі
виникнення спору стосовно набуття
майна або його збереження без
достатніх правових підстав договірний
характер правовідносин виключає
можливість застосування до них судом
положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому
числі й щодо зобов'язання повернути
майно потерпілому.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Квадро
Земля" відхилити.

Рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду чинне з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді