Справа № 291/673/14-ц
Ружинський районний суд
Житомирської області
03 листопада 2014 року
Ружинський районний суд Житомирської
головуючого -судді Митюк
за участю секретаря - Підгорної
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - Овсієнка
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Ружині цивільну справу
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгроінвест
про визнання недійсною угоду,
витребування та повернення земельної
ОСОБА_3 звернувся до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Украгроінвест Холдинг", з вищевказаним
позовом, в якому зазначив, що є
власником земельної ділянки загальною
площею 2.95 га, розташованої на території
Топорівської сільської ради
Ружинського району Житомирської
області та призначеної для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва. 01.10.2006 року між ним та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Украгроінвест
Холдинг", було укладено договір оренди
землі терміном на 5 років. Даний
договір пройшов державну реєстрацію в
Ружинському відділені Житомирської
регіональної філії центру ДЗК за
орендну плату у відповідача про що
розписувався у відповідних документах.
Але в кінці 2013 року йому стало відомо
про те, що 25.12.2009 року між ним та ТОВ
"Украгроінвест Холдинг" було укладено
додаткову угоду до договору оренди
землі від 01.10.2006 року, якою продовжено
строк дії договору оренди землі
строком на 10 років. Але дану додаткову
угоду він не підписував і не доручав
іншій особі підписувати її, з даного
приводу звернувся до Ружинського РВ
УМВС України в Житомирській області з
заявою про підроблення його підпису на
додатковій угоді, була відкрита
кримінальна справа за даним фактом,
висновком експерта підтверджено, що
додаткова угода підписана іншою
особою. З вказаних підстав позивач
просить суд визнати додаткову угоду до
договору оренди землі недійсною,
витребувати та повернути земельну
ділянку, стягнути судові витрати.
Позивач та представник позивача
позовні вимоги підтримали з підстав
викладених в позовній заяві, позивач в
подальшому в судове засідання не
з»явився, подав до суду заяву про
розгляд справи у його відсутність,
заявлені позовні вимоги підтримують.
Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав
повністю, подав письмове заперечення
на позовну заяву, просив застосувати
строки позовної давності, та пояснив,
що договір та додаткова угода
підписані позивачем особисто, вважає,
що факт непідписання додаткової угоди
може бути підтверджений лише висновком
експерта по даній цивільній справі,
прохав відмовити в задоволенні позову.
Суд, вислухавши пояснення сторін,
допитавши свідків, експерта,
дослідивши матеріали справи, встановив
Правовідносини, які склалися між
сторонами, стосуються укладення
додаткової угоди до договору оренди
земельної ділянки і регулюються Главою
16 Цивільного Кодексу України параграф 1
Загальні положення про правочини,
Земельним Кодексом України, Законом
України Про оренду землі, умовами
договору оренди землі б/н від 04.05.2006
року, укладеного між сторонами.
Судом встановлено, що до суду звернувся
позивач з позовом про визнання
додаткової угоди до договору оренди
земельної ділянки недійсною, так як він
її не підписував, що свідчить про те, що
його волевиявлення не було вільним і не
відповідало його внутрішній волі.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.2 п.2 ст.16 ЦК України
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути визнання
правочину недійсним.
Відповідно до ч.1 ст.78 ЗК України право
власності на землю - це право володіти,
користуватися і розпоряджатися
земельними ділянками.
Відповідно до ч.3 п.в ст. 152 ЗК України
захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом визнання угоди недійсною.
Судом встановлено, що до суду звернувся
власник земельної ділянки, яка
передана в оренду за договором оренди
земельної ділянки та додатковій угоді
до договору оренди земельної ділянки з
позовом про визнання додаткової угоди
до договору оренди землі недійсною,
вважаючи, що його право власника
земельної ділянки порушено і підлягає
захисту шляхом визнання додаткової
угоди до договору оренди земельної
Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
чи відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.57 ЦПК України ці
дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, їхніх представників,
допитаних як свідків, експертів,
письмових доказів, речових доказів,
зокрема звуко- і відеозаписів,
висновків експертів.
Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, які
одержані з порушенням порядку,
встановленого законом.
Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов"язків.
Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.
Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
Відповідно до ч.1 cт.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною вимог, які
встановлені частиною першою-третьою,
п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.
Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).
Відповідно до ст.407 ЦК України право
користування чужою земельною ділянкою
встановлюється договором між
власником земельної ділянки і особою,
яка виявила бажання користуватись цією
земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб.
Відповідно до ст.ст.14, 16, 18, 19 Закону
України "Про оренду землі" від 06.10.1998р.
(з наступними змінами та доповненнями)
договір оренди землі укладається у
письмовій формі і набирає чинності
після досягнення домовленості з усіх
істотних умов та державної реєстрації
в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч. 1 ст.210, ч.3 ст.640 ЦК
України та ч.1 ст.20 Закону України "Про
оренду землі" договір оренди землі
підлягає державній реєстрації і
набирає чинності з моменту його
державної реєстрації.
Частиною 2 ст.207 ЦК України передбачено,
що правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо він
підписаний його стороною (сторонами).
Підстави визнання недійсним договору
оренди землі, передбачені частиною 2
статті 15 Закону України "Про оренду
Судом встановлено, що відповідно до
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЖТ №124766 ОСОБА_3
є власником земельної ділянки площею
2.95 га розташованої на території
Топорівської сільської ради
Ружинського району Житомирської
області та призначених для ведення
товарного сільськогосподарського
04.05.2006 року між позивачем та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Украгроінвест
Холдинг", було укладено договір оренди
землі терміном на 5 років відповідно до
якого в оренду відповідачу
передавалась вищевказана належна
позивачу земельна ділянка. Даний
договір пройшов державну реєстрацію в
Ружинському відділені Житомирської
регіональної філії центру ДЗК за
25.12.2009 року між ОСОБА_3 та ТОВ
"Украгроінвест Холдинг" було укладено
додаткову угоду до договору оренди
землі від 01.10.2006 року, якою продовжено
строк дії договору оренди землі
строком на 10 років.
Проте з пояснень позивача вбачається,
що підпис на зазначеній угоді належить
не позивачу і він також не надавав
доручень іншим особам на підписання
цього договору від його імені.
Ці пояснення позивача підтверджуються
висновком експерат №1/328 за
результатами проведення
судово-почеркознавчої експертизи від
27.03.2014р., з якого вбачається, що
експертом встановлено, що підпис
розташований в графі «Орендодавець»
додаткової угоди про внесення змін до
договору оренди землі від 25.12.2009 року
між ОСОБА_3 та ТОВ «Украагроінвест
Холдинг», виконаний не ОСОБА_3, а іншою
особою. Даний висновок було проведено
по постанові від 31.01.2014 року
Ружинського РВ УМВС України в
Житомирській області у кримінальному
провадженні, внесеному до Єдиного
реєстру жосудових розслідувань за
Дане було підтверджено в
судовому засіданні експертом ОСОБА_4.
Крім того експерт пояснив, що дійсно у
його висновку зазначено прізвище
позивача ОСОБА_3, оскільки таке
прізвище було в постанові від 31.01.2014
року Ружинського РВ УМВС України в
Житомирській області.
Відповідно паспорта серії НОМЕР_1
виданого 08.10.1996 року Ружинським РВ УМВС
України в Житомирській області ОСОБА_3
народився ІНФОРМАЦІЯ_1
Доказів, які б ставили під сумнів
вищевказанний висновок експерта, а
також доказів наявності доручення
ОСОБА_3 іншій особі на підписання
вказаної додаткової угоди про внесення
змін до договору оренди землі,
відповідач суду не надав.
Таким чином, оскільки позивач як
орендодавець не підписував спірну
угоду про внесення змін до договору
оренди землі, згоди та повноважень на
його укладення й підписання іншій
особі не надавав, є всі підстави
вважати доведеною відсутність у нього
волевиявлення на укладення цієї угоди,
а саму угоду, виходячи з положень
передбачених ч.1 ст.215 ЦК України -
недійсною у звязку з недодержанням в
момент вчинення правочину стороною
вимоги, встановленої ч.3 ст.203 цього
Кодексу. Так суд, вважаючи встановленою
обставиною, на яку посилається позивач
як на підставу свого позову, а саме
непідписання ним додаткової угоди до
договору оренди земельної ділянки
приймає в якості належного і
допустимого доказу пояснення позивача,
висновок експерта про те, що додаткова
угоди підписана не позивачем, а іншою
Суд не бере до уваги пояснення свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7 оскільки вони не бачили
сам факт підписання позивачем спірної
угоди, свідок ОСОБА_8 яка працює
бухгалетом в ТОВ "Украгроінвест
Холдинг", та яка особисто оформляла
додаткові угоди, хоча і пояснила, що
позивач підписував додаткову до
договору оренди оскільки розписувався
за неї в реєстрі видачі договорів
оренди земельних паїв та додаткових
угод нічим не підтверджено, та
спростовується вищевказаними
Доводи представника відповідача в
письмовому запереченні на позовну
заяву на те, що отримання ОСОБА_3
орендної плати за 2006 -2013 роки та не
оспорювання ним умов додаткової угоди
про внесення змін до договору оренди
землі, зводяться до того, що позивач,
отримавши орендну плату мав можливість
довідатись про порушення свого права,
але відповідно схвалив спірний договір
оренди є також необґрунтованими,
оскільки особа, яка підписала спірний
договір оренди взагалі не мала статусу
представника орендодавця за
відсутності повноважень, і тому
наступне його схвалення є неможливим.
З цих же підстав суд вважає, що позивач
не пропустив строк звернення до суду за
захистом своїх прав, передбачений ст. 257
ЦК України, оскільки перебіг позовної
даявності, як це передбачено ч.1 ст.261
цього Кодексу, починається від дня коли
особа довідалась або могла довідатись
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила, а письмове
твердження позивача про те, що він
взнав про існування спірного договору
лише наприкінці 2013 році відповідачем
не спростоване. Оскільки як вбачається
з пояснень позивача та оглянутих в
судовому засіданні письмових доказів,
в 2006 році ОСОБА_3 було укладено договір
оренди земельної ділянки строком на 5
років. Тому у суда немає підстав не
вірити показам позивача стосовно того,
що він вважав, що отримував орендну
плату саме за цим договором, а не за
додатковою угодою про внесення змін до
договору оренди землі, укладеною без
Також вчинення стороною дії (одержання
орендної плати за договором) без
отримання нею пропозиції укласти такий
договір (оферти) не може підтверджувати
її згоду на укладення договору, що
передбачено ст.ст.641, 642 ЦК України.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сплачений ним по
справі судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись
Законом України «Про оренду землі»,
ст..ст. 203, 205, ст.215-216ЦК України, ст.ст.10,11,
ч.1 ст.60, ч.1 ст.88, ст.ст.209, 212,214-215 ЦПК
України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати недійсною додаткову
угоду від 25.12.2009 року про внесення змін
до договору оренди землі від 01.10.2006 року
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Украгроінвест
Витребувати у Товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгроінвест
Холдинг" та повернути ОСОБА_3, належну
йому відповідно до Державного акту на
право власності на землю серії ЖТ №124766
земельну ділянку площею 2.95 га ,
розташовану на території Топорівської
сільської ради Ружинського району
Житомирської області та призначену для
сільськогосподарського виробництва.
Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгроінвест
Холдинг", на користь ОСОБА_3 судовий
збір, сплачений ним при подачі позовної
заяви до суду в сумі 739.15 грн.(Сімсот
тридцять дев»ять гривень 15 копійок).
Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особою, яка не була
присутня в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О. В. Митюк.