АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2532/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 27 Дерунець О.
А. Доповідач в апеляційній інстанції
Бородійчук В. Г. РІШЕННЯ
03 грудня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоБородійчука В.
Г.суддівПодороги В. М. , Василенко Л. І.
при секретарі Анкудінові О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника кредитної спілки
«Добросвіт» - Вишневої Юлії Василівни
на рішення Соснівського районного суду
м. Черкаси від 04 серпня 2014 року по
справі за позовом кредитної спілки
«Добросвіт» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
про стягнення заборгованості.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши
сторони, колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
27 лютого 2014 року КС «Добросвіт»
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення
В обгрунтування позовних вимог позивач
вказував, що 19 березня 2008 року між КС
«Добросвіт» та ОСОБА_7 укладено
отримала кредит в розмірі 7 000 грн.
строком на 36 місяців під 42 % річних на
умовах щомісячної сплати відсотків за
користування кредитом на суму кредиту
в розмірах і за графіком, встановленим
кредитним договором, з терміном
остаточного погашення не пізніше 19
березня 2011 року. В якості забезпечення
позичальником своїх зобов'язань за
кредитним договором між позикодавцем,
позичальником, ОСОБА_8, ОСОБА_9 було
19 березня 2008 року.
30 серпня 2011 року Соснівським районним
судом м. Черкаси вирішено стягнути
солідарно з відповідачів на користь КС
«Добросвіт» заборгованість за
кредитним договором 6 554,69 грн..
Винесення рішення не припинило
кредитні зобов'язання між сторонами,
оскільки останні припиняються в
результаті належного виконання
грошового зобов'язання. Заборгованість
позичальника по відсотках за
користування кредитними коштами
непогашена та за період з 28 березня 2011
року по 18 лютого 2014 року становить 13 094,48
Позивач просив суд стягнути з
відповідачів на користь КС «Добросвіт»
відсотки за користування кредитом №
березня 2011 року по 18 лютого 2014 року в
розмірі 13 094,48 грн. та відшкодувати за
рахунок відповідачів сплачений
судовий збір в розмірі 243,60 грн..
11 липня 2014 року представник позивача
позовні вимоги збільшила. Просила суд
стягнути з відповідачів на користь КС
«Добросвіт» відсотки за користування
період з 28 березня 2011 року по 11 липня 2014
року в розмірі 14 048,47 грн. та
відшкодувати за рахунок відповідачів
сплачений судовий збір в розмірі 243,60
Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 04 серпня 2014 року в
задоволенні позовних вимог КС
«Добросвіт» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник КС
«Добросвіт» - Вишнева Ю.В. просить
скасувати рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 04 серпня
2014 року як незаконне та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги КС
«Добросвіт» задовольнити повністю та
стягнути з відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9. солідарно на користь КС
«Добросвіт» відсотки за користування
кредитними коштами за кредитним
договором № 00101 від 19 березня 2008 року за
період з 28 березня 2011 року по 11 липня 2014
року в розмірі 14 048,47 грн.. Стягнути з
відповідачів на користь КС «Добросвіт»
судові витрати в розмірі 243,60 грн. за
подання позовної заяви та 121 грн. 80 коп.
за подання апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення, виходячи з наступного.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення
суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Однак, дане рішення суду вказаним
вимогам не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Судом встановлено, що 19 березня 2008 року
між КС «Добросвіт» та ОСОБА_7 укладено
кредитний договір № 00101, за яким вона
отримала кредит в розмірі 7 000 грн.
строком на 36 місяців під 42 % річних на
умовах щомісячної сплати відсотків за
користування кредитом на суму кредиту
в розмірах і за графіком, встановленим
кредитним договором, з терміном
остаточного погашення не пізніше 19
березня 2011 року. В якості забезпечення
позичальником своїх зобов'язань за
кредитним договором між позикодавцем,
позичальником, ОСОБА_8, ОСОБА_9 було
укладено договори поруки № 00101/1, 00101/2
від 19 березня 2008 року.

Також судом встановлено, що рішенням
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 30 серпня 2011 року (а.с. 9) стягнуто
солідарно з відповідачів на користь КС
«Добросвіт» заборгованість за
кредитним договором 6 554,69 грн..

Зазначене рішення суду набрало
законної сили, а обставини, які ним
встановлені відповідно до ст. 61 ЦПК
України не підлягають новому
дослідженню.

Звертаючись до суду з позовними
вимогами, КС «Добросвіт» в своїй
позовній заяві (а.с. 3-4) вказала, що судом
розглядалися їхні позовні вимоги до
відповідачів і рішенням суду від 30
серпня 2011 року, яке набрало законної
чинності стягнуто солідарно з
відповідачів на користь КС «Добросвіт»
заборгованість за кредитним договором.
Однак, вважають, що ухвалення рішення
не припинило кредитні зобов'язання між
сторонами, оскільки останні
припиняються в результаті належного
виконання грошового зобов'язання.
Вказують, що позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін, проценти за кредитним
договором виплачуються до дня
повернення позики. Тому, просили
стягнути з відповідачів, як
позичальника так і з поручителів суму
боргу, яка утворилась внаслідок
невиконання відповідачами взятих на
себе зобов'язань.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції мотивував
свої висновки тим, що в матеріалах
справи міститься постанова державного
виконавця про закінчення виконавчого
провадження від 10 квітня 2014 року у
зв'язку із сплатою боргу ОСОБА_7 та
заява голови правління КС «Добросвіт»
ОСОБА_11 від 21 травня 2014 року про
закінчення виконавчого провадження,
так як боржник ОСОБА_8 зобов'язання
покладені на нього рішенням суду 2-2798/11
перед КС «Добросвіт» виконав. Також,
суд критично віднісся до розрахунку
суми боргу який надав позивач, оскільки
у вказаний розрахунок боргу покладено
вже сплачений борг по тілу кредиту
ОСОБА_7. Тому, висновок районного суду
ґрунтується на тому, що позивач не
обґрунтував та не підтвердив належним
розрахунком доводи позовних вимог, а
тому позовні вимоги є недоведеними і
задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не може погодитися з
таким висновком суду, виходячи з
слідуючих обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про кредитні
спілки» кредитна спілка - це
неприбуткова організація, заснована
фізичними особами, професійними
спілками, їх об'єднаннями на
кооперативних засадах з метою
задоволення потреб її членів у
взаємному кредитуванні та наданні
фінансових послуг за рахунок
об'єднаних грошових внесків членів
кредитної спілки.

Згідно з ч. 1 ст. 21 вказаного Закону
кредитна спілка відповідно до свого
статуту надає кредити своїм членам на
умовах їх платності, строковості та
забезпеченості в готівковій та
безготівковій формі. Розмір кредиту,
наданого одному члену кредитної
спілки, не може перевищувати 20
відсотків від капіталу кредитної
спілки.

У відповідності до ст. 34 ЗУ «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»,
п. 4 ст. 8 ЗУ «Про кредитні спілки», п. 1.2
Ліцензійних умов провадження
діяльності кредитних спілок з наданням
фінансових послуг (затверджено
Розпорядженням № 146 від 02 грудня 2003
року Державної комісії з регулювання
ринків фінансових послуг),
ліцензуванню у кредитній спілці
підлягає виключно діяльність по
залученню внесків (вкладів) членів
кредитної спілки на депозитні рахунки
та по наданню фінансових кредитів за
рахунок залучених коштів (кредитів
банків, коштів інших установ та
організацій).

Кредитною спілкою були надані суду
податковий звіт про використання
коштів неприбутковими установами й
організаціями, звітні дані про доходи
та витрати кредитної спілки про її
фінансову діяльність за відповідні
періоди, звітні дані про склад активів
та пасивів, про кредитну діяльність,
про відсутність залучених коштів від
юридичних осіб.

Всі ці документи, у сукупності з
документами фінансової звітності та
аудиторських перевірок, які долучені
до матеріалів справи та апеляційної
скарги, дають підстави колегії суддів
прийти до висновку, що КС «Добросвіт»
надала фінансовий кредит за рахунок
власного капіталу спілки і це не
потребує отримання відповідної
ліцензії та спростовує доводи
відповідачів про те, що кредит був
наданий у період, коли спілка не мала на
це необхідної ліцензії.

В апеляційній скарзі представник КС
«Добросвіт» - Вишнева Ю.В. вказала, що
відповідно до ст. 599 ЦК України
винесення судового рішення від 30
серпня 2011 року не припинило кредитні
зобов'язання між сторонами, оскільки
останні припиняються в результаті
належного виконання грошового
зобов'язання.

Колегія суддів частково погоджується з
такими доводами апеляційної скарги,
оскільки вважає, що укладенням
кредитного договору 19 березня 2008 року
КС «Добросвіт» та ОСОБА_7 узгодили, що
права та обов'язки за кредитним
договором вони можуть здійснювати
протягом всього періоду користування
позичальником кредитними коштами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
законом. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного Банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін, проценти виплачуються до дня
повернення позики.

Згідно ч. 4 ст. 631 ЦК України зазначено,
що закінчення строку договору не
звільняє сторони від відповідальності
за його порушення, яке мало місце під
час дії договору.

Таким чином, закінчення строку дії
договору, виконання якого не проведено,
не припиняє зобов'язальних
правовідносин й не звільняє боржника
від виконання передбаченого договором
зобов'язання щодо сплати процентів за
користування коштами.

Відповідно до ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Судом встановлено, що на момент
розгляду справи в суді апеляційної
інстанції, зобов'язання, взяті
позичальником відповідно до умов
кредитного договору (навіть з
урахуванням того, що судом 30 серпня 2011
року було стягнуто суму заборгованості
і дане рішення вступило в законну силу
і є чинним) ОСОБА_7 не виконані,
оскільки, ухвалення зазначеного
рішення суду не припинило кредитні
зобов'язання між сторонами у
відповідності до ст. 599 ЦК України. Тому
вимоги КС до неї є обгрунтованими і
відповідають нормам чинного
законодавства до умовам підписаного
сторонами кредитного договору.

Разом з тим, твердження апелянта про те,
що поручителі повинні нести солідарну
відповідальність разом з
позичальником, є необгрунтованим.

Як вбачається з умов договорів поруки
№ 00101/1, 00101/2 від 19 березня 2008 року в них
не встановлено строку, після якого
порука припиняється, а умова договору
про дію поруки до припинення
забезпеченого нею зобов'язання не може
розглядатися як установлення строку
дії поруки, оскільки в даному випадку
це не буде відповідати нормам ст. 252 ЦК
України. Згідно з цією нормою права
строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Згідно умов договорів поруки
встановлено, що в разі якщо забезпечене
порукою зобов'язання не виконано або
виконано неналежним чином, порука за
цим договором припиняється, якщо
кредитор протягом двох років від дня
спливу строку кредитування боржника не
пред'явить вимоги до поручителів (п. 5.6
Договорів поруки).

Судом встановлено і це не заперечили
сторони по справі, строк основного
зобов'язання настав 19 березня 2011 року
(п. 1.1 кредитного договору). Кредитор
вимоги до відповідачів поручителів про
необхідність сплатити заборгованість
за відсотками за період з 28 березня 2011
року по 18 лютого 2014 року не пред'являв, а
тому з урахуванням вимог ч. 4 ст. 559 ЦК
України та п. 5.6 договорів поруки
(кредитор може пред'явити вимогу до
поручителів протягом двох років від
дня спливу строку кредитування) порука
є припиненою.

Доводи відповідачів, щодо припинення
умов договорів поруки є обгрунтованими
і спростовують доводи апелянта про
можливість стягнення суми боргу з
поручителів.

Крім того, в суді апеляційної інстанції
представником КС «Добросвіт» було
надано письмове клопотання про
доручення до матеріалів цивільної
справи детального розрахунку
заборгованості по відсотках за
користування кредитними коштами
позичальника ОСОБА_7, особової картки
по нарахуванню відсотків та копії
банківських виписок по оплаті
кредитної заборгованості.

Наданий представником апелянта
розрахунок заборгованості був
досліджений колегією суддів під час
розгляду справи, визнаний правильним і
таким, що проведений у відповідності до
вимог чинного законодавства та
затвердженого порядку погашення
кредиту і відсотків за його
користування.

З огляду на вищевикладені та
встановлені обставини справи, з
урахуванням наданих сторонами доказів,
колегія суддів вважає законним
пред'явлення вимоги про стягнення
боргу лише до позичальника ОСОБА_7 в
розмірі 13 585 грн. 47 коп., оскільки це не
суперечить вимогам чинного
законодавства та умовам укладеного
кредитного договору, відповідає
затвердженому порядку погашення
кредиту і відсотків за його
користування, та вважає, що позовні
вимоги до поручителів не підлягають до
задоволення із наведених вище мотивів
судового рішення.

Так як, позовні вимоги задовольняються
частково, колегія суддів вважає за
можливе частково задовольнити і вимоги
апеляційної скарги про стягнення
судових витрат, понесених позивачем за
подачу позовної заяви та апеляційної
скарги у відповідності до вимог ч. 1 ст.
88 ЦПК України з врахуванням принципу
пропорційності розміру задоволених
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є
обгрунтованими, були предметом
розгляду колегії суддів і дають
можливість для часткового її
задоволення із скасуванням судового
рішення та ухваленням нового про
часткове задоволення позовних вимог КС
«Добросвіт».

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
кредитної спілки «Добросвіт» -
Вишневої Юлії Василівни задовольнити
частково.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 04 серпня 2014 року скасувати.

Позовні вимоги кредитної спілки
«Добросвіт» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь кредитної
спілки «Добросвіт» 13 585 грн. 47 коп.
заборгованості по кредитному договору
та 365 грн. 43 коп. судового збору.

В задоволенні позовних вимог про
стягнення заборгованості із
поручителів ОСОБА_8, ОСОБА_9 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :