Справа № 2/714/392/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2014 р.
Герцаївський районний суд
Чернівецької області

в складі:

головуючого-судді Єфтемій С.М. секретар
Онофрей І.К.з участю представника
позивачаОСОБА_3розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Герца Чернівецької області цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до
Годинівської сільської ради
Герцаївського району Чернівецької
області про визнання права власності
на житловий будинок з господарськими
спорудами в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом мотивувавши свої вимоги тим, що
у 1965 році його батьком ОСОБА_5 в АДРЕСА_1,
було побудовано житловий будинок та
зведено до нього господарські споруди.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року останній помер,
внаслідок чого відкрилася спадщина, в
т.ч. й на зазначене нерухоме майно. Як
єдиний спадкоємець за заповітом, у
передбачений законом строк він
звернувся до нотаріальної контори з
приводу оформлення спадщини, однак
через те, що правовстановлючі
документи на вказане майно на батька
оформлено не було, не може оформити на
себе спадщину.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві та просив їх
задовольнити.

Годинівська сільська рада
Герцаївського району в судове
засідання свого представника не
направила, однак надіслала до суду
листа в якому просила розглянути
справу за відсутності їх представника,
так як проти задоволення вимог
позивача не заперечують.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача та дослідивши письмові
матеріали по справі, встановив
наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
в АДРЕСА_2 розташовано домоволодіння,
яке складається з житлового будинку
літ. "А" загальною площею 34,10 кв.м., в тому
числі житловою 28,10 кв.м. та
господарських будівель й споруд. Як
випливає з витягу з погосподарської
книги Годинівської сільської ради
Герцаївського району Чернівецької
області вказаний будинок
зареєстрований у сільській раді з 1965
року за ОСОБА_5, тобто за батькоми
позивача (а.с. 8).

Відповідно до статті 86 ЦК України 1963
року, який був чинним на час побудови
спірного жилого будинку, право
власності - це врегульовані законом
суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження майном.

В особистій власності громадян може
бути, зокрема, жилий будинок (ст. 100 ЦК
України 1963 року).

У 1965 році питання набуття права
власності регулювались Указом
Президії Верховної Ради СРСР від 26
серпня 1948 року «Про право громадян на
купівлю і будівництво індивідуальних
житлових будинків» (далі - Указ від 26
серпня 1948 року) і прийнятою відповідно
до нього постановою Ради Міністрів
СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок
застосування Указу Президії Верховної
Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про
право громадян на купівлю і
будівництво індивідуальних житлових
будинків» (далі - Постанова від 26 серпня
1948 року), які, зокрема, визначали умови
та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня
1948 року кожен громадянин і кожна
громадянка мали право купити або
збудувати для себе на праві особистої
власності жилий будинок на один або два
поверхи з числом кімнат від однієї до
п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року
визначав, що земельні ділянки для
будівництва індивідуальних жилих
будинків відводяться за рахунок земель
міст, селищ, держземфонду і земель
держлісфонду у безстрокове
користування, а збудовані на цих
ділянках будинки є особистою власністю
забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та
Постановою від 26 серпня 1948 року
підставою виникнення у громадянина
права власності на жилий будинок був
сам факт збудування ним його з
додержанням вимог цих актів
законодавства.

Ці правові акти не пов'язували
виникнення права власності на житловий
будинок із проведенням його
реєстрації.

Порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР був
встановлений інструкцією, яке була
затверджена Міністерством
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року.

Згідно з пунктами 4, 7 цієї Інструкції
підлягали реєстрації всі будинки і
домоволодіння, у тому числі належні
громадянам на праві особистої
власності, і здійснювалась вона на
підставі документів, що встановлюють
право власності (правовстановлюючих
документів, перелік яких додано до
вказаної Інструкції), в тому числі й на
підставі записів у погосподарських
книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у
погосподарських книгах визнавались в
якості актів органів влади (публічних
актів), що підтверджують право
приватної власності.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 04.10.1991 року № 7 "Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок", право
власності на жилий будинок, збудований
громадянином на відведеній в
установленому порядку земельній
ділянці, виникає з часу його реєстрації
у виконкомі місцевої ради.

Зважаючи на те, що спірний житловий
будинок побудований на відведеній в
установленому порядку земельній
ділянці, зареєстрований з 1965 року в
сільській раді за ОСОБА_5, то з того часу
останній набув право власності на
нього.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
виданим виконавчим комітетом
Годинівської сільської ради
Герцаївського району Чернівецької
області ІНФОРМАЦІЯ_1 року серії НОМЕР_1
(а.с. 12).

Таким чином, після смерті ОСОБА_5
відкрилася спадщина, в т.ч. й на
житловий будинок з господарськими
спорудами.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом. Право на спадкування
мають особи, визначені в заповіті, а у
випадку відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від неї, право на
спадкування одержують спадкоємці за
законом (ст. 1223 ЦК України).

Спадкодавець ОСОБА_5, все своє майно яке
належало йому на день смерті заповів
позивачу згідно заповіту від 04 лютого
2013 року посвідченого секретарем
Годинівської сільської ради
Герцаївського району Чернівецької
області та зареєстрованого в реєстрі
за № 01 (а.с. 13) .

Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1270 ЦК
передбачено, що спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини. Для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів спадкової
справи щодо майна померлого ОСОБА_5,
позивач 20 листопада 2014 року звернувся
до приватного нотаріуса Герцаївського
районного нотаріального округу
Чернівецької області ОСОБА_6 із заявою
про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_5, проте, через відсутність
правовстановлюючих документів на
спірний житловий будинок, постановою
нотаріуса від 20 листопада 2014 року йому
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом.

Інших спадкоємців які би мали право на
спадщину, в т.ч. і обов'язкову частку,
після смерті ОСОБА_5 судом не
встановлено, що підтверджується також
і спадковою справою № 75/2014.

Враховуючи вищенаведене та відповідно
до встановлених обставин, суд
приходить до висновку, що оскільки на
момент смерті ОСОБА_5 останньому на
праві приватної власності належав
вищезазначений житловий будинок, то в
порядку спадкування за заповітом він
має перейти до позивача, а тому його
вимоги є обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 1217, 1222, 1223, 1268-1270 ЦК
України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в
порядку спадкування на житловий
будинок літ. "А" загальною площею 34,10
кв.м., в тому числі житловою 28,10 кв.м.,
жилої площі, сараїв літ "Б, В, Г" що по
АДРЕСА_3

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернівецької області через
Герцаївський районний суд шляхом
подачі в 10-и денний строк з дня
отримання його копії.

Суддя: