22-ц/775/1424/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Турченко О.В.
Доповідач Попова С.А.
У Х В А Л А

І м е н е м У к
р а ї н и

28 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого Попової С.А.,

суддів Осипчук О.В.,
Супрун М.Ю.,

при секретарі Брежнєві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі апеляційні
скарги житлово-комунального
підприємства «Жилкомплекс» та
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення
Жовтневого районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 05
серпня 2014 року по цивільній справі за
позовом житлово-комунального
підприємства «Жилкомплекс» до ОСОБА_3
та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за послуги з утримання житлового
будинку та прибудинкової території, -

В С Т А Н О В И
Л А:

У травні 2014 року ЖКП «Жилкомплекс»
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3
і ОСОБА_1 - співвласників квартири
АДРЕСА_1, що перебуває на балансі ЖКП
«Жилкомплекс», про стягнення
заборгованості за утримання будинку та
прибудинкової території в розмірі
4874,81грн., із урахуванням уточнення
редакції позовної заяви (а.с. 65), що
утворилась у відповідачів за період з
01.09.2007р. по 01.08.2014р. внаслідок
нездійснення ними цих платежів.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
05 серпня 2014 року позов ЖКП
«Жилкомплекс» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь
ЖКП «Жилкомплекс» заборгованість за
послуги з утримання житлового будинку
та прибудинкової території в сумі по
1312,25грн. з кожної. Вирішено питання з
розподілом судових витрат. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ЖКП
«Жилкомплекс», посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права, просив рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги ЖКП «Жилкомплекс»
задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
посилаючись на недоведеність обставин,
які суд вважав встановленими,
порушення норм матеріального і
процесуального права, просив рішення
скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позовних вимог ЖКП
«Жилкомплекс» відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідачки ОСОБА_1 -
ОСОБА_2, який підтримав доводи своєї
скарги і заперечував проти доводів
скарги позивача, розглянувши справу
відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України у
відсутність повідомлених про дату і
час розгляду справи ЖКП «Жилкомплекс»
і ОСОБА_3, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги підлягають
відхиленню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без зміни, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як встановлено судом і це
підтверджується матеріалами справи,
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є
співвласниками квартири АДРЕСА_1.

Між відповідачами, як споживачами з
однієї сторони, і ЖКП «Жилкомплекс», як
обслуговуючої організації з другої
сторони, склалися фактичні договірні
правовідносини з надання комунальних
послуг по утриманню будинку і
прибудинкової території, що
підтверджено відомостями про фактично
виконані роботи.

За даними особового рахунку № 26/1554
заборгованість за наданими
відповідачам і не оплаченими ними
послугами по платі за обслуговування
будинку і прибудинкової території за
період з 01.09.2007р. по 01.08.2014р. становить
4874,81грн.

Задовольняючи позов частково, суд
виходив з того, що відповідачами в
порушення діючого законодавства у
вказаний період не здійснювалась в
повному обсязі плата за обслуговування
будинку і прибудинкової території, що є
підставою для покладення на них
обов"язку з виплати утвореної
заборгованості в рівних частках з
кожного на користь позивача, за
виключенням періоду з 01.09.2007р. по
01.11.2010р., за який суд відмовив в
задоволенні позову в порядку
застосування наслідків спливу строку
позовної давності, про що заявлено
стороною у судовому засіданні.

З такими висновками не можна не
погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі ст. 162 ЖК України плата за
користування жилим приміщенням в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, встановлюється угодою
сторін. Плата за комунальні послуги
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами. Строки внесення квартирної
плати і плати за комунальні послуги
визначаються угодою сторін. Наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату і плату за комунальні
послуги.

Відповідно до вимог ст. 10 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» утримання
приватизованих квартир (будинків)
здійснюється за рахунок коштів їх
власників згідно з Правилами
користування приміщеннями жилих
будинків та прибудинкових територій,
які затверджуються Кабінетом
Міністрів України, незалежно від форм
власності на них. Виконання
зазначеного обов'язку власника житла
здійснюється шляхом укладення з
балансоутримувачем будинку або
виконавцем послуг відповідного
договору про надання
житлово-комунальних послуг.

Закон України «Про житлово-комунальні
послуги» передбачає обов'язкову
письмову форму цього правочину,
недодержання якої не має наслідком
його недійсність (ч.1 ст. 218 ЦК України).
При цьому обов'язок по укладенню
договору про надання
житлово-комунальних послуг покладений,
як на виконавця цих послуг, так і на
споживача, в тому числі власника житла.
Відсутність письмово укладеного
договору при наявності фактично
наданих та отриманих послуг не
звільняє відповідача від їх оплати за
спірний період.

Відповідно до ст.ст. 20, 21 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
правом споживача є одержання вчасно та
відповідної якості
житлово-комунальних послуг згідно із
законодавством та умовами договору на
надання житлово-комунальних послуг, а
обов'язком - оплата житлово-комунальних
послуг у строки, встановлені договором
або законом. Обов'язком виконавця -
надання послуг вчасно та відповідної
якості згідно із законодавством та
умовами договору, а також підготовка та
укладення із споживачем договору про
надання житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

За змістом п. 7 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 08.10.1992, № 572 з
подальшими змінами на час виникнення
спірних відносин (нова назва «Правила
користування приміщеннями житлових
будинків і гуртожитків» в редакції
постанови КМ України, від 14.01.2009р. № 5)
власник квартири, житлового приміщення
у гуртожитку зобов'язаний: укласти
договір на надання житлово-комунальних
послуг, підготовлений виконавцем
відповідно до типового договору;
оплачувати надані житлово-комунальні
послуги у строки, встановлені
договором або законом тощо. За п. 11
Правил власники приміщень житлових
будинків і гуртожитків несуть
відповідальність згідно із
законодавством.

Суд вважав доведеними обставини і,
беручи до уваги зібрані по справі
докази, колегія суддів з цим
погоджується, що по квартирі
відповідачів утворилась
заборгованість за послуги з утримання
будинку та прибудинкової території,
внаслідок невиконання останніми
зобов'язань зі сплати наданих послуг.

Так, суд врахував скарги, заяви, акт
огляду квартири, акти-претензії,
складені з травня 2007 року по листопад
2009 року відповідачами та іншими
мешканцями будинку АДРЕСА_1 в м.
Маріуполі в порядку використання
можливостей згідно зі ст. 18 Закону
України «Про житлово-комунальній
послуги», що стосуються бездіяльності
балансоутримувача з приводу
обслуговування і ремонту крівлі з
вимогами усунути порушення, звіти ЖКП
«Жилкомплекс» по фактичним витратам за
вищевказаним будинком за період
2008-2014р.р., де відзначено витрачання
котів, в тому числі, як впевнилась
колегія суддів, на обслуговування і
частковий ремонт крівлі впродовж 2008-2010
роки.

На підставі цього суд дійшов вірного
висновку про часткове задоволення
позову з відновленням майнових прав
позивача, регламентованих Законом
України «Про житлово-комунальні
послуги», за період, що укладається в
межі позовної давності - за період з
01.11.2010р. (із урахуванням винесеного
судового наказу від 20.11.2013р., що в
подальшому був скасований, і положень
ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України) по 01.08.2014р., за
який нарахована сума боргу 2624,49грн., що
підлягає стягненню з відповідачів в
рівних частках на користь позивача.

Відповідно до правил статей 256, 257 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Частинами 3, 4 статті 267 ЦК передбачено,
що позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення,
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Так, в ході судового засідання 05.08.2014р. о
13:38год., як свідчать матеріали
звукозапису і журналу судового
засідання (а.с. 65-а, 66), до ухвалення
рішення, представником відповідача
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було заявлено про
застосування наслідків спливу строку
позовної давності, що згідно із
вимогами Цивільного кодексу України є
підставою для відмови в задоволенні
позову в частині періоду з 01.09.2007р. по
01.11.2010р., як вірно врахував суд першої
інстанції.

Тому доводи апеляційної скарги,
побудовані на відсутності письмової
заяви відповідачів за ч. 3 ст. 267 ЦК
України, не є ґрунтовними і з огляду й
на те, що поважних причин, за яких позов
ЖКП був поданий за перебігом
загального трирічного строку, не
здобуто і в ході апеляційного
провадження у справі.

В апеляційній скарзі представник
відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2
посилається на те, що поставлена в
провину відповідачам заборгованість
не є безспірною, бо спростовується
низкою претензій мешканців будинку № 25
до якості обслуговування, що виплили
через протікання крівлі, в тому числі
чергове підтоплення крівлі у 2009 році.

Але ж ці доводи не є такими, що є
підставою для скасування судового
рішення, оскільки листування мешканців
будинку, зокрема відповідачів з
обслуговуючою організацією - ЖКП
«Жилкомплекс» з приводу протікання і
ремонту крівлі, зважаючи на наявні в
справі матеріали, представлені в суді
першої інстанції, в тому числі
акти-претензії від 22.10.2008р., акти від
23.10.2008р., 06.05.2009р., 05.11.2009р., відомості з
частково призведених по покрівлі
ремонтних роботах, мало місце в період
з 2007р. по 2009р., тобто за період, який суд
першої інстанції, застосував наслідки
спливу строку позовної давності,
залишив поза межами періоду, за який
присуджено до стягнення
заборгованість по наданим комунальним
послугам - з листопада 2010р. по серпень
2014 року.

Крім того, як в суді першої інстанції,
так і в апеляційному суді не надано
доказів з приводу звернення
відповідачів до суду з вимогою про
вчинення перерахунку внаслідок
неналежної якості послуг по позиції
обслуговування крівлі або вимогою про
відшкодування шкоди від залиття
квартири з вини ЖКП, чи зарахування в
рахунок оплати боргу коштів,
виплачених відповідачами на ремонт
крівлі тощо, зокрема за період з
листопада 2010 року. Тож не доведено
обставин, за яких би відповідачі, як
мешканці будинку АДРЕСА_1, що впродовж
2010-2013р.р. взагалі не здійснювали оплат,
пред'явлених за квитанціями
обслуговуючою організацією,
звільнялись від сплати наданих
комунальних послуг, в тому числі і з
ремонту і утримання крівлі.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції в достатньому обсязі
встановив обставини справи за
позовними вимогами ЖКП «Жилкомплекс»,
відповідні їм правовідносини,
поясненням сторін та наданим доказам
дав належну оцінку. Суд правильно
застосував матеріальний закон, вимоги
ст.ст. 212-214 ЦПК України, дійшов
обґрунтованого висновку про
доведеність факту нездійснення
відповідачами оплати наданих послуг з
обслуговування будинку і
прибудинкової території, за умови
доведення існування між сторонами
фактичних відносин з надання послуг, що
є підставою для покладення на них
обов"язку зі сплати підприємству, яке
надає такі послуги за затвердженими в
установленому порядку тарифами, суми
заборгованості, обчисленої в межах
строку позовної давності.

Доводи апеляційних скарг не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції. Ніяких нових
обставин чи доказів, які не були
предметом розгляду судом першої
інстанції та могли б вплинути на
правильність висновків та рішення суду
сторонами не надано і в суді
апеляційної інстанції. Порушень норм
процесуального права, які б могли
призвести до неправильного вирішення
справи, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, на підставі ст. 308 ЦПК
України апеляційні скарги позивача і
представника відповідачки ОСОБА_1
підлягають відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційні скарги
Житлово-комунального підприємства
«Жилкомплекс» і представника ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
05 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді