Справа №345/2468/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2014 року
м.Калуш

Калуський міськрайонний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Гавриленко В.Г.,

секретаря судового засідання
Бандура Г.М.,

позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про виселення та зняття з
реєстрації по місцю проживання,

ВСТАНОВИВ:

що позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом. Свою позицію
мотивує тим, що 06.10.1999 року між ним та
ОСОБА_4, ОСОБА_2 було укладено договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.
Оскільки відповідачем тривалий час
чинилися перешкоди в користуванні
квартирою, рішенням Калуського
міськрайонного суду від 08.04.2013 року, яке
ухвалою Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 11.06.2013
року залишене без змін, зобов'язано
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не чинити позивачу
перешкод в користуванні
вищезазначеною квартирою. Оскільки
фактично дане судове рішення не було
виконане, відповідач продовжує чинити
йому перешкоди в користуванні його
квартирою, позивач просить суд
виселити ОСОБА_2 та зняти його з
реєстрації по місцю проживання з
квартири за адресою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги в повному обсязі, просив
їх задоволити.

Відповідач та його представник позов
не визнали та пояснили, що позивач,
ОСОБА_1, шляхом обману заволодів даною
квартирою, а тому вважає,що він не має
права там проживати. Відповідач
звернувся в правоохоронні органи з
заявою про порушення протів ОСОБА_1
кримінальної справи, однак до даного
часу немає результату.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, що позов підлягає до
задоволення, виходячи з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
06.10.1999 року між ОСОБА_1 з однієї сторони,
та ОСОБА_4, ОСОБА_2 з другої сторони було
укладено Договір купівлі-продажу
квартири, посвідчений приватним
нотаріусом Калуського нотаріального
округу ОСОБА_5, зареєстрований в
реєстрі за №Д891 (а.с.6). За даним
договором продавці продали, а покупець
купив квартиру АДРЕСА_1.

Однак колишні власники не виселились з
квартири та продовжували чинити
позивачу перешкоди в користуванні
квартирою. Тому рішенням Калуського
міськрайонного суду від 08.04.2013 року
ОСОБА_2, ОСОБА_4 зобов'язано не чинити
перешкод ОСОБА_1 в користуванні
квартирою по АДРЕСА_1 (а.с.19-21).

Як вбачається з копії довідки №1807,
виданої КП «ЖЕО №4» 13.06.2014 року, ОСОБА_2
та ОСОБА_4, колишні власники,
продовжують проживати у
вищезазначеній квартирі (а.с.7).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, які не суперечать
закону.

Діяльність власника може бути обмежена
чи припинена або власника може бути
зобов'язано допустити до користування
його майном інших осіб лише у випадках
і в порядку, встановлених законом.

Статтею 41 Конституції України
встановлено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку,
квартири, визначені ст.383 ЦК України та
ст.150 ЖК України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у права
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Чинним законодавством не
передбачено перехід прав та обов'язків
попереднього власника до нового в
частині збереження права користування
житлом членів сім'ї колишнього
власника. Виникнення права членів сім'ї
власника квартири на користування
квартирою та обсяг цих прав залежить
від виникнення у власника квартири
права власності на цей будинок, а отже,
припинення права власності на квартиру
припиняє право членів його сім'ї на
користування цією квартирою.

При таких обставинах, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення, оскільки
встановлено, що квартира по АДРЕСА_1
являється власністю ОСОБА_1, а
відповідач не являється власником та
членом сім'ї власника. Саме звернення
відповідача до правоохоронних органів
не може служити підставою для відмови в
позові, а тому ОСОБА_2 слід виселити із
вказаної квартири та зняти його з
реєстрації.

На підставі наведеного, ст.ст.150, 159, 168, 171
Житлового кодексу України, ст.ст.319, 391
Цивільного кодексу України, керуючись
ст. 209, 214-215 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Виселити ОСОБА_2 з квартири, що
належить ОСОБА_1 на підставі Договору
купівлі-продажу квартири, посвідченого
приватним нотаріусом Калуського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрованого в реєстрі за №Д891, та
знаходиться в АДРЕСА_1 та зняти з
реєстрації по місцю проживання.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області через Калуський міськрайонний
суд шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня його
проголошення.

Суддя