№ 233/5008/14-ц
02 грудня 2014 року Костянтинівський
міськрайонний суд Донецької області у
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду
із позовом до ОСОБА_2 та просить
стягнути з відповідача на її користь
матеріальну шкоду у сумі 5141,96 грн. та
судові витрати.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що з
31.08.1996р. вона перебувала у шлюбі з
відповідачем, а 12.08.2010р. шлюб між ними
розірвано рішенням суду. Рішенням суду
від 04.02.2011р. за відповідачем визнано
право власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1. Зазначає, що всі комунальні
платежі по цій квартирі вона несе
самостійно, а відповідач відмовляється
компенсувати їй ? частину таких витрат,
тому просить суд стягнути такі кошти.
Позивач в судове засідання
з'явилась, позовні вимоги підтримала,
дала пояснення аналогічні тим, які
вказані у позовній заяві, просила
позовні вимоги задовольнити. Крім того,
пояснила, що її вимоги щодо
компенсування відповідачем її витрат
стосуються тільки щодо нарахувань
відповідно до площі квартири, а саме
квартирної плати та оплаті послуг з
централізованого опалення. Також
додала, що відповідач у квартирі не
мешкає, тому претензій по частковому
компенсуванню її витрат про оплаті
електроенергії, газу, тощо, вона
відповідачу не висуває.
Відповідач в судове засідання
з'явився, надав суду письмові
заперечення на позовну заяву в яких
покликається на те, що жодних угод з
позивачкою він не укладав, на належній
йому половині квартири не проживав і
жодними послугами не користувався.
Вислухавши пояснення сторін по
справі, дослідивши матеріали цивільної
справи у їх сукупності та
взаємозв'язку, суд встановив наступні
обставини справи та відповідні до них
Сторони перебували в шлюбі з
31.08.1996р. по 12.08.2010р. що не заперечується
самими сторонами та доводиться
відміткою на ст. 10 паспорта позивачки.
На підставі договору
купівлі-продажу від 15.12.2005р. укладеним
між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 позивачка набула у
власність квартиру АДРЕСА_1.
Рішенням Дружківського міського
суду Донецької області від 04.02.2011р.
вирішено визнати за ОСОБА_2 право
власності по ? частині квартири АДРЕСА_1
за сторонами. Квартира залишена у
сумісному користуванні ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

Матеріалами справи стверджується,
що позивачка понесла витрати на
утримання квартири, що перебуває у їх
спільній з відповідачем власності (а.с.
8-12), і які з розрахунку на ? становлять
по 5141,96 грн. на кожного із
співвласників.

За змістом ст. 13 Конституції
України, яка кореспондується із ч.4 ст.319
ЦК України, власність зобов'язує:

Відповідно до ст. 322 ЦК України
власник зобов'язаний утримувати майно,
що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ст. 360 ЦК України
співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Судом встановлено, що витрати, які
позивач понесла та просить стягнути з
відповідача, є необхідними витратами
на утримання спільної квартири
(теплопостачання, квартплата), а тому
позивач як співвласник, відповідно до
розміру своєї частки зобов'язаний
нести такі витрати спільно з
позивачкою.

Посилання відповідача на те, що
він у спірній квартирі не проживає,
жодними послугами не користується не
заслуговують на увагу суду, та не є
підставою для того, щоб не покласти на
нього цей обов'язок, визначений ст.ст.
322, 360 ЦК України. Аналогічна правова
позиція викладена в ухвалі ВССУ від
20.11.2013р. по справі №6-31978св13.

Таким чином, проаналізувавши
фактичні обставини справи та норми
закону, які регулюють спірні
правовідносини, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню повністю.

Одночасно суд, в силу ст. 88 ЦПК
України стягує з відповідача на
користь позивачки витрати, пов'язані зі
сплатою судового збору, в розмірі 243,60
грн. (а.с. 1). та витрати на послуги
адвоката у розмірі 300 грн. (а.с. 13).

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 15, 84, 88, 209, 212,
214, 215 Цивільного процесуального
кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення матеріальної шкоди -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 5141 гривень (п'ять тисяч сто сорок
одну гривню) 96 (дев'яносто шість)
копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 у відшкодування витрат,
пов'язаних зі сплатою судового збору, в
розмірі 243 гривень (двісті сорок три)
гривні 60 (шістдесят копійок) та витрати
на послуги адвоката у розмірі 300
(триста гривень), а усього стягнути 543
(п'ятсот сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Запорізької області через
Костянтинівський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копій рішення.

Суддя