Справа № 357/8896/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

30 вересня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Жарікова О. В. ,

при секретарі - Гавриш О. П.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Білій Церкві, в залі
суду № 3 справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
квартири,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним
позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням
квартири, мотивуючи тим, що вона та
ОСОБА_3 являються співвласником
квартири АДРЕСА_1. Вказана 1/3 частки
квартири належить позивачу, інша 2/3
частки квартири належить її синові
ОСОБА_3. В квартирі крім неї перебувають
на реєстраційному обліку її син ОСОБА_3
та колишній чоловік ОСОБА_2. Шлюб між
сторонами було розірвано. Відповідач в
спірному житловому приміщенні не
проживає, квартирою не цікавиться, за
комунальні послуги не сплачує, він
забрав свої речі і без будь-якої
поважної причини покинув житло і
відсутній в квартирі більше одного
року. 01.06.2013 року відповідач ОСОБА_2
подарував свою 1/3 частину квартири сину
ОСОБА_3. Таким чином, відповідач не
являється співвласником спірної
квартири. Позивач просила суд визнати
відповідача таким, що втратив право
користування приміщенням квартири
АДРЕСА_1.

В відкритому судовому засіданні
позивач та представник позивача,
згідно договору про надання правової
допомоги, підтримали позовні вимоги в
повному обсязі, пославшись на
обставини, викладені у позовній заяві,
та просили їх задоволити.

Відповідач в судове засідання не
з"явився, про час розгляду справи
повідомлений належним чином, через
оголошення в пресі, причини неявки суду
не повідомив, а тому суд, з урахуванням
думки позивача та представника
позивача, згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК
України, вважає за можливе провести
заочний розгляд справи.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання
не з"явився, про час розгляду справи
повідомлений належним чином, подав до
суду письмову заяву, в якій просив
розглядати справу без його участі, не
заперечує проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, свідка,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення.

Так, судом встановлено, що позивач та
відповідач перебували у
зареєстрованому шлюбі, який між ними
розірвано, що підтверджується копією
свідоцтва про розірвання шлюбу, серії
НОМЕР_1, виданим повторно 24.01.2007 року
ВРАЦС Білоцерківського МРУЮ Київської
області. Позивач, відповідач та третя
особа являлися співвласниками спірної
квартири до 01.06.2013 року, що
підтверджується матеріалами справи. На
даний час позивач та третя особа
являються співвласниками квартири
АДРЕСА_1. Відповідно до копії свідоцтва
про право власності на житло № 26585 від
22.06.1999 року встановлено, що вказана
квартира була приватизована ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах.
Дана квартира зареєстрована в
міжрайонному бюро технічної
інвентаризації на праві спільної
власності на підставі свідоцтва про
право власності № 26585 від 22.06.1999 року і
записана у реєстрову книгу за № 116 Р№
13086 24.06.1999 року, що підтверджується
копією зазначеного свідоцтва.
Відповідно до копії договору дарування
частки квартири від 01.06.2013 року, серії
ВТІ № 139271, посвідченого приватним
нотаріусом Білоцерківського міського
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_4 та зареєстрованому в
реєстрі за № 1496, а також копії
свідоцтва про право власності на житло
№ 26585 від 22.06.1999 року та копії витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 01.06.2013 року встановлено,
що ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 1/3 частки
квартири АДРЕСА_1. 1/3 частки вказаної
квартири належить ОСОБА_1, а 2/3 частки
квартири належить ОСОБА_3.

На реєстраційному обліку в зазначеній
квартирі значаться позивач - ОСОБА_1,
відповідач - ОСОБА_2 та третя особа -
ОСОБА_3, що підтверджується копією
довідки Комунального підприємства
Білоцерківської міської ради «ЖЕК № 1»
від 13.02.2013 року.

Відповідач ОСОБА_2, на даний час не
являється вже співвласником спірної
квартири, не проживає в указаній
квартирі, виїхав з даного житлового
приміщення, забравши всі свої речі,
тобто більше одного року не проживає в
спірній квартирі, вказане житло
відповідач не утримує, оплатою
житлового приміщення та комунальних
послуг не займається, що
підтверджується поясненнями позивача,
представника позивача, свідка ОСОБА_5
та актом про підтвердження факту не
проживання особи за адресою реєстрації
від 11.06.2014 року, складеним КП БМР «ЖЕК №
1», відповідно до якого встановлено, що
відповідач, зі слів сусідів, не
проживає в спірній квартирі більше
року, а саме з вересня місяця 2008 року.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни,
які мають у приватній власності
будинок (квартиру), користуються нею
для особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 156 ЖК УРСР члени
сім»ї власника будинку (квартири)
зобов»язані дбайливо ставитися до
жилого будинку (квартири). Повнолітні
члени сім»ї власника зобов»язані брати
участь у витратах по утриманню будинку
(квартири) і придомової території по
проведенню ремонту.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член
сім»ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім»ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Згідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими, і
такими що підлягають задоволенню,
оскільки факт не проживання
відповідача у спірному житловому
приміщенні більше одного року,
підтвердився під час судового розгляду
справи. Відповідач безпричинно не
проживає в спірній квартирі та не
користується вказаним спірним
житловим приміщенням, його утриманням
не займається, не сплачує комунальні
послуги, і тому він втратив право на
користування ним.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України,
підлягають до стягнення з відповідача
на користь позивача, понесені нею
судові витрати, а саме: 243 грн. 60 коп.
судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.
72, 150, 156 ЖК УРСР, ст. 319, 321, 391, 405 ЦК
України, ст. 10, 60, 79, 88, 212-215, 224, 225, 228, 296
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
на користування житловим приміщенням
квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1,
понесені нею судові витрати - 243 грн. 60
коп., сплаченого судового збору.

Рішення може бути переглянуте
Білоцерківським міськрайонним судом
Київської області за письмовою заявою
відповідача про перегляд заочного
рішення, яка може бути подана до суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому
Цивільним процесуальним кодексом
України.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому Цивільним процесуальним
кодексом України.

Суддя О. В. Жарікова