Справа № 583/4113/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року
м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської
області в м. Охтирка в складі:

головуючого-судді
Білера П.П.

при секретарі
Дяченко Ю.М.

з участю позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Охтирка Сумської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, суд

Встановив:

20 листопада 2014 року до
Охтирського міськрайонного суду
Сумської області звернулась ОСОБА_1 з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини до досягнення нею трьох років.
Свої вимоги позивач ОСОБА_1 мотивує тим,
що 19 жовтня 2013 року вона зареєструвала
шлюб з відповідачем ОСОБА_2 Від шлюбу
вона народила доньку, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. У свідоцтві про
народження дитини відповідач ОСОБА_1
записаний батьком. Відповідач належної
матеріальної допомоги на утримання
дитини не надає, донька проживає з нею
та знаходиться на її утриманні, власних
коштів їй не вистачає, щоб забезпечити
належний розвиток їхньої доньки.
Враховуючи вищевикладене, позивач
просить суд винести рішення, яким
стягувати з відповідача ОСОБА_2
аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх
видів його заробітку щомісяця, але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов підтримала повністю та просила
суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
визнав частково та суду пояснив суду,
що він згоден сплачувати аліменти на
утримання своєї малолітньої доньки
ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в
розмірі 310 гривень щомісячно. На
обґрунтування своїх заперечення проти
вимог позивача щодо стягнення
аліментів на утримання малолітньої
доньки у розмірі 1/4 частини від усіх
видів його заробітку щомісяця, але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
відповідач ОСОБА_2 пояснив суду, що на
даний час він не працює, навчається на
шостому курсі Харківського
Національного університету ім. В.Н.
Каразіна на заочній формі навчання на
платній основі, перебуває на утриманні
своїх батьків, на обліку у центрі
зайнятості як безробітній не
перебуває. Тому він згоден сплачувати
аліменти на утримання своєї
малолітньої дитини, але у меншому
розмірі, ніж той, що заявлений у
позовних вимогах позивача ОСОБА_1

Суд, проаналізувавши матеріали
справи, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, вважає, що
позов підлягає повному задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що між
сторонами виникли сімейні
правовідносини, в яких порушено право
позивача. Так, сторони від спільного
життя мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що посвідчується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_3, виданого
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану по місту Охтирка
реєстраційної служби Охтирського
міськрайонного управління юстиції у
Сумській області 15 квітня
2014 року.

У свідоцтві про народження дитини
відповідач ОСОБА_2 записаний батьком
дитини, тому відповідно до чинного
законодавства він зобов'язаний
надавати матеріальну допомогу на
утримання своєї доньки.

Згідно довідки, виданої
приватним підприємством «Базис» 14
листопада 2014 року за № 1742,
ОСОБА_1 проживає разом із донькою
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

При вирішенні даного позову суд
враховує стан здоров'я і матеріальне
становище сторін, також суд бере до
уваги, що сам відповідач не заперечує
проти сплати аліментів на утримання
своєї доньки, а позивачка знаходиться у
відпустці по догляду за дитиною, не
працює, отримує державну допомогу на
дитину на рівні, що є нижчим від
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Крім того, з доводами та твердженням
відповідача ОСОБА_2 щодо можливості
сплати ним аліментів на утримання
своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 у
твердій грошовій сумі в розмірі 310
гривень щомісячно суд не може
погодитися, так як відповідач ОСОБА_2 є
фізично здоровою людиною, має
можливість працевлаштуватися,
отримувати заробіток та дохід, та
сплачувати аліменти на утримання своєї
малолітньої доньки на належному рівні,
як це передбачено сімейним
законодавством України.

Згідно Ст. 180 Сімейного Кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до Ст. 183 Сімейного
Кодексу України частка заробітку
(доходу) батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

Крім того, у постанові Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року за № 3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
зазначено, що вирішуючи питання щодо
розміру аліментів, суд повинен
ураховувати: стан здоров'я, матеріальне
становище дитини і платника аліментів;
наявність в останнього інших
неповнолітніх дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх
дочки, сина; інші обставини, що мають
істотне значення.

Відповідно до ч. 3 Ст. 70 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
стягнення аліментів із заробітної
плати боржника може бути утримано за
виконавчими документами до погашення у
повному обсязі заборгованості не
більше п'ятдесят відсотків заробітної
плати цієї особи. Така ж сама норма
передбачена п. 17 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 15 травня 2006
року за № 3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів».

За таких обставин суд дійшов висновку
про доцільність задоволення позовних
вимог у повному обсязі та необхідність
стягнення з відповідача ОСОБА_2
аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх
видів його заробітку щомісячно, але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
на утримання малолітньої доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, які стягувати на
користь позивача ОСОБА_1.

Відповідно до Ст. 10 Цивільного
процесуального кодексу України
сторони мають рівні права щодо надання
доказів і кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підстави своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених Цивільного
процесуального кодексу України.

Статтею 60 Цивільного процесуального
кодексу України встановлено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень і
такі докази подаються сторонами, однак
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Докази повинні бути належними та
допустимими, як того вимагають Ст. ст.
58, 59 Цивільного процесуального кодексу
України.

При винесені рішення суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення, суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо,
а також достатній взаємозв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні в якому наводить мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно Ст. 367 Цивільного процесуального
кодексу України необхідно допустити
негайне виконання рішення у межах суми
платежу за один місяць.

В силу ч. 1 Ст. 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Відповідно до вимог статей 3, 15
Цивільного процесуального кодексу
України захисту в судовому порядку
підлягає виключно порушене право
особи.

Вирішуючи питання в частині судових
витрат, суд враховує, що відповідно до
Ст. 5 Закону України «Про судовий збір»
позивач звільнена від сплати судового
збору при подачі позову до суду.

Відповідно до Ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України
України якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

В даному випадку суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача
ОСОБА_2 243 гривні 60 копійок судового
збору в дохід держави.

На підставі вищезазначеного та
керуючись Ст.ст. 180-183, 191 Сімейного
кодексу України, Ст. ст. 10, 60, 88, 212, 213-215, 367
Цивільного процесуального Кодексу
України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини - задовольнити
повністю.

Стягувати з ОСОБА_2, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків фізичної особи НОМЕР_1,
аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх
видів його доходів (заробітку)
щомісячно, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, на утримання доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею
повноліття, починаючи стягування
аліментів з 20 листопада 2014 року та
сплачувати аліменти матері дитини -
ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової
картки платника податків фізичної
особи НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_2, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків фізичної особи НОМЕР_1,
судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три)
грн. 60 коп. в доход держави на
розрахунковий рахунок 0013,
отримувач Держбюджет Охтирського
району МФО 837013, банк одержувача ГУДКСУ
у Сумській області, код одержувача
37981563, призначення платежу - судовий
збір, код 26440802, пункт 1.1.

Згідно Ст. 367 Цивільного
процесуального Кодексу України
допустити негайне виконання рішення
суду у межах суми платежу за один
місяць.

Апеляційна скарга на рішення
Охтирського міськрайонного суду
Сумської області подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційна скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не було скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду
Білера П.П.