Справа № 450/1841/14-ц Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2014 р. Пустомитівський
районний суд Львівської області в
складі:

головуючого-судді Мельничук І. І.

при секретарі Стельмащук Н. О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Пустомити цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про припинення права власності
на частку у спільному майні, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулись до суду з позовною
заявою у якій просять припинити право
власності ОСОБА_3 на 1/4 частину
житлового будинку АДРЕСА_1; визнати за
ОСОБА_1 право власності на 2/12 частини
житлового будинку АДРЕСА_1; визнати за
ОСОБА_2 право власності на 1/12 частини
житлового будинку АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
житловий будинок АДРЕСА_1 належить на
праві спільної часткової власності
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Адреса
зазначеного вище житлового будинку
була змінена з АДРЕСА_1, Львівської
області, на АДРЕСА_1.

Згідно реєстраційного посвідчення
серія НОМЕР_1 від 12.10.2000 року, виданим
ЛОДК "Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки", записаним в
реєстрову книгу №1 за реєстровим №76,
ОСОБА_1 на праві власності належить 1/2
житлового будинку АДРЕСА_1. Разом з тим,
рішенням Пустомитівського районного
суду Львівської області від 17.07.2012 року
за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було визнано право
власності по 1/4 частини за кожним,
житлового будинку АДРЕСА_1. Вказане
рішення не оскаржувалося та набрало
законної сили 28.07.2012 року. Згідно витягу
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 19.11.2013 року ОСОБА_2
зареєстрував своє право власності на 1/4
житлового будинку АДРЕСА_1. Частки у
праві спільної власності не виділені в
натурі. З огляду на те, що частка
відповідача є незначною і не може бути
виділена в натурі, спільне володіння і
користування майном є неможливим,
через неприязні стосунки, що склалися з
іншими співвласниками, позивачі
просять припинити право власності
відповідача на його частку, оскільки
таке не завдасть істотної шкоди
інтересам останнього та членам його
сім'ї, так як житлом вони забезпечені.
За таких обставин, позивачі просять
позов задоволити.

Позивач ОСОБА_1 позов підтримала, дала
пояснення аналогічні викладеним в
позовній заяві. Просить позов
задоволити.

Позивач ОСОБА_2 позов підтримав, дав
пояснення аналогічні викладеним в
позовній заяві. Додатково пояснив, що
відповідач чинить перешкоди в
користуванні належним йому на праві
власності будинком, однак за захистом
своїх порушених прав в правоохоронні
органи не звертався. Ним подана до суду
позовна заява про усунення перешкод у
користуванні житловим приміщення та
реальний розподіл будинку АДРЕСА_1.
Проте, вказана цивільна справа
залишена судом без розгляду в зв'язку з
неявкою в судове засідання позивача, що
зумовлена обіцянкою відовідача
вирішити цей спір в добровільному
позасудовому порядку. Однак
відповідачем обіцянки не дотримано, що
спонукало позивачів завернутися до
суду з даним позовом. Покликається, що
має намір проживати в оспорюваному
будинку разом із своєю сім'єю, яка
складається із дружини, неповнолітньої
доньки та пасинка. Зазначив, що
вартість будинку становить 20 000
(двадцять) тисяч доларів. Минулого року
проводились перемовини з приводу
сплати відповідачем вартості часток
будинку позивачем у оспорюваному
будинку. Однак на сьогоднішній день,
ніяких заходів зі сторони відповідача
з цього приводу не вживається. Позивач
визнав той факт, що станом на 2013 рік
відповідач був забезпечений житлом,
однак на даний час іншого житла, окрім
будинку АДРЕСА_1, Львівської області у
відповідача немає. Просить позов
задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечив, та пояснив, що в разі
задоволення позову, відповідачеві буде
спричинено значну шкоду, оскільки
останній проживає у будинку АДРЕСА_1
разом зі своєю сім'єю та іншого житла у
нього немає. Разом з тим позивача не
визначено реальну ринкову вартість
будинку та часток кожного зокрема, та
не внесено на депозит суду суму, в
розмірі вартості частки житлового
будинку, яка належить відповідачу. З
тих підстав просить в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
приходить до висновку, що позов не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

За правилами ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
кодексу. Згідно з ч.4 ст. 60 доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч.1 ст.365 ЦК право особи на
частку у спільному майні може бути
припинене за рішенням суду на підставі
позову інших учасників, якщо : частка є
незначною і не може бути виділена в
натурі, річ є неподільною, спільне
володіння і користування майном є
неможливим, таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та члена м його сім'ї.

Судом встановлено, що згідно витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 19.11.2013 року ОСОБА_2,
зареєстрував своє право власності на 1/4
житлового будинку АДРЕСА_1, Львівської
області.

Згідно реєстраційного посвідчення
серії НОМЕР_1 від 12.10.2000 року, виданим
ЛОДК Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки», записаним в
реєстрову книгу №1 за реєстровим №76,
ОСОБА_1 на праві власності належить 1/2
житлового будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 на праві власності належить 1/4
житлового будинку АДРЕСА_1 , Львівської
області.

У відповідності до технічного паспорту
на жилий будинок індивідуального
житлового фонду, виданого Львівським
бюро технічної інвентаризації, 22.05.2000
року, площа спірного житлового будинку
становить 49,1 кв.м., з яких 29,8 м. житлової
площі, а сам будинок, складається з двох
кімнат, одного коридору та однієї
кухні. До складу будинковолодіння
також входять три сараї, погріб, ганок,
вбиральня, огорожа та ворота.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласник можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Як випливає із ст. 364 ЦК України,
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Відповідно до п.14 постанови Пленуму ВСУ
№20 від 22.12.1995р. "Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності", квартира, яка є
спільною частковою власністю, на
вимогу учасника цієї власності
підлягає поділу в натурі, якщо можливо
сторонам виділити ізольовані жилі та
інші приміщення з самостійними
виходами, які можуть використовуватись
як окремі квартири або які можна
переобладнати в такі квартири. У
протилежному випадку може бути
встановлено порядок користування
приміщеннями квартири, якщо про це
заявлено позов.

Відповідно до ст. 380 ЦК України житловим
будинком є будівля капітального типу,
споруджена з дотриманням вимог,
встановлених законом, іншими
нормативно-правовими актами, і
призначена для постійного у ній
проживання.

Відповідно до ст. 183 ЦК України,
подільною є річ, яку можна поділити без
втрати її цільового призначення.
Неподільною є річ, яку не можна
поділити без втрати її цільового
призначення.

Як зазначено у п.7 постанови Пленуму ВСУ
№20 від 22.12.1995р."Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності", оскільки, суд за
чинним законодавством вирішує спори
учасників спільної власності щодо
розпорядження чи користування майном,
то не слід розглядати як неправомірне
позбавлення права власності
присудження грошової компенсації за
частку у спільній власності, якщо її
неможливо виділити або поділити майно
в натурі чи спільно користуватись ним.

Разом з тим позивача не представлено
доказів на підтвердження тих обставин,
що річ (будинок) є неподільним та
спільне користування майном неможливе.
Позивачами поданий позов про реальний
розподіл будинку, однак позов
залишений без розгляду. Дане
твердження позивачів про неможливість
реального розподілу будинку
ґрунтується на припущеннях та не
підтверджена жодним доказом.

Судом встановлено, що позивачі
звернувшись до суду з вимогою
припинити право власності відповідача
на майно, позивачі не внесли на депозит
суму коштів, яка еквівалентна ринковій
вартості частки відповідача у
оспорюваному будинку.

Згідно довідки про склад сім'ї та
землекористування виданої
Семенівською сільською радою
Пустомитівського району, Львівської
області, за № 662 від 13.08.2014 року,
відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за
адресою : АДРЕСА_1 разом зі своїм
малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Як зазначив в судовому засіданні
представник відповідача, що було і
підтверджено позивачем ОСОБА_2, у
останнього іншого житла, крім
займаного немає.

З огляду на вищенаведене, суд приходить
до висновку, що припинення права
власності на частку будинку завдасть
істотної шкоди інтересам співвласника,
а саме ОСОБА_3 та членам його сім'ї.

Враховуючи наведене, зібрані по справі
докази, оцінені судом належним чином
кожен окремо на їх достовірність та
допустимість, а також їх достатність та
взаємний зв'язок у сукупності,
встановлені судом обставини свідчать
про те, що у суду є всі підстави для
відмови в позові за безпідставністю
матеріально-правової вимоги.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 218
ЦПК України, ст.ст. 358, 364, 365 ЦК України, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про припинення права власності
на частку у спільному майні - відмовити
за безпідставністю.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Львівської області через
Пустомитівський районний суд
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

СуддяІ. І. Мельничук