РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

02.10.2014 року
м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в
складі:

головуючого судді Мартинишин М.О.

при секретарі Кметь Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства
«Фортуна банк»

про повернення банківського вкладу,-

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення коштів у
розмірі 15380,49 дол. США.

Позов мотивує тим, що уклав 29.05.2014 р.
договір банківського вкладу №F/01/3mU/1592
на суму 15000 дол. США строком на 3 місяці,
які він вніс на рахунок банку з
виплатою 10.5 % річних.

Крім цього станом на 29.08.2014 року на його
поточному рахунку НОМЕР_1 у цьому ж
банку знаходяться кошти в сумі 276,37
дол. США. При цьому банк нарахував
проценти у сумі 104,12 дол. США. Тому у
зв'язку із закінченням терміну дії
договору він звертався до відповідача
про повернення вкладу, однак йому банк
обіцяв повернути вклад та після чого
відмовив у поверненні таких. Вважає, що
його право та інтереси порушені, а тому
звернувся у суд за захистом такого.
Просить позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явився,
подав заяву про слухання справи у його
відсутності, позов підтримує повністю,
просить такий задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про причини
своєї неявки суд не повідомив, хоча
належним чином був повідомлений про
день, час та місце слухання справи, на
підставі ст.ст.169,224 ЦПК України суд
вирішує справу на підставі наявних у
ній даних чи доказів(постановляє
заочне рішення).

Дослідивши подані позивачем документи
і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд доходить
висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів.

Судом встановлено, що 29.05.2014 р. між
ОСОБА_1 та Публічним акціонерним
товариством «Фортуна банк» був
укладений Договір банківського вкладу
№F/01/3mU/1592 на суму 15000 дол. США, строком на
3 місяці, які позивач вніс на рахунок
банку з виплатою 10.5 % річних.

Як вбачається із п.1.4 Договору
банківського вкладу, кошти з
Депозитного рахунку повертаються за
розпорядженням або за дорученням
Вкладника шляхом виплати готівкою,
платіжними документами або шляхом
перерахування на власний
поточний(картковий) або інший
депозитний рахунок Вкладника .

Із виписки з особового рахунку
позивача видно, що 29.08.2014 року на його
поточному рахунку НОМЕР_1 у цьому ж
банку знаходяться кошти в сумі 276,37 дол.
США.

П.2.3 Договору банківського вкладу
зазначено, що Банк сплачує Вкладнику
нараховані проценти щомісячно та в
остійній день дії Договору.

Згідно п.2.3.1 Договору банківського
вкладу, на вимогу Вкладника виплата
процентів проводиться готівкою та/або
перераховуються готівкою та
складаються з цілої та дробової
частини, то виплачується ціла частина
суми,а дробова залишається на рахунку
обліку процентів і підлягає виплаті по
закінченню строку розміщення вкладу.

Із виписки з особового рахунку
позивача видно, що 29.08.2014 року на його
поточному рахунку НОМЕР_2 цьому ж банку
нараховано проценти у розмірі 104,12 дол.
США.

У зв'язку із закінченням строку дії
договору банківського вкладу №F/01/3mU/1592
від 29.05.2014 р. р., позивач звертався до
відповідача про повернення вкладу та
нарахованих коштів, однак йому банк
обіцяв повернути вклади та після чого
відмовив у поверненні таких.

Відповідно до ст. 8 ЦПК України, суд
вирішує справи відповідно до
Конституції України, законів України
та міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких дана Верховною
Радою України, суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
встановлені Конституцією та законами
України.

Статтею 41 Конституції України
передбачено право кожного володіти,
користуватися та розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної та творчої діяльності.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише випадках і в порядку,
встановлених законом.

Згідно зі ст. 1060 ЦК України банк
зобов'язаний незалежно від
банківського вкладу видати вклад за
договором банківського вкладу на першу
вимогу вкладника.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

В силу приписів ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

За договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.
Договір банківського вкладу, в якому
вкладником є фізична особа, є публічним
договором. До відносин банку та
вкладника за рахунком, на який внесений
вклад, застосовуються положення про
договір банківського рахунка (глава 72
Цивільного Кодексу України), якщо інше
не встановлено главою 72 Цивільного
кодексу України або не випливає із суті
договору банківського вкладу.

Як зазначено в ст. 1074 ЦК України
обмеження прав клієнта щодо
розпоряджання грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпоряджання рахунком за
рішенням суду у випадках, встановлених
законом.

Відповідно до ст.4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст.212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку про стягнення з відповідача
на користь позивача кошти на загальну
суму 15380,49 дол. США.

На підставі ст.88 ЦПК України з
відповідача слід стягнути судовий збір
в розмірі 243,60 грн. в користь держави.

Керуючись ст.ст. 4,8,10,11,60,88,169,212-215,224-225 ЦПК
України, на підставі ст. 41 Конституції
України, ст.ст. 15, 16,321, 386, 525, 526, 611,624, 625,
629,1060-1061, 1074 ЦК України,-

вирішив:

позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Фортуна банк» на користь
ОСОБА_1 кошти у розмірі 15380,49 дол. США
(п'ятнадцять тисяч триста вісімдесят
доларів США сорок дев'ять центів).

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Фортуна банк» 243,60 грн.
(двісті сорок три гривень шістдесят
копійок) судового збору в користь
держави.

Заочне рішення може бути переглянуте
Франківським районним судом м. Львова,
за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Мартинишин М.О.