Справа № 132/3806/13-ц Провадження №
22-ц/772/3389/2014Головуючий в суді першої
інстанції Каращук О. Г.Категорія
27Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючої судді: Марчук В.С.,

Суддів: Матківської М.В., Шемети Т.М.

При секретарі: Сніжко О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Калинівського районного суду
Вінницької області від 26 березня 2014
року по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

18 жовтня 2013 року Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк «ПриватБанк» звернулося у
Калинівський районний суд Вінницької
області з даним позовом. Свої вимоги
позивач мотивував тим, що 01 лютого 2008
року між ним та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № DN81AR23460247, згідно
якого банк надав відповідачу кредит у
розмірі 64 580 грн. 80 коп. на термін до 30
січня 2015 року, а відповідач
зобов'язався повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами у строки та в
порядку, встановлені кредитним
договором.

Відповідач належним чином
зобов'язання по погашенню
заборгованості за кредитом,
відсотками, комісією, а також іншими
витратами відповідно до умов договору
не виконує, у зв'язку з чим виникла
заборгованість у розмірі 74 794 грн. 18
коп., яка складається, на думку
позивача, з :

17311,41 грн. - заборгованості за кредитом;

5148,70 грн. - заборгованості за процентами
за користування кредитом;

18728,20 грн. - заборгованості по комісії за
користування кредитом;

29806,15 грн. - пені за несвоєчасне
виконання зобов`язань за договором;

250 грн. - штрафу (фіксована частина);

3549,72 грн. - штрафу (процентна складова).

Позивач просив суд стягнути на його
користь зазначену заборгованість.

Рішенням Калинівського районного
суду Вінницької області від 26 березня
2014 року у задоволенні позову
відмовлено у зв`язку з недоведеністю
позовних вимог.

Дане рішення суду першої інстанції
за апеляційною скаргою позивача було
скасоване рішенням апеляційного суду
Вінницької області від 4 червня 2014 року.

При цьому було ухвалене нове
рішення про часткове задоволення
позову та стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ПАТ КБ «Приватбанк» 2264 грн. 05 коп.
заборгованості по тілу кредиту. В інших
вимогах відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року
зазначене рішення апеляційного суду
Вінницької області від 4.06.2014 року
скасоване та справа направлена на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Виходячи з цього, колегія суддів
розглядає справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» на рішення Калинівського
районного суду Вінницької області від
26 березня 2014 року.

Апелянт оскаржив рішення суду,
вважаючи його незаконним, винесеним з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, за недоведеністю
обставин, що мають значення для справи
та за невідповідності висновків суду
обставинам справи.

Просить скасувати дане рішення та
ухвалити нове про задоволення позовних
вимог у повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, виходячи з норми ч.1 ст. 303
ЦПК України, вважає що апеляційну
скаргу слід відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з`ясованих
обставин на які сторони посилаються, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

У даному випадку судом дотримано
зазначених вимог закону.

Так, в ході судового розгляду
справи було встановлено, що 1 лютого 2008
року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2
був укладений кредитно-заставний
договір № DN81AR23460247 на отримання
кредиту у розмірі 64 580 грн., який було
використано на купівлю автомобіля Chery
AMULET, страхування даного автомобіля та
оплату послуг на укладення кредитного
договору. ( а/с 6-14 т.1). Отже, даний кредит
є споживчим та його умови повинні
відповідати, крім інших правових норм,
нормам ЗУ «Про захист прав споживачів»
№1023-XII від 12 травня 1991 року.

Крім того, сторонами було
погоджено та розроблено графік
погашення кредиту, який є додатком №1
до кредитного договору № DN81AR23460247 від
1.02.2008 року та невід`ємною його частиною
(ст.17.16 договору та а/с 15 т.1).

Того ж 1.02.2008 року на виконання умов
п.6.2.11 Кредитного договору, між ОСОБА_2
та ЗАТ «СК «ІНГОССТРАХ» були укладені
строком на один рік два письмові
договори страхування : договір
страхування наземного транспорту за
№DN81AR23460247 і договір особистого
страхування №DN81LK23460247(а/с 59,61 т.1), у
яких вигодонабувачем зазначений
Приватбанк.

Позовна заява стосується
кредитних правовідносин, які
регулюються нормами параграфу 2 та1
глави 71 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України
за кредитним договором банк
зобов`язується надати грошові кошти
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов`язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст.3.2
Кредитно-заставного договору, Банк
надав кредит на базових умовах, що
визначені у ст. 17.1 Договору.

У ст.17.1 Договору вказано, що Банк
надав кредит у розмірі 64580,80 грн.
терміном з 1.02.2008 року по 30.01.2015 рік з
процентною ставкою 9,60 річних.

У п.17.1.8.ст.17.1 Договору зазначені
винагороди на користь Банку за надання
кредиту.

З огляду на зазначені базові умови
Договору, даний Договір не містить
зобов'язань ОСОБА_2 про сплату на
користь Банку комісії. Не містять
такого зобов`язання і п.п. 6.2.2 та 6.2.3
статті 6.2 кредитно-заставного
договору.

Не передбачено такої виплати і
нормами параграфів 2 та 1 глави 71 ЦК
України, а також ст. 611 ЦК України. Така
виплата не зазначена і у 14 розділі
Договору «Відповідальність сторін та
вирішення спорів», а також у графіку
погашення кредиту (додаток №1) на а/с15
т.1.

З огляду на викладене, висновок
суду про те, що дана позовна вимога не
підлягає до задоволення, правильна.

Щодо позовних вимог про стягнення
штрафів та пені, то суд теж правомірно
дійшов висновку про їх невідповідність
приписам п.4 ст.11 Закону України «Про
захист прав споживачів» та визнання
такими, що не підлягають до
задоволення, оскільки, виходячи з
вказаного п.4 ст.11 Закону України «Про
захист прав споживачів», вони є
нікчемними.

Суд також підставно відмовив у
задоволенні позовних вимог про
стягнення заборгованості по тілу
кредиту та процентах за користування
кредитом, виходячи з наявних у
матеріалах справи квитанцій про сплату
кредитних коштів, страхового акта ЗАТ
Інгосстрах від 18.11.2008 року № И-15285 та
платіжного доручення ЗАТ Інгосстрах
від 20.11.2008 року на перерахування
страхового відшкодування позивачу у
розмірі 42 018 грн.50 коп., які свідчать про
виконання відповідачем зобов`язань
відповідачем за кредитно-заставним
договором № DN81AR23460247 від1 лютого 2008 року
станом на 21.11.2008 року ( а/с 58, 62-63 т.1).

Щодо доводів апеляційної скарги
про те, що станом на 21 листопада 2008 року
(момент перерахування страхового
відшкодування) у відповідача була
заборгованість у розмірі 43784,68 грн., яка
складалася з 41738,27 грн. - тіло кредиту,
1246,58 грн. - процентів і 799,83 грн. - комісії
та пені, страхове ж відшкодування
становило лише 42018,50 грн. і тому
заборгованість після сплати
страхового відшкодування становила
1766,18 грн. , то вони не спростовують
рішення суду, оскільки вони не
ґрунтуються на будь-яких доказах та не
відповідають матеріалам справи.

Так, при зверненні з позовом до
суду позивачем був наданий розрахунок
заборгованості за договором № DN81AR23460247,
виходячи з якого станом на 21.11.2008 року
поточне сальдо складало 41738,27 грн.; було
нараховано 166, 95 грн. відсотків на
поточну заборгованість та 222,60 грн.
загальної заборгованості відсотків. Як
уже було зазначено, пеня та комісія не
має братися до уваги. Таким чином, у
даному розрахунку відсутні відомості
про заборгованість за процентами у
розмірі 1246,58 грн. станом на 21.11.2008 року,
натомість зазначено, що 21.11.2008 року
погашено 1023,98 грн. відсотків та 740,28 грн.
комісії, яка як встановлено, не є
умовами договору ( а/с 4 т.1).

Та якщо і прийняти за основу, що станом
на 21.11.2008 року у ОСОБА_2 за зазначеним
кредитно-заставним договором була
заборгованість за процентами у розмірі
1246,58 грн. та 41738,27 грн. - за тілом кредиту,
що в загальному складає 42984,85 грн. ( 41738,27
+1246,58 = 42984,85 ), то в цей час в рахунок
погашення кредиту було сплачено 43042,48
грн. (42018,50 грн. - страхового
відшкодування та 1023,98 грн. для
погашення заборгованості) ( т. 1 а/с 202 ),
тому, на думку колегії суддів,
позичальником були повністю виконані
кредитні зобов`язання, про що суд і
зазначив у своєму рішенні.

Отже, на думку колегії суддів, суд
першої інстанції в повному обсязі
перевірив правові підстави заявлених
позовних вимог, доводи сторін,
обставини спору та дійшов правильного
висновку про відмову у задоволенні
позову, ухваливши рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, тому відповідно
до вимог ст. 308 ЦК України рішення суду
слід залишити без змін, а апеляційну
скаргу - відхилити .

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Калинівського районного
суду Вінницької області від 26 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та з цього ж моменту
протягом 20 днів може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: