Провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року
Дзержинський районний суд м. Харкова в
складі:

Головуючого - судді Шишкіна О.В.,

секретаря - Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа - Орджонікідзевським відділ
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції про звільнення від сплати
заборгованості за аліментами, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовною заявою до ОСОБА_2 в якому
просить звільнити його від сплати
заборгованості за аліментами за період
з травня 2012 року по квітень 2013 року в
розмірі 2 389,52 гривень, що виникла
внаслідок проведеної 24 травня 2013 року
державним виконавцем
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції Серіковою
М.І. індексації аліментів, та які
стягуються з нього на підставі рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 18.04.2006 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 18 квітня 2006 року з нього на
користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти
на утримання неповнолітнього сина -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 170
гривень щомісячно, починаючи з 03.02.2006
року та до досягнення дитиною
повноліття. Постановою державного
виконавця Орджонікідзевського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Серіковою М.І. 30 листопада 2012
року було відкрито виконавче
провадження № 35545431 по виконанню
виконавчого листа. 24 травня 2013 року на
підставі заяви ОСОБА_2 від 07.05.2013 року
державним виконавцем Серіковою М.І.
було складено довідку про розмір
індексації по аліментам за
вищевказаним виконавчим листом, яку
ОСОБА_1 отримав 11 червня 2013 року. Згідно
довідки, загальна сума індексації по
аліментам складає 8 649,09 гривень та
підлягає стягненню з ОСОБА_1 До травня
2013 року ОСОБА_2 не зверталась до
виконавчої служби для проведення
індексації суми аліментів, така
індексація не проводилась і державним
виконавцем та позивачу - боржнику за
виконавчим листом, при сплаті
аліментів державним виконавцем не
пропонувалось сплачувати іншу, ніж 170
грн., суму. Рішенням Дзержинського
районного суду м.Харкова від 24.10.2012 року
ОСОБА_2, серед інших позовних вимог,
було відмовлено у стягненні з ОСОБА_1
індексації аліментів за період з
березня 2006 року по лютий 2012 року через
недоведеність позивачкою - ОСОБА_2 її
звернення до виконавчої служби
стосовно проведення індексації суми
аліментів.

Просить звільнити його від сплати
заборгованості по аліментам з
урахуванням ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 червня 2014 року за період з
травня 2012 року по квітень 2013 року у
розмірі 2 389,52 грн., яка виникла
внаслідок проведення державним
виконавцем індексації по аліментам,
оскільки провина ОСОБА_1 у несплаті
індексації аліментів відсутня та
заборгованість виникла не внаслідок
його винних дій.

Позивач в судовому засіданні підтримав
позовну заяву, просив їх задовольнити
та звільнити його від сплати
заборгованості за аліментами за період
з травня 2012 року по квітень 2013 року у
розмірі 2 389,52 грн.

Відповідач в судовому засіданні проти
заявлених позовних вимог заперечувала,
просила відмовити у задоволенні позову
у повному обсязі з тих підстав, що
позивач ухиляється від належної сплати
аліментів, не приймає участі в
додаткових витратах на утримання
дитини, дії державного виконавця щодо
складання довідки про розмір
індексації аліментів визнані судом
правомірними.

Представник третьої особи
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції суду
пояснив, що дії державного виконавця
Серікової М.І. щодо складання та видачі
довідки від 24 травня 2013 року про розмір
індексації аліментів, які підлягають
стягненню з ОСОБА_1 визнані ухвалою
суду від 30 липня 2013 року правомірними.

Вислухавши осіб, які брали участь у
справі, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню виходячи з
наступного.

Статтями 10, 11, 58, 60, 179 Цивільного
процесуального кодексу України,
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні з достовірністю
встановлено наступне.

18 квітня 2006 року Орджонікідзевським
районним судом м. Харкова було винесено
рішення, згідно якого з ОСОБА_1 стягнуто
на користь ОСОБА_2 аліменти на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 170 гривень
щомісячно, починаючи з 03.03.2006 року та до
досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця
Орджонікідзевського відділу Державної
виконавчої служби Департаменту
державної виконавчої служби від 06.10.20006
року було відкрито виконавче
провадження по примусовому виконанню
виконавчого листа №2-1807 виданого 04.05.2006
року Орджонікідзевським районним
судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1
аліментів на користь ОСОБА_2 в розмірі
170 грн. щомісячно, починаючи з 03.03.2006р. та
до досягнення дитиною повноліття.

24.05.2013 року державним виконавцем за
заявою ОСОБА_2 від 07.05.2013 року була
проведена індексація по аліментам, за
період з березня 2006 року по квітень 2013
року, розмір якої станом на 01.05.2013 року
складає 8 649,09 гривень.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 24 грудня 2013 року,
залишеним без змін апеляційною та
касаційною інстанціями, позовні вимоги
ОСОБА_1 в частині звільнення від
заборгованості по сплаті аліментів за
період з березня 2006 року по травень 2012
року залишені без задоволення.

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду м. Харкова від 30 липня 2013 року у
задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії
державного виконавця
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції Серікової
М.І. щодо складання та видачі 24 травня
2013 року довідки про розмір індексації
аліментів було відмовлено та
зазначено, що державний виконавець під
час складання та видачі вищезазначеної
довідки діяв у межах своїх повноважень
та будь-яких порушень законодавства не
допустив.

Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу
України розмір аліментів, визначений
судом у твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону.

Порядок проведення індексації
визначений Законом України «Про
індексацію грошових доходів
населення» та Порядком проведення
індексації грошових доходів населення,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 17 липня 2003 року
за №1078.

Згідно до вимог ст. 2 Закону України
«Про виконавче провадження» примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу України, яка входить до системи
органів Міністерства юстиції України.

Статтею 74 ЗУ «Про виконавче
провадження» передбачено, що державний
виконавець може обчислювати розмір
заборгованості із сплати аліментів,
складає відповідний розрахунок та
повідомляє про нього стягувача і
боржника.

Частина 1 ст. 2 ЗУ «Про індексацію
грошових доходів населення»
передбачає, що індексації підлягають
грошові доходи громадян, одержані ними
в гривнях на території України і які не
мають разового характеру, в тому числі
і оплата праці (грошове забезпечення), з
якої відраховуються аліменти.

Відсутність у вказаних вище
нормативних актах аліментів серед
об'єктів, які підлягають індексації, не
є підставою для відмови в проведенні їх
індексації, оскільки аліменти є одним
із різновидів доходів громадян
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 вищевказаного
закону за наявності підстав,
визначених цим законом, право
населення на реалізацію зазначених
гарантій не залежить від прийняття
рішень відповідними органами.

Обов'язок проведення індексації
розміру аліментів, визначений судом у
твердій грошовій сумі, прямо
передбачений законом, а саме
положеннями Сімейного кодексу України,
що зобов'язує державного виконавця
проводити таку індексацію автоматично,
керуючись при цьому Законом України
«Про індексацію грошових доходів
населення» та Порядком проведення
індексації грошових доходів населення,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 17 липня 2003 року
за №1078, з послідуючими змінами та
доповненнями.

При цьому державний виконавець
обчислює розмір заборгованості із
сплати аліментів, складає відповідний
розрахунок та повідомляє про нього
стягувача і боржника.

Стаття 11 ЦПК України закріплює принцип
диспозитивності цивільного процесу, ч.
1 зазначеної статті вказує, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. З положення
цієї статті також випливає, що суд, за
загальним правилом, не повинен
виявляти ініціативи у збиранні
доказів, про докази, їх кількість та
якість повинні піклуватися сторони,
оскільки саме на них законом
покладений обов'язок доказування суду
тих обставин, на які вони посилаються
як на підставу своїх вимог та
заперечень, а суд, знову таки, тільки
сприяє сторонам у витребуванню таких
доказів.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 214 ЦПК України з
матеріалів справи вбачається, що
доводи позивача дослідженими у
судовому засіданні доказами не
ґрунтуються.

Таким чином, з врахуванням наведених
обставин суд відмовляє в задоволення
вимог позивача ОСОБА_1 у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 79, 88, 147, 209, 212 - 215, 218 ЦПК
України, Законом України «Про
індексацію грошових доходів
населення» та Порядком проведення
індексації грошових доходів населення,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 17 липня 2003 року
за №1078, з послідуючими змінами та
доповненнями, ст. 184 СК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 -
відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення складено і віддруковано
суддею в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя