Справа № 450/1665/14-ц
Провадження № 2/450/1365/14
УХВАЛА

"02" липня 2014 р. Пустомитівський районний
суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Мельничук І. І.

при секретарі Стельмащук Н. О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Пустомити
заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення
позову, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Пустомитівського
районного суду Львівської області
знаходиться цивільна справа за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Пустомитівська державна нотаріальна
контора про визнання права на спадщину.

Позивач разом з позовною заявою подав
до суду заяву про вжиття заходів
забезпечення позову шляхом заборони
будь-яким органам оформляти право
власності на спадщину за ОСОБА_3 та
накладення арешту на спадкове майно, а
саме, житловий будинок № 23 на вул.
Лепкого, смт. Щирець, Пустомитівського
району, Львівської області, право
власності на який зареєстровано за
ОСОБА_4 ( свідоцтво про право власності
на спадщину / Р. № 1-269 / 24.01.1995 року/
видане Пустомитівською державною
нотаріальною конторою).

В обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що в зв’язку з
пред’явленням позову до ОСОБА_2 про
визнання права на спадщину з метою
недопущення реалізації спадкового
майна та оформлення спадщини лише на
відповідача, що може ускладнити
виконання рішення суду в майбутньому, є
всі підстави вважати, що невжиття судом
заходів забезпечення позову на думку
позивача може ускладнити або зробити
неможливим виконання рішення суду по
даній справі.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про
забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з засад диспозитивності
цивільного судочинства, відповідно до
частини 1 статті 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК
України, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь в справі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ
України «Про практику застосування
судами цивільно-процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006
року розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір і існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

За змістом ст. 152 ЦПК України заходи
забезпечення позову застосовуються
для того, щоб гарантувати виконання
можливого рішення суду і повинні
застосовуватися у разі необхідності,
оскільки безпідставне звернення до
таких дій може привести до порушення
прав і законних інтересів інших осіб,
учасників процесу.

З огляду на вищенаведене, беручи до
уваги те, що позивачем обґрунтовано
наведено припущення про те, що невжиття
заходів забезпечення позову може в
майбутньому утруднити чи зробити
неможливим виконання судового рішення
у справі та, як вбачається з матеріалів
справи, призвести до порушення його
прав та законних інтересів, суд дійшов
висновку, що заяву про забезпечення
позову слід частково задоволити, вжити
заходи забезпечення позову шляхом
накладення арешту на житловий будинок
№ 23 на вул. Лепкого, смт. Щирець,
Пустомитівського району, Львівської
області, право власності на який
зареєстровано за ОСОБА_4 ( свідоцтво про
право власності на спадщину / Р. № 1-269 /
24.01.1995 року/ видане Пустомитівською
державною нотаріальною конторою),
оскільки невжиття вказаного заходу
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

В частині задоволення вимог щодо
заборони будь-яким органам оформляти
право власності на спадщину за ОСОБА_3
суд відмовляє, оскільки позивачем не
конкретизовано суб’єктів вчинення
заборони та об’єктів на які
поширюється заборона, що унеможливлює
судом вжиття відповідних заходів
забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151, 152 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 – частково задоволити.

Накласти арешт на житловий будинок № 23
на вул. Лепкого, смт. Щирець,
Пустомитівського району, Львівської
області, право власності на який
зареєстровано за ОСОБА_4 ( свідоцтво про
право власності на спадщину / Р. № 1-269 /
24.01.1995 року/ видане Пустомитівською
державною нотаріальною конторою).

Ухвала набирає законної сили з 02 липня
2014 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк пред’явлення до виконання: до 02
липня 2015 року.

Оскарження ухвали про забезпечення
позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

СуддяОСОБА_5