Справа № 214/1892/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 грудня 2014 року Саксаганський
районний суд г.Кривого Рогу
Дніпропетровської області в складі:

судді Ковтун Н.Г.

при секретареві Фастовець Ю.Ю.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Солонцова
І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Полстар" про
стягнення недоплаченої заробітної
плати, -

В С Т А Н О В И В :

До суду з позовом звернулась
ОСОБА_3 , в якому вказала на те, що 30
листопада 2012 року Саксаганським
районним судом м.Кривого Рогу було
прийнято рішення про задоволення
позову до ТОВ «Полстар» про визнання
звільнення незаконним, поновленні на
роботі, стягнення середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу та
моральної шкоди. Під час розрахунку
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу сталася помилка. Відповідач
надав позивачеві довідку про розмір
середньої заробітної плати, яку вона
долучила до справи та на підставі якої
був здійснений здійснено розрахунок.
Відповідно до вказаної довідки
середньоденна заробітна плата
позивача складала 95 грн 89 коп. 12 липня
2013 року відповідач видав позивачеві
довідку № 158/ 7, згідно якої , на час
звільнення її з роботи середньоденна
заробітна плата останньої складала 122
грн 44 коп. В бухгалтерії позивачеві
було пояснено, що довідка про
середньоденну заробітну плату в
розмірі 95 грн 89 грн була видана для
розрахунку виплат на випадок
безробіття. Розрахунок проводився за
календарні дні, а не за робочі, як в
довідці від 12.07.2013 року за той самий
період, відповідно до «Порядку
обчислення середньої заробітної
плати» затвердженою Постановою
КабМінУ від 8.02.1995 року № 100. Таким чином,
відповідач надав позивачеві та
відповідно судові довідку про
середньою заробітну плату, яка не
повинна була застосовуватись при
розрахунках заробітної плати за час
вимушеного прогулу. Згідно рішення
суду на користь позивача стягнуто за
час вимушеного прогулу 9013 грн 66 коп за 94
робочих дні при середній заробітній
платі 95 грн 89 коп в день, але вважає, що
мала бути стягнута сума в розмірі 11509, 36
грн із розрахунку середньоденної
заробітної плати 122, 44 грн. Позивач
просить стягнути різницю в розмірі 2495
грн 75 коп, яку вона реально мала
отримати як оплату за період
вимушеного прогулу.

В судовому засідання представник
позивача ОСОБА_1 позов підтримав та
зазначив, що при нарахуванні
заробітної плати за час вимушеного
прогулу суд мав брати показаний
середньоденної заробітної плати,
нарахованої відповідно до постанови
КМУ № 100 в розмірі 122, 44 грн. Але на час
розгляду справи про поновлення на
роботі позивачеві відповідач надав
довідку про розмір середньоденної
заробітної плати в розмірі 95, 89 грн, яка
була розрахована для отримання
допомоги по безробіттю, виходячи з
кількості календарних днів, а не
робочих, як це передбачено для
розрахунку середньоденної заробітної
плати за час вимушеного прогулу. У
зв'язку з чим, позивач недоотримала 2495
грн 75 коп, які він просить стягнути з
відповідача. Вважає, що ця сума є
збитками в розумінні ст..22 ч.2 п.2 ЦК
України та має бути відшкодована, як
майнова шкода відповідно до ст..1166 ЦК
України, як шкода, яку позивач могла
реально отримати, але не отримала з
вини відповідача.

Представник відповідача з
позовом не погодився. Вказавши на те, що
при розрахунку розміру заробітної
плати за час вимушеного прогулу при
розгляді справи за позовом ОСОБА_3 була
застосовано розмір середньоденної
заробітної плати 95, 89 грн, хоча
необхідно було застосувати розмір
середньоденної заробітної плати 122 грн.
44 коп. Згоден з тим, що позивачеві має
бути доплачена різниця в розмірі 2495
грн, 75, але відповідач заперечує проти
підстав, на які посилається позивач в
обґрунтування позовних вимог.
Заперечує проти того, що підставами для
задоволення позову є відшкодування
шкоди.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи суд вважає, що в
задоволенні позову має бути
відмовлено, при цьому виходить з
наступного.

Так, судом встановлено, що 30
листопада 2012 року рішенням
Саксаганського районного суду
м.Кривого Рогу задоволено позов ОСОБА_3
до ТОВ «Полстар» про визнання
звільнення незаконним, поновленні на
роботі, стягнення середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу та
моральної шкоди. Відповідач надав
позивачеві довідку про розмір
середньої заробітної плати, яку вона
долучила до справи та на підставі якої
був здійснений розрахунок розміру
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу (а.с.3-4). Відповідно до вказаної
довідки середньоденна заробітна плата
позивача складала 95 грн 89 коп (а.с.7). 13.02.
2013 року відповідач видав позивачеві
довідку № 158/ 7, згідно якої , на час
звільнення її з роботи середньоденна
заробітна плата останньої складала 122
грн 44 коп. (а.с.8). Відповідач визнав ту
обставину, що при розрахунку суд
користувався розміром середньоденної
заробітної плати, яка розраховувалась
виходячи з кількості календарних днів
в розмірі 95 грн 89 грн, яка
застосовується для розрахунку виплат
на випадок безробіття. А дня розрахунку
середньоденної заробітної плати за
час вимушеного прогулу потрібно
застосовувати кількість робочих днів,
відповідно до положень Постанови КМУ №
100. В довідці від 13.02.2013 року, складеної
відповідно до «Порядку обчислення
середньої заробітної плати»
затвердженою Постановою КабМінУ від
8.02.1995 року № 100, вказано на те, що розмір
середньоденної заробітної плати
позивач складає 122 грн. 44 коп. Таким
чином, при розрахунку середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу має застосовуватись розмір
середньоденного заробітку в розмірі 122,
44 грн. Згідно рішення суду на користь
позивача стягнуто за час вимушеного
прогулу 9013 грн 66 коп за 94 робочих дні
при середній заробітній платі 95 грн 89
коп в день, але при розрахунку
середньої заробітної плати із
розрахунку середньоденної заробітної
плати 122, 44 грн, сума середньої
заробітної плати мала складати 11509, 36
грн, а різниця складає - 2495 грн 75 коп.
Позивач зверталась до суду із заявою
про внесення виправлень в рішенні про
поновлення на роботі, але ухвалою від
27.11.2013 року, у зв'язку із застосуванням
іншого розміру середньоденної
заробітної плати, але суд у виправленні
описки відмовив , оскільки надані
позивачем докази - довідка про розмір
середньоденної заробітної плати 122 грн
44 коп, не були предметом розгляду у
судовому засіданні (а.с.38).

Таким, чином, судом встановлено,
що правовідносини, які склались
регулюються трудовим законодавством
та пов'язані з нарахуванням та виплатою
заробітної плати за час вимушеного
прогулу.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування
судом цивільно-правових засобів з
метою забезпечення цивільних прав.

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає
право кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, при цьому
суд розглядає цивільні справи не
інакше як в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу, тобто тягар доказування
лежить на сторонах цивільно-правового
спору.

Як. правило, власник порушеного
права, може скористуватись не любим, а
цілком конкретним способом захисту
свого права. Частіше за все спосіб
захисту порушеного права прямо
визначається спеціальним законом, який
регламентує конкретні цивільні
правовідносини.

Суд вважає, що позивач обрав не
правильний спосіб захисту, оскільки
позивав вважає, що відповідачем їй
була спричинена шкода, а встановлені
судом правовідносини не регулюються
ст.. 1166 ЦК України, а тому у задоволенні
позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного,
керуючись ст..1166 ЦК України ст. ст. 3-6,
8, 10, 11,15, 57-60, 88, 118-120, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Полстар" про
стягнення недоплаченої заробітної
плати - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з моменту
проголошення рішення. Особи, які
приймали участь у справі, але не були
присутні під час проголошення рішення,
мають право подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з моменту
отримання копії рішення.

Суддя
Ковтун Н.Г.