АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді
Оніщука М.І.,

суддів
Шебуєвої В.А., Крижанівської Г.В.,

при секретарі
Троц В.О.,

за участю:

представника позивача
Козленко О.В.,

представника відповідачів

ОСОБА_3 та ТОВ «Грімальді» ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Грімальді» та
ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського
районного суду м. Києва від 05 вересня 2014
року про забезпечення позову по
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою
відповідальністю «СПОТ МАРКЕТ»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЮНИТ», Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Грімальді» про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ПАТ «НЕОС БАНК»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3,
ТОВ «СПОТ МАРКЕТ», ТОВ «ЮНИТ», ТОВ
«Грімальді», в якому просило стягнути з
відповідачів заборгованість за
кредитним договором в сумі 73 977 967 грн. 52
коп.

Також позивач звернувся до суду з
заявою про забезпечення позову, в якій
просив, з метою забезпечення позову
накласти арешт на рухоме та нерухоме
майно, що належить відповідачам, в
межах ціни позову 73 977 967,52 грн. та
заборонити відповідачам відчужувати
будь-яким шляхом належне їм на праві
власності рухоме та не рухоме майно в
межах ціни позову та вчиняти дії, що
можуть спричинити відчуження
вказаного майна на час забезпечення
позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення
позову вказував на те, що невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду про задоволення
позовних вимог про стягнення з
відповідачів в солідарному порядку на
користь ПАТ «НЕОС БАНК» заборгованості
за кредитним договором.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 05.09.2014 відкрито
провадження у справі.

Оскаржуваною ухвалою Шевченківського
районного суду м. Києва від 05.09.2014 заяву
позивача задоволено частково -
накладено арешт на нерухоме майно в
межах ціни позову, а саме на:

- квартиру, загальною площею 63 кв.м.,
розташовану за адресою: 50000, АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_3;

- домоволодіння, розташоване за
адресою: АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_3;

- нежитлову будівлю готельного
комплексу «Аврора», літ. В-2-4-6,
загальною площею 6 644,2 кв.м., розташовану
за адресою: 50000, Дніпропетровська обл.,
м. Кривий Ріг, просп. Металургів, 40, що
знаходиться в приватній спільній
частковій власності ТОВ «Грімальді»,
частка 4/5;

- окремо розташовану двоповерхову
нежитлову будівлю А-2, загальною площею
241,5 кв.м., розташовану за адресою: 50000,
Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг,
вул. Грабовського, 9, що належить ТОВ
«Грімальді»;

- нежитлове приміщення першого,
другого, третього поверхів, загальною
площею 1 222,6 кв.м., розташоване за
адресою: 50000, Дніпропетровська, обл., м.
Кривий Ріг, просп. К.Маркса, 24, прим. 1, що
належить ТОВ «Грімальді»;

- вбудоване в підвал та перший поверх
нежитлової будівлі літ «А-Зн/ж»
нежитлове приміщення, загальною площею
347,8 кв.м., розташоване за адресою: 50000,
Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг,
просп. К.Маркса, 24, прим. 2, що належить
ТОВ «Грімальді»;

- нежитлову будівлю, кафе «Хуторок»,
загальною площею 561,6 кв.м., розташовану
за адресою: 65000, м. Одеса, пляж
«Ланжерон», буд. 1-А, що належить ТОВ
«Грімальді»;

- нежитлове приміщення, вбудоване в
перший поверх 9-поверхового житлового
будинку, загальною площею 37,1 кв.м.,
розташоване за адресою: 50000,
Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг,
мікрорайон 5-й Зарічний, прим. 70, що
належить ТОВ «Грімальді»;

- вбудовано-прибудоване нежитлове
приміщення, загальною площею 529,1 кв.м.,
розташоване за адресою: 50000,
Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг,
вул. Мелешкіна, 34, прим. 1, що належить
ТОВ «Грімальді».

Заборонено ОСОБА_3, ТОВ «СПОТ МАРКЕТ»,
ТОВ «ЮНИТ, ТОВ «Грімальді» відчужувати
будь-яким шляхом належне їм на праві
власності рухоме та нерухоме майно, в
межах ціни позову - 73 977 967,52 грн. 52 коп.

В апеляційній скарзі відповідачі ТОВ
«Грімальді» та ОСОБА_3, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права, просять ухвалу скасувати.
Вважають, що суд першої інстанції
безпідставно вжив заходів
забезпечення позову, оскільки належним
чином не перевірив обставини справи.
Зокрема вказують, що матеріали справи
не містять документів, які б вказували,
що правонаступником ПАТ «БАНК КІПРУ», з
яким було укладено кредитний договір, є
ПАТ «БАНК НЕОС». Також, суд не звернув
уваги на наявність укладених договорів
іпотеки, які забезпечують виконання
зобов'язань за кредитним договором та
на відсутність належних доказів того,
що відповідачі мають намір відчужити
належне їм нерухоме майно, а наданий
позивачем витяг із Інтернету про
продаж одного з об'єктів нерухомого
майна, не може свідчити про намір
відчуження майна, оскільки є
неналежним доказом.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції, ухвалою від 29.10.2014
задоволено клопотання ПАТ «Неос Банк»
та залучено до участі у справі ПАТ
«Альфа-Банк», як правонаступника
позивача ПАТ «Неос Банк».

В судовому засіданні представник
відповідачів підтримав апеляційні
скарги з викладених в ній підстав та
просив їх задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні просив апеляційну скаргу
відхилити за її безпідставністю та
необґрунтованістю, а ухвалу залишити
без змін, оскільки вона постановлена з
дотриманням вимог процесуального
закону.

Інші особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином, про причини неявки суд
не повідомили. Колегія суддів визнала
за можливе розглянути справу за
відсутності осіб, які не з'явились,
оскільки їх неявка не перешкоджає
апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 305
ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали в
межах доводів апеляційних скарг,
обговоривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги не підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції забезпечуючи
позов виходив з того, що невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Вказаний висновок суду є законним та
обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Пункт 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачає,
що позов забезпечується накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачу і знаходяться у
нього або в інших осіб.

Частиною 2 вказаної статті визначено,
що у разі необхідності судом можуть
бути застосовані інші види
забезпечення позову, при цьому суд може
застосувати кілька видів забезпечення
позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України,
залежно від обставин справи суд може
забезпечити позов повністю або
частково.

Крім того, ч. 3 ст. 152 ЦПК України
імперативно встановлює, що види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4
Постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову, з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття
заходів забезпечення позову є
наявність між сторонами дійсного спору
та реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду.

Позивачем заявлено позов про стягнення
солідарно з відповідачів кредитної
заборгованості на суму 73 977 967,52 грн. 52
коп.

Розглядаючи заяву про забезпечення
позову судом перевірено належність
майна саме відповідачам, тобто
дотримано вимог процесуального закону
щодо можливості накладення арешту на
майно лише відповідачів, з метою
недопущення порушень прав третіх осіб,
а також обґрунтовано зроблено висновок
про те, що існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду.

Таким чином, співвставивши заявлені
позовні вимоги з обраним судом заходом
забезпечення позову, колегія суддів
приходить до висновку про їх
співмірність, а відтак суд першої
інстанції законно та обґрунтовано
задовольнив заяву позивача про
забезпечення позову, оскільки невжиття
саме цього заходу забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

При цьому, слід зазначити, що вжиттям
такого заходу забезпечення позову не
було порушено ні прав відповідачів, як
солідарних боржників за кредитним
договором та договорами поруки, ні прав
третіх осіб, а також накладення арешту
на майно відповідача (юридичної особи)
не створює перешкод в його
господарській діяльності, оскільки
останній, до звернення стягнення на це
майно у встановленому законом порядку,
має право вільно володіти та
користуватись ним.

Викладені в апеляційних скаргах доводи
є безпідставними і необґрунтованими,
оскільки суперечать матеріалам справи
і вимогам процесуального закону та не
можуть вплинути на законність
постановленої судом ухвали про
забезпечення позову. Так, твердження
про відсутність документів, які б
вказували, що правонаступником ПАТ
«БАНК КІПРУ», з яким було укладено
кредитний договір, є ПАТ «БАНК НЕОС»
спростовується матеріалами справи, а
також вказаний факт підлягає перевірці
при розгляді справи по суті. Посилання
на наявність укладених договорів
іпотеки, які забезпечують виконання
зобов'язань за кредитним договором,
також не може братись до уваги,
оскільки наявність іпотечних
договорів, укладених між цими ж
сторонами, та накладення арешту на
майно, що є предметом іпотеки, в межах
даної справи та в межах заявлених
позовних вимог, не порушує прав
боржників, а лише виступає як спосіб
забезпечення виконання рішення суду,
що передбачено процесуальним законом.

Щодо доводів апелянтів про не
належність доказів, які б свідчили про
реальні наміри відчуження майна, то
вони також не можуть вплинути на
правильність і справедливість
постановленої судом ухвали, оскільки
суд першої інстанції оцінивши зміст
заявлених вимог, надані докази на їх
підтвердження, а також наявні у
позивача дані про можливість
відчуження відповідачами майна з метою
уникнення від виконання рішення суду, в
їх сукупності, дійшов обґрунтованого
висновку про необхідність
забезпечення позову.

Відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

Таким чином, оскільки при апеляційному
розгляді справи порушень вимог закону,
які є підставою для скасування ухвали,
в справі не виявлено, колегія суддів
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги і залишення ухвали
без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Грімальді» та ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 05 вересня 2014 року про
забезпечення позову - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та в касаційному
порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді