Справа № 466/8868/13
Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/6411/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

Головуючого судді:
Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В.,
Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю відповідача ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 26 червня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» 37100,00(тридцять сім
тисяч сто)грн.. заборгованості за
кредитним договором №24/16600402 К від
28.08.2007 року, а також 674 грн.12 коп.
судового збору.

У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Рішення оскаржила ОСОБА_2. В
апеляційній скарзі зазначає, що таке
ухвалене з порушенням норм
матеріального права в частині
стягнення 23 100 грн. процентів за
користування кредитом. Стверджує, що
суд безпідставно проігнорував її заяву
про застосування до позовних вимог
щодо стягнення процентів за період з 2007
року по грудень 2010 року наслідків п.4
ст.267 ЦК України, оскільки така позиція
викладена у Постанові Верховного Суду
України від 19.03.2014 року у справі №6-
20цс14, що у разі неналежного виконання
позичальником зобов»язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичним щомісячними платежами,
повинна обчислюватись з моменту
настання строку погашення чергового
платежу. Тому вважає, що суд повинен був
застосувати до позовних вимог Банку
щодо стягнення процентів за кредитом
за період з 28.08.2007 року по грудень 2010
року наслідки п.4 ст.267 ЦК України та
частково задовольнити позовні вимоги
стягнувши проценти з грудня 2010 року до
27.08.2012 року, що становить 8085 грн. згідно
розрахунку, який додається. Просить
рішення суду змінити та стягнути
заборгованість за кредитним договором,
що становить 22085 грн. В решті рішення
суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідачки ОСОБА_2 та її представника
ОСОБА_3 колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно
відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду
першої інстанції відповідає в повній
мірі.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Матеріалами справи та судом першої
інстанції встановлено, що 28 серпня 2007
року між ВАТ «Банк Універсальний»
правонаступником якого є ПАТ
«Універсал Банк» та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір №24/16600402К.
За умовами цього Договору Банк надав
позичальнику кредит у тимчасове платне
користування в розмірі 14000 грн. на
термін 60 місяців, з процентною ставкою
33% річних та датою погашення 27 серпня 2012
року.(а.с.9-12).

П.3.7 Кредитного договору передбачено,
що погашення Позичальником
заборгованості по кредиту та процентів
за користування кредитом здійснюється
щомісячно, в термін до 24 числа кожного
місяця.

У п.3.8 Договору зазначено, що платежі
відповідно до умов даного Договору
вважаються здійсненими в обумовлений
термін, якщо сума платежу в повному
розмірі поступила на рахунок Банку.

Крім цього, Позичальник зобов»язався
своєчасно сплачувати проценти, комісію
за користування кредитом, повернути
кредит у визначені даним Договором
терміни, а також виконати інші свої
зобов»язання згідно даного
Договору(п.6.1.1).

Згідно з уточненим розрахунком
заборгованості Позичальника перед
Банком станом на 12.03.2013 року складає
58799,62 грн., з яких заборгованість за
кредитом - 14000 грн.; заборгованість по
процентах за користування кредитом -
23100грн.; пеня 21699,62 грн. (а.с.40).

Задовольняючи позов частково та
стягуючи суму заборгованості за
кредитом в розмірі 14000 грн. та відсотків
в сумі 23 100,00 грн. суд першої інстанції
виходив з того, що заборгованість
відповідача перед Банком виникла
внаслідок невиконання умов кредитного
договору.

Колегія суддів цілком погоджується з
таким висновком суду у зв»язку з
наступним.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов"язання
має виконуватись належним чином.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов"язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов"язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення ст.ст.1046-1053 ЦК
України, якщо інше не випливає із суті
кредитного договору.

У відповідності до ст.1048 ЦК України ЦК
України позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюється договором.

Відтак враховуючи те, що договором
кредиту передбачено право Банку на
отримання відсотків за користування
кредитом, то суд першої інстанції вірно
визначив, що такі необхідно стягнути з
відповідача в розмірі 23100грн.

Доводи апеляційної скарги щодо
незастосування судом строку позовної
давності до відсотків, колегія суддів
не приймає до уваги, оскільки як
вбачається з заперечень відповідачки
остання визнавала, що заборгованість
за кредитним договором становить
14000грн. та проценти за його
користування 23100грн. та просила в цій
частині позов задовольнити (а.с.44-46).

Інші доводи апеляційної скарги,
спрямовані на уникнення відповідачем
відповідальності, за зобов»язанням,
яке вона взяла на себе та належним
чином його не виконувала протягом
тривалого часу, що свідчить про
порушення прав позивача на отримання
винагороди за надані в кредит кошти.

У зв»язку з вищенаведеним, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив фактичні
обставини справи, дотримався процедури
розгляду справи передбаченої ЦПК
України та внаслідок цього ухвалив
рішення, яке в повній мірі відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 26 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена до
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
Ю.Р.Мікуш

Судді:
А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин