РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2014

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Сарбея О.Ф.,

при секретарі - Беднарській А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Хмельницькому цивільну
справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору:
орган опіки і піклування виконавчого
комітету Хмельницької міської ради,
орган опіки і піклування Хмельницької
районної державної адміністрації,
орган опіки і піклування виконавчого
комітету Володимир-Волинської міської
ради Волинської області про
позбавлення батьківських прав,
призначення піклувальника та
стягнення аліментів -

встановив:

07 серпня 2014 року позивачі звернулись до
суду з означеним позовом, посилаючись
на те, що ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 є
батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 08.12.2004
року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було
розірвано. З того часу відповідач
інколи надавав матеріальну допомогу на
утримання сина, бачився з ним.
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3, після чого
позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_1, які є
дідусем та бабусею ОСОБА_4, повністю
взяли на себе всі обов'язки по
утриманню та вихованню дитини, а батько
- ОСОБА_2 зовсім припинив матеріальне
утримання сина, не цікавиться його
життям, не проявляє батьківської
турботи. Байдуже ставлення відповідача
до своїх батьківських обов'язків по
відношенню до сина ОСОБА_4,
матеріального утримання та здоров'я
дитини змусило їх звернутися до суду з
даним позовом про позбавлення ОСОБА_2
батьківських прав по відношенню до
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, призначення
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 піклувальниками
ОСОБА_4, та стягнення з відповідача
аліментів на утримання сина в розмірі ?
частки заробітку (доходу) відповідача
щомісячно.

В судовому засіданні позивачі та їх
представник позовні вимоги підтримали
з підстав, заявлених у позові.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні категорично
заперечили проти задоволення позову,
вказавши, що ОСОБА_2 проживає в іншій
області, працює лікарем травматологом
з постійними чергуваннями та
ненормованим робочим тижнем, має на
утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та дружину, яка перебуває у
декретній відпустці по догляду за
дитино, за місцем проживання у
Володимир-Волинському, а тому не має
змоги часто відвідувати ОСОБА_4 та в
повній мірі матеріально забезпечувати
його. Також зазначили, що відповідач по
телефону спілкується з сином,
цікавиться його життям, духовним та
фізичним розвитком, його навчанням,
підготовкою до самостійного життя та
по можливості пересилає кошти на
утримання сина ОСОБА_4.

Представник органу опіки і піклування
виконавчого комітету Хмельницької
міської ради в судовому засіданні
підтримав висновок органу опіки і
піклування виконавчого комітету
Володимир-Волинської міської ради
Волинської області про недоцільність
позбавлення відповідача батьківських
прав.

Представник органу опіки і піклування
Хмельницької районної державної
адміністрації подала до суду заву про
розгляд справи у її відсутності, щодо
позову висновків надати не може,
оскільки відповідач не зареєстрований
та не проживає в Хмельницькому районі.

Представник органу опіки і піклування
виконавчого комітету
Володимир-Волинської міської ради
Волинської області подав до суду заяву
про розгляд справи у його відсутності,
а також надав до суду висновок про
недоцільність позбавлення відповідача
ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню
до його сина ОСОБА_4

Прокурор в судовому засіданні проти
задоволення дозову заперечив вказавши,
що не вбачає підстав для застосування
крайнього заходу впливу на ОСОБА_2
шляхом позбавлення останнього
батьківських прав щодо сина ОСОБА_4 та
вважає за можливе обмежитись щодо
відповідача попередженням про
необхідність змінити ставлення до
виховання дитини.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши
висновок органу опіки і піклування
виконавчого комітету
Володимир-Волинської міської ради
Волинської області, повно і всебічно
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступні обставини та
відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що у ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, які перебували у
зареєстрованому шлюбі до 08.12.2004 року,
народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла.
Неповнолітній ОСОБА_4, за погодженням з
батьком, залишився проживати разом з
батьками померлої ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та
ОСОБА_1, які його утримують та
виховують, а його батько - ОСОБА_2
переїхав до м. Володимир-Волинський
Волинської області, де працює та
проживає на даний час.

Згідно статті 150 СК України, батьки
зобов'язані виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини, свого
народу, своєї Батьківщини. Батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя. Батьки
зобов'язані поважати дитину. Передача
дитини на виховання іншим особам не
звільняє батьків від обов'язку
батьківського піклування щодо неї.

З матеріалів справи вбачається, що
03.12.2007 року було видано Хмельницьким
міськрайонним судом виконавчий лист
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проте 26.10.2011 року
виконавче провадження було закрите у
зв'язку зі смертю стягувача.

Судом встановлено, що відповідач по
справі ОСОБА_2, проживаючи в м.
Володимир Волинський, поштовими
переказами передавав кошти на
утримання сина ОСОБА_4 в 2013-2014 роках,
проте рідко та невеликими сумами,
поповнював рахунок мобільного
телефону сина, але нечасто. Також
встановлено, що відповідач перебуває у
шлюбі, від якого має сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що перебуває на його
утриманні.

Відповідно до статті 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він не
забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявили щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; жорстоко поводяться
з дитиною; є хронічними алкоголіками
або наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жеребкування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини.

Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
березня 2007 року № 3 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини інших осіб, які
незаконно їх утримують та інше), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема, ставлення батьків до
дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Позбавлення батьківських прав слід
розглядати як виключний і надзвичайний
спосіб впливу на недобросовісних матір
та батька. Виходячи з характеру такого
засобу, його не можна застосовувати
тоді, коли це не викликано
необхідністю.

Як вбачається з висновку про
недоцільність позбавлення
батьківських прав ОСОБА_2 відносно
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, виконавчого комітету
Володимир-Волинської міської ради
Волинської області, відповідач
підтримує сина матеріально, телефонує
йому, виявляє бажання спілкуватись з
дитиною, проте після смерті ОСОБА_3,
позивачі йому перешкоджають у таких
зустрічах. ОСОБА_2 працює
лікарем-травматологом, позитивно
характеризується на роботі, сина
любить і бажає турбуватись про нього.
Аналогічні пояснення надала допитана в
судовому засіданні свідок ОСОБА_8

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 пояснили, що не
бачили, щоб відповідач приїжджав до
сина ОСОБА_4, надавав йому матеріальну
допомогу та піклувався про нього. Дані
факти не заперечує і сам відповідач,
оскільки він дуже рідко бачиться з
сином та нечасто йому допомагає.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка неповнолітній ОСОБА_4
пояснив, що дійсно ОСОБА_2 є його
батьком. ОСОБА_4 не заперечив проти
позбавлення його батька батьківських
прав, але не пояснив причини такої
своєї думки.

Вирішуючи спір про позбавлення
батьківських прав, судом приймається
до уваги неодноразові намагання батька
зустрітися з дитиною, сам факт
заперечення ним позовної заяви про
позбавлення батьківських прав також
свідчить про його інтерес до дитини,
бажання приймати активну участь у
вихованні сина, допомагати йому
матеріально, його бажання бути батьком.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Конвенції про права
дитини, дитина яка не проживає з одним
чи обома батьками, має право
підтримувати на регулярній основі
особисті і прямі контакти з обома
батьками, за винятком випадків, коли це
суперечить інтересам дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, у принципі 6 проголошено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона повинна, коли
це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості.

В матеріалах справи відсутні
переконливі докази винної поведінки
ОСОБА_2 щодо ухилення від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.
Проте суд вважає, що відповідач занадто
мало проявляє уваги та турботи по
відношенню до сина ОСОБА_4.

Згідно до пункту 18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 березня
2007 року № 3 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» зважаючи на те, що
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом, суд може у виняткових
випадках при доведеності винної
поведінки когось із батьків або їх обох
з урахуванням її характеру, особи
батька і матері, а також інших
конкретних обставин справи відмовити в
задоволенні позову про позбавлення цих
прав, попередивши відповідача про
необхідність змінити ставлення до
виховання дитини (дітей) і поклавши на
органи опіки та піклування контроль за
виконанням ним батьківських
обов'язків.

На основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які посилались сторони, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин та
правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги про позбавлення
батьківських прав не підлягають
задоволенню.

Вимога ж позивачів про призначення їх
піклувальниками ОСОБА_4 та про
стягнення з ОСОБА_2 аліментів на їх
користь на утримання ОСОБА_4, також не
підлягають до задоволення, оскільки є
похідними від вимоги про позбавлення
батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 150, 157, 164, 165 СК України,
ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
Постановою Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року
№ 3 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав», суд,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_5 ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору:
орган опіки і піклування виконавчого
комітету Хмельницької міської ради,
орган опіки і піклування Хмельницької
районної державної адміністрації,
орган опіки і піклування виконавчого
комітету Володимир-Волинської міської
ради Волинської області про
позбавлення батьківських прав,
призначення піклувальника та
стягнення аліментів, - відмовити.

Попередити відповідача ОСОБА_2 про
необхідність змінити ставлення до
виховання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Покласти на органи опіки та піклування
виконавчого комітету Хмельницької
міської ради та виконавчого комітету
Володимир-Волинської міської ради
Волинської області контроль за
виконанням ОСОБА_2 батьківських
обов'язків по відношенню до сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10 днів з дня його проголошення
до апеляційного суду Хмельницької
області.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду
О.Ф. Сарбей