Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/4717/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів
Бабак А.М.

Полякова
О.З.

При секретарі: Бабенко
Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 26 серпня 2014 року

у справі за позовом Бердянського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави до Бердянської міської ради,
Управління Держземагенства у
Бердянському районі Запорізької
області, ОСОБА_4, ОСОБА_3, треті особи:
Реєстраційна служба Бердянського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області, приватний
нотаріус Бердянського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання незаконними та скасування п.
5, 5.77 рішення Бердянської міської ради
№ 41 від 25 лютого 2010 року, про визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку,
скасування запису та повернення
земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2013 року Бердянський
міжрайонний прокурор в інтересах
держави звернувся до суду з позовом,
який в процесі розгляду справи
уточнював, до Бердянської міської ради,
Управління Держземагенства у
Бердянському районі Запорізької
області, ОСОБА_4, ОСОБА_3, треті особи:
Реєстраційна служба Бердянського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області, приватний
нотаріус Бердянського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання незаконними та скасування п.
5, 5.77 рішення Бердянської міської ради
№ 41 від 25 лютого 2010 року, про визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку,
скасування запису та повернення
земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що за результатами
прокурорської перевірки встановлено,
що п.5. 5.77. рішення Бердянської міської
ради №41 від 25.02.2010 року "Про передачу в
оренду та у власність земельних
ділянок, продовження терміну розробки
проекту відведення та надання дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельних ділянок"
затверджено проект відведення
земельної ділянки та передано у
власність ОСОБА_4 земельну ділянку
площею 0,0608 га, розташовану по АДРЕСА_1
для індивідуального дачного
будівництва.

На підставі зазначеного рішення 01.06.2010
року ОСОБА_4 отримала Державний акт на
право власності на зазначену земельну
ділянку, який зареєстрований за
номером 02, серії ЯК № 858641,
кадастровий номер :08:004:0172 та
набула статусу власника земельної
ділянки.

12.03.2012 року ОСОБА_4 на підставі договору
купівлі-продажу укладеному між нею та
ОСОБА_3 продала вказану земельну
ділянку ОСОБА_3

Прокурор зазначає, що відведення
земельної ділянки для індивідуального
дачного будівництва ОСОБА_4 було
погоджено та затверджено з порушенням
водного, земельного та містобудівного
законодавства.

Так, спірна земельна ділянка
відноситься до земель рекреаційного
призначення, про що зазначено у
проектній документації із землеустрою
щодо відведення вказаної земельної
ділянки.

В порушення вимог ст.118 ЗК України,
проектна документація із землеустрою
щодо відведення спірної земельної
ділянки затверджена оскаржуваним
рішенням Бердянської міської ради без
проведення обов'язкової державної
експертизи, як це передбачено ст.9
Закону України "Про державну
експертизу землевпорядної
документації".

Крім того, у зв'язку з виявленням
численних порушень вимог земельного та
містобудівного законодавства,
позитивні висновки про погодження
проекту землеустрою щодо відведення у
власність ОСОБА_4 земельної ділянки від
01.06.2010 року та від 22.03.2011 року були
відкликані управлінням Держкомзему у
м. Бердянську та управлінням
архітектури та містобудування
Бердянської міської ради відповідно.

Відповідно до схеми місцезнаходження
виділеної ОСОБА_4 земельної ділянки,
кадастрового плану проекту
землеустрою, остання знаходиться в
межах м. Бердянська, на території
Бердянської коси в межах визначеної
ст.88 Водного кодексу України
двокілометрової зони прибережної
захисної смуги Азовського моря, що
суперечить ст.ст.85,90 Водного кодексу
України, ст.59 ЗК України і
підтверджується актом перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства Державної інспекції
сільського господарства в Запорізькій
області від 08.05.2013 року, матеріалами
землеустрою щодо відведення спірної
земельної ділянки.

Також у затвердженому оскаржуваним
рішенням Бердянської міської ради № 41
від 25.02.2010 року проекті землеустрою
розміри і межі прибережної захисної
смуги Азовського моря не враховано, що
унеможливлює відведення такої
земельної ділянки.

До того ж, при затверджені оскаржуваним
рішенням ради проекту землеустрою були
порушені вимоги містобудівного
законодавства, оскільки забудова та
використання території населених
пунктів повинні відповідати
Генеральному плану відповідного
населеного пункту.

За даними Генерального плану м.
Бердянська, затвердженого рішенням
Бердянської міської ради № 8 від 25.06.2009
року, за адресою виділеної ОСОБА_4
земельної ділянки передбачено
розміщення лише оздоровчих установ та
установ відпочинку, що підтверджується
листом виконавчого комітету
Бердянської міської ради від 15.05.2013
року.

Відповідно до проектних рішень
Генерального плану розвитку міста,
будівництво нових дачних районів в
межах м. Бердянська не передбачено.
Заборона на будівництво нових дачних
районів в міських населених пунктів
також передбачена п.3.39 ДБН 360-92
"Планування і забудова міських і
сільських поселень".

Проект землеустрою спірної ділянки
було погоджено Мелітопольським
сектором регулювання
природокористування Державного
управління охорони навколішнього
природного середовища, однак
повноваженнями видавати такий
висновок наділена Державна екологічна
інспекція Азовського моря.

Вважає, що ОСОБА_4 незаконно
набула право власності на земельну
ділянку по АДРЕСА_1 та незаконно
відчужила її за договором
купівлі-продажу від 12.03.2012 року ОСОБА_3

Посилаючись на зазначені обставини,
прокурор просив визнати незаконним та
скасувати п. 5, 5.77 рішення сімдесят
дев'ятої сесії Бердянської міської
ради п'ятого скликання № 41 від 25.02.2010
року «Про передачу в оренду та у
власність земельних ділянок,
продовження терміну розробки проекту
відведення та надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок», яким
передана у приватну власність ОСОБА_4
земельна ділянка площею 0,0608 га для
ведення індивідуального дачного
будівництва, що розташована за адресою
АДРЕСА_1, визнати недійсним державний
акт на право власності серії ЯК № 858641
на земельну ділянку площею 0,0608га для
ведення індивідуального дачного
будівництва, що розташована за адресою
АДРЕСА_1, вартістю 47831, 36 грн., виданий
Бердянською міською радою на ім'я
ОСОБА_4 та зареєстрований в «Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та право
постійного користування землею,
договорів оренди землі» за
реєстраційним номером 02 від 01.06.2010
року та зобов'язати Управління
Держземагенства у Бердянському районі
Запорізької області скасувати
державну реєстрацію спірної земельної
ділянки. А також у зв'язку з тим, що
ОСОБА_4 спірну земельну ділянку продала
ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу
від 12.03.2012 року, прокурор просить
визнати цей договір купівлі-продажу
недійсним та витребувати у ОСОБА_3
земельну ділянку площею 0,0608га для
ведення індивідуального дачного
будівництва, що розташована за адресою
АДРЕСА_1 та повернути за належністю
територіальній громаді м. Бердянська.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 26 серпня
2014 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним п.п. 5, 5.77 рішення
сімдесят дев'ятої сесії Бердянської
міської ради п'ятого скликання № 41 від
25.02.2010 року «Про передачу в оренду та у
власність земельних ділянок,
продовження терміну розробки проекту
відведення та надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок», яким
передана у приватну власність ОСОБА_4
земельна ділянка площею 0,0608га для
ведення індивідуального дачного
будівництва , що розташована за адресою
АДРЕСА_1.

Визнано недійсним державний акт
направо власності серії ЯК № 858641 на
земельну ділянку площею 0,0608га для
ведення індивідуального дачного
будівництва, що розташована за адресою
АДРЕСА_1, вартістю 47831,36 грн., виданий
Бердянською міською радою на ім'я
ОСОБА_4, зареєстрований в «Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та право
постійного користування землею,
договорів оренди землі» за
реєстраційним номером 02 від
01.06.2010року ( кадастровий номер
:08:004:0172).

Зобов'язано Управління
Держземагенства у Бердянському районі
Запорізької області скасувати запис у
Поземельній книзі на земельну ділянку
площею 0,0608га, що розташована за адресою
АДРЕСА_1 (кадастровий номер
:08:004:0172).

Зобов'язано ОСОБА_3 повернути земельну
ділянку площею 0,0608 га для ведення
індивідуального дачного будівництва,
що розташована за адресою АДРЕСА_1 (
кадастровий номер :08:004:0172) за
належністю територіальній громаді м.
Бердянська.

В решті частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим,
висновки суду не відповідають
обставинам справи і наданим доказам,
рішення ухвалено з порушенням судом
норм матеріального та процесуального
права. Просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов Бердянського
міжрайонного прокурора частково суд
першої інстанції виходив з того, що
земельна ділянка надана ОСОБА_4 у
власність для індивідуального дачного
будівництва розташована в межах
двохкілометрової зони прибережної
захисної смуги Азовського моря, на
землях рекреаційного призначення, що є
порушенням земельного законодавства, а
тому визнав недійсним п.5, 5.77 рішення
Бердянської міської ради № 41 від 25.02.2010
року, яким була виділена земельна
ділянка ОСОБА_4, визнав недійсним
державний акт на право власності
ОСОБА_4 зобов'язав Управління
Держземагенства у Бердянському районі
Запорізької області скасувати
державну реєстрацію та зобов'язав
ОСОБА_3 повернути земельну ділянку
територіальній громаді м. Бердянська.

Колегія вважає, що висновок суду є
вірним. Розглядаючи спір, суд, у
відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК
України повно та всебічно з'ясував
обставини справи на які посилалися
сторони, дослідив надані ними докази і
відповідно їх оцінив, дав належну
правову оцінку правовідносинам, які
склалися між учасниками процесу та
закон, що їх регулює.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За змістом ст.ст. 116, 118, 125 ЗК України
право власності громадянина на
земельну ділянку виникає на підставі
державного акту про право власності,
який видається за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
прийнятим за результатами розгляду
відповідного клопотання (заяви)
фізичної особи та землевпорядної
документації щодо конкретної
земельної ділянки, узгодженої
контролюючими службами.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням сімдесят дев'ятої сесії
Бердянської міської ради п'ятого
скликання № 41 від 25 лютого 2010 року «Про
передачу в оренду, продовження терміну
розробки проекту відведення та надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок», яким передана у приватну
власність ОСОБА_4 земельна ділянка
площею 0,0608 га. для індивідуального
дачного будівництва, що розташована за
адресою АДРЕСА_1 (т.1, а.с.12).

На підставі цього рішення 17 травня 2010
року за ОСОБА_4 проведена державна
реєстрація за реєстраційним номером
02 державного акту на право
власності серії ЯК № 858641 на зазначену
земельну ділянку (кадастровий номер
:08:004:0172) (т.1 а.с.13).

За даними виконавчого комітету
Бердянської міської ради, на підставі
проведеного містобудівного аналізу та
згідно з Генеральним планом м.
Бердянська, затвердженого рішенням
шістдесят восьмої сесії Бердянської
міської ради У скликання від 25.06.2009 року
№ 8, земельна ділянка по вул. по АДРЕСА_1,
розміщується на території зелених
насаджень загального користування.

Згідно Витягу з Державного земельного
кадастру по земельну ділянку від 25.11.2013
року, земельна ділянка, яка належить
ОСОБА_4 на праві власності, розташована
на землях рекреаційного призначення
(т.1, а.с. 121-124).

За визначенням ст. 50 ЗК України землі,
які використовуються для організації
відпочинку населення, туризму та
проведення спортивних заходів,
відносяться до земель рекреаційного
призначення.

Згідно ст. 51 ЗК України до складу земель
рекреаційного призначення належать
земельні ділянки зелених зон і зелених
насаджень міст і інших населених
пунктів, навчально-туристських та
екологічних стежок, маркованих трас,
земельні ділянки, зайняті територіями
будинків відпочинку, пансіонатів,
об'єктів фізичної культури та спорту,
туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів,
стаціонарних і наметових
туристично-оздоровчих таборів,
будинків рибалок і мисливців, дитячих
туристичних станцій, дитячих і
спортивних таборів, інших аналогічних
об'єктів, а також земельні ділянки,
надані для дачного будівництва і
спорудження інших об'єктів
стаціонарної рекреації.

За даними проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність ОСОБА_4 за рішенням
Бердянської міської ради № 41 від 25.02.2010
року, земельна ділянка надана їй для
цільового використання в якості землі
рекреаційного призначення (т.1 а.с.166-168).

Виходячи з положень ст. 19 ЗК України,
землі житлової та громадської забудови
та землі рекреаційного призначення за
основним цільовим призначенням
відносяться до різних категорій.

Частинами 1,2 ст. 20 ЗК України
встановлено, що віднесення земель до
тієї чи іншої категорії здійснюється
на підставі рішень органів державної
влади та органів місцевого
самоврядуванн відповідно до їх
повноважень.

Зміна цільового призначення земель
проводиться органами виконавчої влади
або органами місцевого самоврядування,
які приймають рішення про передачу цих
земельних ділянок у власність або
надання у користування,
вилучення(викуп) земель і затверджують
проекти землеустрою або приймають
рішення про створення об'єктів
природоохоронного та
історико-культурного призначення.

Реалізуючи свої повноваження з
розпорядження земельними ділянками,
відповідний орган державної влади чи
місцевого самоврядування за місцем
знаходження земельної ділянки на час
виникнення спірних правовідносин мав
право змінювати цільове призначення
земельних ділянок, які відчужуються
(надаються), за умови дотримання
положень Порядку розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 26.05.2004
року № 677, та Порядку зміни цільового
призначення земель, які перебувають у
власності громадян або юридичних осіб,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 11.04.2002 року №
502(постанови втратила чинність 20.02.2013
року).

Відповідно до зазначеного Порядку,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 11.04.2002 року № 502 і
який був чинним на час виникнення
спірних правовідносин, проект
відведення земельної ділянки у разі
зміни її цільового призначення
погоджується або перепогоджується з
органом земельних ресурсів,
природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органом містобудування і архітектури
та охорони культурної спадщини, а також
підлягає державній землевпорядній
експертизі, після якої замовник подає
проектні матеріали відповідно до
сільської, селищної, міської ради або
до районної державної адміністрації
для прийняття рішення.

Сільська, селищна, міська рада
розглядає проектні матеріали та
приймає рішення про зміну цільового
призначення земельної ділянки, яка
розташована в межах населеного пункту.
Рішення сільської, селищної, міської
ради або відповідного органу
виконавчої влади про зміну цільового
призначення земельної ділянки є
підставою для оформлення громадянину
або юридичній особі державного акта на
право власності на земельну ділянку із
зміненим цільовим призначенням.

Виходячи з положень ст. 21 ЗК України,
порушення порядку встановлення та
зміни цільового призначення земель є
підставою для визнання недійсним
рішень органів державної влади та
органів місцевого самоврядування про
надання(передачу) земельних ділянок
громадянам та юридичним особам,
відмови у реєстрації земельної ділянки
або визнання реєстрації недійсною.

Надані по справі докази не містять
даних про те, що стосовно спірної
земельної ділянки Бердянською міською
радою приймалися рішення щодо зміни її
з категорії землі рекреаційного
призначення на землю забудови з
дотриманням вказаного Порядку.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про доведеність позивачем
порушення Бердянською міською радою
при прийнятті рішення про надання у
власність ОСОБА_4 земельної ділянки
вимог чинного законодавства, у тому
числі ст. 9 Закону України „Про
державну експертизу землевпорядної
документації", відповідно до якої
проекти землеустрою щодо відведення
земельних ділянок водного фонду,
оздоровчого та рекреаційного
призначення підлягають обов'язковій
державній експертизі.

Всупереч вказаним вимогам закону та ч.9
ст.118 (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
обов'язкова державна експертиза
землевпорядної документації при
виділенні земельної ділянки по
АДРЕСА_1 не проводилась.

Оскільки, ж набуття відповідачем
ОСОБА_4 у власність спірної земельної
ділянки відбулося з порушенням ст.ст.
116,118 ЗК України, тому наявні правові
підстави для визнання недійсним
державного акта на право власності на
спірну земельну ділянку.

Крім того, земельна ділянка, яка надана
у власність ОСОБА_4 розташована в межах
двохкілометрової зони прибережної
захисної смуги Азовського моря, на
відстані 268 метрів, що підтверджено
інформацією Управління
Держземагенства у Бердянському районі
Запорізької області № 0569/01-23 від 19.02.2014
року (т.1,а.с. 154-155).

Відповідно ч.1,3 ст.60 ЗК України, вздовж
річок, морів і навколо озер, водосховищ
та інших водойм з метою охорони
поверхневих водних об'єктів від
забруднення і засмічення та збереження
їх водності встановлюються прибережні
захисні смуги.

Уздовж морів та навколо морських заток
і лиманів встановлюється прибережна
захисна смуга шириною не менше двох
кілометрів від урізу води.

У відповідності до вимог ст.88 Водного
кодексу України, чинної на момент
виникнення даних правовідносин, уздовж
морів та навколо морських заток і
лиманів встановлюється прибережна
захисна смуга шириною не менше двох
кілометрів від урізу води.

Відповідно ст.90 Водного кодексу
України, прибережна захисна смуга
уздовж морів, морських заток і лиманів
входить у зону санітарної охорони моря
і може використовуватися лише для
будівництва військових та інших
оборонних об'єктів, об'єктів, що
виробляють енергію за рахунок
використання енергії вітру, сонця і
хвиль, об'єктів постачання, розподілу,
передачі (транспортування) енергії, а
також санаторіїв, дитячих оздоровчих
таборів та інших лікувально-оздоровчих
закладів з обов'язковим
централізованим водопостачанням і
каналізацією, гідротехнічних,
гідрометричних та лінійних споруд.

При вирішенні спору судом першої
інстанції правильно застосовані норми
ст.ст. 59, 60 Земельного Кодексу України,
ст.ст. 88,90 Водного Кодексу України,
ст.ст. 17,18 Закону України «Про основи
містобудування», ст. 13 Закону України
«Про планування і забудову територій»,
ст.9 Закону України «Про державну
експертизу землевпорядної
документації», а тому зроблений
обґрунтований висновок про
задоволення позову.

Висновок суду узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України, що
викладена в постанові № 6-171цс14,від
05.11.2014 року.

Оскільки, земельна ділянка
неправомірно вибула із володіння
держави, у відповідача ОСОБА_4 не
виникло права власності на землю, а
тому укладений між нею та відповідачем
ОСОБА_3 договір купівлі-продажу є
нікчемний. Висновок суду першої
інстанції про відмову у визнанні його
недійсним є правильним. Земельна
ділянка підлягає поверненню державі.

Щодо доводів апелянта відносно того, що
справа розглянута за позовом особи, яка
не має повноважень на ведення справи,
то судова колегія зазначає наступне.

За приписами ст. 14 Конституції України
земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави.

Згідно ст. 4 Закону України від 19.06.2003
року „Про державний контроль за
використанням та охороною земель",
об'єктом державного контролю за
використанням та охороною земель є всі
землі в межах території України.

Основними завданнями державного
контролю за використанням та охороною
земель є, зокрема, забезпечення
додержання органами державної влади,
органами місцевого самоврядування,
фізичними та юридичними особами
земельного законодавства України (ст. 2
Закону).

Таким чином, порушення вимог закону при
передачі у власність особі земельної
ділянки порушує інтереси держави у
сфері контролю за використанням та
охороною земель, ефективного
використання земельних ресурсів.

Як визначено у ч.1 ст.5 Закону України
„Про державний контроль за
використанням та охороною земель" в
редакції Закону від 16.10.2012 року,
державний контроль за використанням та
охороною земель здійснює центральний
орган виконавчої влади, який
забезпечує реалізацію державної
політики із здійснення державного
нагляду ( контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів.

Відповідно до Указу Президента
України від 13.04 2011 року № 459/2011, таким
центральним органом виконавчої влади є
Державна інспекція сільського
господарства України.

Виходячи із норм Закону України „Про
державний контроль за використанням та
охороною земель" щодо повноважень
зазначеного центрального органу у
сфері державного контролю за
використанням та охороною земель та
дотримання законодавства України про
охорону земель та Положення про
Державну інспекцію сільського
господарства України, затвердженого
Указом Президента України від 13.04 2011
року № 459/2011, то повноваженнями
безпосередньо звертатися до суду із
позовами Держсільгоспінспекція не
наділена.

Бердянський міжрайонний прокурор в
обґрунтування поданого по даній справі
позову посилається на порушення вимог
законодавства, у тому числі земельного,
з боку органу місцевого самоврядування
- Бердянської міської ради під час
прийняття п. 5,5.77 рішення № № 41 від
25.02.2010 року та порушення інтересів
держави у сфері контролю за
використанням і охороною земель, як
національного багатства, що свідчить
про правомірність звернення прокурора
для захисту інтересів держави до суду
із даним позовом.

За приписами ч.2 ст. 45 ЦПК України у разі
прийняття судом позовної заяви,
поданої прокурором в інтересах
держави, в якій зазначено про
відсутність органу, уповноваженого
державою здійснювати відповідні
функції у спірних правовідносинах або
про відсутність у нього повноважень
щодо звернення до суду, прокурор в
такому разі набуває статусу позивача.

Таким чином, доводи апелянта про те, що
даний позов заступника Бердянського
міжрайонного прокурора заявлений
неналежним позивачем, не узгоджується
із вимогами названих норм
матеріального та процесуального права.

Інший довід щодо пропуску позовної
давності щодо заявлених вимог не
ґрунтується на законі, оскільки
відповідно до п.4 ч.1 ст. 268 ЦК України ( в
редакції закону станом на день
прийняття Бердянською міською радою
рішення №41 від 25.02.2010 року) позовна
давність не поширюється на вимогу
власника або іншої особи про визнання
незаконним правового акту органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, яким
порушено його право власності або інше
речове право.

Законом України „Про внесення змін до
деяких законів України щодо
вдосконалення порядку здійснення
судочинства" від 20.12.2011 року № 4176-УІ,
який набрав чинності 15.01.2012 року, п.4 ч.1
ст. 268 ЦК України був виключений.

Разом з тим, відповідно до п.5
Прикінцевих та перехідних положень
цього Закону, протягом трьох років з
дня набрання чинності цим Законом
особа має право звернутися до суду з
позовом про визнання незаконним
правового акту органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, яким порушено право
власності або інше речове право особи.

Тому, з огляду на правила п.5 зазначених
Прикінцевих та перехідних положень,
підстав для застосування строку
позовної давності не має.

Інші доводи апеляційної скарги були
предметом судом першої інстанцій та
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального та
процесуального права. Доводи, наведені
в апеляційній скарзі, фактично
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди апелянта з висновком суду
першої інстанції з їх оцінкою.

За таких обставин, судова колегія
дійшла висновку, що рішення суду є
законним та обґрунтованим, ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для
скасування рішення та ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 26 серпня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: