Провадження №2/521/7233/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року Малиновський районний
суд міста Одеси у складі головуючого
судді Граніна В.Л., при секретарі
Лукьяновій В.І., розглянувши у судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_2 до Одеської міської ради,
треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
про визначення часток, визнання права
власності на спадщину в порядку
спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

02.10.2014 року позивач звернувся до
Малиновського районного суду м. Одеси з
зазначеною позовною заявою у якій
просить визначити, що за Свідоцтвом про
право власності на житло від 05 жовтня
1993 року, реєстровий №22492, виданий
Управлінням житлово-комунального
господарства виконкому Одеської
міської ради народних депутатів,
квартира АДРЕСА_1 на праві спільної
сумісної власності належить позивачу
та членам його сім'ї - ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1),
ОСОБА_7 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2). Батьки на
день смерті мешкали в квартирі, право
власності на зазначену квартиру не
було зареєстровано. За життя померлі
батьки позивача правовстановлюючий
документ на вказану квартиру оформили,
проте не здійснили державну реєстрацію
права власності на 1/6 частку квартири
кожний.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
позовні вимоги підтримав, просив їх
задовольнити.

Представник відповідача - Одеської
міської ради в судове засідання не
з'явився, про час та місце судового
засідання повідомлявся належним чином,
причини неявки суду не повідомив. Тому
суд вважає за можливе розглянути
справу за його відсутності, в сенсі ст.
169 ЦПК України.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
дату та місце судового засідання
повідомлялися належним чином, причини
неявки суду не повідомили, надали суду
заяву про розгляд справи у їх
відсутність та позовні вимоги
підтримують в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши надані докази, вважає, що
наявні підстави для задоволення заяви
в повному обсязі.

В судовому засіданні встановлені
наступні фактичні обставини.

Відповідно до Свідоцтва про право
власності на житло від 05 жовтня 1993 року,
реєстровий №22492, виданий Управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської ради
народних депутатів, квартира АДРЕСА_1,
загальною площею 43, 2 кв. м., на праві
спільної сумісної власності належить
позивачу та членам його сім'ї - ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (помер
ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_7 (померла
ІНФОРМАЦІЯ_2).

Відповідно до ст. 112 ЦК Української РСР
(ред. 1963 року) майно може належати на
праві спільної власності двом чи
кільком громадянам. Розрізняється
спільна власність з визначенням часток
(часткова власність) або без визначення
часток (сумісна власність).

Статтею 115 ЦК Української РСР (ред. 1963
року) встановлено, що кожний з
учасників спільної часткової
власності має право вимагати виділу
своєї частки з спільного майна.

Аналогічні положення встановлюються
ЦК України від 16.01.2003 року №435-IV.

Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у
разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду.

Згідно статті 372 ЦК України майно, що є
у спільній сумісній власності, може
бути поділене між співвласниками за
домовленістю між ними. У разі поділу
майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №20 від 22.12.1995
року «Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності» частка учасника спільної
сумісної власності визначається при
поділі майна, виділі частки з спільного
майна, зверненні стягнення на майно
учасника спільної власності за його
боргами, відкритті після нього
спадщини. При відсутності доказів про
те, що участь когось з учасників
спільної сумісної власності у надбанні
майна була більшою або меншою - частки
визначаються рівними.

Суд виходить із рівності часток ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у
праві спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1, тому що інше не
встановлено домовленістю між ними або
законом, в тому числі ЦК Української
РСР і ЦК України або рішенням суду.
Таким чином, частки кожного із названих
співвласників становлять по 1/6 за
кожним.

ОСОБА_6, батько позивача, помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданим
ІНФОРМАЦІЯ_1, першим Малиновським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Одеського міського управління
юстиції, про що в Книзі реєстрації
смертей зроблено актовий запис №564.

ОСОБА_7, мати позивача, померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвом про смерть НОМЕР_2, виданим
03.03.2014 року, Відділом державної
реєстрації актів цивільного стану у м.
Одесі, про що в Книзі реєстрації
смертей зроблено відповідний актовий
запис за №2460.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 ЦК України, він не
заявив про відмову від неї.

Зі змісту постанови приватного
нотаріуса ОСОБА_1 Одеського міського
нотаріального округу (адреса
розташування робочого місця - місто
Одеса, вулиця Преображенська, 57), від
13.11.2014 року, №235|02-31 про відмову у
вчиненні нотаріальної дії, вбачається,
що свідоцтво про право на спадщину за
законом на частку квартири видати
неможливо, оскільки реєстрація права
власності на частки квартири, що
належали ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, не була проведена
відповідно до чинного законодавства
(право власності на квартиру не було
зареєстроване в Одеському міському
бюро технічної інвентаризації, не було
зареєстроване в електронному Реєстрі
прав власності на нерухоме майно
Комунальним підприємством «Одеське
міське бюро технічної інвентаризації»
(згідно законодавства, що діяло до
01.01.2013 року), та не було зареєстроване в
Державному реєстрі речових прав
(згідно законодавства, що діє 01.01.2013
року). За відсутності у спадкоємця
необхідних для видачі свідоцтва про
право на спадщину документів нотаріус
роз'яснює йому процедуру вирішення
зазначеного питання в судовому порядку
(п. 4.18 глави 10 розділу II «Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України»).

Позивач єдиний спадкоємець першої
черги, в установлений законом строк
звернувся до нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України,
спадкодавець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України,
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

ОСОБА_7 постійно проживала в квартирі
разом з батьком (спадкодавцем ОСОБА_6)
на час відкриття спадщини
(ІНФОРМАЦІЯ_1), та була його дружиною,
спадкоємцем по закону першої черги, про
відмову від спадщини не заявляла та на
підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України,
вважається такою, що прийняла спадщину
після смерті чоловіка, а позивач в свою
чергу прийняв спадщину за законом
після матері.

Довідка про останнє місце проживання
ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, видана
КП «ЖКС«Черьомушки», дільниця №2, від
28.08.2014 року за №139;

Довідка про останнє місце проживання
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, видана
КП «ЖКС«Черьомушкн», дільниця №2 від
28.08.2014 року за №140.

Як передбачено ст. 328 ЦК України право
власності набувається в порядку,
визначеному законом, та на підставах не
заборонених законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до норми ст. 392 ЦК України
вбачається, що власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати їм
документа, який засвідчує його права
власності.

Таким чином, це рішення суду визначає
частку померлих ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в праві
спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1 по 1/6 за кожним, та
визнає право власності в порядку
спадкування за законом майна ОСОБА_7,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, за ОСОБА_2 на 2/6
частки квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 43,2 кв. м., що складається з двох
житлових кімнат площею 28, 7 кв.м.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що є усі підстави для задоволення
позову в повному обсязі.

Керуючись вимогами ст.ст. 60, 209, 212-215 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Одеської
міської ради про визначення часток,
визнання права власності на спадщину в
порядку спадкування за законом -
задовольнити в повному обсязі.

Визначити частки ОСОБА_2, ОСОБА_6 (помер
ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_7 (яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в
праві спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1 по 1/6 за кожним.

Визначити за ОСОБА_2 право власності на
2/6 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
батька, ОСОБА_6 (померлого ІНФОРМАЦІЯ_1)
та матері, ОСОБА_7 (померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2).

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в десяти денний строк з дня
проголошення рішення.

Головуючий