Справа № 447/168/14
Головуючий у 1 інстанції: Березюк Г.М.
Провадження № 22-ц/783/5417/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк
Категорія справи:54
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року року колегія
суддів судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду Львівської
області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю ОСОБА_3 - представника
позивача ОСОБА_4;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3,
представника ОСОБА_4, на рішення
Миколаївського районного суду
Львівської області від 23 травня 2014
року,

В С Т А Н О
В И Л А:

У травні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства
„Жидачівський целюлозно-паперовий
комбінат", в кінцевій редакції позовних
вимог якого просив суд відновити строк
на оскарження наказу про накладення
дисциплінарного стягнення від 31.01.2012
року № 38к, скасувати наказ про
звільнення його з роботи від 30.03.2012 року
№ 62к, зобов'язати відповідача поновити
його на роботі на посаді
автокранівника, стягнути з відповідача
на його користь середній заробіток за
час вимушеного прогулу з урахуванням
індексу інфляції, моральну шкоду,
компенсацію за спецодяг, оплату за
надурочні, святкові, вихідні дні в
подвійному розмірі відповідно до
чинного законодавства та судові
витрати.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що
він працював у відповідача на посаді
автокранівника. Наказом від 31.01.2012 року
№ 38к на нього протиправно було
накладено дисциплінарне стягнення -
догану за запізнення на роботу, а 30.03.2012
року його було звільнено з роботи за
угодою сторін. Вважає, що підстав для
притягнення його до дисциплінарної
відповідальності не було, оскільки
його запізнення на роботу відбулося з
поважних причин, так як на вулиці був
сильний мороз. Наказ про звільнення
його з роботи вважає незаконним,
оскільки від нього була прихована
інформація про те, що є план звільнення
з роботи 707 працівників ПАТ «ЖЦПК» до
30.04.2012 року за п.1 ст. 40 КЗпП України у
зв'язку із скороченням штату
працівників. Згадані накази вважає
протиправними, оскільки він та його
рідні є акціонерами - власниками ПАТ
«ЖЦПК», а тому вони вправі вирішувати
дані питання на зборах акціонерів, як
власники. Стверджував, що відповідач не
видавав йому спецодягу, систематично
недоплачував йому зарплату, надбавки
за понадурочну роботу, роботу у
вихідні дні та не провів кінцевого
розрахунку з ним в день його звільнення
з роботи, чим йому також було завдано і
моральної шкоди (т.1, а.с. 1-2; т.2, а.с. 132-133).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні
вище згаданих позовних вимог
відмовлено за їх недоведеністю (т.2, а.с.
159-160).

Дане рішення оскаржила представник
позивача ОСОБА_3

Апелянт просить оскаржуване рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги,
покликаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; невідповідність висновків суду
обставинам справи та на порушення і
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права.

Вважає, що судом не розглянуто позовну
вимогу про нарахування позивачу
заробітної плати, як автокранівнику,
виходячи з тарифної ставки 2 095 грн.

Вважає, що судом не було дано належної
оцінки скарзі голови проводу МГО
„Організація патріотів України" в
інтересах ОСОБА_4 на ім'я Президента
України (т.2, а.с. 168-170).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача на підтримання
доводів апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, а також
оглянувши в судовому засіданні
матеріали цивільної справи
Жидачівського районного суду
Львівської області № 2/443/32/13 за позовом
ОСОБА_4 до ВАТ „Жидачівський
целюлозно-паперовий комбінат" і ОСОБА_5
про скасування наказу про притягнення
до дисциплінарної відповідальності,
поновлення на роботі, стягнення
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу, матеріальної
шкоди, завданої неправильним
нарахуванням заробітної плати, та
індексації, а також моральної шкоди (в
подальшому - „матеріали справи №
2/443/32/13"), колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін;
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості і що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Судами встановлено, що позивач ОСОБА_4
був звільнений з роботи з 30.03.2012 року
наказом по ВАТ „Жидачівський
целюлозно-паперовий комбінат" від
30.03.2012 року № 62к по п.1 ст. 36 КЗпП України
за угодою сторін за його особистою
заявою від 23.03.2012 року, у якій він просив
звільнити його з роботи „по згоді
сторін 30.03.2012 року" (т.1, а.с. 53, 54).

Факт власноручного написання вище
згаданої заяви позивачем визнається
сторонами спору та не оспорюється, а
відтак (у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК
України) доказуванню не підлягає.

Оглядом матеріалів справи № 2/443/32/13
встановлено, що рішенням Жидачівського
районного суду Львівської області від
25 лютого 2013 року (залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 17 грудня 2013 року) ОСОБА_4 вже
було відмовлено за безпідставністю
позовних вимог у задоволенні його
позову до ВАТ „Жидачівський
целюлозно-паперовий комбінат" і ОСОБА_5
про скасування наказу про притягнення
до дисциплінарної відповідальності,
поновлення на роботі, стягнення
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу, матеріальної
шкоди, завданої неправильним
нарахуванням заробітної плати, та
індексації, а також моральної шкоди
(а.с. 131-133).

Як визнала в судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції представник
позивача ОСОБА_3, вище згадані судові
рішення позивачем оскаржувалися в
касаційному порядку, однак судом
касаційної інстанції було відмовлено у
відкритті касаційного провадження.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України
встановлено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у (зокрема) цивільній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Як вбачається з мотивувальної частини
оскаржуваного рішення, судом дано
належну оцінку доводам позивача щодо
неналежного нарахування йому
заробітної плати.

Висновки суду в цій частині доводами
апеляційної скарги не спростовуються,
а відтак доводи апеляційної скарги
стосовно того, що судом ніби-то не
розглянуто позовну вимогу про
нарахування позивачу заробітної плати,
як автокранівнику, виходячи з тарифної
ставки 2 095 грн., колегія суддів визнає
необгрунтованими і, відповідно, такими,
що не можуть прийматися до уваги.

За вище наведених обставин колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дав належну оцінку всім обставинам і
доказам по справі в їх сукупності та
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому приходить до висновку про те, що
підстави для його скасування відсутні
і апеляційну скаргу на нього, яка не
спростовує висновків рішення суду,
слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1,
315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3,
представника ОСОБА_4, відхилити та
залишити рішення Миколаївського
районного суду Львівської області від
23 травня 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскарженою
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Суддя:

Судді: