Справа № 361/6954/14-ц
Провадження № 2/361/2667/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року Броварський
міськрайонний суд Київської області
в складі:

судді - Сердинського
В.С.

при секретарі - Ярмоленко І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3
про визнання свідоцтва про право на
спадщину недійсним, усунення від права
на спадкування за законом та визнання
права власності на ? частину будинку в
порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2,
третя особа: ОСОБА_3 про визнання
свідоцтва про право на спадщину
недійсним, усунення від права на
спадкування за законом та визнання
права власності на ? частину будинку в
порядку спадкування за законом.

Позивачка в своїй позовній заяві
зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після його смерті відкрилася спадщина
на нерухоме майно по за адресою:
АДРЕСА_1. Заповіт спадкодавцем складено
не було. Спадкоємці після смерті ОСОБА_4
за законом є дочка померлого - ОСОБА_3 та
його син - ОСОБА_2, спадкоємці першої
черги, згідно ст. 1261 ЦКУ.

У встановлений законом строк вони
звернулися до державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини.

13 лютого 2008 року ОСОБА_3 подала до
нотаріальної контори заяву про відмову
від належної їй частки спадкового
майна на користь позивачки.

04 грудня 2009 року Броварською міською
державною нотаріальною конторою
Київської області було видано
відповідачу ОСОБА_2 та позивачці
свідоцтва про право на спадщину за
законом по ? частині спадкового майна
кожному. Позивачка отримала свідоцтво
про право на спадщину за законом, яке
зареєстровано в реєстрі № 1-3709.

З метою оформлення договору
конкретного користування було
отримано витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно № 25056729 від
18 січня 2010 року та витяг з реєстру прав
власності на нерухоме майно № 25057494 від
18 січня 2010 року, де вказано, що житловий
будинок, 1947 року побудови, має відсоток
зносу 56%, проте ОСОБА_2 відмовився від
укладання договору конкретного
користування.

19 червня 2013 року, згідно витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності, індексний номер витягу
№5113914, наданий реєстраційною службою
Броварського міськрайонного
управління юстиції Київської області,
позивачка набула права власності на ?
частки нерухомого майна, а саме:
житловий будинок, позначений в плані
літерою "А" з господарськими будівлями
та спорудами: сарай - "В", вбиральню - «Г»,
колодязь - «К», огорожу "N", що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.
Реєстраційний номер об'єкта нерухомого
майна: 6.

Від народження з 27 серпня 1995 року
позивачка проживала разом із матір'ю
ОСОБА_3 та дідом ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, у будинку АДРЕСА_2. Дідусь
працював у лісництві до травня 2007 року,
був звільнений по старості у віці 81 рік.
Відразу почав тяжко хворіти.

22 червня 2007 року дід проходив лікування
у кардіологічному відділенні
Броварської лікарні з діагнозом:
гіпертонія, ішемічна хвороба серця,
кардіосклероз.

Після курсу лікування, він потребував
постійного стороннього догляду. За
його життя, позивачка та її мати ОСОБА_3
доглядали за тяжкохворим, готували
йому їжу, прали білизну та одяг, водили
на прогулянки, оскільки останній
місяць свого життя дід не міг
самостійно ходити. Позивачка на той час
була неповнолітньою.

Згідно ч.2 ст.1259 ЦКУ, фізична особа, яка є
спадкоємцем за законом наступних черг
може за рішенням суду одержати право на
спадкування, за умови, що вона протягом
тривалого часу опікувалася,
матеріально забезпечувала, надавала
іншу допомогу спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Під час хвороби дідуся, ОСОБА_2 не
допомагав позивачці з матір'ю, жодного
дня або ночі не провів біля
тяжкохворого дідуся, не виконував
свого обов'язку сина, ухилявся від
надання йому допомоги, не давав грошей
на придбання ліків.

За життя діда була усна домовленість з
дядьком, що будинок АДРЕСА_1. залишаться
позивачці та її матері, оскільки ОСОБА_3
- одинока мати, а на службове житло у
Броварському лісництві будинок
АДРЕСА_2, яке отримав дід в 1960 році,
Дарницьке лісопаркове господарство
документів не надало та відмовило у
реєстрації за місцем постійного
проживання.

ОСОБА_2 ще 1988 році після одруження
виїхав з лісництва проживати у АДРЕСА_3.
При переїзді він забрав автомобіль
марки ВАЗ 21053-03, номерний знак НОМЕР_1,
вартістю 8 350 рублів ( згідно страхового
свідоцтва серії Б № 512711 від 03 жовтня 1990
року, придбаний за кошти діда, мами
позивачки та баби. Дід на придбання
автомобіля знімав 3 000 рублів з рахунку
№ НОМЕР_2 Ощадбанку № 5400/04 у 1982 році.
Решту грошей було знято з рахунків баби
- ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно технічного паспорту на буд.
АДРЕСА_1, від 25 березня 1988 року
характеристики будівель і споруд -
дійсна вартість 8 375 рублів, тобто
загальна вартість нерухомого майна за
адресою: АДРЕСА_1 прирівнювалася
вартості автомобіля.

У 1995 році ОСОБА_2 виписався з будинку
АДРЕСА_1 та зареєструвався 16 серпня 1995
року у будинку АДРЕСА_3. Потім
безкоштовно отримав ділянку площею 0,2
га під забудову у с. Красилівка, де
побудував будинок площею приблизно 320
м.кв..

З 10 листопада 2009 року відповідач
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4.

За життя дід допомагав коштами та
будівельними матеріалами, мати
позивачки допомагала матеріально,
також надавала у борг гроші для купівлі
облицювальної плитки.

Після поховання діда позивачки ОСОБА_2,
документи на будинок АДРЕСА_1, ОСОБА_2
забрав до себе, мотивуючи тим, що хоче
ознайомитися та зняти копії.

Лише у червні 2009 року, після
задоволення його вимоги віддати у
тимчасове користування трактор ХОБЕ-150
з плугом вартістю 9350 гривень, придбаний
за кошти діда та матері позивачки
ОСОБА_3, він повернув документи.

Після смерті спадкодавця за будинком
№68 та присадибною ділянкою доглядала
позивачка ОСОБА_1 та її мати ОСОБА_3.

Відповідно до п. 4 ст. 368 ЦКУ, майно,
набуте в результаті спільної праці та
за спільні грошові кошти членів сім'ї, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором,
укладеним у письмовій формі.

29 жовтня 2012 року неповнолітню
позивачку із матір'ю заочним рішенням
Деснянського районного суду м. Києва
виселили із будинку АДРЕСА_2. До початку
проведення дій відділу державної
виконавчої служби, щодо виселення,
потрібно було провести ремонтні роботи
в будинку АДРЕСА_1, куди їх виселили за
місцем реєстрації.

Проте, зайти в будинок, який належить
позивачці на праві часткової
власності, вони змогли після втручання
виконкому та центру соціальних служб
сім'ї, дітей та молоді м. Бровари.
Будинок потребував значного ремонту,
було відсутнє водопостачання,
свердловина для глибинного насосу,
зроблена була за кошти матері
позивачки.

З травня 2013 року відповідач ОСОБА_2
заселив тимчасових жильців: ОСОБА_6 з
дочкою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - піддану Росії,
зареєстрована у Молдові (згідно копії
договору представленого нею), без
погодження з позивачкою, законною
співвласницею будинку на нерозділену
частину будинку.

Згідно листів № 9-7-1063 від 08 липня 2013
року виконкому та центру соціальних
служб сім'ї, дітей та молоді м. Бровари,
відповідач ОСОБА_2 зобов'язався 05 липня
2013 року розірвати договір найму з
незаконно вселеними мешканцями, проте
не виконав його.

Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України унормовано,
що за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Виконком Броварської міськради надав
рішення від 16 липня 2013 року №328 про
надання дозволу на укладення договору
конкретного користування, враховуючи
інтереси дитини, проте ОСОБА_2
відмовився укладати договір вдруге,
вимагав продажу нерозділеного будинку
та земельної ділянки разом з
тимчасовими мешканцями, з якими
змовився щодо продажу-купівлі усього
спадкового майна, не враховуючи
інтересів позивачки, неповнолітньої на
той час власниці.

23 липня 2013 року, 17 грудня 2013 року, 30
грудня 2013 року, 05 лютого 2014 року, 11
лютого 2014 року, 10 червня 2014 року
позивачка з матір'ю зверталися до
Броварського MB ГУ МВС України щодо
захисту від погроз і фізичної розправи
і захисту їх від свавілля ОСОБА_2. Також
зверталися до Броварського
міжрайонного прокурора 26 грудня 2013
року.

ОСОБА_6, ОСОБА_9 виселилися 17 квітня 2014
року, ОСОБА_8 виселили 10 червня 2014 року
за допомогою добровільної народної
дружини м. Бровари. Тобто ОСОБА_2 з 08
травня 2013 по 10 червня 2014 року мав
прибуток від користування майном
позивачки та її матері.

Результатом недбалого запланованого
ставлення тимчасових мешканців до
жилого приміщення є грибкове покриття
підлоги та стін, згідно акту обстеження
житлово-побутових умов від 07 червня 2014
року депутата Броварської міської ради
Брусенської Г.В.. На нерозділеній
земельній ділянці випиляли фруктові
дерева без згоди позивачки.

ОСОБА_2 умисно ухилявся від проведення
ремонтних робіт та не займався
утримуванням порядку прибудинкової
території.

Позивачка вважає, що відповідач ОСОБА_2
не має права на спадкування за законом,
хоча є спадкоємцем, оскільки свою
частку матеріальних статків отримав
від сім'ї, а саме - автомобіль марки ВАЗ
21053-03, вартість якого прирівнювалася
вартості нерухомого майна по АДРЕСА_1,
матеріальну допомогу у будівництві
оселі по АДРЕСА_4, а також трактор ХОБЕ
150 з плугом, який не повернув. Він
повністю забезпечений житлом та
земельною ділянкою у АДРЕСА_4,
власником яких є ОСОБА_2 та не
забезпечував схоронність і не проводив
ремонтні роботи в будинку АДРЕСА_1, хоча
станом на 18 січня 2010 року був відсоток
зносу - 56 % та не утримував у порядку
прибудинкову територію. Своїми діями
він завдав шкоду майну та благоустрою
ділянки, випилявши без згоди фруктові
дерева.

Свідомо ухилявся від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані. Це положення
поширюється на всіх спадкоємців, у тому
числі й на тих, хто має право на
обов'язкову частку у спадщині.

Це підстави для визнання недійсним
виданого свідоцтва про право на
спадщину за законом від 04 грудня 2009
року № 1-3708 ОСОБА_2.

Загальна вартість нерухомого майна
становить 94 492 гривень, згідно свідоцтв
про право на спадщину за законом від 04
грудня 2009 року № 1-3708, № 1-3709, виданих
Броварською міською державною
нотаріальною конторою. Відповідно до
цього, ? частина вартості нерухомого
майна становить 47 246 гривень.

Посилаючись на вищевказане, позивачка
просила суд визнати свідоцтво про
право на спадщину за законом, видане 04
грудня 2009 року Броварською міською
державною нотаріальною конторою на ?
частину спадкового майна ОСОБА_2 № 1-3708
після смерті ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 недійсним та усунути його
від права на спадкування за законом.
Визнати право власності на ? частину
нерухомого майна за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позовні вимоги підтримали, надала суду
пояснення аналогічні позовній заяві та
просили суд задовольнити позов у
повному обсязі.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_11 позовні вимоги не
визнав, заперечував проти їх
задоволення в повному обсязі, оскільки
позивачка посилається на норму ч. 5 ст.
1224 ЦК України, що за рішенням суду особа
може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ухиляється від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.
Таким чином, позивачка звинувачує
відповідача в тому, що він ухилявся від
надання своєму батькові допомоги, не
відвідував його, не піклувався про
нього тощо. Проте в обгрунтування даних
обставин остання жодних належних
доказів не надала. Інші ж обставини,
зазначені в позовній заяві щодо
заселення відповідачем ОСОБА_2
тимчасових мешканців в успадкований
ними будинок, взагалі не мають
відношення до справи.

В судовому засіданні третя особа
ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала та
просила суд про їх задоволення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12
показав, що він як працівник служби у
справах дітей та сім'ї Броварської
міської ради Київської області
здійснив вихід за адресою: АДРЕСА_1, при
якому були присутні позивачка ОСОБА_1
та її мати ОСОБА_3, також в будинку
знаходилася невідома жінка, яка вела
себе як власниця будинку, повідомила
йому, що заселив її в будинок ОСОБА_2,
показала договір оренди, строк дії
якого наближався до кінця. Кімната
справді була пустою та не придатною для
життя.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13
показав, що він працював у Броварському
лісництві, Дарницького лісопаркового
господарства, Деснянського району, м.
Києва та знає, що батько за життя
допомагав своєму синові ОСОБА_2
будувати будинок і тому не виходив на
пенсію. Відповідач ОСОБА_2 говорив
свідку, що претендувати на спірний
житловий будинок не буде, а зараз
претендує, знає, що в будинку проживало
три жінки, були проблеми з електрикою.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14
показала, що за життя спадкодавця була
домовленість, що будинок буде належати
ОСОБА_3, а машина ОСОБА_2, оскільки йому
батьки допомогли побудувати будинок.
Свідок підтвердила той факт, що донька
спадкодавця ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_1
піклувалися та доглядали хворого
дідуся ОСОБА_4, сина спадкодавця -
відповідача ОСОБА_2 свідок не бачила.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15
показала, що спадкодавець планував
залишити будинок ОСОБА_3, вона з ним
постійно жила, а відповідач ОСОБА_2
одружився і відразу переїхав до с.
Красилівка, Броварського району,
Київської області.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16
показав, що він працював разом із
відповідачем ОСОБА_2, і від якого
дізнався в кінці літа 2007 року, що його
батько тяжко хворий, йому потрібні
ліки. Свідок разом із електриком із
роботи та відповідачем ОСОБА_2 возили
батька до лікарні, він був водієм, а
відповідач та електрик водили батька
до машини.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17
показав, що він працював разом із
ОСОБА_2 та ОСОБА_16, вони разом в кінці
літа 2007 року двічі возили хворого
батька ОСОБА_2 в лікарню, відповідач
неодноразово відпрошувався з роботи,
просив свідка його підстрахувати,
оскільки допомагав хворому батьку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_4, після смерті якого
відкрилася спадщина у вигляді
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами, що знаходяться
за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17,18).

Відповідно до технічного паспорту
виданого на ім'я ОСОБА_4 за вищевказаною
адресою знаходиться: житловий будинок,
позначений літерою «А-1», прибудова -
«а», сарай - «Б», сарай - «В», погріб -
«В*», вбиральня - «Г», колодязь - «К»,
огорожа - «N» (а.с.19-21).

Згідно свідоцтв про право на спадщину
за законом, виданого 04 грудня 2009 року,
Броварською міською державною
нотаріальною конторою Київської
області, витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно КП
Броварської ради «Броварське бюро
технічної інвентаризації», про
реєстрацію права власності від 18 січня
2010 року, реєстраційний номер 28301658,
позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2
є власниками по ? частині житлового
будинку кожний, позначеного в плані
літерою «А», з господарськими
будівлями та спорудами: сарай - «Б»,
сарай - "В", вбиральня - «Г», колодязь -
«К», огорожа "N", що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-11).

Відповідно до витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію прав власності, за
позивачкою ОСОБА_1 було зареєстровано
право власності за реєстраційним
номером об'єкта нерухомого майна 6
на ? частину житлового будинку,
позначеного в плані літерою «А», з
господарськими будівлями та спорудами:
сарай - "В", вбиральня - «Г», колодязь -
«К», огорожа "N", що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

Відповідно до акту обстеження
житлово-побутових умов №30 від 07 червня
2014 року, складеного депутатом
Броварської міської ради Київської
області Брусенською Г.В., в присутності
свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_13, зі слів
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 встановлено, що з
травня 2013 року квартиранти займали
весь будинок. Наслідком недбалого
ставлення станом на травень місяць 2014
року пліснявою вражена підлога в
кімнатах, веранді та коридорі.
Приміщення потребує негайної обробки
та ремонту (а.с.27).

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми
закону, при вирішенні такої справи
необхідно встановити і факт ухилення
особи від надання спадкодавцеві
допомоги, і факт перебування
спадкодавця в безпорадному стані через
похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво
та його потребу в допомозі цієї особи.

Безпорадний стан слід розуміти як
безпомічність особи, неспроможність її
своїми силами через похилий вік, тяжку
хворобу або каліцтво фізично та
матеріально самостійно забезпечити
умови свого життя, у зв'язку з чим ця
особа потребує стороннього догляду,
допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребував
допомоги, полягає в її умисних діях чи
бездіяльності, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто, ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій.

Також, на думку суду, необхідно
враховувати чи потребував
спадкодавець допомоги від спадкоємця
за умови отримання її від інших осіб і
чи мав спадкоємець матеріальну і
фізичну змогу надавати таку допомогу, і
лише при одночасному настанні і
доведеності вищезазначених обставин і
фактів у їх сукупності спадкоємець
може бути усунений від права на
спадкування.

Згідно ст.ст. 57, 58 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування,
а відповідно до ст. 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Суд вважає, що позивачем не надано
доказів на підтвердження факту
умисного ухилення відповідача ОСОБА_2
від надання допомоги спадкодавцю та їх
потребу в отриманні допомоги від сина
за умови надання допомоги позивачкою,
тому суд не вбачає підстав для
задоволення позову. Також позивачем не
надано і судом не здобуто доказів того,
що спадкодавець ОСОБА_4 перебував у
безпорадному стані.

За таких обставин суд приходить до
обґрунтованого висновку про те, що
позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення
ОСОБА_2 від права на спадкування
задоволенню не підлягають.

Також суд вважає, що відповідач ОСОБА_2
законно отримав свідоцтво про право на
спадщину на ? частину і не може бути
позбавлений права власності на його ?
частину спірного житлового будинку,
оскільки судом відмовлено в позові про
усунення відповідача від права на
спадкування з підстав передбачених ч.5
ст.1224 ЦК України.

Тому в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 необхідно відмовити в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 1224,1301 ЦК України, ст.ст.
57, 58, 60, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: ОСОБА_3 про визнання
свідоцтва про право на спадщину
недійсним, усунення від права на
спадкування за законом та визнання
права власності на 12 частину будинку в
порядку спадкування за законом -
відмовити.

На рішення протягом десяти днів може
бути подана апеляційна скарга до
Апеляційного суду Київської області.

Суддя В. С.
Сердинський