У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Черненко В.А., Лесько А.О.,
Червинської М.Є.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
акціонерної компанії
«Харківобленерго» про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Зміївського районного суду
Харківської області від 20 березня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 4 червня 2014
року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, в якому просив
визнати незаконним його звільнення з
роботи з посади електромонтера з
експлуатації розподільних мереж 4
групи кваліфікації Зміївського РЕМ АК
«Харківобленерго», поновити його на
роботі з виплатою середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та стягнути з
відповідача на його користь 25 тис. грн.
у відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
його було звільнено з посади
електромонтера з експлуатації
розподільних мереж 4 групи
кваліфікації Зміївського РЕМ АК
«Харківобленерго» за п. 2 ст. 40 КЗпП
України наказом від 21 січня 2014 року.
Вказував, що підставою у наказі про
звільнення зазначено невідповідність
працівника виконуваній роботі
внаслідок стану здоров'я. На його думку
звільнення є незаконним, оскільки
адміністрація

АК «Харківобленерго» повинна була
перевести його на легшу роботу,
відповідно до висновку ЛКК Зміївської
ЦРЛ від 2 грудня 2013 року, а не звільняти.
Дії відповідача пояснює конфліктом,
який триває з червня

2010 року, коли він на виробництві
отримав травму, і погіршення його
здоров'я пов'язано з цими обставинами.
Вказував, що відповідачем при
звільнені йому були запропоновані
вакантні та незаймані посади, які він
може обіймати, проте йому не були
надані копії посадових інструкцій
запропонованих посад. Крім того, він не
міг вирішити, яку саме посаду може
зайняти, оскільки адміністрація не
направила його для проходження
медичного огляду за всіма
запропонованими посадами.

Рішенням Зміївського районного суду
Харківської області від

20 березня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 4 червня 2014 року, у
задоволенні позову

ОСОБА_4 відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
та обґрунтованість судових рішень в
межах касаційного оскарження, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні
позову, з висновком якого погодився й
апеляційний суд, правильно встановив
характер спірних правовідносин сторін
у справі та застосував норми
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини, вирішив спір з
урахуванням конкретних обставин
справи з дотриманням норм
процесуального права.

Зокрема, суди дійшли вірного висновку
про те, що відповідачем при звільненні
ОСОБА_4 за п. 2 ст. 40 КЗпП України були
дотриманні умови звільнення з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу, а саме, на
підставі висновку медичної комісії ТОВ
«Науково-дослідний інститут
профілактичної медицини» від 26 грудня
20013 року щодо його непридатності
виконувати роботу електромонтера, не
прийняття позивачем пропозицій щодо
його переведення на вакантні та
незаймані посади, які були
запропоновані відповідачем.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку про те, що судами
при розгляді справи були допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які відповідно
до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами
для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Зміївського районного суду
Харківської області від 20 березня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 4 червня

2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

А.О. Лесько

М.Є. Червинська