У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Оніпко О.В., Хилевича С.В.

Секретар судових засідань Пиляй
І.С.

З участю ОСОБА_3. та представників
сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 та
апеляційною скаргою ОСОБА_4, подану її
представником ОСОБА_5, на рішення
Рівненського районного суду від 07
березня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення права
користування приміщеннями квартири, та
за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про визнання особи такою, якій не
належить право користування жилим
приміщенням (про незаконне вселення) та
про виселення,-

в с т а н о
в и л а:

Рішенням Рівненського районного суду
від 07 березня 2014 року у позові ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_4 такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням (квартирою)
АДРЕСА_1 відмовлено.

Цим же рішенням у зустрічному позові
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання
незаконним вселення та реєстрацію
ОСОБА_3 у АДРЕСА_1; скасування її
реєстрації у даній квартирі та
виселення - відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 19 травня 2014
року вказане рішення місцевого суду
було скасовано. Позов ОСОБА_3
задоволено. Визнано ОСОБА_4 такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1.

Справа №570/560/13-ц
Головуючий у 1-й інстанції -
Гнатущенко Ю.В

Провадження 22-ц/787/2415/2014
Суддя-доповідач: Собіна І.М.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання
незаконним вселення, скасування
реєстрації та виселення з кв. АДРЕСА_1
відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 208 грн. судових витрат,
пов'язаних з оплатою судового збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року
рішення апеляційного суду в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання особи такою що
втратила право користування жилим
приміщенням скасовано і направлено
справу в цій частині на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції. Рішення
Рівненського районного суду від 07
березня 2014 року в частині відмови в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4
до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
не набула права користування жилим
приміщенням та про виселення - залишено
без змін.

У поданній на рішення суду першої
інстанції апеляційній скарзі ОСОБА_3
покликалася на його незаконність та
необґрунтованість за неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи в частині відмови в
задоволенні її позову.

Вказувала, що висновок суду про те, що
ОСОБА_4 до якогось часу проживала в
спірній квартирі і в певний час змінила
місце проживання у зв'язку з шкільним
навчанням, не ґрунтується на жодному
доказі.

Доводила, що ОСОБА_4 проживала і
проживає зі своєю матір'ю в АДРЕСА_2 і в
спірній квартирі ніколи не проживала,
що було доведено численними письмовими
доказами та показами свідків.

Просила рішення Рівненського
районного суду від 07 березня 2014 року в
частині відмови їй в задоволенні
позову скасувати та постановити нове
рішення про задоволення її вимог.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_4
просила рішення Рівненського
районного суду від 07 березня 2014 року в
частині відмови в задоволенні позову
ОСОБА_3 залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши
доповідача, пояснення осіб, які
з"явились в судове засідання,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції дійшла висновку
про її відхилення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_3
про визнання особи такою що втратила
право користування жилим приміщенням,
суд першої інстанції виходив з того, що
квартиру АДРЕСА_1 було надано
Виконавчим комітетом Квасилівської
селищної ради на підставі ордеру №42
від 12 грудня 2005 року ОСОБА_7 на сім'ю з
трьох чоловік: основного
квартиронаймача - ОСОБА_7, його дружини
ОСОБА_5 та їхньої неповнолітньої дочки
ОСОБА_4 (а.с.38).

Шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було
розірвано 11 березня 2010 року, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с. 46).

ОСОБА_8 21 липня 2006 року згідно ордеру
була зареєстрована в спірній квартирі
АДРЕСА_1 а 03 квітня 2009 року була знята з
реєстраційного обліку. (а.с 81,82).

29 червня 2011 року ОСОБА_7 зареєстрував
шлюб з ОСОБА_3 (а.с.92), яка на підставі
лише його згоди була зареєстрована у
спірній квартирі 08 жовтня 2011 року (а.с.
173), як член сім'ї та проживає у ній на
даний час.

ОСОБА_7 30 грудня 2012 року помер (а.с.18).

За життя ОСОБА_7 визнавав право
користування спірною квартирою №43 за
своєю донькою ОСОБА_4, яка 06 грудня 2012
року досягла повноліття і з того часу
почала сплачувати кошти на утримання
спірної квартири. Зазначене свідчить
про те, що вона не втратила інтересу до
цієї квартири і вважає її своїм житлом,
з нею укладено договір про надання
послуг з утримання будинку та
прибудинкової території (а.с.61). В м.
Івано-Франківську проживає у зв'язку із
навчанням в інституті філології, на
денному відділенні з 01 вересня 2012 року
в Прикарпатському національному
університеті імені Василя Стефаника
(а.с. 52,53).

На час навчання ОСОБА_4 проживає у свого
діда за адресою АДРЕСА_2

Колегія суддів не погоджується з
доводами апеляційної скарги ОСОБА_3 про
те, що ОСОБА_4 вибула до м.
Івано-Франківська на постійне
проживання, оскільки після досягнення
нею повноліття відповідачка, на час
пред"явлення до неї позову в лютому 2013
року вже навчалася у вищому
навчальному закладі у м.
Івано-Франківську і тимчасово
проживала в цьому місті.

Виходячи з того, що суд першої
інстанції при вирішенні справи норми
матеріального та процесуального права
не порушив, а доводи апеляційної скарги
правильності висновків суду наведених
у рішенні не спростовують, колегія
суддів підстав для задоволення
апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст.
ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л
а:

Апеляційні скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Рівненського районного
суду від 07 березня 2014 року в частині
відмови в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання ОСОБА_4 такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням (квартирою) АДРЕСА_1
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена сторонами в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів починаючи
з дня набрання нею законної сили.

Головучий І.М.Собіна

Судді:
О.В.Оніпко

С.В.Хилевич