справа № 709/2932/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04.12. 2014 рік
смт.
Чорнобай

Чорнобаївський районний суд в
Черкаській області
- С.І. Калашник

секретаря судового засідання
-
Л.М.Соломка

представника позивача
-
ОСОБА_2

представника відповідача
-
ОСОБА_3

Розглянувши в відкритому судовому
засіданні смт.Чорнобай матеріали
справи цивільної справи за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зміну розміру
стягнення аліментів на повнолітню
дочку

ВСТАНОВИВ:

У жовтні місяці 2014 року позивач
звернувся до суду з вказаною позовною
заявою ,що рішенням Чорнобаївського
районного суду Черкаської області від
29.09.2011 року з нього стягнуто на користь
її мами ОСОБА_2 аліменти на її ,тобто
позивача ,що продовжує навчання ,
утримання у розмірі 1/4 частини з усіх
видів заробітку (доходу) щомісячно але
не менше 30% прожиткового мінімуму для
особи відповідного віку, починаючи з
25.08.2011 року і до досягнення нею 23 -х
років ,тобто ІНФОРМАЦІЯ_6 року, до
закінчення навчання .

Підставою для перегляду розміру
аліментів, позивач зазначає, що станом
на момент подання заяви про перегляд
розміру аліментів ,що стягуються на її
утримання змінились ціни на товари ,
повсякденного попиту ,продукти
харчування та значно піднявся розмір
оплати за навчання . Аліментів ,що
сплачує відповідач в визначеній судом
частці ,не вистачає навіть на придбання
зошитів та підручників .Крім того
батько ухиляється від додаткових
витрат,зокрема на надання коштів на
проживання в гуртожитку ,на сплату
благодійних внесків на розвиток
кафедри і т.д. .Тобто вважає ,що
змінились обставини ,які впливають на
її інтереси тому вважає за доцільне
змінити розмір аліментів що
стягуються на неї з ? частини
заробітку доходів відповідача на
тверду грошову суму в розмірі -500 гр.00
коп. щомісячно.

В судове засідання позивач не з»явився
,надав повноваження представляти її
інтереси в судовому засіданні своєму
представнику ,який підтримав позовні
вимоги свого довірителя та просить суд
позов задовольнити повністю, а саме
змінити розмір аліментів встановлений
за рішенням Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 25серпня 2011
року, на утримання дочки ,що продовжує
навчання з 1/4 частини з усіх видів
заробітку (доходу) щомісячно, на
аліменти у твердій грошовій сумі в
розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення
дочкою 23-го віку. Також просить
стягнути кошти оплачені нею за
навчання на курсах іноземної мови , за
оплату навчання в магістратурі та
стягнути в прибуток держави судові
витрати пов»язані з розглядом справи .

Представник позивача позов не визнав,
надав письмові заперечення /ас.21-23/ у
відповідності до змісту якого
посилається на те ,що з її довірителя на
підставі наявного рішення від 2011 року
вже стягуються аліменти в розмірі ?
частини від заробітку та всих
доходів до досягнення особи ,що
навчається 23-річного віку. В даний час
відповідач створив нову сім»ю ,має
двох дітей,які знаходяться на його
утриманні та отримує невеликий розмір
заробітної плати. .Крім того
,відповідач в своїх запереченнях
вважає ,що не має нагальної потреби
дочці продовжувати навчання на денній
формі ,оскільки остання вже має
непогану базову освіту в здобутті
якої він їй допомагав /ас.-22/ тому
просить відмовити в задоволенні
позову.

Суд заслухавши пояснення
представників сторін, перевіривши і
дослідивши матеріали справи ,
приходить до висновку про часткове
задоволення позову з наступних
підстав.

Судом встановлено фактичні обставини
справи та необхідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Диспозицією статей 3, 15 ЦПК України
обумовлено ,що особа має конституційне
право на судовий захист своїх
цивільних прав і може звернутися із
позовом про захист порушеного,
оспореного або невизнаного права у
спосіб, передбачений ЦК України.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції
ООН про права дитини від 20 листопада 1989
року, яка ратифікована Постановою
Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від
27 лютого 1991 року та набула чинності для
України 27 вересня 1991 року, держава
визнає право кожної дитини на рівень
життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини. Батьки
або інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

За рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181
СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України та
роз'ясненням п. 17 постанови № 3 Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року «Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
при визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України
розмір аліментів визначається у частці
від заробітку (доходу) матері, батька.
Крім того, суд за заявою платника або
одержувача може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення (ч.1
ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру
аліментів у частках до заробітку
(доходу) або у твердій сумі
визначаються з урахуванням як положень
ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.
183, 184 СК України.

Судом встановлено та підтверджується
наявними у справі доказами і не
заперечується сторонами,що рішенням
Чорнобаївського районного суду
Черкаської області від 25.08.2011 року
стягнуто з відповідача на утримання
позивача на час навчання -1/4 частини з
усіх видів заробітку (доходу)
щомісячно, (а.с.43).

На підставі вказаного рішення, яке
набрало законної сили , на примусовому
виконанні у відділі ДВС
Чорнобаївського районного управління
юстиції в Черкаській області
знаходиться виконавче провадження по
виконанню виконавчого листа №2-870/11 про
стягнення з відповідача на утримання
позивача, на час навчання у розмірі 1/4
частини з усіх видів заробітку
щомісячно починаючи з 25.08.2011 року, і до
закінчення строку його навчання.

Частина перша статті 192 СК України
передбачає, що розмір аліментів,
визначений за рішенням суду або за
домовленістю між батьками, може бути
згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року №3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справи щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
розмір аліментів, визначений судовим
рішенням або за домовленістю між
батьками, суд може змінити за позовом
платника або одержувача аліментів у
зв'язку зі зміною матеріального чи
сімейного стану, погіршення чи
поліпшення здоров'я когось із них. У
новому розмірі аліменти сплачуються з
дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України,
розмір аліментів, визначений рішенням
суду, не вважається незмінним. Отже, у
зв'язку із зазначеним та при
виникненні відповідних обставин
сторона може подати до суду заяву про
збільшення розміру аліментів,або про
зменшення їх розміру.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України
за рішенням суду розмір аліментів
визначається у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає
підстави для зміни розміру аліментів,
визначеного за рішенням суду, але не
пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3
ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України
тільки вказує на можливість зміни
раніше встановленого розміру
аліментів за наявності доведених в
судовому порядку підстав, а саме: зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру
аліментів в твердій грошовій сумі (що
фактично є зміною розміру) ст. 184 СК
України відносить: нерегулярний,
мінливий дохід платника аліментів,
одержання частини доходу в натурі та
інші обставини, що мають істотне
значення.

Право вимагати заміни розміру
аліментів шляхом зміни способу
присудження аліментів не може
заперечуватися, адже можливість вибору
способу присудження аліментів з огляду
на мінливість життєвих обставин,
зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не
може обмежуватися разовим її
здійсненням. З огляду на відсутність
імперативної заборони змінювати
розмір аліментів шляхом зміни способу
їх присудження, за положеннями ст. 192 СК
України зміна розміру аліментів може
мати під собою зміну способу їх
присудження (зміна розміру аліментів,
стягнутих за рішенням суду у частці від
заробітку (доходу) матері, батька
дитини на розмір аліментів, визначений
у певній твердій грошовій сумі та
навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах
підлягає застосуванню не тільки ст. 192
СК України, але й низка інших норм,
присвячених обов'язку батьків
утримувати своїх дітей (ст. 182
«Обставини, які враховуються судом при
визначенні розміру аліментів», ст. 183
«Визначення розміру аліментів у частці
від заробітку (доходу) матері, батька
дитини», ст. 184 «Визначення розміру
аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись
до суду, позивач за власним розсудом
обирає спосіб захисту. Обравши
способом захисту права на вчинення
певних дій (на підставі вказаних статей
СК), позивач в силу ст. 10 ЦПК України
зобов'язаний довести правову та
фактичну підставу своїх вимог.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Згідно статей 10, 31, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. За
вказаною нормою суд не може самостійно
визначити або змінити підстави позову.

Позивач, як на підставу позовних вимог
посилається на те, що з часу
постановлення судового рішення /
25.08.2011 року/ та її звернення до суду про
зміни розміру стягнення аліментів на
її утримання змінилося на гірше
матеріальне становище її матері на
утриманні якої знаходиться вона та ще
одна її менша сестра:- Юлія яка ніде не
працює та стоїть на обліку і центрі
зайнятості/ас.-37/ . Згідно ж до змісту
довідки з місця роботи матері позивача
,/а.с-39/,остання отримує в середньому на
місяць-2 935.02 гр. які розподіляються на
них трьох для проживання на місяць з
даної суми та на оплату навчання
позивача про ,що заявляє в своєму
позові позивач та ,що підтверджує
відповідними показаннями в судовому
засіданні і її представник /тобто
мати/позивача .

Позивач та її представник посилаються
на те ,що піднялися ціни на канцтовари
,книги ,вартість навчання і т.д.,а також
погіршилось здоров»я матері на
лікування якої потрібно додаткові
кошти /ас.-40-41/.

Оскільки матеріальний стан матері яка
утримує її з меншою сестрою та оплачує
навчання -погіршився то вона не в змозі
самостійно її утримувати без допомоги
відповідача ,що змушує її звернутися до
суду та надала в якості доказів по
справі контракт на навчання ,довідки
про стан здоров»я матері та інші
документи.

У відповідності до наданого договору №
203 від 28.07.2014 року /ас.10/-позивач
являється студентом
освітньо-кваліфікаційного рівня
,,магістр ,,за спеціальністю
лабораторна діагностика хвороб
тварин. Освітня послуга розпочата з 28
липня 2014 року та закінчується 28.07.2016
року. Вартість навчання на 1рік
складає-16 000 гр.00 коп. Представником
позивача ,від імені останнього,надано в
судове засідання чеки пов»язані зі
сплатою коштів за навчання в поточному
році на загальну суму-8000 гр-нь/а.с.-9 та
42/,а також квитанції на загальну суму 400
гр.за сплату проживання в гуртожитку
навчального закладу /а.с-6 та 38/, тому суд
,перевіряючи доводи сторін щодо
визначення розміру аліментів у твердій
грошовій сумі, суд враховує положення
ч.1 ст. 184 СК України.

При прийнятті рішення по справі суд
враховує ту обставину , що відповідач
на час розгляду справи в суді
працевлаштований отримує в середньому
1 631гр.89 коп. на місяць /ас.-28/, дійсно
створив сім»ю та має двох синів :-ОСОБА_6
-1983 року народження та ОСОБА_7 1986 року
народження /ас.-25 та 27/ ,а в жовтні
місяці 2013 року взяв на роботі позику на
потреби своєї сім»ї в розмірі-3000/три
тисячі /гр.00 коп.

Разом з тим ,суд вважає ,що наявність
двох дітей у відповідача та взяття
зазначеної позики на роботі не
являється підставою для відмови в
задоволенні позову в частині зміни
розміру стягнення аліментів з ?
частини на аліменти в твердій грошовій
сумі в розмірі -500 гр. на дитину ,що
продовжує навчання так ,як відповідач
являється фізично здоровим,з
отриманого ним заробітку ще
залишиться достатньо коштів на
проживання та на погашення взятої
позики. Пояснення ж представника
відповідача про те ,що останній не має
фізичної можливості надавати
матеріальну підтримку дочці так ,як
утримує двох дітей не узгоджується з
його поясненнями ,оскільки у
відповідності до свідоцтв про
народження ,останні давно досягли
повноліття і доказів про те,що дані
діти знаходяться на утриманні
відповідача чи проживають з ним в
судове засідання -не було надано,як не
було надано і доказів про те,що на
утриманні відповідача маються інші
непрацездатні члени сім»ї. Довідка ж з
дільничної лікарні с.Іркліїв
Чорнобаївського р-ну Черкаської
області ,на яку посилається відповідач
/а.с.-24/не спростовує вимог позивача та
не свідчить про тяжке захворювання
останнього ,що перешкоджало б йому
брати участь в матеріальній підтримці
дитини ,що продовжує навчання ,оскільки
видана не районним медичним закладом ,а
дільничним лікарем та свідчить про
необхідність проведення
профілактичних заходів -терапії і т.д.

На підставі викладеного, виходячи з
наведених норм матеріального права та
з врахуванням передбачених п.6 ч.1 ст. 3
ЦК України загальних засад про
справедливість, добросовісність та
розумність цивільного законодавства, з
огляду на майновий та сімейний стан
платника аліментів позов підлягає
частковому задоволенню шляхом зміни
способу присудження аліментів,
стягнутих рішенням Чорнобаївського
районного суду Черкаської області від
25.08.2011 року у розмірі 1/4 частини з усіх
видів заробітку (доходу) щомісячно на
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі по 500 гривень 00 коп. щомісячно, з
дня набрання рішенням законної сили.
Вимоги стягнення коштів понесених на
оплату проживання в гуртожитку
стягненню -не підлягають так ,як дані
витрати не можна вважати такими ,що
пов»язані з розвитком здібностей
дитини в розумінні ст.185 СК України
так,як факт проживання в гуртожитку не
свідчить про особливі здібності
позивача та потребу в стягненні
додаткових витрат на розвиток даних
здібностей.

Витрати понесені позивачем та його
представником пов»язані з проведенням
ними оплати за півроку навчання в 2014
році ,без відповідної участі позивача
,можуть бути розглянуті судом при
відповідному зверненні до суду з
новими позовними вимогами так ,як
поданий позивачем на розгляд суду
позов містить по суті основні позовні
вимоги ,як про зміну розміру стягнення
аліментів на повнолітню дочку ,що
продовжує навчання. Вимога ж про
стягнення раніше понесених коштів на
оплату навчання дитини віднесена
законом до інших вимог ,що підлягають
захисту в суді.

Судові витрати понесені при розгляді
справи ,підлягають стягненню з
відповідача в прибуток держави.

У новому розмірі аліменти мають
сплачуватись з дня набрання рішенням
законної сили.

Таким чином суд,керуючись ч. 1, 2 ст. 27
Конвенції ООН про права дитини від 20
листопада 1989 року, яка ратифікована
Постановою Верховної Ради України №
789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та
набула чинності для України 27 вересня
1991 року,,стст.180,181 ч.3 ,182,184 СК України
,ст.ст.10.11.209 ч.3 ,212-215 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Змінити з 20.10.2014 року розмір стягнення
аліментів з ? частини всіх видів
заробітку /доходів / з ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_3 жителя АДРЕСА_1
,ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та
стягувати з нього на користь ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_5 ,жительки АДРЕСА_2
,ідентифікаційний номер НОМЕР_2
аліменти в твердій грошовій сумі -500
гр.щомісячно до ІНФОРМАЦІЯ_6 року до
досягнення нею 23-х річного віку.

В решті позовних вимогах -відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 -243гр.60 коп.
державного мита в прибуток держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
м.Черкаси через районний суд на
протязі 10 днів з дня постановлення
рішення ,а особою ,яка брала участь по
справі але не була присутня при його
проголошенні -в той же строк ,з дня його
отримання .

Апеляційна скарга подана після
закінчення строків встановлених ст..294
ЦПК України залишається без розгляду
,якщо апеляційний суд за заявою особи
,що їх подала не знайде підстав для
поновлення строків.

Суддя Чорнобаївського районного суду
С.
І. Калашник