Справа № 686/7500/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2014

09 грудня 2014 року Хмельницький
міськрайонний суд в складі:

головуючого-судді
Палінчака О.М.

при секретарі
Антосєві В.П.

з участю
представника позивача ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

представника
відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення коштів,

встановив:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики ( в редакції
позову від 20 листопада 2014 року) в сумі
144 400 грн., 41 288 грн.67 коп. нарахованих
процентів, 14 711 грн. 77 коп. - відсотків за
прострочення, а всього - 200 400 грн. 44 коп.
На обгрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що 27 липня 2010 року позичив
ОСОБА_2 10 000 дол. США строком до 31
грудня 2010 року, однак у встановлені
строки відповідач взяті на себе
зобов'язання не виконав, чим порушено
права позивача

В судовому засіданні представник
позивача підтримали позовні вимоги.

Відповідач та його представник
заперечили проти задоволення позовних
вимог посилаючись на те, що борг
повернуто, а також просять застосувати
строк позовної давності.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи суд
вважає, що позов не підлягає до
задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 позичив 27
липня 2010 року ОСОБА_2 10 000 дол. США зі
строком повернення до 31 грудня 2010 року.
У встановлені строки зобов'язання по
поверненню боргу ОСОБА_2 не виконав.

Дані обставини підтверджуються:
розпискою від 27 липня 2010 року.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 цього ж Кодексу
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

ОСОБА_2 визнав в судовому засіданні що,
дійсно позичав у позивача кошти в сумі
10 000 дол. США, однак стверджує, що борг
повернув, доказів в підтвердження
цьому не надав, а отже суд приходить до
висновку, що вимоги позивача є
підставними.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 264 цього ж Кодексу
передбачено, що перебіг позовної
давності переривається вчиненням
особою дії, що свідчить про визнання
нею свого боргу або іншого обов'язку.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Представник позивача стверджував, що
відповідачем частково повернуто кошти,
а саме 4 березня 2012 року, 24 січня 2013
року та 20 серпня 2013 року відповідно по
100 та 200 дол. США та на розписці вказано
дані обставини за підписом позивача, а
тому представник позивача вважає, що
строк позовної давності не пропущено.
Відповідач категорично заперечує
обставини повернення коштів. Суд
критично ставиться до позиції
представника позивача щодо обставин
повернення боргу, та не приймає як
доказ по справі дописки на розписці
від 27 липня 2010 року щодо повернення
боргу за підписом позивача, а тому
вважає, що по справі слід застосувати
строк позовної давності та відмовити в
задоволенні позову з цих підстав.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 257, 264, 267, 526, 625, 1046, 1048 ЦК
України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2

Михайловича про стягнення коштів -
відмовити.

На рішення через суд першої інстанції,
який його ухвалив, може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів до
апеляційного суду Хмельницької
області.

Суддя:
О.М. Палінчак