Головуючий у 1 інстанції: Государський
Провадження № 22-ц/783/4764/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Бойко С.М., Берези В.І.

за участі судового секретаря: Брикайло
М.В.,

представника Галицького відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Мельника Р.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Галицького
районного суду м.Львова від 04 жовтня 2013
року у справі за поданням начальника
Галицького відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції Бойка О.В.
про примусове проникнення до житла
ОСОБА_5, -

встановила:

У вересні 2013 року начальник
Галицького відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції Бойко О.В.
звернувся в суд з поданням про
примусове проникнення до житла ОСОБА_5
за адресою: АДРЕСА_1 з метою виконання
виконавчого листа №2-2192/11, виданого
25.10.2011 року Галицьким районним судом
м.Львова про стягнення з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_3 2 000 євро за договором
позики, 360 євро відсотків, 240 грн. витрат
судового збору та 120 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, покликаючись на те, що
боржник заборгованості за виконавчим
документом не погасив, на неодноразові
виклики державного виконавця не
з'явився, при виході за місцем
проживання боржник двері не відчинив.
Вважає дії боржника такими, що
перешкоджають повному та своєчасному
виконанню судового наказу, зумовлюють
перешкоджання у проведенні виконавчих
дій.

Ухвалою Галицького районного
суду м. Львова від 04 жовтня 2013 року
відмовлено у задоволенні цього подання
органу виконавчої служби.

Не погодившись із вказаною ухвалою
суду, ОСОБА_3 оскаржила вказане судове
рішення в апеляційному порядку.
Просить її скасувати та постановити
нову ухвалу, якою задовольнити вимоги
державного виконавця щодо примусового
проникнення до зазначеного житлового
будинку, посилаючись на те, що ухвала є
незаконною, постановлена у її
відсутність з порушенням норм
процесуального права, без повідомлення
про час і місце розгляду даного питання
та витребування матеріалів
виконавчого провадження. (а.с. 17).

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника Галицького
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Мельника Р.І., який у вирішенні
апеляційної скарги поклався на розгляд
суду, з'ясувавши обставини справи та
доводи скарги, апеляційний суд не
знаходить підстав для скасування
ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції постановив ухвалу з
додержанням вимог закону.

Положеннями ст.376 ЦПК України
передбачено, що питання про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної особи або
особи, у якої знаходиться майно
боржника чи майно та кошти, належні
боржникові від інших осіб, або дитина,
щодо якої є виконавчий документ про її
відібрання, при виконанні судових
рішень та рішень інших органів (
посадових осіб ) вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

Як вбачається з матеріалів
справи, в ній відсутні беззаперечні
докази того, що приміщення квартири за
адресою: АДРЕСА_1 є житлом боржника.

Колегією суддів встановлено, що
вказана квартира була відчужена ОСОБА_5
ще в 2009 році та фактично належить іншій
особі.

Крім того, з наданих
представником Галицького відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Мельником Р.І. матеріалів
виконавчого провадження за виконавчим
листом №2-2192/11 при виході державного
виконавця за вказаною адресою 26
листопада 2013 року боржника ОСОБА_5 у
вказаній квартирі, як і належного їй
майна, яке б підлягало опису, не
виявлено. Державним виконавцем
встановлено шляхом опитування сусідів,
що ОСОБА_5 тривалий час у вказаній
квартирі не проживає.

Окрім того, положення ст.376 ЦПК
України передбачають примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної особи або
особи, у якої знаходиться майно
боржника.

Однак, при зверненні до суду з
відповідним поданням, державним
виконавцем не було надано жодних
доказів, які б свідчили, що в квартирі
за вказаною адресою знаходиться майно
боржника.

В супереч твердженням в
апеляційній скарзі, суд першої
інстанції розглянув дане питання з
дотриманням процедури, передбаченої ч.2
ст.376 ЦПК України, яка визначає, що суд
негайно розглядає подання, без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
дійсні обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків оскаржуваного
судового рішення, а тому підстав для
скасування оскаржуваної ухвалисуду
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.2 ст.307,
п.1. ч.1 ст.312, ст. 313, п.4 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а
л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м.
Львова від 04 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та не підлягає оскарженню
в касаційному порядку, оскільки не
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Береза В.І.

Бойко С.М.