АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8111/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Доповідач - Ткаченко І.Ю. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року
м. Дніпропетровськ

02 грудня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді :
Ткаченко І.Ю.

суддів: Рудь В.В.,
Повєткіна В.В.

при секретарі:
Шаботинець С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Андріївської
сільської ради Покровського району
Дніпропетровської області, треті
особи: Приватний нотаріус Покровського
районного нотаріального округу ОСОБА_3,
Реєстраційна служба Покровського
районного управління юстиції у
Дніпропетровській області про
визнання права власності на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами в порядку спадкування за
заповітом

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Покровського районного суду
Дніпропетровської області від 13 серпня
2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

27 березня 2014 року позивач звернувся до
суду з даним позовом до Андріївської
сільської ради Покровського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами у порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування
позову посилався на те, що його батько
ОСОБА_4 є спадкоємцем померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, оскільки є її
сином. Спадкове майно, яке залишилося
після смерті бабусі складається із
житлового будинку з господарськими
спорудами, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько
- ОСОБА_4, але за життя ОСОБА_4 не встиг
отримати правовстановлюючі документи
на зазначений будинок з будівлями та
спорудами. З огляду на те, що державний
нотаріус відмовив йому у вчиненні
нотаріальної дії - видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на
житловий будинок після смерті батька,
через відсутність правовстановлюючих
документів на вказаний житловий
будинок, він просить суд визнати у
порядку спадкування за заповітом право
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
який розташований у АДРЕСА_1. (а.с.3-7,74-75)

Рішенням Покровського районного суду
Дніпропетровської області від 13 серпня
2014 року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 про визнання права власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами в порядку
спадкування за заповітом - відмовлено в
повному обсязі (а.с.82-84).

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, просить
скасувати рішення й ухвалити нове,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі (а.с. 88-91).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданим Андріївською сільською радою
Покровського району Дніпропетровської
області (актовий запис № 19) (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданим виконкомом Андріївською
сільської ради Покровського району
Дніпропетровської області (актовий
запис № 17) (а.с. 10).

ОСОБА_4 залишив заповіт, посвідчений
секретарем Андріївської сільської
ради Покровського району
Дніпропетровської області 02.04.2013 року,
зареєстрований в реєстрі за номером 96,
за яким все належне йому майно
заповідає ОСОБА_2. (а.с. 19).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
того, що матеріали справи не містять
доказів того, що право власності на
спірне майно ні за ким не було
зареєстровано, також за життя
спадкодавець ОСОБА_4 не зареєстрував
своє право власності на вказаний
житловий будинок з господарськими
спорудами та будівлями, і, таким чином,
суд прийшов до висновку про те, що за
життя ОСОБА_4 не набув права власності
на житловий будинок, що знаходиться в
АДРЕСА_1, тому зазначений будинок з
господарськими будівлями та спорудами
не є об'єктом спадкування, як об'єкт
нерухомого майна.

Вказані висновки суду 1 інстанції
відповідають нормам матеріального та
процесуального права. Так, ч. 2 ст. 1220 ЦК
України встановлено, що часом
відкриття спадщини є день смерті особи
або день, з якого вона оголошується
померлою. У відповідності до вимог ст.
1223 Цивільного кодексу України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 1
статті 11 ЦК України передбачено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Згідно з вимогами
ст. 182 ЦК України право власності та
інші речові права на нерухомі речі
підлягають обов'язковій державній
реєстрації. Відповідно до статті 392 ЦК
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.
Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено,
що спадкування - є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування» у п. 3.1
дійшов до висновку, що умовою для
переходу в порядку спадкування права
власності на об'єкти нерухомості, в
тому числі житловий будинок, інші
споруди, земельну ділянку є набуття
спадкодавцем зазначеного права у
встановленому законодавством України
порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув
права власності на житловий будинок,
земельну ділянку, то спадкоємець також
не набуває права власності у порядку
спадкування. До спадкоємця переходять
лише визначені майнові права, які
належали спадкодавцеві на час
відкриття спадщини. Для набуття права
власності у встановленому
законодавством порядку спадкоємець
повинен здійснити дії, які необхідні
для набуття права власності на
визначене нерухоме майно, зокрема на
житловий будинок, іншу споруду.

Позивачем не надано суду належних
доказів на підтвердження свої позовних
вимог, а відповідно до ст. 57 ЦПК
України, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення та
інших обставин, які мають значення для
вирішення справи. Згідно до ст. 58 ЦПК
України належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмета.

Вказані висновки суду зроблені без
порушення норм матеріального та
процесуального права, оскільки позивач
не скористався наданими йому правами,
не обґрунтував свої позовні вимоги та
не надав суду доказів на їх
підтвердження, а згідно із ч.1 ст.11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів, наданих
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, а відповідно до ч.3 ст.10,
ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана надати суду докази на
підтвердження своїх вимог або
заперечень.

Доводи апелянта, приведені в
апеляційній скарзі фактично зводяться
до переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду 1 інстанції, яким у
досить повному обсязі з'ясовані права
та обов'язки сторін, обставини справи,
доводи сторін перевірені і їм дана
належна оцінка, а відповідно до ст. 212
ЦПК України, виключне право оцінки
доказів належить суду, який має
оцінювати докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Порушень норм
матеріального та процесуального права,
які є обов'язковою підставою для
скасування чи зміни рішення - не
встановлено, тому апеляційний суд
приходить до висновку, що рішення суду
відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК
України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Покровського районного суду
Дніпропетровської області від 13 серпня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: