Справа № 367/4670/14 Головуючий у І
інстанції Линник В.Я.Провадження №
22-ц/780/6395/14 Доповідач у 2
інстанції СержанюкКатегорія 1
УХВАЛА

Іменем України

24 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі головуючого судді - Сержанюка
А.С., членів колегії - суддів Журби С.О.,
Коцюрби О.П., із участю секретаря
Химинець Н.М., розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті Києві
матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 09 жовтня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Аверс-сіті» про визнання права
власності,

В С Т А Н О В И Л А :

28 липня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із позовом, де просила визнати за
нею право власності на об'єкт
нерухомості, а саме: двохкімнатну
квартиру АДРЕСА_2, Київської області,
посилаючись на повну сплату коштів на
її будівництво.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 09 жовтня 2014 року
в позові ОСОБА_1 відмовлено, оскільки
позивач не є власником квартири
АДРЕСА_1, а тому відсутні підстави
визнавати за нею право власності.

У відповідності до положень ст. 392 ЦК
України, з такою вимогою може
звернутися лише власник майна, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності,.

Не надано позивачем також і доказів
втрати документа, який засвідчує право
власності на спірну квартиру.

ОСОБА_1, не погоджуючись із вказаним
рішенням, подала апеляційну скаргу,
посилаючись на його незаконність,
необґрунтованість, неповне з'ясування
обставин, які мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права
при його ухваленні.

Просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове про задоволення
заявлених позовних вимог.

Суд, закінчивши з'ясування обставин і
перевірку їх доказами у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вислухавши
учасників процесу у судових дебатах,
вважає за необхідне відмовити у
задоволенні заявлених апеляційних
вимог, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що
підтверджується і матеріалами справи,
18.07.2011 року між сторонами укладено
договір №1/38/_ИП купівлі-продажу
майнових прав на двохкімнатну квартиру
АДРЕСА_1 Київської області, вартістю 2
020 грн. за 1 кв.м., а загальною - 150 490,00 грн.
( а.с. 6-9 ).

У відповідності до п. 3.2 цього
правочину, право власності на майнові
права на об'єкт нерухомості за цим
правочином передається шляхом
підписання акту ( там же ).

Цього ж дня, вони уклали договір №1/38/Z
про зарахування зустрічних однорідних
вимог, за яким обов'язок позивача з
оплати відповідачу майнових прав на
квартиру за правочином вважається
виконаним в повному обсязі і
відповідач не має до позивача грошових
вимог та претензій ( а.с. 10, 11, 58-59 ).

Згідно сертифікату відповідності
серії КС №6 від 16.09.11 року,
будинок, складовою частиною якого є
зазначена квартира, введено в
експлуатацію 16.09.2011 року ( а.с. 12 ).

Рішенням №270 виконавчого комітету
Коцюбинської селищної ради Київської
області від 22.09.2011 року будинку
присвоєна поштова адреса - АДРЕСА_1 і
дано доручення КП КОР «Ірпінське бюро
технічної інвентаризації» оформити та
видати свідоцтва про право власності
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Аверс-Сіті» на
квартири закінченого будівництвом
об'єкта за адресою: АДРЕСА_3 ( а.с. 13-23).

Однак, сторони до цього часу не
підписали акт про передачу права
власності на майнові права в силу
наявності спору щодо сплати вартості
об'єкту інвестування.

При цьому, ОСОБА_1 28 липня 2014 року
звернулась до суду із названим позовом,
не дотримуючись порядку набуття права
власності на майнові права,
встановленого названим правочином ( п.
3.2 договору ).

Окрім цього, вона не є власником майна,
що необхідно для вирішення спору
згідно ст. 392 ЦК України.

За таких обставин, суд першої інстанції
правильно прийшов до висновку про
необхідність відмови у задоволенні
позову і, з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
зокрема, ст.ст. 331, 392, 526 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 58-60, 212-213 ЦПК України, ухвалив
законне і обґрунтоване рішення на
підставі належних та допустимих
доказів по справі.

А тому, доводи ОСОБА_1 про незаконність
та необґрунтованість рішення, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, а
також порушення матеріального та
процесуального права при його
ухваленні, зокрема, ст.ст. 190, 328, 396, 526, 527,
530-532, 610-612, 623 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 7
Закону України «Про інвестиційну
діяльність», ст. 1 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод»,
ст. 47 Конституції України, ст.ст. 3, 4, 15, 16
ЦПК України, на думку апеляційного
суду, не знайшли свого підтвердження
при розгляді справи, оскільки вони
повністю спростовуються належними та
допустимими доказами по справі.

Інші обставини, зазначені в апеляції,
зокрема, про повну сплату вартості
майнових прав, відсутність акту їх
приймання-передачі, введення в
експлуатацію будинку, наявність
рішення про видачу відповідачу
свідоцтв про право власності, настання
строку складання акту
приймання-передачі права власності на
майнові права, відмову товариства у
його складанні, невизнання ним прав
власності позивача на квартиру, з точки
зору суду другої інстанції, не
спростовують висновок суду першої
інстанції про необґрунтованість
заявлених позовних вимог та не є
підставою, в силу викладеного, для
визнання апеляційних вимог
обґрунтованими.

При цьому, ОСОБА_1 не позбавлена
можливості провести захист належних
цивільних прав та інтересів у спосіб та
порядку, визначених ст. 16 ЦК України і
положеннями укладеного із
відповідачем правочину.

Таким чином, викладені у апеляції
доводи суд другої інстанції відносить
до числа формальних, а тому оскаржуване
рішення, ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасоване у відповідності
до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, згідно вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК
України порушення норм процесуального
права можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення, якщо
порушення призвело до неправильного
вирішення справи, чого судом не
виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.
Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 09 жовтня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аверс-сіті» про
визнання права власності залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий

А.С. Сержанюк

Судді:

С.О. Журба

О.П. Коцюрба