АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
інстанції: Волошин В.О. Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Білич І.М.
13 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого судді:
Суддів:
Поліщук Н.В., Болотова Е.В.
за участю: представника позивача
представникавідповідача Орел
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра» -
Федоренко Сергія Вікторовича на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 26 червня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра», третя особа:
ОСОБА_7 про визнання договору поруки
припиненим.

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року позивач ОСОБА_8
звернулась до суду із позовом до ПАТ
«КБ «Надра», третя особа: ОСОБА_7, та із
урахуванням поданих уточнень сталила
питання про визнання припиненим
договору поруки від 16 листопада 2007
року, укладений між сторонами по справі
в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 26 червня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_6 було задоволено.

Визнано припиненим з 23 вересня 2009 року
договір поруки від 16 листопада 2007 року
укладений між ОСОБА_6 і Відкритим
акціонерним товариством комерційний
банк «Надра», яке змінило свою назву на
Публічне акціонерне товариство
«Комерційний банк «Надра».

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду
представник відповідача подав
апеляційну скаргу та ставив питання
про його скасування та постановлення
нового про відмову у задоволенні
позову. Вказуючи на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Зазначаючи при цьому, що судом
помилково визнано договір поруки,
укладений між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «НАДРА»,
припиненим з 23 вересня 2009 року.
Оскільки відповідно до умов кредитного
договору №260/РП/39/2007-840, а саме п.1.4 та
п.3.3.4 - строк дії договору до 10 жовтня 2032
року. А також, про строк дії договору та
термін виконання кредитного
зобов'язання поручитель був
повідомлений та погодився на
відповідні умови договору, попередньо
ознайомившись із ними та підписавши
його. А відтак, на думку апелянта,
застосування ч.4 ст. 559 ЦК України, як
підстави припинення договору поруки є
хибним та немотивованим, оскільки
термін виконання основного
зобов'язання чітко прописаний в
кредитному договорі п.1.4., п. 3.3.4. та
погоджений поручителем п.1.5, п. 5.3
договору поруки, і встановлений
конкретною датою - 10 жовтня 2032 року.

Апелянт у судовому засіданні
апеляційну скаргу підтримав та просив
суд її задовольнити.

Представник позивача у судовому
засіданні апеляційну скаргу не визнала
та заперечувала проти її задоволення

Третя особа у судовому засіданні
будучи повідомленою про розгляд справи
у судове засідання не з'явилася,
поважність причин своєї неявки суду не
повідомила. Колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу у його
відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК
України.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши,
законність і обґрунтованість
оскаржуваного судового рішення,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом при розгляді справи
встановлено, що 16 листопада 2007 року між
сторонами було укладено договір
поруки. Відповідно до п. 1.1 договору
поруки, позивач на добровільних
засадах взяла на себе зобов'язання
перед відповідачем відповідати за
зобов'язаннями третьої особи за
кредитним договором в повному обсязі
цих зобов'язань, незалежно від
отримання або неотримання вимоги
кредитора про погашення кредитного
договору.

Відповідно до п. 2.1. договору поруки,
кредитор набуває право вимагати від
поручителя виконання зобов'язання, що
витікає із кредитного договору при
умові, якщо в установлений кредитним
договором строк виконання
позичальником зобов'язання в цілому чи
в будь-якій його частині не будуть
виконанні, а також при умові
обов'язкового направлення поручителю
повідомлення з вимогою виконати
зобов'язання позичальника в цілому (або
в тій чи іншій його частині).

Суд першої інстанції задовольняючи
позов виходив з того, що згідно із ст.554
ЦК України у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки (ч.4 ст.559 ЦК України).

Оскільки умовами договору (
графіком погашення кредиту)
встановлені окремі самостійні
зобов'язання, які деталізують обов'язок
боржника повернути борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення чергового траншу, а відтак і
початок перебігу позовної давності за
кожний черговий платіж починається з
моменту порушення строку його
погашення.

А так як банком відповідно до умов
кредитного договору змінений строк
виконання основаного зобов'язання, то
відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України
вимоги до поручителів могли бути
заявлені у межах шести місяців від дня
настання цього строку.

Враховуючи те, що у ОСОБА_9 (
позичальника) виникла заборгованість
по щомісячним платежам починаючи з
23.03.2009 року, при цьому доказів
направлення вимоги про дострокове
погашення боргу поручителю надано не
було, та враховуючи положення ст. 256, 257,
261 ЦК України за змістом, яких початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов, тобто
можливості реалізувати своє право в
примусовому порядку через суд, суд
вважав вимоги позивача доведеними, так
як звернення банку в червні 2010 року до
суду з позовом щодо стягнення
заборгованості з поручителя було
здійснено з пропуском шестимісячного
строку, а відтак договір поруки слід
вважати припиненим. У відповідності до
п. 4 ст. 559 ЦК України.

Аналогічні висновки суду містяться
також у рішенні Апеляційного суду м.
Києва від 23 квітня 2014 року в справі за
позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_7,
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
договором кредиту.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставин и
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

У той же час колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції вказуючи в
своєму рішенні про те, що договір
поруки є припиненим з 23 вересня 2009 року
фактично вийшов за межі заявлених
позовних вимог, так як позовна заява не
містить у собі вимог позивача щодо
визначення дати припинення договору
поруки.

З огляду на те, що у відповідності до
положень ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданих відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підстав доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, і
особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд та
враховуючи що позивач з моменту
звернення до суду не змінювала
заявлені нею вимоги, колегія суддів
вважає за необхідне у відповідності до
положень ст. 309 ЦПК України змінити
судове рішення, виключивши з його
резолютивної частини посилання на дату
припинення договору поруки, а саме 23
вересня 2009 року.

У іншій частині судове рішення
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування з доводів
викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 309, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» - Федоренко
СергіяВікторовича задовольнити
частково

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 26 червня 2014 року
змінити, виключивши із резолютивної
частини рішення посилання на дату
припинення договору поруки, а саме « 23
вересня 2009 року».

У іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення. Може бути
оскаржено в касаційному порядку
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: