АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7589/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Доповідач - Ткаченко І.Ю. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

02 грудня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді : Ткаченко І.Ю.

суддів: Рудь В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі:
Шаботинець С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус
Новомосковського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним та визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування за законом

за апеляційною скаргою ОСОБА_7, ОСОБА_8

на ухвалу Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 11 липня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 11 липня 2014 року заяву
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_9 про
забезпечення позову - задоволено.

Накладено заборону на відчуження
квартири АДРЕСА_1, а також
домоволодіння АДРЕСА_2 (а.с.25).

В апеляційній скарзі апелянти ОСОБА_7,
ОСОБА_8, посилаючись на незаконність
ухвали, порушення норм матеріального
та процесуального права, ставить
питання про її скасування щодо
накладення заборони на відчуження
квартири АДРЕСА_1 (а.с.28-31).

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а ухвалу -
залишити без змін з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, в
провадженні Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області знаходиться цивільна справа за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
треті особи: ОСОБА_5 та приватний
нотаріус Новомосковськго міського
нотаріального округу ОСОБА_6, про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним та визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування за законом.

Ухвалою Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 11 липня 2014 року забезпечено
зазначений позов шляхом накладення
заборони на відчуження квартири
АДРЕСА_1, а також домоволодіння АДРЕСА_2
(а.с.25).

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити заходів забезпечення
позову; забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішень суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22
грудня 2006 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитись, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову позовним вимогам. При
встановленні зазначеної відповідності
слід враховувати, що вжиті заходи не
повинні перешкоджати господарській
діяльності юридичної особи або
фізичної особи, яка здійснює таку
діяльність і зареєстрована як
підприємець. Вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Згідно із абзацом 3 п. 7 зазначеної
Постанови, ухвала про забезпечення
позову постановляється відповідно до
ст. 209 ЦПК України, і повинна включати
мотивувальну частину, де поряд із
зазначенням мотивів, із яких суд (суддя)
дійшов до висновку про
обґрунтованість, посилання про те, що
невжиття заходів забезпечення позову
може в майбутньому утруднити чи
зробити неможливим виконання судового
рішення.

Задовольняючи заяву про забезпечення
позову, та постановляючи оскаржувану
ухвалу, суд посилався на те, що між
сторонами виник спір стосовно визнання
недійсними правовстановлюючих
документів на вищевказані квартиру і
домоволодіння, скасування свідоцтва
про право на спадщину та державну
реєстрацію, та визнання за позивачем
права власності на ці об'єкти
нерухомості, а відповідачі як власники
квартири та домоволодіння на підставі
оспорюваних правовстановлюючих
документів, можуть відчужити їх, що в
свою чергу може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду в
разі задоволенні позову.

Отже, висновки суду першої інстанції на
час постановлення ухвали є
правильними, відповідають вимогам
закону і підтверджуються матеріалами
справи. Доводи апеляційної скарги та
факт скасування оскаржуваної ухвали
самим судом 1 інстанції, не являються
підставою для скасування
вищезазначеної ухвали, яка
постановлена з дотриманням нормам
процесуального права. За таких
обставин ухвала суду відповідає нормам
процесуального права, і її слід
залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_8 -
відхилити.

Ухвалу Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 11 липня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: