Справа № 639/4433/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 р. Жовтневий
районний суд м.Харкова

у складі головуючого-судді Єрмоленко
В.Б.

при секретарі- Полікарповій Г.В.

за участю позивача- ОСОБА_2

представника позивача- ОСОБА_6

відповідача- ОСОБА_3

представника відповідача-адвоката
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за позовом: ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування майнової шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування
майнової шкоди у розмірі 314 713 грн. 05
коп., а також судових витрат,
посилаючись на те, що 14.11.2013 р., в
с.Подворки Харківської області позивач
передав відповідачу автомобіль «Рено
Магнум» державний реєстраційний номер
НОМЕР_1 з напівпричепом-рефрижератором
«Шмитц» реєстраційний номерний знак
НОМЕР_2 для здійснення доставки вантажу
до Грузії у м.Тбілісі. 20.11.2013 р.
автомобіль розвантажено і 26.11.2013 р.
завантажено для доставки вантажу до
м.Харкова. 27.11.2013 р. до позивача надійшов
дзвінок з Грузії від клієнта, який
повідомив про займання автомобіля.
Відповідач у розмові з позивачем
підтвердив цей факт і пояснив, що він
намагався погасити пожежу, також були
викликана робітники
пожежно-рятувальної служби
надзвичайних ситуацій, які ліквідували
пожежу. Про те, що автомобіль з
напівпричепом згорів повністю
відповідач приховав та неправдиво
виклав обставини виникнення пожежі і
причини займання. Відповідно до
висновку експертного
пожежно-технічного дослідження
причиною виникнення пожежі в
автомобілі та рефрижераторному
напівпричепі -займання горючих
матеріалів , що виникло у просторі між
лівим заднім кутом кабіни та лівим
переднім кутом напівпричепу, під
впливом джерела запалювання
«відкритий вогонь» під час горіння
газу з горілки газового балону. За
проведення такого дослідження
позивачем сплачено 5581 грн. 44 коп.
Вартість матеріального збитку оцінено
експертним автотоварознавчим
дослідженням та прийнято у розмірі
ринкової вартості автомобілю і
напівпричепу і складає 193750 грн. та 79272
грн. 19 коп. відповідно. Вартість
дослідження становить 823 грн. 20 коп. і 500
грн. позивач просить стягнути упущену
вигоду, яка розрахована позивачем на
підставі аналізу доходів, отриманих
від двох аналогічних транспортних
засобів і становить 34786 грн. 22 коп. Крім
того, позивач просить стягнути витрати
на правову допомогу-3000 грн., , а також
судовий збір -3177 грн. 14 коп.

Відповідач ОСОБА_3 позов не
визнав та надав письмові заперечення, в
яких зазначає, що пожежа виникла не з
його вини, на той час він знаходився на
митниці разом з іншим водієм, про
пожежу дізнався по телефону і коли
прибув на місце там вже працювали
пожежники .Зі слів очевидців стало
відомо, що пожежа виникла в
рефрижераторі і перекинулася на
акумуляторну кришку та під кабіну
зліва.16.12.2013 р., паромом пошкоджені
транспортні засоби направлені в
Україну. Про наслідки пожежі повідомив
позивача, запропонував йому прибути
для з'ясування всіх обставин, але він
відмовився і попросив відповідача
самостійно забезпечити
транспортування. Оспорює висновок
експертного пожежно-технічного
дослідження та стверджує, що експертне
дослідження грунтується тільки на
поясненнях та припущеннях власника
АТЗ.Дійсна причина пожежі до
теперішнього часу не відома,
інформація стосовно нібито
ввімкненого газового балону в
офіційних документах відсутня.
Відповідач стверджує, що позивачем не
надано допустимих доказів його вину у
пожежі, а тому стягнення на користь
ОСОБА_2 збитків вважає безпідставним.

Суд, вислухавши пояснення
сторін, допитавши свідка, спеціаліста,
дослідивши матеріали справи та надані
докази, приходить до наступного.

ОСОБА_2 є власником вантажного
автомобіля «Renault Magnum» державний
номерний знак НОМЕР_1 та
рефрижераторного напівпричепу « Schmitz
Cargobull» державний номерний знак НОМЕР_2,
на яких здійснює міжнародні
перевезення.

У листопаді 2013 р., ОСОБА_2
попросив знайомого ОСОБА_3 доставити
вантаж, завантажений в зазначений
автомобіль та напівпричіп в Грузію, але
відповідних трудових договорів, в тому
числі про матеріальну
відповідальність позивач суду не
надав, посилаючись на те, що вони були
укладені, проте знаходилися в кабіні
автомобіля і згоріли внаслідок пожежі.
Відповідач ОСОБА_3 заперечує факт
укладення трудового договору,
стверджуючи, що виконував прохання
позивача доставити вантаж до Грузії.
Крім вказаного автомобіля, в тому ж
напрямку вирушили інші вантажні
автомобілі, що належать
позивачеві.20.11.2013 р.ОСОБА_3 прибув у
м.Тбілісі на термінал Гезі, розмитнив
вантаж, розвантажився на поїхав на
стоянку. Згідно до замовлення-договору
№ 22/11/01 від 22.11.2013 р. відповідач прибув
до с. Капрешумі ( район м.Батумі) на
завантаження мандаринами, для
подальшої їх доставки в Україну.
Протягом 25-26.11.2013 р. автомобіль
завантажувався, після чого, біля
складу-бази овочів залишився
припаркованим.

Як вказує відповідач, на
прохання ОСОБА_2 , він разом з іншим
водієм ОСОБА_4 поїхав 27.11. 2013 р. у м.
Батумі для оформлення митних
документів на інший вантаж, оскільки у
ОСОБА_4 виникли проблеми з документами.
Знаходячи там, ОСОБА_3 зателефонував
постачальник по імені ОСОБА_7 ,
повідомив про займання, після чого
вони вимушені були терміново прибути в
с.Капрешуми, де знаходився автомобіль,
намагалися погасити пожежу, хтось із
місцевих осіб викликав пожежну службу,
міліцію. При гасінні пожежі газовий
балон знаходився в кабіні в
розібраному стані і його разом з іншими
речами викинули з кабіни. Категорично
заперечує користування газовим
балоном, тим більше, що в момент початку
пожежі знаходився в іншому населеному
пункті . Зазначені обставини в судовому
засіданні підтвердив свідок ОСОБА_4-
водій, з яким відповідач знаходився в
Батумі і оформляв митні документи під
час початку пожежі. Вважає ймовірною
причиною пожежі коротке замикання в
рефрижераторному холодильнику,
оскільки автомобіль у відсутність
водія, був закритий. Аналогічні
пояснення були надані зазначеними
особами в ході співбесіди від 27.11.2013 р. з
дільничним інспектором-слідчим
відділення Чайсубанської поліції
Хелвачаурського районного Управління,
що підтверджується відповідним
протоколом, долученим до матеріалів
справи (а.с. 48).

Відповідно до акту про пожежу від
28.11.2013 р., складеного
пожежно-рятувальної службою правління
Хелвачаурського муніципалітету,
автомобіль «Renault Magnum» державний
номерний знак НОМЕР_1 знаходився на
автомобільній дорозі с. Капрешумі ,
займання виникло в 14 год. 12 хв. Місце
пожежі-кабіна автомобіля, пожежу
виявив громадянин ( прізвище не
зазначено, тільки номер мобільного
телефону), який зателефонував на
телефон 112. Повідомлення прийнято в
протипожежній службі-27.11.2013, в 14 год. 27
хв., пожежа локалізована в 14 год. 45 хв.
пожежно-рятувальною службою
Хелвачаурського муніціпалітету і
Управлінням надзвичайних ситуацій
мерії Батумі . При прибутті
протипожежної служби вогонь був на
кабіні автомобіля і розповсюджувався
на моторі та передніх колесах,
створювалася небезпека вибуху машини
(а.с. 51).

Згідно з довідки Хелвачаурського
районного управління Головного
управління Аджарської Автономної
республіки МВС Грузії , посвідченої
нотаріально, 27.11.2013 р. в селі Артабатумі
Хелвачаурського району сталося
займання вантажного автомобіля «Renault
Magnum»-холодильник державний номерний
знак НОМЕР_1. Транспортний засіб було
припарковано. В результаті займання
автомашина згоріла (а.с . 52 зв.).

Відповідно до висновку
експертного пожежно-технічного
дослідження № 13129 від 17.03.2014 р. причиною
виникнення пожежі в автомобілі та
рефрижераторному напівпричепі є
займання горючих матеріалів у просторі
між лівим заднім кутом кабіни
автомобіля і лівим переднім кутом
напівпричепу, під впливом джерела
запалювання «відкритий вогонь» під час
горіння газу з горілки газового балону.
З висновку дослідження випливає, що
вихідними даними для спеціаліста були
усні пояснення власника АТЗ , який
розповів про телефонну розмову з
ОСОБА_3 під час пожежі, а саме «останній
відволікся від розмови та повідомив
працівників пожежної охорони про
наявність газового балону», тому
враховуючи пояснення власника АТЗ та
сліди термічного пливу, які
відобразилися на автомобілі і
напівпричепі, можна вважати, що
газовий балон з горілкою, в попередній
час до виникнення пожежі знаходився в
осередковій зоні пожежі, а саме в лівій
частині заднього майданчику
обслуговування. Оскільки в осередковій
зоні пожежі відсутні вірогідні
джерела запалювання, то можна
констатувати про те, що газовий балон з
горілкою був в ввімкненому стані, тобто
відбулось горіння газу.

В судовому засіданні спеціаліст
ОСОБА_5, який проводив пожежно-технічне
дослідження пояснив, що стосовно
холодильних пристроїв досліджень не
проводилося, тому як осередкова зона не
співпадає з устаткуванням і приладами,
які здатні виділяти фрикційні іскри в
результаті роботи. Також виключені
експертні версії про виникнення
горіння під впливом розжарених
продуктів горіння, теплових проявів
механічної енергії та теплових проявів
електричної енергії, оскільки
автомобіль знаходився в припар
кованому стані з непрацюючим двигуном
та під час експертного огляду не було
виявлено залишків електричних
проводів з характерними слідами
аварійних режимів роботи в осередковій
зоні.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, при цьому
суд розглядає цивільні справи не
інакше як в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу, тобто тягар доказування
лежить на сторонах цивільно-правового
чи трудового спору.

Доказування по цивільній справі, як і
судове рішення не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказів вини ОСОБА_3 у
пошкодженні автомобіля або
неправомірних дій відповідача, які
спричинили займання автомобіля,
порушення ним техніки безпеки суду не
надано. Відсутня також інформації про
те, що в момент займання автомобіля
ОСОБА_3 знаходився біля нього та
приготовляв їжу на газовому балоні,
тому висновок пожежно-технічного
дослідження не може бути визнаний
доказом вини відповідача, оскільки не
підтверджений іншими доказами у
справі, а навпаки спростовуються
поясненнями як відповідача, так і
свідка, допитаного в судовому
засіданні.

На обґрунтування своїх позовних
вимог ОСОБА_2 посилається на вимоги ч.1
ст. 166 ЦК України, якими передбачено, що
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи з пояснень сторін
ОСОБА_3 зобов'язався доставити в Грузію
вантаж, тобто виконати визначену
ОСОБА_2 роботу, а позивач зобов'язався
оплатити встановлену плату, тобто між
сторонами виникли правовідносини, що
випливають з норм трудового
законодавства, тому до спірних
правовідносин положення Цивільного
Кодексу України не поширюються.

Так відповідно до ст.130 КЗпП
України працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків. Під час покладення
матеріальної відповідальності права і
законні інтереси працівників
гарантуються шляхом встановлення
відповідальності тільки за пряму
дійсну шкоду, лише в межах і порядку,
передбачених законодавством, і за
умови, коли така шкода заподіяна
підприємству, установі, організа ції
винними протиправними діями
(бездіяльністю) працівника.

Згідно з ч. 1 ст. 134 КЗпП України
відповідно до законодавства
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках, коли між працівником і
підприємством, установою, організацією
відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу
укладено письмовий договір про взяття
на себе працівником повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та інших
цінностей, переданих йому для
зберігання або для інших цілей.

За змістом п.1 ст.134 КЗпП України
така відповідальність застосовується
тоді, коли працівник не виконав взятого
на себе за договором (ст.135-І цього
Кодексу) зобов'язання забезпечити
цілість майна та інших цінностей,
переданих йому відповідно до
виконуваної роботи для зберігання,
обробки, продажу, перевезення або
застосування у процесі виробництва
переданих їм цінностей.

Всупереч вимогам закону, між
сторонами не був укладений трудовий
договір, а також договір про
матеріальну відповідальність. Не
надано доказів і на підтвердження
винних дій відповідача.

З огляду на наведене позивач
безпідставно покладає на відповідача
матеріальну відповідальність за
спричинену шкоду.

На підставі викладеного і
керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 209, 212, 214-215
ЦПК України, ст.ст. 11, 1166 ЦК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування майнової шкоди
відмовити .

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення.

СУДДЯ-