Провадження №2/748/1018/14
Єдиний унікальний № 748/3308/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року

м. Чернігів

Чернігівський районний суд
Чернігівської області у складі:

Головуючого судді Меженнікової
С.П.,

при секретарі Гримайло Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Чернігові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
територіальної громади села Количівка
в особі Іванівської сільської ради
Чернігівського району Чернігівської
області про визнання права власності
на житловий будинок з господарськими
спорудами в порядку спадкування, -

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звертаючись до
суду з вказаним вище позовом просить
визнати за нею право власності на
житловий будинок з господарськими
спорудами, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, як за спадкоємцем за заповітом
після смерті ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, вказуючи на те, що
нотаріус їй відмовляє у видачі
свідоцтва про право на спадщину.

Сторони в судове засідання не
з"явилися, надали через канцелярію суду
заяви про розгляд справи у їх
відсутність, позовні вимоги позивач
підтримує, відповідач свою позицію
щодо позову не виклав.

Керуючись ст.169 ЦПК України суд вважає
можливим розглянути справу у
відсутності не з"явившихся сторін.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 про визнання права
власності на житловий будинок з
господарськими спорудами підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 62 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
державними нотаріальними конторами
Української РСР, затвердженої наказом
Міністра юстиції Української РСР № 45/5
від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
виконавчими комітетами міських,
селищних, сільських Рад депутатів
трудящих, затвердженої наказом
Міністра юстиції Української РСР № 1/5
від 19 січня 1976 року підтвердженням
належності будинку може служити
відповідна довідка виконавчого
комітету сільської Ради депутатів
трудящих, в якій, крім підтвердження
належності жилого будинку (частини
будинку) відчужувачу на підставі
запису в погосподарській книзі,
повинно бути також зазначено: дані про
склад будинку; розмір загальної жилої
площі і розмір земельної ділянки.

Виходячи з наведеного, підтвердженням
належності жилого будинку (його
частини) певній особі є запис в
погосподарських книгах, ведення яких
на той час передбачалось наказами
Центрального статистичного управління
СРСР і було обов'язковим.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого державним нотаріусом
Чернігівської районної державної
нотаріальної контори, що зареєстроване
в реєстрі за №567 (номер спадкової
справи 208-1978) ОСОБА_2 успадкувала після
смерті матері ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 житловий будинок з
надвірними будівлями, що знаходиться в
селі Количівка, Чернігівського району
Чернігівської області, який належав
померлій на підставі довідки
Іванівської сільської Ради народних
депутатів Чернігівської області від 20
червня 1979 року, зареєстрованого в
погосподарській книзі виконкому під
№830. Також в Свідоцтві повідомляється
про розмір загальної жилої площі - 20,0
кв.м. та, що він розташований на землях
колгоспу (а.с.7).

Згідно долучених до справи довідок
виконкому Іванівської сільської ради,
виданих на підставі записів в
погосподарській книзі, судом
встановлено, що за 1977-1979 рр. в
погосподарській книзі під №830,
власником будинку, що розташований в
АДРЕСА_2, була ОСОБА_3. В погосподарській
книзі за 1977-1979 рік він рахувався під
номером 17, по погосподарській книзі за
2006-2010 р.р. та за 2011-2015 р.р. під номером
НОМЕР_1. Вулиця «АДРЕСА_2», згідно
рішення 14 сесії 23 скликання
Іванівської сільської ради від 29
грудня 2000 року була змінена на вулицю
«АДРЕСА_1». З 2001 року дане домоволодіння
значиться за ОСОБА_2 згідно свідоцтва
про право на спадщину за законом від
05.07.1979 року виданого після смерті
ОСОБА_3. (а. с.46-47).

Згідно Переліку правовстановлюючих
документів, на підставі яких
провадиться реєстрація будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затвердженого Міністерством
комунального господарства УРСР 31 січня
1966 року та погодженого з Верховним
Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив
чинність згідно з наказом Державного
комітету України по
житлово-комунальному господарству від
13 грудня 1995 року, свідоцтва про право
на спадщину, видані нотаріальними
конторами, належать до
правовстановлюючих документів, на
підставі яких провадиться реєстрація
будинків та домоволодінь.

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема, такими як Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року і яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56, Тимчасове положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 7
лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в
Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з
подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання чинності ЦК та Законом
України від 1 липня 2004 року "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України
від 1 липня 2004 року "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного
Закону права на нерухоме майно, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Таким чином, у ОСОБА_2 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 05 липня 1979 року виникло
право власності на житловий будинок з
надвірними будівлями по АДРЕСА_1,
Чернігівської області, проте за життя
належним чином вона своє право
власності на зазначене вище
домоволодіння не зареєструвала.

Згідно записів у копії свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_2, ОСОБА_2 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Позивач ОСОБА_1 у визначений законом
шестимісячний строк звернулась до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини за заповітом після
смерті ОСОБА_2, про що свідчить копія
спадкової справи, яка надійшла від
приватного нотаріуса ОСОБА_4 ( а.с.25-38).

Отже, до позивача ОСОБА_1, як до
спадкоємця за заповітом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, відповідно до ст.1218
ЦК України, перейшли всі права та
обов»язки, що належали спадкодавцеві, в
тому числі і на вказане вище
домоволодіння.

Як передбачено ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до положень ст.392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Постановою від НОМЕР_1 листопада 2014
року приватним нотаріусом
Чернігівського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 відмовлено позивачу у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на вказане вище домоволодіння (а.с.39-41).

Отже, виходячи з наведеного, позивач
позбавлена можливості відновити свої
права у позасудовому порядку, а тому її
права підлягають судовому захисту,
шляхом визнання за нею права власності.

Вартість указаного житлового будинку
становить відповідно до технічного
паспорту станом на 29.10.2014 року - 27315 грн,
що підтверджується копією технічного
паспорта (а.с.13-19).

Суд враховує положення ст.124
Конституції України, згідно якої
юрисдикція суду поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.
При цьому можливий судовий захист, як
тих цивільних прав, що прямо названі в
ЦК, так і тих, що випливають із норм
Конституції чи іншого Закону.

Керуючись ст.ст. 10,11, 13, 60, 61, 208, 209, 212, 215, 218
ЦПК України, ст. ст. 529, 549 Цивільного
кодексу Української РСР, ст.ст. 1233,1235, 1269
Цивільного кодексу України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
територіальної громади села Количівка
в особі Іванівської сільської ради
Чернігівського району Чернігівської
області про визнання права власності
на житловий будинок з господарськими
спорудами в порядку спадкування,
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
Чернігівського апеляційного суду
Чернігівської області шляхом подання
апеляційної скарги до Чернігівського
районного суду Чернігівської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: С.П.
Меженнікова