Справа №591/4236/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Прокудіна Н. Г.Номер
провадження 22-ц/788/1918/14 Суддя-доповідач -
Дубровна В. В. Категорія - 27
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Сибільової Л. О. , Лузан Л. В. ,

з участю секретаря судового засідання
-Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гранфінресурс»

на заочне рішення Зарічного районного
суду м.Суми від 08 вересня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гранфінресурс»

про визнання недійсним договору,
стягнення матеріальних збитків та
моральної шкоди,

в с т а н о
в и л а:

Заочним рішенням Зарічного районного
суду м.Суми від 08 вересня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволений частково.

Визнаний недійсним договір № 225484 від 30
січня 2014 року та додатки до нього,
укладений між ТОВ „Гранфінресурс" та
ОСОБА_3

Стягнуто з ТОВ «Гранфінресурс» на
користь ОСОБА_3 кошти в сумі 4 906 грн. 00
коп. та на користь держави судовий збір
в сумі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено за необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі ТОВ
«Гранфінресурс» просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_3 у повному
обсязі. При цьому зазначає, що
позивачка консультувалася щодо умов
договору з представниками ТОВ
"Гранфінресурс" і відповідно до ст.13
Додатку №2 до договору своєю заявою
підтвердила, що уважно прочитала та
зрозуміла умови договору та правові
наслідки, що засвідчено її підписом.
Оскільки позивачка сплачувала
щомісячні внески, що передбачені
умовами договору, то використовував
механізми, передбачені угодою, з метою
придбання грошових коштів. Вказує, що
предметом укладення договору є надання
клієнту адміністративних послуг,
спрямованих на отримання грошових
коштів на умовах діяльності соціальної
програми «Альянс Україна», що
базується на створенні груп учасників,
метою яких є придбання грошових коштів
з розстрочення платежу на досить
тривалий час. Крім того, вид послуг, які
надає ТОВ «Гранфінресурс» відноситься
до господарських комерційних послуг,
пов'язаних із контролем та
посередництвом між учасниками
програми «Альянс Україна». Така форма
адміністрування, яку здійснює ТОВ
«Гранфінресурс», не підпадає під
регулювання Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
і не підлягає ліцензуванню, оскільки
Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері
фінансових послуг, не може виступити
регулятором діяльності, яку здійснює
ТОВ «Гранфінресурс».

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін,
виходячи з наступного.

Вирішуючи спір та частково
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3,
місцевий суд дійшов до висновку, що
відповідач не мав права укладати
спірний договір внаслідок відсутності
у нього ліцензії щодо надання
фінансових послуг.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки суд дійшов цих висновків
повно і всебічно з'ясувавши обставини
справи, вірно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і
застосував відповідні їм норми
матеріального права.

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ТОВ «Гранфінресурс»,
у якому просила визнати недійсним
договір №225484 від 30 січня 2014 року та
додатки до нього, укладений між нею та
відповідачем, стягнути з останнього
завдану їй матеріальну шкоду в
подвійному розмірі, тобто в сумі 9 812
грн. та моральну шкоду в розмірі 1 000
грн. Свої вимоги мотивувала тим, що з
метою отримання позики в сумі 90 000 грн.
наприкінці січня 2014 року вона
звернулася до ТОВ„Грандфінресурс". 30
січня 2014 року між нею та ТОВ
«Гранфінресурс» укладений договір №
225484 та того ж дня вона сплатила суму 3 150
грн. на рахунок відповідача, проте
обіцяну суму позики не отримала. Під
час чергового візиту до відповідача, їй
повідомили, що необхідно сплатити
черговий щомісячний внесок. Нею були
сплачені два щомісячні внески на суму 1
756 грн. До цього часу зазначену суму
грошей в договорі вона так і не
отримала.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Статтею 227 ЦК України визначено, що
правочин юридичної особи, вчинений нею
без відповідного дозволу (ліцензії),
може бути визнаний судом недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 30 січня 2014 року між
ОСОБА_3 та ТОВ «Гранфінресурс»
укладений договір № 225484 про надання
послуг з отримання грошової суми у
розмірі 90 000 грн. У цей же день між
сторонами укладена додаткова угода,
відповідно до умов якої позивачка
внесла грошову суму в розмірі 3 150 грн.,
яка була обов'язковою для внесення з
метою отримання згаданої вище суми
(а.с.6).

Згідно з п.1.1 вищевказаного договору,
адміністратор, за згодою учасника,
зобов'язується вчинити від імені та за
рахунок учасника певні юридичні дії,
спрямовані на отримання відповідної
суми у позику, в тому числі: сформувати
реєстр учасників метою яких є
отримання відповідної грошової суми.

Відповідно до п.п.2.1.1, 2.1.2 договору,
учасник в день підписання договору
сплачує одноразовий комісійний внесок
та адміністративний платіж, який
сплачується не пізніше 15 календарних
днів з моменту отримання дозволу;
своєчасно, не пізніше 15 числа кожного
місяця, сплачує загальний платіж, який
включає чистий внесок, за рахунок якого
адміністратор надає відповідні суми в
позику, та адміністративні витрати, що
є платою за послуги адміністратора з
організації діяльності програми.

Зі змісту ст.4 договору вбачається, що
його укладено у двох примірниках, по
одному для кожної із сторін. Цей
договір не є поворотною фінансовою
допомогою. Усі додатки до нього є його
невід'ємною частиною. Підписання угоди
є свідченням того, що сторони повністю
розуміють її значення та умови, правові
наслідки, що вона не носить характеру
фіктивного або удаваного правочину, і
що договірні умови є обов'язковими для
виконання.

Згідно з п.1.3 ст.1 додатку №2 до договору,
його предметом є послуги з формування
реєстру учасників програми, метою яких
є отримання відповідної грошової суми.

Після вчасної сплати чергового
загального платежу учасник набуває
право брати участь у найближчому
заході, коли фонд реєстру є достатнім
(п.4.1 ст.4 додатку №2).

Конкретні умови отримання учасником
заявленої суми визначені у ст.5 додатку.

Адміністратор гарантує учаснику
надати обумовлену грошову суму за
умови виконання останнім всіх умов
договору і додатків до нього (ст.12
додатку №2).

Учасник підтверджує, що отримав усі
конкретно викладені пояснення від
представника адміністратора, уважно
прочитав та зрозумів умови додатку №2
та правові наслідки, що засвідчує своїм
підписом (ст.15 додатку №2).

На виконання умов договору, ОСОБА_3 17
лютого 2014 року та 17 березня 2014
сплатила по 378 грн. адміністративних
витрат та 17 лютого 2014 року і 17 березня
12014 року по 500 грн. чистого внеску, всіх
коштів на загальну суму 1 756 грн. 00
коп.(а.с.6).

Із умов договору вбачається, що ОСОБА_3
сплачувала зазначені кошти за право на
дозвіл отримати бажані 90 000 грн.
Передбачувана позика сплачується із
коштів учасників групи, і ні договір, ні
умови програми «Альянс Україна» не
передбачають залучення коштів.

Оплатні послуги адміністратора при
виконанні споживачем всіх умов
договору забезпечують не можливість, а
реальне отримання останнім грошової
суми за рахунок фонду реєстру, який
формується з чистих внесків його та
інших учасників, з наступним повним
погашенням цієї суми своїми внесками.

До того ж при невиконанні цього
обов'язку, настає відповідальність,
передбачена ст.9 додатку № 2.

За програмою «Альянс Україна»
виконання послуг відповідачем полягає
в тому, що учасник сплачує передбачені
договором кошти, а відповідач формує
об'єднання учасників, у даному випадку
за схемою 1, яких включає у реєстр № 217, в
якому накопичуються кошти цих
учасників за рахунок чистих внесків,
після чого учасником подається заява
на участь в заході по розподілу
грошового фонду, потім здійснюється
сам захід по розподілу грошового фонду
об'єднання учасників, за результатами
якого надається дозвіл, тобто право на
отримання грошових коштів, якщо їх
достатньо у цьому фонді. Право на
отримання коштів надається в такому
порядку: перевагу має той з учасників,
який надіслав заяву, яка містить
найбільшу кількість сплачених
загальних платежів.

При цьому, отримання учасником
обумовленої договором суми
відбувається у тому числі й за рахунок
внесків інших учасників. Різниця між
споживачами - учасниками є тільки в
часі одержання коштів кожним із них,
оскільки в кінцевому підсумку гроші
отримають усі учасники, навіть ті, які
фінансово були найменш "активними", за
умови виконання ними умов договору.

Отже, зі змісту умов спірного договору
вбачається, що відповідачем надаються
громадянам грошові суми у позику на
умовах відповідної програми «Альянс
Україна», за якою такі позики надаються
за рахунок внесків, які періодично
вносяться іншими громадянами -
учасниками цієї програми разом з
платою за послуги в порядку,
визначеному укладеним договором про
отримання грошової суми.

Така діяльність відповідача має всі
ознаки фінансової послуги, визначені
пунктом 5 частини першої статті 1 Закону
України „Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг" (далі - Закону),
оскільки при її проведенні
здійснюються операції з фінансовими
активами (грошовими коштами) в
інтересах третіх осіб (фізичних та
юридичних осіб - учасників), за рахунок
цих осіб (позика надається за рахунок
чистих внесків, сплачених учасниками) з
метою отримання прибутку (за надання
послуг встановлюється плата).

Діяльність відповідача з ознаками
фінансової послуги підтверджена
повідомленнями, що надійшли на запит
Апеляційного суду Сумської області з
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері риків
фінансових послуг (Нацкомфінпослуг) та
Антимонопольного комітету України, які
долучені до матеріалів цивільної
справи.

Зокрема, з відповіді Нацкомфінпослуг
вбачається, що ним було розглянуто ряд
скарг від фізичних осіб та надані до
них пакети документів щодо
взаємовідносин із Підприємством. За
результатами розгляду скарг складений
акт про правопорушення законодавства
про фінансові послуги від 02.09.2013 №
72/16/4-АП та встановлено, що Підприємство
до Державного реєстру фінансових
установ Нацкомфінпослуг не вносилось і
ліцензії зазначене підприємство не
отримувало. За наслідками розгляду
справи про правопорушення
Нацкомфінпослуг було винесено
постанову № 38/16/04-АП від 17.09.2013 (далі -
Постанова). 02.04.2014 Нацкомфінпослуг
пред'явлено адміністративний позов до
Підприємства щодо стягнення штрафної
санкції по постанові. 14.04.2014 Окружним
адміністративним судом м. Києва
відкрито провадження по справі №
826/4672/14. Станом на 10.11.2014 рішення по
справі не прийнято.Господарська
діяльність Підприємства щодо
укладання договорів з фізичними
особами, предметом яких є послуги, що
надаються шляхом формування реєстрів
учасників програми „Альянс Україна",
метою яких є отримання відповідної
грошової суми, зазначеної у договорі
передбачає залучення фінансових
активів від фізичних осіб, тобто є
фінансовою послугою.Станом на 10.11.2014
року інформація щодо Підприємства до
Державного реєстру фінансових установ
Нацкомфінпослуг не вносилась, статусу
фінансової установи зазначена
юридична особа не набувала.

Пунктом 3 ч.1 ст. 9 Закону «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності»
передбачено, що відповідно до
спеціальних законів ліцензуванню
підлягає господарська діяльність,
зокрема, із надання фінансових послуг.

Згідно з п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 1 Закону «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
під фінансовою установою слід розуміти
юридичну особу, яка відповідно до
закону надає одну чи декілька
фінансових послуг, а також інші послуги
(операції), пов'язані з наданням
фінансових послуг, у випадках, прямо
визначених законом, та внесена до
відповідного реєстру в установленому
законом порядку.

Фінансова послуга - це операції з
фінансовими активами, що здійснюються
в інтересах третіх осіб за власний
рахунок чи за рахунок цих осіб, а у
випадках, передбачених законодавством,
- і за рахунок залучених від інших осіб
фінансових активів, з метою отримання
прибутку або збереження реальної
вартості фінансових активів.

Такими фінансовими послугами, як
зазначено у п.п. 2, 6, 11 ч. 1 ст. 4 цього ж
Закону, вважаються довірче управління
фінансовими активами, надання коштів у
позику, в тому числі й на умовах
фінансового кредиту та
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах.

Водночас п. 4 ч. 1 ст. 34 даного Закону
передбачено, що національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг, у межах своєї
компетенції видає ліцензії для
здійснення фінансовими установами
діяльності з надання будь-яких
фінансових послуг, що передбачають
пряме або опосередковане залучення
фінансових активів від фізичних осіб.

Здійснення такої діяльності
дозволяється тільки після отримання
відповідної ліценції (ч. 2 ст. 34
вказаного Закону).

Аналіз зазначених норм дає підстави
для висновку, що для укладення договору
з позивачем відповідач повинен був
отримати у встановленому законом
порядку відповідну ліцензію.

Тому вчинення ним оспорюваного
правочину без відповідного дозволу
(ліцензії) в силу ч. 1 ст. 203, ч.ч. 1, 3 ст.
215, ст. 227 ЦК України, є підставою для
визнання договору недійсним (визнання
договору недійсним тягне за собою
недійсність і додатків до нього).

З огляду на викладене, суд першої
інстанції вірно вважав таку послугу
фінансовою і такою, що підлягає
ліцензуванню. Оскільки відповідач у
встановленому законом порядку не
отримав ліцензію на здійснення такої
послуги, суд правильно визнав спірний
договір з додатками до нього та
додаткову угоду недійсними та повернув
позивачу сплачені за цим договором
кошти, відповідно до наслідків
недійсного правочину (ст.216 ЦК України).

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги не ґрунтуються на законі,
висновків суду першої інстанції не
спростовують та не дають підстав для
зміни чи скасування оскаржуваного
рішення, ухваленого з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення
рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Гранфінресурс» відхилити.

Заочне рішення Зарічного районного
суду м.Суми від 08 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Головуючий -

Судді -