АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8414/14
Головуючий 1 інст. - Лазарєв А.В.
Справа №642/3832/14-ц
Категорія : договірні
Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О.,
Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна»

на рішення Ленінського районного суду
м.Харкова від 06 листопада 2014 року

по цивільній справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_1, Товариства з
обмеженою відповідальністю «Колінс»,
третьої особи: арбітражний керуючий
Беліков Олексій Петрович, відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Харківській області, ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» звернулося до суду з позовом
до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Колінс», третьої
особи: арбітражний керуючий Беліков
Олексій Петрович, відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області, ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

В обгрунтування позовних вимог ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» вказувало, що
на виконанні у відділі примусового
виконання рішень знаходяться
виконавчі листи щодо стягнення із
ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» заборгованості за кредитним
договором від 26 грудня 2007 року у
розмірі 5 854 715,52 грн. та заборгованості
за кредитним договором від 22 травня 2008
року у розмірі 1 011 399,62 грн. В ході
виконавчого провадження арештовано
усе майно боржника, а саме: нежитлову
будівлю літ. «А-4» по АДРЕСА_1 у м.Харкові
та оголошено заборону його відчуження.
Вказана нерухомість є предметом
іпотеки, де ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
є іпотекодержателем. У процедурі
виконавчого провадження майно продане
ТОВ «Колінс» без будь-яких погоджень з
позивачем в процесі ліквідаційної
процедури ФОП ОСОБА_1

Тому, ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
просило суд звернути стягнення на
нежитлову будівлю літ. «А-4» по АДРЕСА_1
у м.Харкові, що належить ТОВ «Колінс»;
визначити спосіб реалізації будівлі
шляхом надання права її продажу
будь-якій особі покупцеві ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» з усіма правами
продавця для укладення відповідної
угоди, крім іншого: отримання
дублікатів правовстановлюючих
документів, замовлення у відповідних
організаціях технічної документації,
подання заяв та отримання довідок в
будь-яких установах, необхідних для
проведення реалізації; за рахунок
коштів отриманих від продажу
нежитлової будівлі задовольнити
вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за
кредитним договором від 26 грудня 2007
року у розмірі 5 854 715,52 грн. та кредитним
договором від 22 травня 2008 року у
розмірі 1 011 399,62 грн.; встановити
початкову вартість продажу нежитлової
будівлі на рівні 1 488 000 грн. з правом її
зниження в порядку та на умовах,
визначених договором іпотеки від 26
грудня 2007 року; до моменту реалізації
будівлі літ. «А-4» по АДРЕСА_1 у м.Харкові
надати позивачу право оперативного
управління будівлею, в тому числі,
право доступу, обладнання новими
охоронними пристроями та укладання
відповідних угод на охорону зі
спеціалізованими організаціями.

В судовому засіданні представник ТОВ
«Колінс» заперечував проти позову,
вказував, що нежитлова будівля літ.
«А-4» по АДРЕСА_1 у м.Харкові реалізована
з торгів в ході процедури банкрутства
ОСОБА_3, а вже потім ТОВ «Колінс»
придбало цю будівлю у ОСОБА_3, тому, ТОВ
«Колінс» є добросовісним набувачем та
на нього не може бути покладено статус
іпотекодавця у відповідності до ст.. 23
ЗУ «Про іпотеку».

Представник управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області також заперечував проти позову
посилаючись на відсутність даних про
заборону стосовно будівлі літ. «А-4» по
АДРЕСА_1 у м.Харкові в реєстрі на час
придбання ТОВ «Колінс» будівлі у
ОСОБА_3

Рішенням Ленінського районного суду
м.Харкова від 06 листопада 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» ставить питання про
скасування рішення суду першої
інстанції з ухваленням нового рішення,
яким позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної
скарги заявник посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
приймали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу не підлягаючою
задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що ТОВ «Колінс» є добросовісним
набувачем будівлі літ. «А-4» по АДРЕСА_1
у м.Харкові, тому на неї не може бути
звернуто стягнення, як на предмет
іпотеки.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів вважає правильними.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що 24 грудня 2012 року Комінтернівським
районним судом м.Харкова були видані
виконавчі листи по справі щодо
стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» заборгованості за
кредитним договором від 26 грудня 2007
року у розмірі 5 854 715,52 грн. та
заборгованості за кредитним договором
від 22 травня 2008 року у розмірі 1 011 399,62
грн. (а.с.4-5).

Постановою відділу примусового
виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у
Харківській області від 16 квітня 2013
року накладено арешт на все майно в
межах суми боргу, яка належить боржнику
ОСОБА_1, заборонено його відчуження у
межах суми боргу внесено до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
проведено його опис і арешт майна, яке
складається з нежитлової будівлі літ.
«А-4» загальною площею 952 кв. м. по
АДРЕСА_1 в м. Харкові (а.с.6-8).

Відповідно до договору іпотеки від 26
грудня 2007 року, укладеного між ЗАТ «ОТП
Банк», правонаступником якого є
позивач, та ОСОБА_1 на забезпечення
виконання умов кредитного договору,
укладеного між сторонами 26 грудня 2007
року, іпотекодержателем майна,
нежитлової будівлі літ. «А-4» загальною
площею 952 кв. м. по АДРЕСА_1 в м. Харкові, є
позивач (а.с. 14,15). 26 грудня 2007 р. дане
обтяження було внесено до Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що іпотека - вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Згідно положення статті 7 Закону
України «Про іпотеку», за рахунок
предмета іпотеки іпотекодержатель має
право задовольнити свою вимогу за
основним зобов'язанням у повному
обсязі або в частині, встановленій
іпотечним договором, що визначена на
час виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання. Якщо вимога за основним
зобов'язанням підлягає виконанню у
грошовій формі, розмір цієї вимоги
визначається на підставі іпотечного
договору або договору, що обумовлює
основне зобов'язання, у чітко
встановленій сумі чи шляхом надання
критеріїв, які дозволяють встановити
розмір цієї вимоги на конкретний час
протягом строку дії основного
зобов'язання, якщо інше не встановлено
щодо відшкодування, в тому числі,
витрат, пов'язаних з пред'явленням
вимоги за основним зобов'язанням і
зверненням стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст.33, ст. 39 Закону
України „Про іпотеку" у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, Передбачено звернення
стягнення на предмет іпотеки на
підставі рішення суду.

Матеріали справи свідчать, що
постановою господарського суду
Харківської області від 30 вересня 2013
року фізичну особу - підприємця ОСОБА_1
було визнано банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру. Визначено, що з
дня прийняття господарським судом
постанови про визнання ФОП банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури,
зокрема: скасовується арешт,
накладений на майно боржника,
визнаного банкрутом, чи інші обмеження
щодо розпорядження майном такого
боржника, заборонено накладання нових
арештів або інших обмежень щодо
розпорядження майном банкрутом; -
втрачає силу державна реєстрація
фізичної особи як приватного
підприємця, а також анулюються видані
йому ліцензії на здійснення окремих
видів підприємницької діяльності.

До Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно 11 грудня 2013 року були
внесені відомості про припинення
іпотеки на підставі вищевказаної
постанови Господарського суду
Харківської області

13 грудня 2013 року при проведенні
товарною біржею «Ресурс - Інформ»
відкритих торгів у формі аукціону
ОСОБА_3 набула права власності на
належну ОСОБА_1 нежитлову будівлю літ.
«А-4» за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.30,88).

23 грудня 2013 року вказану нежитлову
будівлю придбало у приватну власність
ТОВ «Колінс» (а.с.86).

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 23 січня 2014 року
за апеляційними скаргами ОСОБА_4 і ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» була скасована
постанова господарського суду
Харківської області від 30 вересня 2013
року про визнання ФОП ОСОБА_1 банкрутом.
Провадження у справі припинено.

Частиною 1 ст.30 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
встановлено, що після проведення
інвентаризації та оцінки майна
банкрута, ліквідатор розпочинає продаж
майна банкрута на відкритих торгах,
якщо комітетом кредиторів не
встановлено інший порядок продажу
майна банкрута.

При проведенні процедури банкрутства,
яка регулюються спеціальним Законом
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом»,
розпорядження майном, у тому числі
заставленим, здійснює ліквідатор -
арбітражний керуючий, при цьому
отримання згоди від іпотекодержателя
на відчуження майна законом не
встановлено.

Крім того, в правових позиціях,
викладених в постанові Верховного Суду
України № 6-58 від 26 червня 2013 року
зазначено, що згідно зі статтею 5 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», (у редакції,
яка була чинною на час виникнення
спірних правовідносин) провадження у
справах про банкрутство регулюється
цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України. З дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури скасовується арешт,
накладений на майно боржника,
визнаного банкрутом, чи інші обмеження
щодо розпорядження майном такого
боржника (пункт 6 частини першої статті
23 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом»), при цьому
згоди іпотекодержателя на відчуження
предмета іпотеки за договором, що
укладається під час ліквідаційної
процедури боржника, яка здійснюється в
межах справи про банкрутство,
положеннями Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника» непередбачено . Крім цього в
зазначеній постанові Верховний суд
зазначає на вимоги частини другою
статті 388 ЦК України , якою передбачено,
що майно, не може бути витребувано від
набувача, якщо воно було продане у
порядку, установленому для виконання
судових рішень.

Згідно до вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України
вказане судове рішення Верховного Суду
України , яке прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції ,одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх судів України.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог з
урахуванням того, що добросовісним
набувачем предмету іпотеки вже є ТОВ
«Колінс», тому звернення стягнення на
спірне майно не можливе.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, постановлено
з дотриманням вимог матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307,
ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
м.Харкова від 06 листопада 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: