Охтирський міськрайонний суд
Справа № 583/3475/14-ц
УХВАЛА

30 вересня 2014 року суддя Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
Плотниова Н.Б., розглянувши матеріали
заяви

ОСОБА_1, заінтересована особа:
Управління пенсійного України в м.
Охтирці та Охтирському районі

про встановлення факту належності
особі правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

26 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з заявою встановлення факту
належності особі правовстановлюючого
документу, в якій просить суд
встановити факт того, що свідоцтво про
укладення шлюбу від 13.11.1990 року, видане
на ім’я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, належить
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає за необхідне відмовити у
відкритті провадження, виходячи з
наступного.

Згідно п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім’я, по
батькові, місце і час народження якої,
що зазначені в документі, не збігаються
з ім’ям, по батькові, прізвищем, місцем
і часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження
або в паспорті.

Згідно ст. 258 ЦПК України у заяві
повинно бути зазначено який факт
заявник просить встановити та з якою
метою, причини неможливості одержання
або відновлення документів, що
посвідчують цей факт, докази, що
підтверджують цей факт. До заяви
додаються докази, що підтверджують
викладені в заяві обставини, і довідка
про неможливість відновлення
втрачених документів.

Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення» від 31.03.1995 р. №
5 – вирішуючи питання про прийняття
заяв про встановлення фактів, що мають
юридичне значення, судам необхідно
враховувати, що ці заяви повинні
відповідати як загальним правилам щодо
змісту і форми позовної заяви, так і
вимогам, передбаченим ст.258 ЦПК України.
Якщо в заяві не зазначено, який
конкретно факт просить встановити
заявник, з яких причин неможливо
одержати або відновити документ, що
посвідчує даний факт, якими доказами
цей факт підтверджується, або до заяви
не приєднано довідки про неможливість
одержання чи відновлення необхідних
документів, суддя постановляє ухвалу
про залишення заяви без руху і надає
заявникові строк для виправлення
недоліків

За п.12 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року №5
«Про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» при розгляді справи про
встановлення відповідно до п.6 ст. 273 ЦПК
України факту належності
правовстановлюючих документів особі,
прізвище, ім`я, по батькові, місце і час
народження якої, зазначені в документі,
не збігаються з ім`ям, по батькові,
прізвищем, місцем і часом народження
цієї особи, вказаними у свідоцтві про
народження або в паспорті, у тому
числі, факту належності
правовстановлюючого документа, в якому
допущені помилки у прізвищі, імені, по
батькові або замість імені чи по
батькові зазначені ініціали суд
повинен запропонувати заявникові
подати докази про те, що
правовстановлюючий документ належить
йому і що організація, яка видала
документ, не має можливості внести до
нього відповідні виправлення.

Для порушення в судах справ про
встановлення належності
правовстановлюючих документів
необхідно подавати заяву з доказами
того, що цей документ належить заявнику
і що організація, яка його видала, не
може внести до нього відповідні
виправлення.

Коли установи, які видали ці документи,
не можуть виправити допущені в них
помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК
громадяни мають право звернутися до
суду із заявою про встановлення факту
належності правовстановлюючого
документа.

Однак, слід, враховувати, що заяви про
встановлення із зазначених підстав
факту належності паспорта чи
свідоцтва, що видають органи РАЦСу, та
інших документів, які посвідчують
особу, не підлягають розгляду в
порядку, передбаченому ст. 256 ЦПК,
оскільки ці питання вирішуються
органом, який видає документ.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах в порядку
цивільного судочинства.

Беручи до уваги, що факт належності
свідоцтва, що видають органи РАЦСу, не
підлягають розгляду в порядку,
передбаченому ст. 256 ЦПК, а вирішується
органом який видає документ, а тому суд
вирішив відмовити у відкритті
провадження за заявою ОСОБА_1 про
встановлення факту, що свідоцтво про
укладення шлюбу від 13.11.1990 року, видане
на ім’я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, належить
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись п. 3, 12 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року №5 «Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення» п. 1 ч. 2 ст. 122,
256, 258 ЦПК України, –

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті окремого
провадження за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа: Управління
пенсійного України в м. Охтирці та
Охтирському районі про встановлення
факту належності особі
правовстановлюючого документу.

Ухвала може бути оскаржена в Сумський
апеляційний суд через Охтирський
міськрайонний суд протягом п’яти днів
з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області
ОСОБА_3