АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 444/2-114/05
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2047/К/14
Доповідач Бондар Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О.

при секретарі: Батуринській В.Б.

за участі: позивача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кривому Розі
апеляційну скаргу ОСОБА_4, який є
правонаступником ОСОБА_5 на рішення
Довгинцівського районного суду м.
Кривого Рогу від 24 лютого 2005 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про
розподіл житлового будинку та
земельної ділянки в натурі,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2004 року ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5
про поділ житлового будинку та
земельної ділянки в натурі, в якому
просила поділити в натурі житловий
будинок, розташований за адресою: м.
Кривий Ріг, АДРЕСА_1, визнавши за нею
право власності та виділивши їй
приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, 2-9,
загальною площею 85,1 м2 вартістю 16753 грн.,
літню кухню «Ж» - 1131 грн., сарай «Е» - 1458
грн., гараж «Д» - 3331 грн., вбиральню «З» -
419 грн., душ «И» - 203 грн., зливну яму « 11» -
421 грн., замощення 111 - 445 грн., виділивши
відповідачеві решту приміщень в
житловому будинку та господарчі
будівлі з визнанням за ним права
власності, поділити земельну ділянку,
виділивши їй та відповідачеві земельні
ділянки площею по 1694 м2, залишивши у
спільному користуванні земельну
ділянку площею 131 м , а також стягнути з
відповідача на її користь грошову
компенсацію в розмірі 4534 грн. та судові
витрати.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначила, що їй на підставі
свідоцтва про право на спадщину
належить 1/2 частина домоволодіння,
розташованого за адресою: м. Кривий Ріг,
АДРЕСА_1. Власником іншої половини
будинку є ОСОБА_5

Рішенням Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу від
24.02.2005 року позовні вимоги задоволено
частково.

Поділено спірне домоволодіння
між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в натурі.

Виділено належну ОСОБА_5 1/2
частину домоволодіння у вигляді: в
житловому будинку приміщення 1-4 площею
22.1 м2 вартістю 3542 грн., 1-5 площею 5.8 м2
вартістю 929 грн., 1-6 площею 15.6 вартістю
2500 грн., в сінях «а2» приміщень 1-1, 1-2, 1-3,
1-7, 1-9 вартістю 13635 грн.; літньої кухні
«Б» вартістю 6284 грн., сіней «б» вартістю
1542 грн., навісу «К» вартістю 316 грн.,
замощення «П» вартістю 451 грн., погреба
«Вп/д» вартістю 532 грн., всього на суму
29731 грн.

Виділено належну ОСОБА_2 1/2
частину домоволодіння у вигляді: в
житловому будинку приміщення 2-3 площею
8.2 м2 вартістю 1314 грн., приміщення 2-4
площею 8.1 м" вартістю 1298 грн.,
приміщення2-5 площею 18.8 м2 вартістю 3013
грн., в сінях «аі приміщень 2-1, 2-2, 2-6, 2-7,
2-8, 2-9 вартістю 11602 грн.; літньої кухні
«Ж» вартістю 1169 грн., гаража «Д»
вартістю 3160 грн., сараю «Е» вартістю 1486
грн., замощення «Ш» вартістю 371 грн.,
водо колонки « 1» вартістю 595 грн.,
вбиральні «З» вартістю 419 грн., душа «И»
вартістю 216 грн., всього на суму 24643 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на незаконність і
необгрунтованість рішення, просив його
скасувати.

В обґрунтування апеляційної
скарги зазначив, що він є єдиним
спадкоємцем після смерті відповідача
по справі. Зазначив, що про оскаржуване
рішення його батькам не було відомо.
Вважає, що суд неправомірно виділив у
власність ОСОБА_2 гараж позначений
літерою «Д», оскільки він належав його
батькам. Так саме його батьком за життя
було отримано право на забудову гаража,
яким він в подальшому і користувався.
Зазначив, що суд першої інстанції
визнаючи право власності на спірний
гараж за ОСОБА_2 виходив з того, що нею
було надано квитанції на придбання
будівельних матеріалів, при цьому
апелянт вважає, що наявність вказаних
квитанцій у позивача не доводить того
факту, що саме з цих матеріалів було
побудовано спірний гараж. Зауважив на
тому, що позивачем по справі не надано
доказів того факту, що між нею та його
померлим батьком укладалась угода з-
приводу продажу фундаменту вказаного
гаражу. Вважає, що позивачем не надано
доказів щодо правомірності отримання
права власності на спірний гараж, або ж
хоча б його фундамент. Крім того,
зазначив, що судом не вірно поділено
спірну земельну ділянку між сторонами
по справі.

В письмових запереченнях проти
апеляційної скарги ОСОБА_2, просила
відхилити апеляційну скаргу залишивши
рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 24.02.2005 року без
змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги та заперечень на неї, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Як встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи на
підставі свідоцтва про право на
спадщину від 14.01.2004 року, виданого
нотаріусом Четвертої Криворізької
нотаріальної контори, ОСОБА_2 належить
1/2 частина домоволодіння,
розташованого за адресою: м. Кривий Ріг,
АДРЕСА_1 (а.с.32,33). Власником іншої
частини вказаного домоволодіння за
життя був відповідач по справі ОСОБА_5

Задовольняючи частково позовні
вимоги про поділ в натурі зазначеного
домоволодіння суд першої інстанції
керувався висновками судової
будівельно-технічної експертизи із
додатками, згідно якої поділ спірного
домоволодіння з виділом двох його
частин в натурі є можливим, а також
виходив із сталого порядку
користування співвласниками даним
житловим будинком.

Колегія суддів погоджується з
даним висновком суду з огляду на
наступне.

У відповідності до ст. 358 ЦК
України, що діяв на момент вирішення
спірних правовідносин, право спільної
сумісної власності здійснюється
співвласниками по за їх згодою.

Співвласники можуть домовитись
про порядок володіння та користування
майном, що є в їх спільній дольовій
власності.

Кожен із співвласників має право
на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яке відповідає його
долі в праві спільної дольової
власності. У випадку неможливості
цього він має право вимагати від інших
співвласників, що володіють та
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Так колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку що позивачці належить 1/2
частина домоволодіння і вона в праві
вимагати виділу належної їй частини в
натурі.

Щодо виділу в користування
позивачки спірного гаражу «Д», колегія
суддів вважає, вірним висновок суду
щодо доведеності позивачкою того
факту, що саме нею та за її кошти було
збудовано вказаний гараж, щодо факту
користування гаражем до даний час
позивачкою також долучено фотокартки,
наразі доводи апеляційної скарги з
цього приводу, не підкріплені жодним
доказом, не спростовують висновків
суду першої інстанції у зв'язку з чим
не можуть бути прийняті колегією суду
до уваги.

Інші доводи апеляційної скарги
також зводяться до переоцінки доказів
та незгодою з висновками суду по їх
оцінці та спростовуються
вищевикладеним.

Відтак, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга відхиленню, як
недоведена, а рішення суду залишенню
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, ст. 308, 313, 314,
316 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який є
правонаступником ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу від 24
лютого 2005 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: