Провадження №2/751/1959/14
Рішення

Іменем України

08 грудня 2014 року
м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с
у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Мороз К.
В.

при секретарі
Шестак К. В.

за участю позивача ОСОБА_1,
представника прокуратури міста
Чернігова Лавриненко В.М., представника
відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої
особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судового засідання
цивільну справу за позовом заступника
прокурора міста Чернігова в інтересах
ОСОБА_1 до ОСОБА_6, третя особа на
стороні відповідача, що не заявляє
самостійних вимог приватний нотаріус
Чернігівського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 про визнання договорів
купівлі-продажу недійсними та
зобов'язання вчинити дії,

Встановив:

Заступник прокурора м. Чернігова
звернувся до суду з позовною заявою в
інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про
визнання договорів купівлі-продажу
недійсними та зобов'язання вчинити дії
і просить договір купівлі-продажу №? 969
будинку по АДРЕСА_1, укладений 28.02.2013
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_5 за
реєстровим номером № 969 - визнати
недійсним; договір купівлі-продажу № 970
земельної ділянки, площею 0,0492 га,
вартістю 35355 гривень, розташованої по
АДРЕСА_1, укладений 28.02.2013 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_6, посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_5 за
реєстровим номером № 970, - визнати
недійсним; зобов'язати ОСОБА_6
повернути у власність ОСОБА_1 житловий
будинок АДРЕСА_1, вартістю 85910 гривень;
зобов'язати ОСОБА_6 повернути ОСОБА_1 у
власність земельну ділянку, площею 0,0492
га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1;
зобов'язати ОСОБА_1 після повернення їй
будинку № 95 та земельної ділянки,
площею 0,0492 га, по АДРЕСА_1 сплатити на
користь ОСОБА_6 отримані нею кошти в
розмірі 70000 гривень; сплату судових
витрат покласти на відповідача.

Мотивуючи вимоги тим, що
оспорювані правочини укладені ОСОБА_1,
яка є особою похилого віку - 77 років і в
силу свого віку та відсутності
юридичної освіти не могла
усвідомлювати, що укладає з ОСОБА_6
договір купівлі-продажу. Бажаючи
отримати від ОСОБА_6 певну суму
грошових коштів для погашення кредиту,
ОСОБА_7 зовсім не могла усвідомлювати,
що на підтвердження повернення
грошових коштів вона підписує договори
купівлі-продажу свого єдиного житла та
земельної ділянки. Є об'єктивне
виражене волевиявлення та внутрішня
воля ОСОБА_1 на отримання грошових
коштів зовсім не співставляється з
тими наслідками, до яких призвело
підписання даних договорів. Крім того
правочини вчинені під впливом тяжкої
обставини і на вкрай невигідних умовах.
Тяжкою обставиною для ОСОБА_1 була
неможливість виплатити грошові кошти
за укладеним її донькою ОСОБА_8
кредитним договором з ПАТ "Державний
ощадний банк України" на суму 59000 грн.
під 25% річних, а також за умовами
договору поруки ОСОБА_1 повинна була
сплатити штраф в розмірі 10% від суми
несплаченого платежу. Вкрай
невигідними умовами для ОСОБА_1 було те,
що фактично будинок та земельну
ділянку по АДРЕСА_1, які на ринку
коштують близько 00 грн., остання
продала ОСОБА_6 фактично за 70000 грн.,
оскільки саме дана сума була внесена на
погашення боргу за кредитним договором
в ПАТ "Ощадбанк", інших коштів ОСОБА_6
позивачу не надавав. Підставами
визнання правочинів недійсним є
положення ч.1 ст. 30, ч.1 ст. 215, частини 2 та
3 ст. 203 ЦК України і судом повинні бути
застосовані наслідки визначені ч.1 ст.
216, ч.2 ст. 233 ЦК України.

Заявою від 14.11.2014 року ( а. с. 147) зменшені
позовні вимоги і викладені в наступній
редакції: Договір купівлі-продажу №? 969
будинку по АДРЕСА_1, укладений 28.02.2013
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_5 за
реєстровим номером № 969 - визнати
недійсним; Договір купівлі-продажу № 970
земельної ділянки, площею 0,0492 га,
вартістю 35355 гривень, розташованої по
АДРЕСА_1, укладений 28.02.2013 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_6, посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_5 за
реєстровим номером № 970, - визнати
недійсним; зобов'язати ОСОБА_6
повернути у власність ОСОБА_1 житловий
будинок АДРЕСА_1, вартістю 85910 гривень;
зобов'язати ОСОБА_6 повернути ОСОБА_1 у
власність земельну ділянку, площею 0,0492
га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1;
зобов'язати ОСОБА_1 після повернення їй
будинку № 95 та земельної ділянки,
площею 0,0492 га, по АДРЕСА_1 сплатити на
користь ОСОБА_6 отримані нею кошти в
розмірі 55115 грн. 58 коп.; сплату судових
витрат покласти на відповідача

Представник прокуратури міста
Чернігова позовні вимоги підтримала
повністю. Послалась на обґрунтування
викладені в позовній заяві і письмових
поясненнях, додатково просила
врахувати вік, стан здоров'я позивача і
неотримання коштів в сумі 200000 грн., а
лише 55115 грн.. Підстави недійсності
правочинів визначила вчиненні
правочинів під впливом тяжкої
обставини - заборгованості за
кредитним зобов'язаннями ОСОБА_9, де
позивач виступала поручителем і на
вкрай невигідних умовах - ціна
предметів оспорюваних правочинів
значно менше ніж ринкова.

Позивач в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала, просила
задовольнити. Пояснила, що в 2009 році
донька взяла кредит в "Ощадбанку",
позивач була поручителем і будинок та
земельну ділянку передали під заставу.
Оскільки розмір пенсії позивача та
доньки ОСОБА_9 не вистачало на
погашення зобов'язань за кредитним
договором домовилися з ОСОБА_6 на
позичення коштів в сумі 200000 грн. під
заставу будинку та земельної ділянки,
як у банку. ОСОБА_9 повідомила про
наявність заборгованості за кредитом,
тому кошти в сумі 70000 грн. ОСОБА_6
сплатив в банк, інших коштів він не
давав. До банку їздили втрьох: позивач,
ОСОБА_9 та ОСОБА_6. Будучі в автомобілі
ОСОБА_6 по проспекту Перемоги написали
розписку про отримання коштів в сумі
200000 грн., ОСОБА_6 сказав, що потрібно
написати розписку, а потім віддасть
гроші. Спустили вниз по сходинках до
нотаріуса, всі договори були готові,
позивач та ОСОБА_9 їх не читали,
нотаріус показував місця де потрібно
підписати і позивач підписувала.
Нотаріус не роз'яснював, які договори
укладаються і наслідки їх укладання.
Позивач була згодна віддати будинок та
землю під заставу, як у банку і мали
намір сплачувати за позикою, але ОСОБА_6
коштів в повній мірі не дав, обманув.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, представником відповідача
ОСОБА_3 подані письмові заперечення
ОСОБА_6 ( а. с. 131-133).

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні просила відмовити
у задоволені позовних вимог. Пояснила,
що всі пояснення позивача не
відповідають дійсності. В лютому 2013
року були укладені два договори
купівлі-продажу: на будинок та земельну
ділянку під будинком. Позовні вимоги не
обґрунтовані, оскільки кредитні
зобов'язання доньки позивача ОСОБА_9 ні
є винятковою тяжкою обставиною, яка є
підставою для визнання правочину
недійсним. Загалом ОСОБА_6 віддав за
двома договорами 200000 грн., вартість
ціни за договорами купівлі-продажу є
вищою, ніж визначено в оцінці на день
проведення продажу. Доказом проведення
повного розрахунку є запис в договорі
купівлі-продажу. Домовленість з ОСОБА_1
на укладання зазначених договорів
відбувала в січні-лютому 2013 року,
грошові кошти були передані до
підписання договорів купівлі-продажу у
нотаріуса.

Представник відповідача ОСОБА_4 в
судовому засіданні просив відмовити в
задоволені позовних вимог. Пояснив, що
позивач та її донька самі приїхали до
приміщення нотаріуса ОСОБА_5, в холі
ОСОБА_6 передав їм грошові кошти і
ОСОБА_1 з ОСОБА_9 написали розписку про
отримання коштів. Після повного
розрахунку нотаріус роз'яснив сторонам
умови договорів і спитав у ОСОБА_1 та
ОСОБА_9 наслідки укладання цих
правочинів. ОСОБА_1 та ОСОБА_9
повідомили, що кошти отримали і
наслідки укладання цих договорів
зрозумілі, тому були укладені
оспорювані договори. Оригінал розписки
підтверджує факт передання грошових
коштів в повному обсязі, визначає їх
розмір і є належним доказом. Під час
оформлення договорів був присутній
ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_1, ОСОБА_9 і
ОСОБА_11. Грошові кошти в розмірі 55000 грн.
заборгованості за кредитними
зобов'язаннями були погашені ОСОБА_10 і
саме ним вчинялися дії зі збору
документів для оформлення правочинів,
згідно довіреності виданої ОСОБА_1.
Тяжких обставин у ОСОБА_1 на моменту
укладання оспорюваних правочинів не
було, так як заборгованість по кредиту
ОСОБА_9 була погашена за два тижні до
нотаріального посвідчення договорів
купівлі-продажу і позивач мала
можливість відмовитися від їх
укладання.

Третя особа приватний нотаріус
Чернігівського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 в судовому засіданні
визначив, що правочини були посвідчені
відповідно до діючого законодавства.
До укладання цих договорів позивач
приходила оформляти доручення для
збору всіх документів, сторони
приходили консультуватися з приводу
обсягу необхідних документів для
оформлення правочинів. До підписання
договору сторони знайомилися з
проектом договору, його також читала
донька продавця, яка ходила разом з
ОСОБА_1. Пояснив, що з'ясував чи
проведений розрахунок, як зазвичай
роз'яснив наслідки і сторони підписали
угоди.

Свідок ОСОБА_9 в судовому
засіданні надала покази, що в кінці 2009
року брала кредит, ОСОБА_1 була
поручителем і будинок із земельною
ділянкою був переданий в іпотеку.
Виникли трудності погашення кредиту,
тому через оголошення звернулися до
ОСОБА_6 для отримання позики в сумі 200000
грн. під заставу будинку та земельної
ділянки. В день підписання угоди
написали розписку про отримання
коштів, потім ОСОБА_1 спустилася до
нотаріуса і підписала там де їй
показали. Коли ОСОБА_6 подивився
будинок він погодився надати кошти і
тоді свідок повідомила про наявність
заборгованості за кредитним договором
і про наявність іпотеки. ОСОБА_6 зі
свідком і ОСОБА_1 їздив до банку,
погасив заборгованість і через тиждень
ОСОБА_1 підписала договори. Коли
прийшли до нотаріуса, то все було вже
виготовлено, нотаріус лише показував
де ставити підпис і ОСОБА_1 їх ставила.
ОСОБА_6 обіцяв надати кошти після
підписання, але їх не дав. Нотаріус
наслідки укладання угоди не
роз'яснював і не питав чи отримані
кошти.

Свідок ОСОБА_10 в судовому
засіданні надав покази, що мав намір
придбати будинок, ОСОБА_6 запропонував
варіант і тому свідок їздив дивитися
будинок, що належав ОСОБА_1. Узгодивши
ціну будинку і земельної ділянки
свідок вирішив придбати зазначене
майно. Після досягнення домовленості
ОСОБА_9 повідомила, що будинок і земля
перебувають в іпотеці і наявна
заборгованість за кредитом. Свідок
погодився сплатити заборгованість
перед банком, що і було ним зроблено.
ОСОБА_1 оформила на ім'я свідка
довіреність на вчинення дій зі сплати
заборгованості за кредитом і
підготовки документів для оформлення
угод з відчуження будинку та земельної
ділянки. Після проведення оплати
заборгованості по кредиту в сумі
близько 56000 грн. продавці змінили свою
поведінку і почали вимагати більшу
ціну за будинок, тому свідок відмовся
його купувати. Згодом сторони
домовилися, що ОСОБА_6 купує будинок, а
ОСОБА_1 та ОСОБА_9 віддають кошти свідку,
які він сплатив у банку, саме тому
свідок був присутній при підписанні
договорів купівлі-продажу. Свідок та
ОСОБА_6 стояли біля приміщення
нотаріуса ОСОБА_5 і коли приїхали
ОСОБА_1 та ОСОБА_9, то всі разом зайшли до
нотаріуса. В холі ОСОБА_6 передав кошти,
ОСОБА_1 та ОСОБА_9 написали розписки,
відбулася угода і ОСОБА_9 віддала кошти,
які свідок потратив на погашення
кредиту.

Вислухавши осіб, які брали участь
в судовому засіданні, свідків,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено і не оспорюється
сторонами, що ОСОБА_1 до 28 лютого 2013 року
була власником будинку АДРЕСА_1 і
земельної ділянки кадастровий номер
:01:019:5292, площею 0,0492 га за адресою
АДРЕСА_1.

З копії довідки філії
Чернігівського обласного управління
ПАТ "Державний ощадний банк України" №
36/3778 від 06.11.2014 року ( а. с. 159) вбачається,
що заборгованість за кредитним
договором № 1392676 від 30.12.2009 року ОСОБА_9
погашена в повному обсязі 14 лютого 2013
року при внесенні в касу установи банку
суми 55115 грн. 58 коп..

28 лютого 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6
підписали договір купівлі-продажу
земельної ділянки площею 0,0492 га за
адресою АДРЕСА_1, цільове призначення
земельної ділянки: для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
кадастровий номер :01:019:5292. Ціна
продажу земельної ділянки визначена в
сумі 70000 грн. і сума повністю сплачена
покупцем готівкою і отримана продавцем
до підписання цього договору, що
визначено пунктами 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 2.1
Договору купівлі-продажу земельної
ділянки посвідченого приватним
нотаріусом Чернігівського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 і
зареєстровано в реєстрі за № 970 ( а. с.
49-52).

З копії витягу з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки станом на 01.01.
2013 року, нормативна грошова оцінка
земельної ділянки становить 70653 грн. 51
коп. ( а. с. 61), згідно звіту експертної
грошової оцінки земельної ділянки ( а.
с. 62-82) ринкова вартість земельної
ділянки становить 35355 грн. 00 коп..

28 лютого 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6
підписали договір купівлі-продажу
житлового будинку, згідно якого ОСОБА_1
продала, а ОСОБА_6 придбав житловий
будинок з надвірними будівлями та
спорудами за адресою АДРЕСА_1. Предмет
договору розташований на земельній
ділянці площею 0,0492 га, кадастровий
номер :01:019:5292. Продаж житлового
будинку вчинений за узгодженням між
сторонами ціною і склав 130000 грн.. Ця
сума повністю сплачена покупцем
готівкою і отримана продавцем до
підписання цього договору, що
визначено п. 1.1, 1.2, 2.1 Договору
купівлі-продажу житлового будинку ( а.
с. 96-98).

Згідно копії звіту про оцінку майна ( а.
с. 106) ринкова вартість об'єкта оцінки -
житлового будинку, загальною площею 73, 3
кв. м., що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 становить 35910 грн. 00 коп..

З ріелторської експертизи ПП
"Агенції нерухомості "МКТ" від 03.11.2014
року ( а. с. 123-129) вбачається, що вартість
будинку та земельної ділянки по
АДРЕСА_1 складає 599919 грн., з яких
вартість будинку 503521 грн., вартість
земельної ділянки 96398 грн. 00 коп..

Згідно частин 1, 3 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину
визначені частинами 2, 3 ст. 203 ЦК
України: - особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; -
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Позивачем пред'явлені вимоги про
оспорювання правочину з підстав
вчинення правочину під впливом тяжкої
обставини і на вкрай невигідних умовах.
Зазначаючи тяжку обставину, як
неможливість виплатити грошові кошти
за укладеним її донькою ОСОБА_9
кредитним договором з ПАТ "Державний
ощадний банк України" на суму 59000 грн.
під 25% річних, а також умови договору
поруки ОСОБА_1 зі сплати штрафу від суми
несплаченого платежу в розмірі 10%.
Вкрай невигідними умовами є продажа
будинку та земельної ділянки за суму
55115 грн. 58 коп., які сплатив ОСОБА_6 в
банківській установі, в той час, як їх
вартість становить 350-400 тисяч грн..

Згідно ст. 233 ЦК України визначено, що
правочин, який вчинено особою під
впливом тяжкої для неї обставини і на
вкрай невигідних умовах, може бути
визнаний судом недійсним незалежно від
того, хто був ініціатором такого
правочину.

При визнанні такого правочину
недійсним застосовуються наслідки,
встановлені статтею 216 цього Кодексу.
Сторона, яка скористалася тяжкою
обставиною, зобов'язана відшкодувати
другій стороні збитки і моральну шкоду,
що завдані їй у зв'язку з вчиненням
цього правочину.

Згідно роз'яснення п. 23 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 9 від 06.11.2009 року "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними"
визначено, що правочин може бути
визнаний судом недійсним на підставі
статті 233 ЦК України, якщо його
вчинено особою під впливом тяжкої для
неї обставини і на вкрай невигідних
умовах, чим друга сторона правочину
скористалася. Тяжкими обставинами
можуть бути тяжка хвороба особи,
членів її сім'ї чи родичів, смерть
годувальника, загроза втратити житло
чи загроза банкрутства та інші
обставини, для усунення або зменшення
яких необхідно укласти такий правочин.

Особа (фізична чи юридична) має
вчиняти такий правочин добровільно,
без наявності насильства, обману чи
помилки.

Особа, яка оскаржує правочин, має
довести, що за відсутності тяжкої
обставини правочин не було б вчинено
взагалі або вчинено не на таких умовах.

Суду надані докази, що ОСОБА_9 та ПАТ
"Державний ощадний банк України" 30
грудня 2009 року уклали кредитний
договір № 139/2676 ( а. с. 153-154), а ОСОБА_1
уклала договір поруки № 1392677 від 30
грудня 2009 року за зобов'язаннями ОСОБА_9
згідно умов кредитного договору № 1392676
( а. с. 158). Довідкою філії Чернігівського
обласного управління ПАТ "Державний
ощадний банк України" № 36/3778 від 06.11.2014
року ( а. с. 159) підтверджується, що
заборгованість за кредитним договором
№ 1392676 від 30.12.2009 року погашена в
повному обсязі 14 лютого 2013 року.
Договір купівлі-продажу житлового
будинку з надвірними будівлями та
спорудами за адресою АДРЕСА_1 та
земельної ділянки площею 0,0492 га,
кадастровий номер :01:019:5292 був
укладений між сторонами 28 лютого 2013
року, тобто через 14 днів після повного
погашення заборгованості за Кредитним
договором № 1392676 від 30.12.2009 року, інших
належних та допустимих доказів
наявності тяжкої обставини у ОСОБА_1 на
день укладання оспорюваних правочинів
суду не надано.

З досліджених в судовому засіданні
доказів судом встановлено, що земельна
ділянка станом на період укладання
оспорюваного правочину була оцінена в
сумі 35355 грн. 00 коп., ціна предмету
договору купівлі-продажу земельної
ділянки визначена в сумі 70000 грн. 00 коп.;
житловий будинок на період укладання
оспорюваного правочину був оцінений в
сумі 85910 грн. 00 коп., ціна предмету
договору купівлі-продажу житлового
будинку визначена в сумі 130000 грн. 00 коп..
Надані копії газет "Обьявления по
средам" за 23 жовтня 2013 року та 06
листопада 2013 року ( а. с. 34-37) ні є
належним доказом вартості житлового
будинку та земельної ділянки по
АДРЕСА_1 станом на лютий 2013 року.
Ріелторська експертиза АН МКТ ( а. с.
123-129) також ні є належним доказом
вартості житлового будинку та
земельної ділянки по АДРЕСА_1 станом на
лютий 2013 року, оскільки вартість
визначена станом на 03 листопада 2014
року.

З огляду на встановлені в судовому
засіданні обставини, розглядаючи позов
в межах заявлених вимог, суд приходить
до висновку про відсутність підстав
визначених ч.1 ст. 233 ЦК України для
визнання оспорюваних правочинів
недійсним з підстав вчинення їх ОСОБА_1
під впливом тяжкої для неї обставини і
на вкрай невигідних умовах, чим
скористалася друга сторона правочину,
оскільки суду не надано доказів, що за
відсутності обставин на які
посилається позивач, вона не вчинила б
оспорювані правочини чи уклала не на
таких умовах.

Інших доказів в обґрунтування позовних
визнання правочину недійсним з підстав
визначених ч. ч. 2,3 ст. 203 ЦК України суду
не надано, тому суд відмовляє в
задоволені позовних вимог повністю.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати
не відшкодовуються.

Керуючись ч. ч. 2, 3 ст. 203, ч. ч. 1, 3 ст. 215, ст.
233 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3,
10,11, 60, 88, 212 -215, 218 Цивільно
процесуального кодексу України, суд,

Вирішив:

В задоволені позову заступника
прокурора міста Чернігова в інтересах
ОСОБА_1 до ОСОБА_6, третя особа на
стороні відповідача, що не заявляє
самостійних вимог приватний нотаріус
Чернігівського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 про визнання договорів
купівлі-продажу недійсними та
зобов'язання вчинити дії - відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернігівської області через
Новозаводський районний суд міста
Чернігова.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
К. В. Мороз