У Х В А Л А

Про повернення позовної заяви в зв'язку
з непідсудністю

11 грудня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська Демидова С.О.,
розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«Сведбанк», товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс», товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» про визнання факту
переуступки прав вимоги таким, що не
відбувся та визнання недійсним
договору факторингу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з
вищезазначеною позовною заявою, в якій
посилається на ЗУ «Про захист прав
споживачів» та просить визнати факт
уступки кредитних зобов'язань згідно
факторингу від 28 листопада 2012 року
укладений між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК
«Вектор Плюс» в частині відступлення
права вимоги за кредитним договором
укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Сведбанк»,
таким, що не відбувся; визнати
недійсним договір факторингу від 28
листопада 2012 року укладений між ПАТ
«Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» в
частині відступлення права вимоги за
іпотечним договором укладеним між
ОСОБА_1 та ПАТ «Сведбанк».

Ознайомившись з позовною заявою та
доданими до неї документами вважаю за
необхідне вказану позовну заяву
повернути позивачу з наступних
підстав.

Відповідно до п.п. 22, 23 Закону України
«Про захист прав споживачів», споживач
- фізична особа, яка придбаває,
замовляє, використовує або має намір
придбати чи замовити продукцію для
особистих потреб, безпосередньо не
пов'язаних з підприємницькою
діяльністю або виконанням обов'язків
найманого працівника; споживчий кредит
- кошти, що надаються кредитодавцем
(банком або іншою фінансовою установою)
споживачеві на придбання продукції.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного
Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року
«Про практику розгляду цивільних справ
за позовами про захист прав
споживачів» роз'яснено, що оскільки ЗУ
«Про захист прав споживачів» не
визначає меж своєї дії, судам слід мати
на увазі, що до відносин, які ним
регулюються, належать, зокрема, ті, що
виникають із договорів
купівлі-продажу, майнового найму,
побутового прокату, безоплатного
користування майном, підряду,
доручення, перевезення громадян та їх
вантажу, комісії, схову, страхування, із
договорів про надання
фінансово-кредитних послуг для
задоволення власних побутових потреб
громадян.

Сторонами у договорі факторингу є ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
та АТ «Сведбанк». ОСОБА_1 не є стороною
у вказаному договорі, а тому, посилання
позивача на ЗУ «Про захист справ
споживачів» є безпідставним.

Відповідно до ч.2 ст. 109 ЦПК України,
позови до юридичних осіб
пред'являються в суд за їхнім
місцезнаходженням.

Як вбачається з позовної заяви
місцезнаходженням відповідачів є м.
Київ, що знаходиться за межами
Жовтневого району м. Дніпропетровська.

Враховуючи викладене, вважаю за
необхідне позовну заяву повернути
позивачу для подання до належного суду,
оскільки правовідносини, які виникли
між сторонами не регулюються ЗУ «Про
захист прав споживачів», а
місцезнаходження відповідачів за
межами Жовтневого району м.
Дніпропетровська.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 121, п. 4 ч. 3 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Сведбанк»,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс», товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» про визнання факту
переуступки прав вимоги таким, що не
відбувся та визнання недійсним
договору факторингу - повернути
позивачу роз'яснивши йому, що для
вирішення цього спору потрібно
звернутися до суду за
місцезнаходженням одного з
відповідачів.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
5-денний строк з дня отримання копії
ухвали апеляційної скарги.

Суддя
С.О. Демидова