Провадження № 2/521/6563/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року
місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси
в складі:

головуючого судді - Бобуйок І.А.,

при секретарі - Зубковій Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської
ради про визнання права власності на
спадщину та визнання права власності
за договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про визнання дійсним
договору міни нерухомого майна, який
було укладено 29 грудня 1997 року на
Одеській Новій Біржі, за яким ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 (ОСОБА_1) передали, а ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 прийняли у власність квартиру
за адресою: АДРЕСА_1; за яким ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 передали, а ОСОБА_3 та ОСОБА_1
(ОСОБА_1) прийняли у власність 2/3 частини
квартири за адресою: АДРЕСА_2.

Також позивач просив визнати за ним
право власності на 1/3 частину квартири
за адресою: АДРЕСА_2, в порядку
спадкування майна ОСОБА_3 померла 01
лютого 2014р.

Позивач просив визнати за ним право
власності на 1/3 частину квартири за
адресою: АДРЕСА_2, відповідно до
Договору міни, укладеного 29 грудня 1997
року на Одеській Новій Біржі.

Позивач в
обґрунтування своїх позовних вимог
зазначає, що на Одеській Новій Біржі
була укладена угода міни від 29 грудня
1997 року, зареєстрована на Одеській
Новій Біржі в Журналі реєстрації
біржевих угод з нерухомістю,
реєстраційний №32/97 від 29 грудня 1997р.
Сторони домовились про всі суттєві
умови договору міни нерухомого майна.
Умови договору були повністю виконанні
обома сторонами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3. Після її
смерті позивач звернувся у
встановлений законодавством строк у
Сьому Одеську державну нотаріальну
контору з заявою про прийняття
спадщини на частку квартири за адресою:
АДРЕСА_2. Однак, у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом, йому було
відмовлено, у зв'язку з тим, що договір
міни №32/97 від 29 грудня 1997 року
нотаріально не був посвідчений.

Враховуючи зазначене
позивач вважає, що це перешкоджає
реалізувати йому законне право, а саме
прийняти спадщину, після померлої
матері ОСОБА_3.

У судове засідання
з'явився представник позивача, даючи
пояснення позовні вимоги підтримав
повністю, просив їх задовольнити у
повному обсязі з підстав наведених у
позові.

У судове засідання
з'явився представник відповідача,
даючи пояснення проти задоволення
позовних вимог заперечував повністю,
посилаючись на нікчемність Договору
міни, укладеного 29 грудня 1997 року на
Одеській Новій Біржі та на відсутність
в матеріалах справи постанови
нотаріуса про відмову у видачі
Свідоцтва про право на спадщину за
законом.

Заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши всі
суттєві обставини справи та
перевіривши їх наявними доказами, суд
вважає за необхідне позов
задовольнити в повному обсязі, з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 29
грудня 1997 року на Одеській Новій Біржі
було укладено Договір №32/97 міни
нерухомого майна, за яким ОСОБА_3,
ОСОБА_1 (ОСОБА_1), які іменувалися
«Ініціатором угоди» та ОСОБА_4, ОСОБА_5,
які іменувалися «Учасником угоди»,
уклали договір про обмін одного майна
на інше, а саме:

«Ініціатор угоди» передав, а «Учасник
угоди» прийняв у власність квартиру
загальною площею 36,1 кв.м., яка
складалась з двох кімнат житловою
площею 21,3 кв.м., а також: коридору - 1,
санвузла - 2, кухні - 3, розміщену за
адресою: АДРЕСА_1.

«Учасник угоди» передав, а «Ініціатор
угоди» прийняв у власність 2/3 частини
квартири загальною площею 55,9 кв.м., яка
складається з трьох кімнат житловою
площею 35,6 кв.м., а також: коридору - 1,
вбудованих шаф - 4, 6, кухні - 7, ванни - 8,
туалету - 9, яка розміщена за адресою:
АДРЕСА_2.

Зазначений договір був зареєстрований
у Одеським міським бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості 12 січня1998року за № 73 - стор.
9 - кн. 186 пр.

Згідно довідки Комунального
підприємства «Бюро технічної
інвентаризації Одеської міської ради»
від 17.06.2014р. №441148.67.14, за ОСОБА_3 в
комунальному підприємстві
зареєстровано 1/3 частину квартири
АДРЕСА_2, відповідно до договору №32/97
міни нерухомого майна, зареєстрованого
Одеською Новою Біржею 29 грудня 1997 року.

ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
Серії НОМЕР_1, виданим 02 лютого 2014р.
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану у місті Одесі
реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції, актовий
запис №1246.

ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
Серії НОМЕР_2, виданим 30 вересня 2002р.
Відділом реєстрації актів
громадянського стану Жовтневого
районного управління юстиції м. Одеси,
актовий запис №8553.

ОСОБА_5, помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
Серії НОМЕР_3, виданим 29 грудня 2008р.
Першим Приморським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Одеського міського управління юстиції,
актовий запис №9830.

Сторони на час
укладення угоди міни домовились
стосовно всіх істотних умов договору
та повністю виконали умови спірного
договору.

Відповідно до ст. 11 ЦК
України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно ст. 202 ЦК
України, правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочин вважається таким,
що вчинений у письмовій формі, якщо
його зміст зафіксований в одному або
кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.

Укладення договору міни від 29 грудня 1997
року, досягнення по такому договору
згоди щодо усіх істотних умов, а також
фактичний обмін об'єктами нерухомості
по такому договору, свідчить
насамперед про вчинення між ними
відповідного правочину щодо переходу
прав власності на об'єкти нерухомості у
вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1,
та 2/3 частин квартири за адресою:
АДРЕСА_2.

У відповідності до ст. 41 Конституції
України кожен має право, користуватися
і розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

У відповідності до положень
Європейської конвенції з прав людини
ч. 1 ст. 6 кожна людина має право при
визначенні її цивільних прав та
обов'язків або при розгляді будь-якого
кримінального звинувачення, яке йому
пред'явлено, на справедливий та
публічний судовий розгляд справи в
розумні строки незалежним та
безпристрасним судом.

У відповідності до ст. 1 протоколу № 1 до
Конвенції з прав людини кожна фізична
або юридична особа має право на повагу
своєї власності. Ніхто не може бути
позбавлений своєї власності, інакше як
в інтересах суспільства та на умовах
передбачених законом та загальними
принципами міжнародного права.

У відповідності до ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається майном на власний
розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Крім того, згідно ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом і
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

У відповідності до ч. 3 ст. 334 ЦК України
право власності на майно за договором,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення або з
моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ст. 715 ЦК України, за
договором міни кожна із сторін
зобов'язується передати другій
стороні у власність один товар в обмін
на інший товар.

Кожна із сторін договору міни є
продавцем того товару, який він передає
в обмін, і покупцем товару, який він
одержує взамін.

Право власності на обмінювані
товари переходить до сторін одночасно
після виконання зобов'язань щодо
передання майна обома сторонами, якщо
інше не встановлено законом або
договором.

Сторони виконали всі умови для міни, в
результаті яких настали юридичні
наслідки, а саме, фактично здійснили
обмін товарами, в результаті чого кожна
зі сторін отримала у власність
передане їй майно.

У відповідності до ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 Цивільного
кодексу України, у разі недодержання
сторонами вимоги закону про
нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним. Разом з тим,
частиною 2 статті 220 Цивільного кодексу
України, встановлюється, що у разі, якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

Згідно ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу»
від 10.12.1991 року, яка була чинна станом на
13.01.1997 р., передбачала, що угоди,
зареєстровані на біржі, не підлягають
нотаріальному посвідченню.

Враховуючи викладене вище та приймаючи
до уваги факт домовленості сторін
щодо всіх істотних умов договору,
проведення державної реєстрації
спірного договору та виконання
сторонами договору своїх зобов'язань
за спірним договором, суд вважає, що
спірний договір міни був виконаний і
суд вправі визнати його дійсним

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1220 ЦК
України спадщина відкривається
внаслідок смерті особи або оголошення
її померлою. Часом відкриття спадщини є
день смерті особи або день, з якого вона
оголошується померлою.

Статтею 1222 ЦК України спадкоємцями за
заповітом і за законом можуть бути
фізичні особи, які є живими на час
відкриття спадщини, а також особи, які
були зачаті за життя спадкодавця і
народжені живими після відкриття
спадщини.

Для документального оформлення
документів на квартиру позивач
звернувся до Сьомої Державної
Нотаріальної контори Міністерства
юстиції України.

11.08.2014 року позивач отримав листа від
Сьомої Державної Нотаріальної контори
Міністерства юстиції України «Про
невідповідність правовстановлюючого
документа». В результативній частині
зазначеного листа, що йому відмовлено в
реєстрації та роз'яснено право на
звернення до суду. За таких обставин
він не взмозі зареєструвати квартиру у
відповідності до норм чинного
законодавства.

Згідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ст. 1268 ч. 1 ст. 1273 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу. Заява про відмову від
прийняття спадщини подається до
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини. Позивач не
відмовився від спадщини, а напроти
звернувся до Сьомої Одеської державної
нотаріальної контори про прийняття
спадщини та відповідно до витягу про
реєстрацію в спадковому реєстрі після
смерті ОСОБА_3 вказано, що було заведено
спадкову справу № 232/2014. На даний час
Свідоцтва про право на спадщину нікому
не видавалися.

У відповідності до ч. 1 ст. 1297 ЦК України,
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

В силу ст. 1261 ЦК України, у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися в суд за захистом
свого цивільного права у випадку його
порушення з вимогою про примусове
виконання зобов'язання в натурі.
Враховуючи обставини справи, суд
вважає за необхідне визнати позов
обґрунтованим та стягнути з
відповідача на користь позивача суму
заборгованості у повному обсязі у
межах заявлених вимог.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Суд встановив, що позивачі по справі є
доньками та онучками померлої ОСОБА_7.
Викладене підтверджується наданими
суду документами, які встановлюють
родинні відносини, факт існування яких
між вказаними особами у суду сумнівів
не викликає. З'ясовані судом обставини
свідчать, що позивачі є спадкоємцями
після померлої ОСОБА_7.

Враховуючи вищезазначене суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
необхідність захисту прав позивача
шляхом їх задоволення у повному
обсязі.

Враховуючи викладене вище, керуючись
ст. 41 Конституції України, ст.ст. 11, 16,
202, 220, 319, 321, 328, 334, 638, 655, 657, 1216-1218,
1220-1223, 1261,1268, 1270, 1273, 1297 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради
про визнання права власності на
спадщину та визнання права власності
за договором - задовольнити в повному
обсязі.

Визнати дійсним Договір №32/97 міни
нерухомого майна, укладений 29.12.1997р. на
Одеській Новій Біржі, за яким:

- ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (ОСОБА_1)
передали, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прийняли у
власність квартиру загальною площею 36,1
кв.м., яка складалась з двох кімнат
житловою площею 21,3 кв.м., а також:
коридору - 1, санвузла - 2, кухні - 3,
розміщену за адресою: АДРЕСА_1;

- ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передали, а
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (ОСОБА_1) прийняли у
власність 2/3 частини квартири
загальною площею 55,9 кв.м., яка
складається з трьох кімнат житловою
площею 35,6 кв.м., а також: коридору - 1,
вбудованих шаф - 4, 6, кухні - 7, ванни - 8,
туалету - 9, яка розміщена за адресою:
АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3
частину квартири за адресою: АДРЕСА_2,
яка має загальну площу 55,9 кв.м.,
складається з трьох кімнат житловою
площею 35,6 кв.м., а також: коридору - 1,
вбудованих шаф - 4, 6, кухні - 7, ванни - 8,
туалету - 9, в порядку спадкування майна
ОСОБА_3, яка померла 01.02.2014р.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3
частину квартири за адресою: АДРЕСА_2,
яка має загальну площу 55,9 кв.м.,
складається з трьох кімнат житловою
площею 35,6 кв.м., а також: коридору - 1,
вбудованих шаф - 4, 6, кухні - 7, ванни - 8,
туалету - 9, відповідно до Договору міни
№32/97, укладеного 29.12.1997р. на Одеській
Новій Біржі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ: І.А.
Бобуйок