Справа № 2-111/11 Головуючий у 1 інстанції:
Кихтюк Р.М. Провадження № 22-ц/773/1750/14
Категорія: 27 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М. М.,

суддів - Осіпука В.В., Мудренко Л.І.,

при секретарі - Лимар Р.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за апеляційною
скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення
Луцького міськрайонного суду від 28
квітня 2011 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 28 квітня 2011 року позов публічного
акціонерного товариства комерційний
банк (далі - ПАТ КБ) «Надра» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на користь ВАТ КБ «Надра» в
особі філії Луцького регіонального
управління заборгованість за
кредитним договором № 6М/2007/840-МКЛ/512 від
05.06.2007 року в розмірі 662674 грн. 64 коп., а
також з кожного по 576 грн. 67 коп. судових
витрат.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_1, покликаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просив оскаржуване рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь в справі в
судове засідання не з'явилися.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про зміну свого місця
проживання (перебування, знаходження)
або місцезнаходження під час
провадження справи. У разі відсутності
заяви про зміну місця проживання або
місцезнаходження судова повістка
надсилається на останню відому судові
адресу і вважається доставленою,
навіть якщо особа за цією адресою
більше не проживає або не знаходиться.

Як вбачається з повідомлень про
вручення поштових відправлень,
відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 за адресою
АДРЕСА_1 яку вони вказали, відповідно, в
апеляційній скарзі і заяві про
приєднання до апеляційної скарги, не
проживають та не перебувають. Заяв про
зміну місця проживання або
місцезнаходження відповідачі не
подавали, а тому у відповідності до ст.
77 ЦПК України вважається, що їм судові
повістки доставлені за вказаними в
апеляційній скарзі адресами.

Відповідачка ОСОБА_3 згідно з відміткою
на повідомленні про вручення поштового
відправлення відмовилась від
одержання повістки, у зв'язку з чим в
силу ч. 8 ст. 76 цього Кодексу вона
вважається повідомленою про час і
місце розгляду даної справи.

Оскільки особи, які беруть участь в
справі були належним чином повідомлені
про час та місце розгляду справи, тому
їх неявка не перешкоджає розглядові
справи, який проводиться апеляційним
судом в порядку ч. 2 ст. 197, ч. 2 ст. 305 ЦПК
України.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
05.06.2007 року між ВАТ КБ «Надра»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Надра», та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 6М/2007/840-МКЛ/512,
згідно з умовами якого банк надав
позичальнику кредит в розмірі 69 000
доларів США зі сплатою відсотків в
розмірі 14,4% річних за користування
кредитними коштами та кінцевим
терміном погашення кредиту до 03.06.2022
року (а.с.5).

Відповідно до п. 5.1.2. кредитного
договору позичальник зобов'язувався
повернути кредит та сплачувати
відсотки за користування кредитом, а у
випадках передбачених цим договором
також сплатити неустойку та
відшкодувати завдані банку збитки.

Пунктами 8.1., 8.2. кредитного договору
передбачено, що у разі порушення
строків повернення кредиту та строків
сплати відсотків за користування
кредитом - позичальник сплачує банку
пеню в розмірі 0,5 % від суми
прострочених зобов'язань за кожен день
прострочення, але не більше подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла у період,
за який сплачується пеня.

Для забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_1 по вищевказаному кредитному
договору 05.06.2007 року між банком та
ОСОБА_2, ОСОБА_3 були укладені договори
поруки №№ 6М/2007/840-МКЛ/512/1 та
6М/2007/840-МКЛ/512/2 (а.с.9, 10).

За умовами вказаних договорів поруки
(п. 1.1.) поручителі зобов'язувалися нести
солідарну відповідальність перед
позивачем у випадку невиконання або
неналежного виконання позичальником
ОСОБА_1 кредитних зобов'язань.

Місцевим судом також встановлено, що у
зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов'язань
по кредитному договору № 6М/2007/840-МКЛ/512
від 05.06.2007 року у нього станом на 01.11.2009
року виникла заборгованість у розмірі
88834,33 доларів США, що еквівалентно по
курсу НБУ України 662674 грн. 64 коп.
Кредитна заборгованість ОСОБА_1
підтверджується розрахунком банку
(а.с.120).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 553 ЦК України передбачено, що
порукою може забезпечуватися
виконання зобов'язання частково або у
повному обсязі.

Ч. 1 ст. 554 ЦК України зазначає, що у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, встановивши дійсні
обставини справи, суд першої інстанції
дав належну оцінку зібраним доказам,
правильно застосував норми
матеріального права, не допустив
порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення спору, та дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позову в даній справі,
оскільки, як встановлено обставинами
справи, відповідач ОСОБА_1 належним
чином не виконував свої зобов'язання за
кредитним договором, у зв'язку з чим
виникла кредитна заборгованість.

В своїх доводах апеляційної скарги
відповідач ОСОБА_1 вказує на те, що
судове рішення в даній справі ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права і поза увагою
суду залишилась та обставина, що він, як
позичальник, не отримував кредитних
коштів та не підписував квитанцію про
отримання готівки в касі банку.

Проте такі доводи апеляційної скарги
відповідача ОСОБА_1 є безпідставними і
спростовуються наявними у справі
доказами, зокрема: власноручним
підписом ОСОБА_1 на квитанції про
видачу кредитних коштів на суму 69 000
доларів США (а.с.11), а також розрахунком
кредитної заборгованості, з якого
вбачається, що відповідачем на
виконання укладеного з банком умов
кредитного договору було сплачено 1228,36
доларів США (а.с.21).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь в справі.

Стаття 60 ЦПК України покладає обов'язок
на сторін довести ті обставини, на які
вони посилаються як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Відповідач ОСОБА_1 на підтвердження
доводів та обставин, наведених в
апеляційній скарзі, не надав будь-яких
доказів і, крім того, останній на час
розгляду справи по суті не був
позбавлений права заявляти клопотання
з метою призначення відповідних
судових експертиз, оскільки суд лише
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи та не наділений
процесуальним законодавством правом
ініціювати такі питання в судовому
засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
від 28 квітня 2011 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: