АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/8564/14 Справа: №
зобов'язання» Головуючий 1
інстанції: Єрмоленко В.Б.
Доповідач: Малінська С.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Швецової Л.А.,

Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 29 вересня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальних збитків та
моральної шкоди, які заподіяні
злочином,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3
звернувся до суду з названим позовом, в
обґрунтування якого посилався на те,
що 26 квітня 2013 року, з вини водія ОСОБА_2
сталася дорожньо-транспортна пригода,
в результаті якої пошкоджено мотоцикл
позивача, а також одяг-куртка, брюки
вартістю 1300 грн. Крім того, ОСОБА_3
стверджує, що через отриману травму,
тривале лікування протягом 46 днів, він
був позбавлений можливості заробити
кошти та ним втрачено дохід, виходячи з
мінімальної заробітної плати у розмірі
1720 грн., також йому заподіяні моральні
страждання, оскільки він зазнав
фізичного болю та страждань, не міг
утримувати свою сім'ю , допомагати
батькам-пенсіонерам. Внаслідок
відсутності коштів виникла
напруженість у відношеннях з
дружиною, він вимушений був позичати
кошти у знайомих та має борги. В той час
відповідач байдуже ставився до
позивача, відмовився матеріально
допомогти, не цікавився його станом
здоров'я, а ОСОБА_3 витрачав значний час
на звернення до правоохоронних
органів, присутність в судових
засіданнях, підготовку цивільного
позову, що порушувало його звичайний
ритм життя, негативно впливало на
емоційний стан. У зв'язку з цим позивач
просив стягнути з ОСОБА_2 на його
користь 1720 грн., моральних збитків у
сумі 50 тис. грн. заробітку (доходу),
втраченого внаслідок зменшення
професійної (загальної)
працездатності, у відшкодування
моральної шкоди - 50000 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Харкова від 29 вересня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
позивача на відшкодування моральної
шкоди - 10000 ( десять тисяч) грн. У решті
позовних вимог відмовилено за
необгрунтованістю заявлених позовних
вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
змінити, зменшивши суму у
відшкодування моральної шкоди до 2000
грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, що з'явилися, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судовим розглядом,
вироком Дзержинського районного суду
м. Харкова від 20 січня 2014 року ОСОБА_2
визнано винним у вчинені злочину,
передбаченого ч.1 ст.286 КК України і йому
призначено покарання у виді штрафу у
розмірі 3400 грн., з позбавленням права
керування транспортним засобом
строком на один рік.

Зазначеним вироком встановлено, що 26
квітня 2013 року ОСОБА_2 , керуючи
автомобілем «Фольксваген-Пассат»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, слідував
по майдану Р. Люксембург з боку пр.
Московського в напрямку вул.
Полтавський шлях у м. Харкові. В районі
перехрестя з вул. Університетською
ОСОБА_2, рухаючись по другому ряду
трьохрядної проїзної частини грубо
порушив вимоги п.п.1.5, 10.1, 10.3, 10.4 Правил
дорожнього руху України , змінив
напрямок руху автомобілю вправо для
виконання маневру повороту праворуч на
вул. Університетську та допустив
зіткнення з мотоциклом «Хонда»,
державний номерний знак НОМЕР_2 під
керуванням водія ОСОБА_3, який в цей час
рухався позаду нього в крайній правій
полосі. Внаслідок зіткнення водію
ОСОБА_3 згідно висновку
судово-медичної експертизи були
заподіяні тілесні ушкодження
середньої тяжкості по критерію
тривалості розладу здоров'я.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на те, що визначена судом
першої інстанції сума моральної шкоди,
заподіяної позивачу в розмірі 10000 грн.
не відповідає вказаним в позовній
заяві душевним стражданням позивача, а
тому просив змінити рішення, зменшивши
суму моральної шкоди до 2000 грн.

За правилами ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Оскільки апелянт оскаржує рішення суду
лише в частині стягнення моральної
шкоди, то судова колегія переглядає
рішення лише в цієї частині.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода може
полягати, зокрема, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року N 4 (зі
змінами, внесеними постановою від 25
травня 2001 року N 5) «Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» зазначено, що при
вирішенні спору про відшкодування
моральної шкоди підлягає обов'язковому
з'ясуванню наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Отже, обов'язковими умовами такої
відповідальності є наявність шкоди,
протиправної поведінки заподіювача
шкоди, причинного зв'язку між шкодою і
протиправною поведінкою та вина
заподіювача шкоди.

При визначенні розміру відшкодування
враховуються вимоги розумності і
справедливості.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
позивачу завдано моральної шкоди, яка
полягає в душевних, психологічних
стражданнях, переживань, їх глибини та
тривалості, заподіяних ОСОБА_2 в
результаті ДТП, беручи до уваги стан
здоров'я потерпілого, який за фахом є
музикантом, під час ДТП отримав закриті
переломи лівої лучевої кістки зі
зміщенням, головки лівої ліктьової
кістки зі зміщенням, півтора місяці
знаходився у лікарні, в подальшому
проходив курс реабілітації, масажу,
втратив можливість фізично допомагати
та матеріально підтримувати свою сім'ю,
батьків-пенсіонерів, а відповідач не
намагався матеріально допомогти
ОСОБА_3

Визначаючи розмір суми, яка підлягає
стягнення на відшкодування моральної
шкоди, суд першої інстанції правильно
виходив з положень ст. ст. 23, 1167 ЦК
України, урахував характер і обсяг
страждань, яких зазнав позивач,
враховуючи засади розумності,
виваженості та справедливості та інші
обставини, що відповідає роз'ясненням,
які містяться в постанові Пленуму
Верховного Суду України N 4 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» та дійшов
обґрунтованого висновку про стягнення
з відповідача ОСОБА_2 на відшкодування
завданої позивачу моральної шкоди 10000
грн.

Посилання апелянта на необхідність
притягнення до участі у справі
страхової компанії є безпідставним,
оскільки згідно Закону України № 1961-ІV
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» моральна шкода не
відшкодовується страховою компанією.

На підставі вищевикладеного, судова
колегія вважає, що підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції немає.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 29 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді