Справа № 168/818/14
Провадження № 2/168/228/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2014 р. Старовижівський районний суд
Волинської області в складі:

головуючого - судді Хаврони О.Й.,

з участю секретаря - Ковальчука А.А.,

представника позивача ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши в смт.Стара Вижівка в залі
суду у відкритому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа на стороні відповідача
ОСОБА_2 про визнання права власності в
порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась із позовом, який
мотивує тим, що її баба ОСОБА_5 була
власником будинку, на який відкрилась
спадщина. Відповідач відмовилась від
спадкування даного будинку, вона з
іншою спадкоємицею за законом - ОСОБА_2
узгодили всі питання щодо спадкового
майна, тому просить визнати за нею
право власності на 1/2 житлового
будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 та
належав її бабі.

У ході розгляду справи представник
позивача уточнив позовні вимоги,
просить визнати за позивачкою право
власності на будинок вцілому,
враховуючи, що інші спадкоємці за
законом - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від належних
їм часток відмовляються.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому
засіданні уточнений позов підтримав,
дав пояснення аналогічні наведеним.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні
визнала позов, пояснивши, що не має
жодних претензій на спадкове майно,
розуміє, що внаслідок задоволення
позову позивачки не претендуватиме на
нього, пояснила, що після смерті баби за
заповітом успадкувала інший будинок, з
приводу чого й була заведена спадкова
справа, тому жодних претензій на
будинок по АДРЕСА_1 не має. В подальшому
подала заяву з проханням розглядати
справу за її відсутності, уточнений
позов визнає.

У ході розгляду справи до участі в
справі залучено третю особу - ОСОБА_2,
яка в судовому засіданні визнала
уточнений позов, пояснивши, що не має
жодних претензій на спадкове майно,
розуміє, що внаслідок задоволення
позову позивачки не претендуватиме на
нього, просила позов задовольнити.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов слід задоволити з
таких підстав.

Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих і
перехідних положень Цивільного
кодексу України (далі -ЦК України), який
набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей
Кодекс застосовується до цивільних
правовідносин, які виникли після
набрання ним чинності. Щодо цивільних
відносин, які виникли до набрання
чинності ЦК, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.
Правила книги шостої ЦК застосовуються
також до спадщини, яка відкрилася, але
не була прийнята ніким зі спадкоємців
до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, до спірних правовідносин щодо
питань про прийняття спадщини слід
застосовувати законодавство, що діяло
на час відкриття спадщини, тобто
Цивільний Кодекс 1963 року (далі -ЦК 1963
року).

Згідно зі статтями 524, 527, 529 ЦК УРСР 1963
року, спадкоємство здійснюється за
законом і за заповітом, спадкоємцями
можуть бути особи, що були живими на
момент смерті спадкодавця, а також діти
померлого, зачаті при його житті і
народженні після його смерті, при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого. До
числа спадкоємців першої черги
належить також дитина померлого, яка
народилася після його смерті.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР 1963 року
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, яка була
бабою сторін, померла ІНФОРМАЦІЯ_3
/а.с.6/. Після її смерті заведена
спадкова справа, копія якої оглянута
судом /а.с.56-61/. Згідно з матеріалами,
наявними в ній, відповідач успадкувала
житловий будинок, що був попередньо
успадкований спадкодавцем, і який не є
предметом спору в даній справі, іншого
майна спадкоємці не спадкували,
свідоцтва не видавались.

Таким чином, судом встановлено, що до
складу спадщини входить житловий
будинок із господарськими спорудами,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка
згідно з довідкою Буцинської сільської
ради у вказаному будинку була
зареєстрована та постійно проживала в
цьому будинку /а.с.8/.

Згідно з представленою позивачем
копією технічного паспорта на житловий
будинок, довідкою сільської ради
вказані будівлі збудовані у сільській
місцевості і зареєстровані у
погосподарській книзі сільської ради,
а тому є підстави вважати, що вони
прийняті в експлуатацію, не є
самовільним будівництвом та належали
спадкодавцю /а.с. 8,10-12/. Після її смерті
спадщину прийняли позивач та
відповідач, яким нотаріус відмовила в
видачі свідоцтва про право на спадщину
на нерухоме майно у зв'язку із
неподанням правовстановлюючих
документів про належність
спадкодавцям нерухомого майна -
будинку /а.с.8, 39,55/.

ОСОБА_2 спадщини не приймала та разом з
відповідачкою від частки у спадковому
майні відмовляються, що підтвердили
заявами в судовому засіданні.

Згідно з п.п.5 п. 1 ст. 19 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" від
01.07.2004р. правовстановлювальним
документом, на підставі якого
провадиться реєстрація права
власності на об'єкти нерухомого майна
може бути рішення суду, що набрало
законної сили про визнання права
власності на об'єкти нерухомого майна.

Враховуючи, що за життя спадкодавець
правовстановлюючих документів на
житловий будинок не мала, в суді не
встановлено обставин, які б вказували,
що вона за життя набули право власності
на житловий будинок неправомірно або,
що на спадкове майно, окрім позивача, в
порядку спадкування чи з інших підстав
претендують інші особи, захистити своє
право позивач може лише у судовому
порядку, позов слід задовольнити та
визнати за позивачем право власності
на вказане спадкове майно.

Керуючись п.п.5 п.1 ст.19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.
ст. 524, 527, 529 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст.15, 60, 174,
212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа на
стороні відповідача ОСОБА_2 про
визнання права власності в порядку
спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженкою м.Ковель Волинської області
право власності на житловий будинок з
господарськими спорудами, що
знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_5, яка
померлаІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Старовижівський районний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя О. Й. Хаврона

Суддя : /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя Старовижівського

районного суду
О.Й. Хаврона