АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8395/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 619/2491/14-ц
Бурлака І.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 01» грудня 2014 року
м. Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової
Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Маковецької
О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Дергачівського районного суду
Харківської області від 22 жовтня 2014
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,-

в с т а
н о в и л а:

У травні 2014 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«ПриватБанк» звернувся до суду з
зазначеним позовом до ОСОБА_1. В
обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 07.11.2007 року між
банком та ОСОБА_1 укладено кредитний
договір № НАХRRС17290108, який складається
з заяви позичальника та умов надання
споживчого кредиту фізичним особам,
відповідно до якого ОСОБА_1 отримала
кредит у розмірі 5599,00 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 0,12 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. Зазначив,
що відповідач порушила взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором і
станом на 17.04.2014 року має
заборгованість перед банком в розмірі
35184,88 грн., яка складається з
заборгованості за кредитом в розмірі
5598,00 грн., заборгованості за процентами
за користування кредитом в сумі 4,04 грн.,
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором в розмірі
27431,18 грн., штрафу (фіксована частина) в
розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна
складова) в розмірі 1651,66 грн. Просив
стягнути з відповідача на користь
банку заборгованість за кредитом у
розмірі 35184,88 грн. за кредитним
договором № НАХRRС17290108 від 07.11.2007 року,
яка складається з заборгованості за
кредитом в розмірі 5598,00 грн.,
заборгованості за процентами за
користування кредитом в розмірі 4,04
грн., пені за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором в розмірі
27431,18 грн., штрафу (фіксована частина) в
розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна
складова) в розмірі 1651,66 грн.; стягнути
судові витрати у розмірі 351,85 грн.

Рішенням Дергачівського районного
суду Харківської області від 22 жовтня
2014 року в задоволенні позовної заяви
ПАТ КБ «ПриватБанк» - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ КБ
«ПриватБанк» подав апеляційну скаргу,
в якій просив рішення - скасувати,
постановити нове, яким задовольнити
позов. При цьому посилався на неповне
з`ясування судом обставин справи, що
мають значення для справи, на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, на порушення та
неправильне застосування норм
матеріального права. Вважав, що суд не
надав належної оцінки доказам у справі
і як доводи апеляційної скарги виклав
позовні вимоги. Зазначив, що строк
позовної давності не може бути
пропущений, оскільки правовідносини
між сторонами тривають до повного
погашення кредиту.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги вважає, що апеляційну скаргу ПАТ
КБ «ПриватБанк» необхідно відхилити,
рішення суду - залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з
наступного.

Відмовляючи банку в задоволенні
позову, суд першої інстанції, з
висновком якого погоджується судова
колегія, обґрунтовано виходив з того,
що строк, протягом якого позивач мав
право звернутися до суду, ним
пропущено.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 07.11.2007 року між
банком та ОСОБА_1 укладено строковий
кредитний договір № НАХRRС17290108, який
складається з заяви позичальника та
умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), на суму 5599,00 грн. строком з
07.11.2007 року по 08.11.2008 року включно зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Банк перерахував кредитні кошти на
поточний рахунок в ВАТ «Родовід Банк» з
призначенням платежу «Перерахування
коштів згідно з рахунком - фактурою №
РАД0001047 від 07.11.2007 року у т. ч. ПДВ 933, 17
грн.» Погашення заборгованості повинно
здійснюватися в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, за який
приймається період з « 20» по « 25» числа
кожного місяця в сумі 466, 89 грн., яка
складається з заборгованості за
кредитом, відсотків, винагороди,
комісії, інших виплат згідно з Умовами.
Позичальник зобов'язується повернути
суму кредиту, відсотків, винагороди
відповідно до Заяви та Умов.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України). Договір є обов'язковим для
виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України). Визначення поняття
зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК
України. Відповідно до цієї норми
зобов'язання - це правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Таке визначення розкриває
сутність зобов'язання як правового
зв'язку між двома суб'єктами
(сторонами), відповідно до якого на одну
сторону покладено обов'язок вчинити
певну дію (певні дії) чи утриматись від
її (їх) здійснення; іншій стороні
зобов'язання надано право, що
кореспондує обов'язку першої.
Обов'язками боржника та правами
кредитора вичерпується зміст
зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

При цьому в законодавстві визначаються
різні поняття як "строк дії договору",
так і "строк (термін) виконання
зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події (ч. 1
ст. 530 ЦК України).

Про правові наслідки порушення
зобов'язання боржником йдеться також в
ч. 1 ст. 611, ч. 2-4 ст. 612, ч. 1,2 ст. 220 ГК
України, які передбачають
відповідальність боржника.

Із розрахунку заборгованості
вбачається, що з грудня 2007 року ОСОБА_1
припинила сплачувати кредит, банк
звернувся до суду у травні 2014 року,
тобто з порушенням строку позовної
давності.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1
пояснила, що вона не сплачувала кредит,
оскільки вважала, що банк до неї
претензій не має у зв'язку з його
погашенням за усною домовленістю з
іншою особою, в інтересах якої вона і
укладала споживчий кредит. Про те, що
кредит не сплачено, вона дізналася
тільки в суді. До травня 2014 року банк
будь - яких претензій до неї не
пред'являв.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові (частина четверта
статті 267 ЦК України). Цивільне
законодавство передбачає два види
позовної давності: загальну і
спеціальну. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю в три роки
(стаття 257 ЦК України). Для окремих видів
вимог законом встановлена спеціальна
позовна давність. Зокрема, частина
друга статті 258 ЦК України передбачає,
що позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені). Відповідно до
статті 253 ЦК України перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок. За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила; за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання (частини
перша та п'ята статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.
Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції обґрунтовано залишив позов
без задоволення у зв'язку з пропуском
банком строку для звернення до суду та
наданням заяви про застосування строку
позовної давності при цьому правильно
зазначив, що ОСОБА_1 станом на 17.04.2014
року мала заборгованість перед банком
в розмірі 35184,88 грн.

Посилання представника банку на те, що
оскільки правовідносини між сторонами
тривають, тому позов банку необхідно
задовольнити, є необгрунтованими,
оскільки частиною 4 статті 267 ЦК України
передбачено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

За таких обставин судова колегія
вважає, що з додержанням вимог ст. ст. 213
- 215 ЦПК України суд першої інстанції,
встановивши обставини справи повно,
надавши їм належну оцінку, дійшов
обгрунтованого висновку щодо
залишення позову без задоволення.

Оскільки ухвалене судове рішення
відповідає зазначеним вимогам та
обставинам справи, судова колегія
вважає, що підстав для його зміни або
скасування не вбачається. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.
308, ст. 313, п.1 ч.1.ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК
України судова колегія,-

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду
Харківської області від 22 жовтня 2014 -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий суддя
Судді колегії