АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/3260/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/3195/14
Головуючий у 1-й інстанції Середа А.В.
Доповідач Бондаревська С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.

при секретарі Коваль А.А.

за участю адвоката ОСОБА_1.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційними
скаргами Агрофірми "Вересень" та
ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 01 жовтня 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до
Агрофірми "Вересень" про
відшкодування матеріальної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 01 липня 2012 року
близько 18 год. 45 хв. ОСОБА_2, керуючи
автомобілем Мітсубісі Пажеро, держаний
номер НОМЕР_1, переїхав собаку породи
Йоркширський тер'єр, що належала йому
на підставі договору купівлі-продажу,
укладеного 14 березня 2008 року.

Згідно довідки ветеринарного лікаря,
при огляді собаки вставлено діагноз:
«Пошкодження (розриви) життєво
важливих органів та судин із
внутрішнім виливом». Внаслідок
отриманих травм собака помер 01 липня
2012 року близько 20 год. 40 хв.

Також позивач вказував, що згідно
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_2 та довідки
органу ДАІ №238 від 05 березня 2013 року,
власником автомобіля «Мітсубісі
Паджеро», держаний номер - НОМЕР_1, яким
здійснено наїзд на собаку, є Агрофірма
«Вересень».

Мотивуючи тим, що наведеними діями
ОСОБА_2, який перебуває в трудових
відносинах з Агрофірмою «Вересень»,
йому була спричинена матеріальна шкода
у розмірі 11000 грн., що підтверджується
розпискою від 14 березня 2008 року, згідно
з якою ним була сплачена вартість
собаки, позивач просив стягнути з
Агрофірми «Вересень» на його користь
11000 грн. матеріальної шкоди та покласти
на відповідача судові витрати.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 01 жовтня 2013 року позов
ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з Агрофірми "Вересень" на
корить ОСОБА_3 11 000 грн. матеріальної
шкоди та 233 грн.41 коп. - сплаченого
судового збору.

Не погодившись з даним рішенням
місцевого суду, відповідач - Агрофірма
"Вересень" та третя особа - ОСОБА_2
оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційних скаргах, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, просили оскаржуване ними
судове рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити позивачу
у задоволенні його позовних
вимог.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, приходить до висновку, що
апеляційні скарги задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, підтверджується наявними
у справі доказами, що 01 липня 2012 року
близько 18 год. 45 хв. ОСОБА_2, керуючи
автомобілем Мітсубісі Пажеро, держаний
номер НОМЕР_1, здійснив наїзд на собаку
породи Йоркширський тер'єр, яка
належить на підставі договору
купівлі-продажу від 14 березня 2008 року
ОСОБА_3

Відповідно до довідки ветеринарного
лікаря ОСОБА_4 при огляді собаки
поставлено діагноз: Пошкодження
(розриви) життєво важливих органів та
судин із внутріш-нім виливом. Внаслідок
отриманих травм собака помер 01 липня 2012
року близько 20 год. 40 хв.

Також судом встановлено, що згідно
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, власником
автомобіля Мітсубісі Пажеро, держаний
номер НОМЕР_1, під час керування яким
ОСОБА_2, здійснено наїзд на собаку, - є
Агрофірма «Вересень».

Окрім того, місцевим судом встановлено,
підтверджується відповідними
доказами, та не заперечується ніким зі
сторін, що третя особа у справі - ОСОБА_2
перебував у трудових відносинах з
Агрофірмою «Вересень» та відповідно до
наказу №263 від 03 серпня 2010 року, на
підставі рішення загальних зборів
учасників Агрофірми «Вересень» був
директором даної фірми на час настання
даної пригоди.

Згідно з частиною 3 статті 386 ЦК України
власник, права якого порушено, має
право на відшкодування завданої йому
майнової та моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України
юридична або фізична особа
відшкодовуєшкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до статті 1192 Цивільного
кодексу України розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції, вірно встановив
обсяг та структуру правовідносин, що
склалися між сторонами у справі та у
відповідності до положень ст. ст. 1166, 1187,
1172 ЦК України з урахуванням приписів
ст. 1192 ЦК України дійшов правильного
висновку про задволення позову.

Доводи, викладені апелянтами у
апеляційних скаргах не дають підстав
для скасування оскаржуваного ними
судового рішення виходячи з
наступного.

Так, пунктом 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року № 6 «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди»
передбачено, що розглядаючи позови про
відшкодування шкоди, суди повинні мати
на увазі, що шкода, заподіяна особі і
майну громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки,
незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 4 вказаної постанови
Пленуму Верховного Суду України від
27 березня 1992 року № 6, не
вважається володільцем джерела
підвищеної небезпеки і не несе
відповідальності за шкоду перед
потерпілим особа, яка управляє
джерелом підвищеної небезпеки у
зв»язку з трудовими відносинами з
володільцем цього джерела.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

В обґрунтування вимог про
відшкодування шкоди позивач надав суду
докази, які підтверджують
причинно-наслідковий зв»язок між діями
третьої особи ОСОБА_2, який 01 липня 2012
року близько 18 год. 45 хв., керуючи
автомобілем Мітсубісі Пажеро, держаний
номер НОМЕР_1, здійснив наїзд собаку
породи Йоркширський тер'єр, що належала
позивачеві на підставі договору
купівлі-продажу, укладеного 14 березня
2008 року, та смертю даної
собаки внаслідок отриманих в
результаті наїзду ушкоджень.

Документально даний факт
підтверджується: довідкою
ветеринарного лікаря ОСОБА_4, яким при
огляді собаки виявлено: пошкодження
(розриви) життєво важливих органів та
судин із внутрішнім виливом та вказано,
що внаслідок отриманих травм собака
помер 01 липня 2012 року близько
20 год. 40 хв.; постановою про відмову в
порушенні кримінальної справи від 06
липня 2012 року, затвердженої
начальником Автозаводського РВ КМУ
УМВС України в Полтавській області,
прийнятою по факту звернення з цього
приводу ОСОБА_3 до правоохоронних
органів. Окрім того, дана обставина не
заперечується жодною зі сторін, а
також третьою особою.

Твердження ОСОБА_2 про недоведеність
його вини, не звільняє відповідача, як
володільця джерела підвищеної
небезпеки, згідно вищенаведених норм,
від відповідаль-ності за шкоду
заподіяну його працівником.

Так, закрема постанові Верховного
Суду України від 06 листопада 2013 року у
справі за № 6-108цс13, яка згідно зі ст. 360-7
ЦПК України є обов'язковою для всіх
судів, висловлена правова позиція про
те, що аналіз норм ст. ст. 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК
України дає підстави для висновку про
те, що шкода, (в тому числі моральна),
завдана внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди з вини
водія, який на відповідній правовій
підставі керував автомобілем, що
належить роботодавцю, відшкодовується
власником (володільцем) цього джерела
підвищеної небезпеки, а не
безпосередньо винним водієм.

Положення ст. ст. 1187, 1188 ЦК України є
спеціальними по відношенню до ст. ст.
1166, 1167 ЦК України, у зв'язку з чим
перевага у застосуванні має надаватися
спеціальним нормам.

За змістом ч. 2 ст. 1188 ЦК України,
обов'язок по відшкодуванню шкоди,
завданої іншим особам (які не є
власниками або володільцями
транспортного засобу, наприклад,
пасажир транспортного засобу)
покладається на власників
(володільців) джерел підвищеної
небезпеки, незалежно від вини обох
водіїв або одного із них (ч. 2 ст. 1187 ЦК
України).

За висновками проведеного Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ узагальнення судової практики
розгляду судами цивільних справ про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, не впливають на
виникнення обов»язку володільця
джерела підвищеної небезпеки з
відшкодування заподіяної ним шкоди
наступні обставини: 1) в який час було
вчинено заподіяння шкоди - службовий
або не службовий; 2) чи було джерело
підвищеної небезпеки ввірено
працівникові у процесі виконання ним
трудових обов»язків, або він
самовільно, неправомірно використав
його у своїх особистих цілях.

Головною особливістю відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки, є те, що на володільця
небезпечного об»єкта законодавець
покладає обов»"язок відшкодувати шкоду
незалежно від вини цієї особи. Тобто
перед потерпілими несуть однаковий
обов"язок відшкодувати завдану шкоду
як винні, так і невинні володільці
об"єктів, діяльність з якими є джерелом
підвищеної небезпеки.

З урахуванням вищенаведеного, не
заслуговує не увагу також посилання
відповідача на те, що наїзд на собаку
було вчинено ОСОБА_2 під час керування
автомобілем поза межами його робочого
часу, який триває до 17-00 год.

Окрім того, згідно наданого
відповідачем до справи подорожнього
листа, на підставі якого ОСОБА_2,
керував вказаним автомобілем, режим
роботи водія є ненормованим /а.с.
56-57/.

Не вважає колегія суддів підставою для
скасування рішення, посилання в
апеляційних скаргах на нез"ясування
судом першої інстанції вартості
втраченого майна на момент розгляду
справи відповідно до ст. 1192 ЦК України,
оскільки жодною зі сторін, у
відповідності з нормами ст. ст. 10, 11, 60
ЦПК України, які їм були судами
роз"яснені, до суду як першої, так і
апеляційної інстанції не було надано
належних доказів на підтвердження
вартості собаки породи Йоркширський
тер'єр на час розгляду справи, в свою
чергу вартість собаки придбаної
позивачем згідно договору
купівлі-продажу, укладеного 14 березня
2008 року, підтверджується вказаним
договором та розпискою про отримання
коштів продавцем собаки в розмірі 11000
грн., копії яких маються в справі /а.с.
5-6,10/, тому суд з урахуванням принципу
диспозитивності цивільного
судочинства, правомірно вирішив даний
спір згідно наданих сторонами доказів.

Не заслуговує на увагу також
твердження ОСОБА_2 про порушення його
прав вирішенням спору у його
відсутність. Оскільки з матеріалів
справи вбачається що останній належним
чином повідомлявся про розгляд справи,
неодноразово подав заяви про
відкладення судового засідання, а з
серпня 2013 року направлені на зазначену
останнім адресу виклики до суду,
поверталися до суду без вручення,
оскільки останній змінив адресу
проживання, про що до суду не повідомив;
окрім того, з наявних у справі
матеріалів слідує, що на час
ухвалення оскаржуваного рішення,
ОСОБА_2 не займав посаду директора
Агрофірми "Вересень", що позбавляло суд
можливості повідомити його за місцем
роботи /а.с. 21, 22, 31, 45, 51, 58/.

За наведених обставин, доводи
апеляційних скарг не спростовують
правильності висновків місцевого
суду, як і не підтверджують належними
доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, тому підстави
для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Агрофірми "Вересень"
та ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 01 жовтня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: