Справа №486/748/14-ц 24.11.2014 24.11.2014 24.11.2014
Провадження №22-ц/784/3096/14
Головуючий першої інстанції:
Доповідач апеляційного суду:
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем
України

2014 р., листопада місяця, 24 дня
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів:
Серебрякової Т.В.

Самчишиної
Н.В.

із секретарем: Горенко Ю.
В.

з участю:

позивача - ОСОБА_3

представника: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за

апеляційною
скаргою

ОСОБА_5 на рішення
Южноукраїнського міського суду
Миколаївської області від 10.10.2014 р., у
справі за

позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ боргу,
який виник з договору, укладеного в
інтересах сім'ї та стягнення частки,

встановила:

05.05.2014 р. ОСОБА_3 звернувся з
позовом до ОСОБА_5 про поділ боргу, який
виник з договору позики, укладеного в
інтересах сім'ї та стягнення 1/2 частки
боргу.

Позивач зазначав, що з 01.09.1993 р.
він перебував у шлюбі з відповідачкою,
який розірвано у судовому порядку
10.02.2010 р.

Підчас шлюбу, 25.11.2007 р. він уклав в
інтересах сім'ї договір позики, за яким
отримав від ОСОБА_6 в борг 62.000 дол. США
для придбання двох житлових будинків, а
також двох земельних ділянок площею 0,
24 га.та 0, 07 га. по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2.

Договори купівлі-продажу
зазначених об'єктів нерухомості
укладені 05.12.2007 р. на ім'я відповідачки.

Гроші отримані в борг від ОСОБА_6
він повернув вчасно у строки
передбачені договором позики.

Посилаючись на те, що після
розірвання шлюбу між подружжям виник
спір з приводу належного їм спільного
сумісного майна, позивач просив про
задоволення позову.

Рішенням Южноукраїнського
міського суду Миколаївської області
від 10.10.2014 р. постановлено про
задоволення позову та стягнення з
відповідачки на користь позивача ?
частки боргу у розмірі 353.400 грн.

В апеляційній скарзі позивачка
ставить питання про скасування
рішення та ухвалення нового про
відмову у задоволенні позову,
посилаючись на необґрунтованість
висновків суду та порушення норм
процесуального та матеріального права.

Перевіряючи законність та
обгрунтованність рішення суду першої
інстанції в межах оскарження,
передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню виходячи з таких
підстав.

Ухвалюючи рішення суд виходив з
того, що зобов'язання одного з подружжя
щодо повернення боргу за договором
позики, який укладено в інтересах сім'ї,
підлягають поділу з іншим з подружжя,
незважаючи на припинення цих
зобов'язань належним виконанням самим
позичальником та незалежно від того, що
на позичені в період шлюбу кошти
придбане нерухоме майно.

Але з такими висновками суду
погодитись неможливо, оскільки вони не
відповідають дійсним обставинам спору
та суперечать вимогам норм
матеріального права.

Відповідно до правил ст.ст. 57- 61 СК
України, майно нажите подружжям за час
шлюбу є їх спільною сумісною власністю,
а майно, яке належало кожному з них до
одруження або отримане в дар є їх
приватною власністю.

В разі поділу спільного
сумісного майна, частки кожного з
подружжя визнаються рівними (ст. 70 СК).

Згідно з приписами ч. 4 ст. 65 СК
договір укладений одним з подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно одержане
за договором використане в інтересах
сім'ї.

Відповідно до положень ст. 599 ЦК
України зобов'язання приняється
виконанням проведеним належним чином.

За змістом наведених норм поділ
боргових зобов'язань, які виникли з
договору, укладеного в інтерсах сім'ї,
можливий лише разом з майном, набутим
за цим договором та за умови існування
цих зобов'язань на час заявлення
вимоги.

При цьому, виникає власне не право
на поділ боргових зобов'язань, а право
на їх врахування у складі спільного
майна, щодо якого виник спір.

З матеріалів справи вбачається,
що позивач з 01.09.1993 р. перебував у шлюбі
з відповідачкою, який розірвано у
судовому порядку 10.02.2010 р.

Підчас шлюбу, 25.11.2007 р. він уклав в
інтересах сім'ї договір позики, за яким
отримав від третьої особи в борг 62.000
дол. США для придбання двох житлових
будинків, а також двох земельних
ділянок площею 0,24 га. та 0,07 га. по
АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2.

Договори купівлі-продажу
зазначених об'єктів нерухомості
укладені 05.12.2007 р. на ім'я відповідачки.

Позивач підтвердив, що гроші
отримані в борг від третьої особи він
повернув вчасно у строки передбачені
договором позики.

Таким чином, зазначене
зобов'язанння припинене належним
виконанням.

Встановлене свідчить про
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи та вимогам
закону, що є підставою для скасування
рішення у відповідності до приписів ч.1
ст. 309 ЦПК України та ухвалення нового
про відмову у задоволенні позову.

Ухвалюючи нове рішення колегія
суддів виходить з таких установлених
фактів та вимог закону.

Частиною третьою статті 61 СК
передбачено, що гроші та інше майно,
набуте за договором, укладеним в
інтересах сім'ї, є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

До складу спільного сумісного
майна належать також і зобов'язання,
які виникли із згаданого договору.

Але врахування цих зобов'язань
можливе лише у разі вирішення вимоги
про поділ майна, набутого із договору,
укладеного в інтересах сім'ї.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 04.12.2013 р.
вирішено спір про поділ земельних
ділянок та іншого рухомого і
нерухомого майна, а щодо будинків
зазначеним рішенням зроблено висновок
про відсутність державної реєстрації
цієї нерухомості та неможливості
визнання їх об'єктами права спільної
сумісної власності і поділу.

Встановлене не дає підстав для
задоволення позову та не позбавляє
позивача можливості вирішення питання
про поділ будинків з врахуванням
сплаченого позикового боргу після
державної реєстрації будинків.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, судова колегія

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
задовольнити.

Рішення Южноукраїнського
міського суду Миколаївської області
від 10.10.2014 р.- скасувати. Постановити
нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3
до ОСОБА_5 про поділ боргу, який виник з
договору, укладеного в інтересах сім'ї
та стягнення частки, - відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає чинності з моменту
проголошення, але з цього часу на
протязі двадцяти днів може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:
О.І. Галущенко

Судді:
Н.В Самчишина

Т.В. Серебрякова