Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1736/14-ц
Провадження № 2/553/815/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.11.2014 рокум. Полтава

Ленінський
районний суд м. Полтави в складі:

головуючого
судді - Парахіної Є.В.

при секретарі
- Бутенко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
справу за позовом ОСОБА_1 в
інтересах малолітньої ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи - орган опіки та
піклування в особі служби у справах
дітей Шевченківської районної у м.
Києві державної адміністрації, орган
опіки та піклування виконавчого
комітету Ленінської районної у м.
Полтаві ради, про позбавлення
батьківських прав, зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення
способу участі у вихованні дитини та
спілкування з нею, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом в інтересах малолітньої
доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
позбавлення батьківських прав. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що з 25.08.1999 року
перебувала з відповідачем в
зареєстрованому шлюбі, який розірвано
на підставі рішення Чернігівського
районного суду Чернігівської області
від 29.12.2003 року. Вони є батьками ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання
шлюбу проживає разом з позивачкою;
відповідач самоусунувся від виконання
своїх батьківських обов'язків відносно
доньки, не піклується про її здоров'я,
фізичний, духовний та моральний
розвиток, не бере участі в її вихованні,
не цікавиться успіхами у навчанні, не
спілкується з дитиною, не відвідує її,
після розірвання шлюбу бачив доньку
один раз навесні 2007 року. Дитина
фактично знаходиться на повному
матеріальному утриманні позивачки,
відповідач матеріальної підтримки їй
не надає, ухиляється від сплати
аліментів, у зв'язку з чим станом на
24.04.2014 року утворилась заборгованість у
розмірі 54395,25 грн., безпідставно
відмовляється надати згоду на виїзд
дитини за кордон для відвідування
танцювальних фестивалів, виставок
образотворчого мистецтва, відпочинку
на морі.

Вважає, що поведінка відповідача
шкодить інтересам дитини, порушує її
права та просить позбавити ОСОБА_3
батьківських прав відносно доньки
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою суду від 02.07.2014 року до участі в
справі в якості третьої особи залучено
орган опіки та піклування виконавчого
комітету Ленінської районної у м.
Полтаві ради.

У серпні 2014 року відповідач
ОСОБА_3 подав до суду зустрічний позов
до ОСОБА_1 про визначення способу
участі у вихованні дитини ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та спілкування з нею, в
якому просить зобов'язати ОСОБА_1 не
перешкоджати брати участь у вихованні
та вільному спілкуванні з донькою та
визначити спосіб участі у її вихованні
шляхом забезпечення особистого
спілкування - побачень 5 разів на
тиждень з понеділка по п'ятницю з 15-00
год. по 18-00 год. за місцем навчання або
проживання доньки, а також в святкові
дні, спільного відпочинку в першу
половину літніх канікул, необмеженого
спілкування засобами телефонного,
поштового, електронного та іншого
зв'язку, зобов'язавши ОСОБА_1 за два дня
до зустрічі з дитиною надавати точну
інформацію щодо фактичного місця
навчання, проживання, перебування
дитини, повідомляти на наступний день
після зміни таких обставин.

В ході судового розгляду справи
відповідач ОСОБА_3 уточнив позовні
вимоги щодо способу участі у вихованні
доньки та спілкування з нею, просив
визначити наступний порядок: побачення
1 раз на 2 місяця за місцем навчання
доньки або за місцем його перебування в
місті її проживання, спільний
відпочинок з дитиною на літніх
канікулах протягом 2 тижнів, необмежене
спілкування засобами телефонного,
поштового, електронного та іншого
зв'язку, що не передбачають
безпосереднього фізичного спілкування
між батьком та дитиною, встановити, що в
день побачення з донькою він має право
особисто забирати її з дому/школи.

Ухвалою суду від 21.08.2014 року позови
об'єднано в одне провадження.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та її представники адвокати
ОСОБА_4, ОСОБА_5 підтримали позов ОСОБА_1
про позбавлення батьківських прав,
просили задовольнити в повному обсязі
з підстав, наведених в позовній заяві.
Проти задоволення зустрічного позову
ОСОБА_3 заперечували, посилаючись на
безпідставність та недоведеність,
просили в його задоволенні відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні проти позову ОСОБА_1
заперечував, посилаючись на
відсутність підстав для позбавлення
його батьківських прав відносно
дитини. Зустрічний позов підтримав,
просив задовольнити в повному обсязі з
наведених у ньому підстав.

Після оголошеної в судовому
засіданні перерви відповідач в судове
засідання не з'явився, не повідомивши
про причини неявки, незважаючи на те, що
був належним чином повідомлений про
час та місце розгляду справи, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення,
доказів існування поважних причин для
неявки до суду не надав.

Представник третьої особи органу
опіки та піклування виконавчого
комітету Ленінської районної у м.
Полтаві ради Соц Н.О. в судовому
засіданні проти задоволення позову
ОСОБА_1 заперечувала, посилаючись на
відсутність достатніх підстав для
застосування позбавлення батьківських
прав відносно ОСОБА_3, яке є крайнім
заходом, можливість зважаючи на
позицію відповідача, який заперечував
проти позбавлення його батьківських
прав, надати йому шанс налагодити
стосунки з дитиною та можливість брати
участі в її житті та вихованні. Не
заперечувала проти задоволення
зустрічного позову ОСОБА_3 щодо
встановлення порядку його участі у
вихованні дитини.

Представник третьої особи орган опіки
та піклування в особі служби у справах
дітей Шевченківської районної у м.
Києві державної адміністрації в судове
засідання не з'явився, надавши заяву з
проханням проводити розгляд справи без
участі представника.

Суд, заслухавши пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_3
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 з 25.08.1999 року перебували в
зареєстрованому шлюбі, який розірваний
згідно з рішенням Чернігівського
районного суду від 29.12.2003 року;
відповідно до Свідоцтва про розірвання
шлюбу розірвання шлюбу зареєстровано
14.05.2004 відділом РАЦС Чернігівського рай
управління юстиції Чернігівської
області, актовий запис № 72.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками
неповнолітньої доньки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1
від 09.01.2003 року, виданим відділом РАЦС
Ленінського районного управління
юстиції м. Полтави.

З 2003 року сторони по справі ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 проживають окремо, їхня
неповнолітня донька ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає разом з матір'ю.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про
позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав
відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_2,
позивач ОСОБА_1 вказувала на те, що він
не бере участі в утриманні та вихованні
дитини, не спілкується з нею, не дбає
про її фізичний та духовний розвиток,
не цікавиться її навчанням, здоров'ям
та життям.

Досліджені судом письмові докази та
встановлені обставини справи свідчать
про те, що твердження позивача ОСОБА_1
не позбавлені підстав.

Так, відповідно до характеристики ДНЗ
№ 559 Управління освіти Дніпровської
районної у м. Києві державної
адміністрації від 25.04.2014 року ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідувала даний заклад
з серпня 2006 року по квітень 2008 року,
поведінка дитини адекватна, дівчинка
комунікабельна, активна з дорослими та
однолітками. Дитину до дитячого садка
приводила та забрала мати, з якою
дівчинка йшла з задоволенням чекала на
неї, батько ОСОБА_3 дитину в ДНЗ не
приводив і не забирав.

Згідно характеристики б/н та дати ДНЗ №
291 м. Києва ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за
період перебування в даному закладі з
травня 2008 року по травень 2009 року
зарекомендувала себе як сформована
мотиваційна, пізнавальна, соціальна,
емоційно ціннісна, фізично готова до
навчання, розвинута індивідуальність.
Мама дитини виявляла постійну турботу
про доньку, приділяла велику увагу її
вихованню і розвитку, батько до
дитячого садка не приходив, життям
доньки не цікавився.

Відповідно до характеристики ЗОШ № 226
м. Києва без номера та дати ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за час навчання з 01.09.2009
року по грудень 2013 року
зарекомендувала себе як хороша
учениця, мати дівчинки ОСОБА_1
приділяла належну увагу і турботу щодо
розумового розвитку та виховання своєї
доньки, заохотила її до навчання в
хореографічному та художньому гуртках,
дитина завжди доглянута, спокійна та
врівноважена. За всі роки навчання
батька дитини ОСОБА_3 у школі не бачили.
З першого класу дівчинку приводила до
школи та забирала мати. Батько дівчинки
був відсутній на всіх батьківських
зборах, не відвідав жодного шкільного
та позашкільного заходу, де брала
активну участь його дитина. Життям та
навчанням дитини займалася одна мати,
яка приділяла належну увагу розвитку,
вихованню та навчанню дитини.

З характеристики ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
наданої ЗОШ № 169 м. Києва № 53 від 22.04.2014
року, вбачається, що вона навчається з
другого семестру 2013-2014 навчального
року, зарекомендувала себе як старанна,
дисциплінована, працелюбна, уважна
учениця. Мати ОСОБА_2 ОСОБА_1 приділяє
велику увагу вихованню доньки. Батько
до школи не приходив, на батьківських
зборах був відсутній, успіхами доньки
не цікавився.

Постановою судді Чернігівського
районного суду від 11.12.2003 року з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_1 стягнуто аліментів
на утримання доньки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх
видів його заробітку з 24.11.2003 року та до
досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки-розрахунку
Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ №
6224/03.03-34/3 від 24.04.2014 року згідно
виконавчого листа № 2-896 від 11.12.2003 року,
виданого Чернігівським районним судом
про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів в розмірі 1/4
частини з усіх видів заробітку
заборгова6ність станом на 24.04.2014 року
становить 54395,25 грн. Зміст довідки
свідчить про те, що боржник не
сплачував аліменти в період з липня 2008
року по квітень 2014 року.

Згідно з актом обстеження
житлово-побутових умов дитини віл
17.06.2014 року, комісією служби у справах
дітей Шевченківської районної в м.
Києві державної адміністрації
обстежено умови проживання дитини
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою:
АДРЕСА_1, встановлено, що дитина
проживає за вказаною адресою без
реєстрації з матір'ю ОСОБА_1 та її
цивільним чоловіком ОСОБА_8, квартира є
однокімнатною, розташована на 2 поверсі
5-поверового житлового будинку, є всі
комунальні зручності, в кімнаті чисто,
охайно, прибрано, присутні необхідні
предмети побуту та інтер'єру. ОСОБА_2
має окреме ліжко, стіл для навчання,
комп'ютер, місце для відпочинку
забезпечена сезонним одягом та
взуттям. Між членами родини склалися
доброзичливі відносини, вони з повагою
ставляться один до одного, разом
відпочивають та проводять дозвілля. Зі
слів ОСОБА_2 відомо, що вона не пам'ятає
свого батька, не має бажання
спілкуватися з ним. Вихованням,
утриманням, навчанням, доглядом за
здоров'ям та дозвіллям займається мати
та її цивільний чоловік, які створюють
належні умови проживання.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
фактично визнав той факт, що після
припинення шлюбу з позивачкою ОСОБА_1 з
донькою майже не спілкувався, оскільки
мешкає в м. Полтаві, а відповідачка з
дитиною - в м. Києві. З донькою він
бачився єдиний раз в 2008 році, коли
відповідачка приїздила з нею в м.
Полтаву та кілька разів спілкувався по
телефону, телефонуючи на мобільний
телефон позивачки, доки остання не
пояснила, що дитина не хоче з ним
спілкуватись. Він не володів точною
інформацією про місце проживання
ОСОБА_1 та їхньої спільної доньки, не
мав достовірного номеру телефону
дитини, у зв'язку з чим не міг
спілкуватись з дитиною.

Відповідач стверджував, що через
матеріальну скруту не мав можливості
виїхати до м. Києва для побачення з
дитиною та сплачувати аліменти.

На підтвердження вказаних обставин
ОСОБА_3 надав суду довідки про доходи за
основним місцем роботи в ПП "ДАКО-РАЙТ"
за період з травня 2008 року по квітень 2014
року (довідка № 2 від 18.08.2014 року) та за
сумісництвом в ТОВ "Квітковий сувенір"
з січня 2013 року по квітень 2014 року,
зміст яких свідчить про невеликий
розмір заробітку менший за прожитковий
мінімум, копії фіскальних чеків про
здійснення грошових переказів на ім'я
ОСОБА_1 в 2003, 2005, 2006, 2007 роках на суми від
21,50 до 52,40 грн., за 2009 рік на сумі 209,60 грн.,
за 2010 рік на суму 104,80 грн. та 209,60 грн.

Відповідачем, на переконання суду, не
доведено той факт, що він не мав
можливості дбати про дитину,
спілкуватись з нею та брати посильну
участь у її вихованні з об'єктивних
причин.

Разом з тим, ОСОБА_3 в судовому
засіданні наполягав на тому, що любить
свою доньку, має бажання налагодити з
нею відносини, брати участь в її
вихованні та розвитку, спілкуватись з
нею. Пояснив, що категорично заперечує
проти позбавлення його батьківських
прав відносно доньки ОСОБА_2.

Встановлені судом обставини свідчать
про те, що приводом до звернення ОСОБА_1
до суду з позовом про позбавлення
батьківських прав стало, поряд з
вищенаведеним, ненадання відповідачем
ОСОБА_3 дозволу на виїзд їхньої
спільної доньки ОСОБА_2 за кордон для
відвідування танцювальних фестивалів,
виставок образотворчого мистецтва,
відпочинку на морі.

Відповідач підтвердив в судовому
засіданні, що один раз у 2013 році
позивачка ОСОБА_1 повідомляла про те, що
донька може поїхати до Болгарії,
вказував, що він сам запропонував
надати дозвіл на виїзд дитини за
кордон, а коли ОСОБА_1 зателефонувала з
цього питання й він попросив надати
дані про те, куди саме, коли саме та з
ким має їхати дитина, оскільки ця
інформація необхідна нотаріусу для
оформлення документу, між ними виник
конфлікт й більше розмова про
оформлення дозволу не виникала.

Малолітня ОСОБА_2, якій на час розгляду
справи судом виповнилося 12 років,
опитана в судовому засіданні за
клопотанням матері ОСОБА_1, підтвердила
той факт, що батька не знає, не
спілкується з ним, проте не дала суду
категоричну відповідь про відсутність
у неї бажання спілкуватись з ним,
пояснивши, що наскільки їй відомо,
приводом для звернення мами до суду
стала відмова батька надати дозвіл на
її виїзд за кордон.

Разом з тим, позивачем не доведено той
факт, що відповідач здійснював
перешкоди у виїзді дитини за кордон
разом з танцювальним колективом, який
вона відвідує, й вказані обставини самі
по собі не свідчать про ухилення ОСОБА_3
від виконання батьківських обов'язків
та не можуть бути взяті до уваги при
вирішенні позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до психологічного висновку
Центру соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді № 1058/1-04 від 31.10.2014 року,
23.10.2014 року проведена попередня
психологічна діагностика ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, з метою з'ясування
прихильності дитини до біологічного
батька ОСОБА_3, який не проживає з
сім'єю, під час якої встановлено, що у
ОСОБА_2 є відповідний інте6рес до
рідного батька та до його життя, дітей,
які народилися в наступному його шлюбі;
разом з тим, вона висловлює
занепокоєння у зв'язку з негативним
забарвленням їхньої зустрічі;дівчинка
не проти іноді бачитися з рідним
батьком, за умови спокійного і мирного
перебігу зустрічі.

Відповідно до ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавленні судом
батьківських прав у разі, якщо вони
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Стаття 18 Конвенції про права дитини
передбачає, що батьки несуть основну
відповідальність за виховання дитини.
Інтереси дитини є предметом їх
основного піклування.

Декларація прав дитини, проголошена
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, визначила, що дитина повинна
зростати в умовах турботи.

Згідно ст. 150 СК України та ст. 12 Закону
України "Про охорону дитинства" на
кожного з батьків покладається
однакова відповідальність за
виховання, навчання і розвиток дитини.
Батьки мають право і зобов'язані
виховувати дитину, піклуватися про її
здоров'я, фізичний і моральний
розвиток, навчання, створюючи належні
умови для розвитку її природних
здібностей, поважати гідність дитини,
готувати її до самостійного життя та
праці.

Таким чином, найважливіший обов'язок
матері та батька - це обов'язок
виховувати, ростити дитину. Це
обов'язок не лише перед дитиною, а й
перед усією родиною та суспільством.

Статтею 59 Закону України "Про освіту" та
ст. 12 Закону України "Про охорону
дитинства" визначено, які дії належить
вчиняти батькам для розвитку дитини як
особистості. Зокрема, встановлено, що
батьки зобов'язані виховувати у дітей
працелюбність, почуття доброти,
милосердя, шанобливе ставлення до
старших, поваги до прав, свобод людини і
громадянина, мови, національних
історичних і культурних цінностей
українського та інших народів.

Отже, на відповідача ОСОБА_3 як батька
законодавством покладено обов'язок
піклуватись про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток, утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 155 СК України
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватись на повазі до прав дитини
та її людської гідності, ухилення
батьків від виконання батьківських
обов'язків є підставою для покладення
на них відповідальності, встановленої
законом.

Згідно ст. 164 СК України, мати, батько
можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вони
ухиляються від виконання своїх
батьківських обов'язків.

Встановлені судом обставини свідчать
про неналежне виконання відповідачем
ОСОБА_3 батьківських обов'язків по
відношенню до малолітньої доньки
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Разом з тим, аналізуючи зібрані по
справі докази в їх сукупності,
пояснення сторін та встановлені в ході
судового розгляду справи
взаємовідносини між ними, позицію
відповідача, який наполягав на тому, що
любить свою дитину і в подальшому має
намір більш відповідально ставитись до
її виховання, думку дитини, враховуючи
те, що позбавлення батьківських прав,
що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, суд
приходить до висновку про
недоведеність того факту, що поведінка
відповідача та його ставлення до
дитини носять такий характер, що можуть
стати підставою для позбавлення його
батьківських прав.

Органом опіки та піклування
Шевченківської районної в м. Києві
державної адміністрації надано
Висновок № 109/03/40-5030 від 08.08.2014 року,
згідно з яким комісія з питань захисту
прав дитини на засіданні 06.08.2014 року
розглянувши ухвалу суду, вивчивши
довідку-розрахунок Ленінського ВДВС
Полтавського МУЮ № 6224/03.03-34/3 від 24.04.2014
року про наявність у ОСОБА_3
заборгованості по сплаті аліментів в
розмірі 54395,25 грн., характеристики на
дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, надані ДНЗ
№ 559 м. Києва, СЗШ № 226 м. Києва, СЗШ № 169
м. Києва, акт обстеження умов
проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1,
встановили, що громадянка ОСОБА_1
утримує та виховує доньку, піклується
про її стан здоров'я, навчання та
дозвілля. Батько дитини самоусунувся
він виховання доньки, нехтує
батьківськими обов'язками, що
протирічить принципам Конвенції ООН
про права дитини та вимогам ст.ст. 11, 12, 15
Закону України "Про охорону дитинства":
не виявляє турботи щодо своєї дитини,
не цікавиться її особистим життям,
здоров'ям та вихованням, не надає
матеріальної допомоги. Враховуючи
надані документи та інтереси дитини,
керуючись ст.ст. 164, 165 СК України,
комісія вважає за доцільне позбавити
громадянина ОСОБА_3 батьківських прав
відносно малолітньої доньки ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Разом з тим, не викликає сумніву той
факт, що при наданні вказаного висновку
Органом опіки та піклування
Шевченківської районної в м. Києві
державної адміністрації дано
однобічну та необ'єктивну оцінку
ставленню батька дитини ОСОБА_3 до
виконання батьківських обов'язків, не
було досліджено умови проживання
ОСОБА_3 та інші дані про особу, не
досліджено, не проаналізовано та не
дано оцінку його поясненням з
вказаного питання, відібраним службою
у справах дітей виконкому Ленінської
районної у м. Полтаві ради, що були
направлені на адресу Шевченківської
районної в м. Києві державної
адміністрації 14.07.2014 року за вих. №
02-32/495.

В ч. 5, 6 ст. 19 СК України встановлено, що
орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи. Суд може не
погодитися з висновком органу опіки та
піклування, якщо він є недостатньо
обґрунтованим, суперечить інтересам
дитини.

В рішенні Європейського суду з прав
людини від 18.12.2008 року у справі "Савіни
проти України" (Заява N 39948/06),
встановлено, що вирішуючи питання про
позбавлення батьківських прав, суд
зобов'язаний дотримуватись вимог ст. 8
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, зокрема судове
рішення має бути побудоване на
з'ясованих обставинах: чи були мотиви
для позбавлення батьківських прав
доречними і достатніми, чи здатне
рішення про позбавлення батьківських
прав забезпечити належний захист
дитини, чи було проведено ретельний
аналіз можливих наслідків
пропонованого заходу для батьків і
дитини, чи ґрунтується висновок органу
опіки та піклування на достатній
доказовій базі, чи мали батьки достатні
можливості брати участь у вирішенні
даного питання.

З огляду на наведене, суд вважає, що
висновок органу опіки та піклування
про доцільність позбавлення
відповідача ОСОБА_3 батьківських прав
не може бути визнаний обґрунтованим і
таким, що узгоджується з інтересами
дитини, а відтак приходить до висновку
про неможливість покласти його в
основу рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд не
знаходить підстав для задоволення
позову ОСОБА_1 та позбавлення
відповідача ОСОБА_3 батьківських прав
відносно малолітньої доньки ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішуючи зустрічний позов ОСОБА_3 про
визначення способу участі у вихованні
дитини та спілкування з нею, суд
входить з наступного.

Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу
України питання виховання дитини
вирішується батьками спільно. Той із
батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України визначено, що за
заявою матері, батька дитини орган
опіки та піклування визначає способи
участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею того з батьків, хто
проживає окремо від неї. Рішення про це
орган опіки та піклування постановляє
на підставі вивчення умов життя
батьків, їхнього ставлення до дитини,
інших обставин, що мають істотне
значення. Рішення органу опіки та
піклування є обов'язковим до виконання.
Особа, яка ухиляється від виконання
рішення органу опіки та піклування,
зобов'язана відшкодувати матеріальну
та моральну шкоду, завдану тому з
батьків, хто проживає окремо від
дитини.

За змістом положень ст. 159 СК України
якщо той із батьків, з ким проживає
дитина, чинить перешкоди тому з
батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод.

В ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини
від 20.11.1989 року (ратифікована Україною
27.02.1991 року, дата набуття чинності для
України 27.09.1991 року) визначено, що "в
усіх діях щодо дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини".

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України
регулювання сімейних відносин має
здійснюватися з максимально можливим
урахуванням інтересів дитини,
непрацездатних членів сім'ї.

З аналізу норм ч. 1 ст. 3 Конвенції про
права дитини, ст.ст. 7, 141, 159 СК України
випливає, що при вирішенні спору щодо
участі у вихованні та порядку
зустрічей з дитиною того з батьків, хто
проживає окремо від дитини, суди мають
враховувати передусім інтереси самої
дитини. Встановлений сімейним
законодавством принцип повної
рівності обох батьків у питаннях
виховання дітей може бути обмежений
судом в інтересах дитини.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених ЦПК України.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши фактичні обставини
справи та норми закону якими вони
урегульовані, суд приходить до
висновку про наявність підстав для
часткового задоволення зустрічного
позову ОСОБА_3, виходячи з наступного.

Позивачем ОСОБА_1 зазначалось та не
заперечувалось відповідачем, що
тривалий він не спілкується з донькою.
Відповідач ОСОБА_3 пояснив це тим, що
вони з позивачкою та, відповідно,
дитиною, проживають в різних містах
(він в м. Полтаві - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - в м.
Києві), останні роки йому не було відоме
точне місце проживання дитини, а
спілкування по телефону обмежується
позивачкою.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 фактично не займається
вихованням доньки, проживає окремо від
дитини, в іншому віддаленому
населеному пункті, він не вживав
достатніх та необхідних заходів для
того, щоб брати участь у житті дитини.

Судом під час розгляду справи не було
встановлено обставин, які б могли
свідчити про можливий негативний
вплив батька на дитину, які б
перешкоджали її нормальному
розвиткові.

В судовому засіданні не було
встановлено фактів, які б
підтверджувались будь-якими належними
та допустимими доказами, вчинення
ОСОБА_1 дій, які перешкоджали ОСОБА_3 у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні. Твердження ОСОБА_3 про те, що
позивачка обмежує його спілкування з
донькою по телефону, не доведено.

За таких обставин, суд не вбачає
підстав для вирішення питання про
зобов'язання ОСОБА_1 не чинити перешкод
батькові дитини у спілкуванні з нею.

Разом з тим, ОСОБА_3 повинен брати
участь у вихованні дитини, а його
відповідні позовні вимоги є
обґрунтованими.

Відповідно до положень ст. 159 СК України
суд визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування. В
окремих випадках, якщо це викликано
інтересами дитини, суд може обумовити
побачення з дитиною присутністю іншої
особи. Під час вирішення спору щодо
участі одного з батьків у вихованні
дитини береться до уваги ставлення
батьків до виконання своїх обов'язків,
особиста прихильність дитини до
кожного з них, вік дитини, стан її
здоров'я та інші обставини, що мають
істотне значення, в тому числі стан
психічного здоров'я одного з батьків,
зловживання ним алкогольними напоями
або наркотичними засобами.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_3 про
визначення способу участі у вихованні
дитини та спілкуванні з нею, суд
враховує вік дитини, віддаленість
місця проживання та взаємовідносини з
батьком ОСОБА_3, а також дані Висновку
Шевченківської районної в м. Києві
державної адміністрації № 109/02/40-7514 від
06.11.2014 року, яким запропоновано
встановити дні та години для зустрічей
громадянина ОСОБА_3 з дочкою ОСОБА_2
лише за її згодою, а саме один раз на 2
місяця за місцем перебування дитини на
вихідних, та спільний відпочинок на два
літні тижня під час канікул за її
особистою згодою, й враховуючи
конкретні обставини справи, вважає за
доцільне встановити саме такий порядок
участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею, оскільки, на
переконання суду, за таким варіантом
інтереси дитини будуть належним чином
захищені.

Таким чином, позов ОСОБА_3
підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 130, 213-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви
ОСОБА_1 - відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Встановити наступний порядок
участі ОСОБА_3 у вихованні
неповнолітньої доньки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, за згодою останньої:

- побачення один раз на 2 місяця в суботу
за місцем перебування дитини;

- спільний відпочинок з
дитиною в літній період часу під час
канікул протягом двох тижнів.

В іншій частині зустрічного
позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Полтавської області через
Ленінський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення
рішення, а особами, які брали участь в
розгляді справи, але не були присутні
при проголошенні рішення - в 10-денний
строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави Є. В. Парахіна