ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року Фастівський
міськрайонний суд Київської області в
складі :

головуючого судді - Соловей Г.В.,

з участю секретаря - Момот Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Фастові Київської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Територіального центру по
обслуговуванню одиноких
непрацездатних громадян при
Фастівській райдержадміністрації,
Третя особа - Фастівська міська
державна нотаріальна контора про
визнання права власності на частину
спадкового майна (квартири) та надання
у володіння та користування приміщень
у квартирі,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про визнання
права власності на частину спадкового
майна (квартири) та надання у володіння
та користування приміщень у квартирі
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
помер його брат ОСОБА_2. Після його
смерті відкрилася спадщина на частину
квартири АДРЕСА_1. При зверненні до
нотаріальної контори для отримання
свідоцтва про право на спадщину
позивачу було відмовлено в зв"язку з
тим, що ним проущений строк прийняття
спадщини та рекомендовано звернутися
до суду, що він і зробив. Рішенням
Фастівського міськрайонного суду
поновлено строк для подачі заяви на
прийняття спадщини але нотаріусом
знову йому відмовлено в зв"язку з тим,
що неможливо достовірно встановити
склад спадкового майна та відсутності
документів, що підтверджують родинні
стосунки.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали і
суду надали аналогічні пояснення що
зазначені в позовній заяві. Просять суд
позовні вимоги задовольнити і прийняти
рішення на користь позивача.

Представники відповідача проти
позову заперечували і суду пояснили, що
ОСОБА_3, який був братом ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 з 2008 року проживав та був на
повному державному утриманні в
Територіальному центрі по
обслуговуванню одиноких
непрацездатних громадян при
Фастівській райдержадміністрації. За
життя ним було складено заповіт, яким
він все своє майно заповідав Центру.
Після його смерті в 2009 році відкрилася
спадщина на вищевказану квартиру.
Представником центру була подана заява
про прийняття спадщини але свідоцтво
не отримали в зв"язку з судовими
розглядами та зайнятістю
представників центру. Вважають, що до
складу майна ОСОБА_3 уввійшла вся
квартира так, як він фактично прийняв
спадщину після смерті брата ОСОБА_2, а
тому позов безпідставний і просять
відмовити у його задоволенні.

Державний нотаріус послався на
розсуд суду.

Заслухавши учасників судового
процесу, свідків, повно та всебічно
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази у їх сукупності, суд вважає
встановленими наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
(а.с.4). Після його смерті відкрилася
спадщина до складу якої уввійшла
частина квартири АДРЕСА_1, яка належала
померлому на праві спільної сумісної
власності (а.с.7). Спадкодавець заповіту
не залишив.

Спадкоємцями першої черги за
законом у спадкодавця небуло, так, як
він був людиною одинокою. У померлого
було два брати - позивач (рішення
Фастівського міськрайонного суду від
13.11.2014 року а.с.119) та співласник
вищевказаної квартири - ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.42).

Стаття 1268 ЦК України передбачає,
що спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її.

Відповідно до ст.1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається з письмових
матеріалів позивач - ОСОБА_1, мешканець
Республіки Молдова, звернувся з заявою
про прийняття спадщини до
Фастівсьської міської державної
нотаріальної контори, відповідно до
якої було заведено спадкову справу
№307/2013 рік до майна померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 але йому було
відмовлено у прийнятті заяви в зв"язку
з пропуском строку звернення та
рекомендовано звернутися до суду для
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини (а.с.60).

22 липня 2013 року рішенням
Фастівського міськрайонного суду
Київської області визначено ОСОБА_1,
додатковий строк для подання заяви про
прийняття спадщини, яка відкрилася
після смерті брата - ОСОБА_2, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 року на шість місяців
(а.с.65).

Після набрання законної сили
вказаного рішення позивач, повторно,
звернувся до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини після
смерті брата ОСОБА_2 але отримав
відмову у видачі свідоцтва про
прийняття спадщини, в зв"язку з
неможливістю визначення спадкового
майна та відсутності підтверджуючих
документів про родинні стосунки (а.с.93).

Виходячі з умов Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
та ст.49 ЗУ "Про нотаріат" відмова
нотаріуса є обгрунтованою.

Пленум Верховного Суду України в
своїй постанові №7 від 30.05.2008 року "Про
судову практику у справах про
спадкування" передбачив, що у разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду, що було зроблено позивачем.

Згідно свідоцтвом про право
власності на житло від 05.07.2000 року,
квартира АДРЕСА_1, належала ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на праві спільної сумісної
власності (а.с.7).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.
Після смерті залишив заповіт,
складений 28 липня 2008 року та
посвідчений секретарем Дідівщинської
сільської ради Фастівського району
Київської області, зареєстрований за
№82 (а.с.43). Даним заповітом померлий
заповідав все своє майно
Територіальному центру по
обслуговуванню одиноких
непрацездатних громадян при
Фастівській райдержадміністрації -
відповідачу по справі.

14 серпня 2009 року представником
Територіального центру було подано
заяву про прийняття спадщини після
померлого але свідоцтво не отримали в
зв"язку з судовими розглядами.

25.08.2009 року ОСОБА_1, звернувся до
Фастівського міськрайонного суду з
позовною заявою про визнання заповіту
недійсним, оскільки, на його думку,
ОСОБА_1 внаслідок своєї хвороби не міг
усвідомлювати значення своїх дій та не
міг керувати ними. Рішенням
Фастівського міськрайонного суду від 23
квітня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено (а.с.66,67).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов"язки, що належать спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого законом, він не заявив
про відмову від неї.

В ході слухання справи була
оглянута цивільна справа (№2/381/25/13) за
позовом ОСОБА_1 до Територіальному
центру по обслуговуванню одиноких
непрацездатних громадян при
Фастівській райдержадміністрації про
визнання правочину (заповіту)
недійсним та встановлено, що ОСОБА_3 був
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1.
(а.с.48 зазначеної справи). За даною
адресою також був зареєстрований та
проживав до дня своєї смерті брат -
ОСОБА_2.

ОСОБА_3 з 1996 року періодично
проходив лікування у відділенні
геріатричного профілю с.Дідівщина, а з
01.03.2008 року по день смерті по
ІНФОРМАЦІЯ_3 рік проживав постійно в
територіальному центрі (а.с.42,43,47 справа
№2/381/25/13). Тобто на момент смерті ОСОБА_2
його брат ОСОБА_3 проживали за однією
адресою.

Враховуючи вищенаведене ОСОБА_3
фактично прийняв спадщину після смерті
свого брата ОСОБА_2 так, як будь-яких
заяв про відмову від спадщини ним
подано до нотаріальної контори не було.

Також, згідно з ст.1278 ЦК України,
кожен із спадкоємців має право на виділ
його частки в натурі. На день смерті
спадкодавця, виходячі з свідоцтва про
право власності на вищевказану
квартиру, він був співласником даної
квартири без визначення належної йому
частки.

Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

За таких обставин, суд, оцінюючи
зібрані у справі сукупні докази,
вважає, що позов не грунтується на
чинному законодавстві і задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст.3,10,11,60,61,212,215,218 ЦПК
України, на підставі
ст.ст.355,1220-1222,1258,1261,1268,1269,1270,1274,1278 ЦК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до
Територіального центру по
обслуговуванню одиноких
непрацездатних громадян при
Фастівській райдержадміністрації,
Третя особа - Фастівська міська
державна нотаріальна контора про
визнання права власності на частину
спадкового майна (квартири) та надання
у володіння та користування приміщень
у квартирі відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через
Фастівський міськрайонний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

СУДДЯ
Г.В.Соловей