АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5648/14
Головуючий 1 інстанції Сенаторов В.М.
Доповідач - Коровін С.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого - Коровіна С.Г.

суддів - Коваленко І.П.,
Довгаль А.П.,

при секретарі - Огарьовій О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою Харківської
міської ради на рішення Київського
районного суду м. Харкова від 03 липня 2014
року по справі за позовом Харківської
міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, діючої також в
інтересах малолітнього ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, діючого також в
особі неповнолітніх ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3,
третя особа: Служба у справах дітей
Київського району м. Харкова про
виселення з самоправно займаного
жилого приміщення та за зустрічним
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6, діючої також в
інтересах малолітнього ОСОБА_7, ОСОБА_8,
діючого також в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_9, та ОСОБА_10, третя
особа: Служба у справах дітей
Київського району м. Харкова до
Харківської міської ради про
забезпечення житлом та визнання права
користування на житлові приміщення, -

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2013 року Харківська міська
рада, звернулась до Київського
районного суду м. Харкова з позовом і
просила виселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_12, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 з
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення.

Позивач зазначав, що Житловий
будинок по АДРЕСА_1 є об'єктом
комунальної власності територіальної
громади м. Харкова та відображається на
балансі КП «Жилкомсервіс». Згідно
рішення виконавчого комітету
Київської районної Ради народних
депутатів від 07.02.1979р. № 46-1 будинок
АДРЕСА_1 визнано з фізичним зносом 71 %.
Згідно даних КП « Жилкомсервіс»
комунальну квартиру АДРЕСА_1, яка
складається з п'яти кімнат, площею 66,6
кв.м. самовільно зайняла родина ОСОБА_1,
яка реєстрована в квартирі АДРЕСА_3 в
тому ж будинку. Раніше в квартирі
АДРЕСА_1 була зареєстрована ОСОБА_11
1927р.н„ яка виписалась з даної квартири
09.06.1987 року. Вказана квартира не
приватизована. В квартирі АДРЕСА_3
зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження., ОСОБА_10
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1. Представник позивача
стверджував, що відповідачі незаконно,
самоправно, без будь-яких документів,
які дають право на вселення у жиле
приміщення, вселилася до квартири
АДРЕСА_1. Неодноразові приписи щодо
звільнення самовільно займаної
житлової площі від 22.06.2012р. № 413 та
02.07.2012р. № 441 відповідачами ігноруються.
Територіальна громада м. Харкова в
особі Харківської міської ради є
законним власником житлового будинку
по АДРЕСА_1, а також є власником
неприватизованих жилих приміщень в ц
домі. Харківська міська рада, як
власник, позбавлена можливості
володіти та користуватися спірним
житловим приміщенням, оскільки ним
незаконно володіють відповідачі, які
самоправно вселилися в спірну
квартиру, використовують приміщення
для власні потреби, чим порушують
права власника Рішення щодо надання
спірного жилого приміщення
відповідачам Виконавчими комітетами
Харківської міської ради, Київської
районної в м. Харкові ради не
приймались. Договір найму вказаного
жилого приміщення відповідачами не
укладався. Ордер на це приміщення
відповідачам також не видавався.
Оскільки на вимоги позивача про
добровільне звільнення квартири
відповідачі ніяк не реагують, позивач
змушений був звернутися до суду із
зазначеним позовом. вимушений
звернутись до суду.

В ході судового розгляду ОСОБА_2, ОСОБА_6
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_7 ОСОБА_8 в своїх
інтересах та інтересах неповнолітніх
ОСОБА_9, ОСОБА_10 подали до суду
зустрічний позов до Харківської
міської ради, третя особа: Служба у
справах дітей Київського району м.
Харкова якому просять: визнати за
ОСОБА_2„ ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_8,
ОСОБА_7 право користування квартирою
АДРЕСА_1; зобов'язати Харківську міську
раду видати ОСОБА_2, ОСОБА_6 ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_7 ордери на жилі
приміщення в квартирі АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову вони посилалися
на наступне. Згідно вимог ЖК України
норма жилої площі в Україні
встановлюється в розмірі 13,65 кв.м. на
одну особу. Площа квартири АДРЕСА_3
складає 57 кв.м., в тому числі жилої 39,9
кв., тобто забезпеченість її мешканці»
жилою площею становить - 3,99 кв.м. на одну
особу. Крім того, в квартирі АДРЕСА_3
проживає три сім'ї, що не відповідає
вимогам, що ставляться до житлових
приміщень, передбаченим ст. 50 ЖК
України. Деякі позивачі перебувають на
квартирному обліку понад 20 років.
Позивачі намагалися одержати в
Харківській міській раді документи,
які підтверджують їх перебування на
квартирному обліку але через
відсутність на місці відповідальності
осіб та будь-якої контактної
інформації про час прийому громадян, це
виявилося неможливим.

Позивачі вважають, що вони як особи, що
перебувають на квартирному обліку, і
потребують поліпшення житлових умов, з
урахуванням того що квартира АДРЕСА_1 є
вільною, а також з урахуванням
Конституції України, положень
Житлового кодексу України, мають право
на визнання за ними права на
користування житловим приміщенням та
отримання ордеру на жилі приміщення в
квартирі АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 17.03.2014 р.
вищезазначений зустрічний позов
прийняти до розгляду та об'єднаний в
одне провадження з первісним позовом.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_16, який діє на підставі
довіреності, викладене в позовній
заяві підтримав та просив її
задовольнити.

У задоволенні зустрічного позову
просив відмовити з наступних підстав.
Харківська міська рада не порушувала
права позивачів, оскільки позивачі за
зустрічним позовом не зверталася до
управління обліку та розподілу
житлової площі Департаменту житлового
господарства Харківської міської ради
з заявою про визнання права
користування спірним приміщенням та не
отримували відмови компетентного
органу. Відповідно до листа КП
«Жилкомсервіс» від 05.11.2012р. №25762/2/07-05
комунальну квартиру АДРЕСА_1, яка
складається з п'яти кімнат, площею 66,6
кв.м самовільно зайняла родина ОСОБА_1;
1940р.н., яка зареєстрована в квартирі
АДРЕСА_3 в тому ж будинку, житловою
площею 39,9 кв.м. Умовою одержання
наймачем, ізольованого житлового
приміщення є дотримання вимог щодо
розміру житлової площі. Після надання
зазначеного приміщення загальний
розмір житлової площі не повинен
перевищувати норму 13,65 кв.м. на одну
людину, крім випадків, коли наймач чи
член його сім'ї має право на додаткову
житлову площу. Позивачі, подавши до
суду позов про визнання за ними права
користування жилим приміщенням, тим
самим поліпшують свої житлові умови,
але позивачами не надано доказів, що
вони мають право, на таке поліпшення та
перебуває на обліку громадян, які його
потребують. Якщо за позивачами буде
закріплено квартиру АДРЕСА_1, суд
фактично значно поліпшить їх житлові
умови за відсутності об'єктивних умов
це зробити, замінивши органи
самоврядування. У зв'язку з викладеним
представник Харківської міської ради
просить , відмовити в задоволенні вимог
позивачів за зустрічним позовом.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_8 в судовому
засіданні підтримали свій зустрічний
позов та просили його задовольнити.
Проти позову Харківської міської ради
заперечували.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 03 липня 2014 року в
задоволенні позовних вимог
Харківської міської ради відмовлено, у
задоволені зустрічного позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі Харківської
міської ради поставлено питання про
скасування рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні їх позовних вимог та
ухвалити нове рішення, яким повністю
задовольнити позовні вимоги Апелянт
посилався на те, що суд першої
інстанції неправильно застосував норм
матеріального права, не дав належної
оцінки наданим доказам, неповно
з'ясував обставин по справі.

Позивачі за зустрічним позовом рішення
суду не оскаржують.

Заслухавши доповідача,
з'явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційних скарг колегія вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом першої інстанції
встановлено, що житловий будинок по
АДРЕСА_1 є об'єктом комунальної
власності територіальної громади м.
Харкова та відображається на балансі
КП «Жилкомсервіс».

Рішенням виконавчого комітету
Київської районної Ради народних
депутатів від 07.02.1979 року№46-1 будинок
АДРЕСА_1 визнано з фізичним зносом 71%
(а.с.21).

Квартира №5 в зазначеному будинку є
комунальною, складається з п'яти
кімнат, площею 66,6 кв.м. Квартира
самовільно зайнята родиною ОСОБА_1, яка
зареєстрована в квартирі АДРЕСА_3 цього
будинку. Раніше в цій квартирі
проживала і була зареєстрована ОСОБА_11,
яка виписалася з квартири 09.06.1987 року і
залишила квартиру. Спірна квартира не
приватизована (а.с.13). Згідно довідки КП
«Жилкомсервіс» від 25.02.2013 року №249
відповідачі зареєстровані в квартирі
АДРЕСА_3 цього будинку (а.с.14,15). Сторони
у судовому засіданні не заперечували,
що в спірній кімнаті проживають
самовільно.

Судом встановлено, що відповідачі
проживають в спірній квартирі з
моменту виселення з неї колишнього
наймача ОСОБА_11 тобто з 1987 року.
Представник зазначені обставини не
спростував. Сторони також не
заперечували проти того, що
територіальна громада м. Харкова в
особі Харківської міської ради є
законним власником будинку АДРЕСА_1

Відповідно до ст.387 ЦК України
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Згідно ч.3 ст.116 Житлового кодексу
УРСР осіб, які самоправно зайняли жилі
приміщення , виселяють без надання їм
іншого жилого приміщення.

Статтею 51 Житлового кодексу УРСР
встановлено порядок надання
громадянам жилих приміщень в будинках
житлового фонду місцевих рад народних
депутатів.

Судом першої інстанції
встановлено, що відповідачі заселилися
в спірну квартиру з порушенням порядку
встановленого ст.51, 58 ЖК УРСР, ордер на
зазначені житлові приміщення
відповідачам не надавався.

При таких обставинах підстав
визнавати за відповідачами право на
користування спірною квартирою у суду
першої інстанції не було, а позовні
вимоги Харківської міської ради про їх
виселення обґрунтовані.

Між тим згідно ст.257 ЦК України
загальна позовна давність встановлена
тривалістю у три роки.

Відповідачі самоуправно зайняли
спірні приміщення з червня 1987 року.
Протягом трьох років Харківська міська
рада із відповідним позовом про їх
виселення до суду не звернулися.

Згідно до ст.71 ЦК України (в редакції
1963 року) позовна давніть також була
встановлена три роки. Згідно ст. 80 ЦК
України (в редакції 1963 року) Закінчення
строку позовної давності до
пред'явлення позову є підставою для
відмови в позові.

Позивач з позовом про виселення
осіб, які з 1987 року без відповідного
дозволу зайняли спірне приміщення
звернулися тільки у 2013 році належних
обґрунтувань поважності пропуску
позовної давності не навели. У
відповідності до вимог ст.75 ЦК України
(в редакції 1963 року) позовна давність
застосовується судом незалежно від
заяви сторін.

Враховуючи, що акти цивільного
законодавства згідно ст.5 ЦК України не
мають зворотної сили, то при таких
обставинах, на час звернення до суду,
позивач вже пропустив позовну
давність. Суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову Харківській міській раді за
пропуском строку позовної давності.

Суд першої інстанції дав належну
оцінку наданим доказам і обґрунтовано
відмовив у задоволенні і зустрічного
позову.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.
Колегія погоджується з рішенням суду
першої інстанції і відхиляє апеляційну
скаргу.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Харкова від 03 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -