Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів:
Євграфової Є.П., Журавель
В.І.,

Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
поділ майна подружжя, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення Московського
районного суду м. Харкова від 18 березня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 15 квітня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ
майна подружжя.

На обґрунтування позовних вимог
вказувала на те, що з 28 липня 2007
року по 25 лютого 2012 року перебувала у
шлюбі з ОСОБА_5 за час якого сторонами
було набуто нерухоме майно, а саме:
квартиру АДРЕСА_1.

У зв'язку з тим, що згоди про поділ
спільної власності між ними не
досягнуто, ОСОБА_4 просила визнати за
нею право власності на 1/2
частку квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 18 березня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 15 квітня 2014 року, позов задоволено.
Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право
власності по 1/2 частці квартири АДРЕСА_1
за кожним.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
судові рішення скасувати та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Залишаючи рішення місцевого суду без
змін, апеляційний суд, виходив із того,
що спірне нерухоме майно набуте під час
перебування сторін у шлюбі, а тому є
власністю подружжя.

Проте погодитися з таким висновком
апеляційного суду не можна.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Справа розглядається в апеляційному
суді за правилами, встановленими для
розгляду справи судом першої
інстанції, з винятками і доповненнями,
встановленими законом.

Суть апеляційного провадження полягає
в новому розгляді й вирішенні справи,
оскільки за умов, визначених ст. 303 ЦПК
України, він має право на дослідження
нових доказів та переоцінку доказів,
наявних у справі.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції в цій частині, апеляційний
суд на зазначене уваги не звернув;
доводів апеляційної скарги ОСОБА_5
належним чином не перевірив, на
порушення вимог ст. 303 ЦПК
України не звернув уваги, що до моменту
звернення до суду, а саме: 26 лютого 2012
року відповідачем було подаровано
спірну квартиру матері - ОСОБА_7, яка
продала це житлове приміщення ОСОБА_8
згідно із договором купівлі-продажу
від 19 квітня 2013 року, після чого ОСОБА_6
27 квітня 2013 року придбала в останнього
зазначену квартиру.

Тобто, ще до пред'явлення позову
зазначене нерухоме майно вибуло із
власності відповідача, а тому місцевим
судом вирішено питання про права та
обов'язки дійсного власника квартири,
який участі в справі не брав.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 14
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ в апеляційному порядку», про
прийняття та дослідження нових
доказів, як і відмову в їх прийнятті,
апеляційний суд зобов'язаний
мотивувати свій висновок в ухвалі при
обговоренні заявленого клопотання.

Оскільки апеляційний суд не з'ясував та
не дослідив причин неподання ОСОБА_5
зазначених доказів до суду першої
інстанції або обставини, за яких ці
договори судом першої інстанції не
були досліджені (у випадку подання) з
відповідною перевіркою запису
технічної фіксації судового засідання,
його висновки не можна вважати
законними й обґрунтованими.

Ураховуючи вказані процесуальні
порушення та право апеляційного суду,
передбачене ч. 2 ст. 303 ЦПК України на
дослідження нових доказів, ухвала суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню як така, що постановлена з
порушенням норм процесуального права,
а справа передачі на новий апеляційний
розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 15 квітня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Є.П. Євграфова В.І. Журавель
І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко