АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/7636/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3682/14
Головуючий у 1-й інстанції Савічев В.О.
Доповідач Одринська Т. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.

Суддів: Гальонкіна С.А., Акопян В.І.

При секретарі: Гнатюк О.С.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Добробит»
на рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 13 жовтня 2014 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Добробит» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, - Одринську
Т.В.

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом в якому просив стягнути з
ОСОБА_1 заборгованість за утримання
будинків та прибудинкової території в
сумі 1084 грн. 48 коп., та повернути судовий
збір.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 13 жовтня 2014 року в
задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Добробит»
до ОСОБА_1 відмовлено.

З рішенням не погодився позивач та
подав апеляційну скаргу в якій просив
рішення місцевого суду скасувати,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

З матеріалів справи вбачається, що
Рішенням виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради №818 від 08
серпня 2008 року за результатами
проведеного конкурсу ТОВ «Добробит»
погоджено виконавцем послуг з
управління житловим фондом
територіально розподіленим за ГЖЕП
«Придніпровське» та «Крюківське».

Згідно договору №196, укладеного 24
червня 2008 року між Кременчуцькою
міською радою і ТОВ «Добробит»,
останньому передано в управління
житлові будинки комунальної власності,
зокрема, і будинок АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки № 121/03 від 05.03.2014
року за період з 01 жовтня 2012 року по 28
лютого 2014 року за ОСОБА_1, власником
квартири АДРЕСА_1, рахується
заборгованість за надані позивачем
послуги в розмірі 1084 грн. 48 коп.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не надано належних
та допустимих доказів, що квартира
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з таким висновком суду,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи у ТОВ
«Добробит» відкрито особовий рахунок
НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1 по
утриманню АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтв про право на спадщину
за законом від 19.03.2012р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3
по ? частки належить квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до п.5 ч. 3 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Статтями 20 та 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» визначені
права та обов'язки споживача та
виконавця житлово-комунальних послуг,
відповідно до яких споживач має право
одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг, при цьому
такому праву прямо відповідає
визначений пунктом 5 частини третьої
статті 20 цього Закону обов'язок
споживача оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом, а
обов'язком виконавця - є надання таких
послуг вчасно та відповідної якості.

Згідно статті 162 ЖК України громадяни,
які мають в приватній власності жилий
будинок (квартиру), зобов'язані
забезпечувати його схоронність,
провадити за свій рахунок поточний і
капітальний ремонт, утримувати в
порядку придомову територію.

Згідно ст. 322 ЦК України власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов"язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону, а за відсутності таких умов
та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

На підставі наявних у справі доказів,
власники квартири АДРЕСА_1 в порушення
вимог ст. ст. 20, 32 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» не
сплачували плату за спожиті комунальні
послуги, в результаті чого, за період з
01 жовтня 2012 року по 28 лютого 2014 року
утворилась заборгованість у розмірі 1084
грн. 48 коп.

Статтею 360 ЦК України визначено, що
співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Оскільки відповідач є власником ?
частки квартири АДРЕСА_1, що
знаходиться в будинку який обслуговує
позивач, то з урахуванням вимог ст. 360 ЦК
України, з ОСОБА_1 на користь позивача
необхідно стягнути заборгованість за
надані послуги у розмірі 544 грн. 24 коп.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення районного суду необхідно
скасувати, ухвалити нове, позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Добробит»
задовольнити частково, стягнути з
ОСОБА_1 на користь позивача
заборгованість у сумі 544 грн. 24 коп.

Враховуючи те, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню, то
з урахуванням вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, з відповідача на користь
позивача необхідно стягнути судовий
збір пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а саме:
121 грн. 80 коп.

Керуючись ст. 303, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 316, 319
ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Добробит»
- задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 13 жовтня 2014 року - скасувати.
Ухвалити нове.

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Добробит» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Добробит»
заборгованість за утримання будинків
та прибудинкової території у сумі 544
грн. 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Добробит» в рахунок
відшкодування понесених судових
витрат у розмірі 121 грн. 80коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може
бути оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:
Т.В. Одринська

В.І. Акопян

Судді:

С.А.
Гальонкін