Провадження № 2/161/5842/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року
м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого судді
Ковтуненка В.В.,

при секретарі
Соколовій К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним
позовом. В обґрунтування заявленого
позову посилається на те, що 22 квітня 2007
року вона та відповідач зареєстрували
шлюб. Від даного шлюбу мають двох дітей:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Впродовж декількох
останніх років подружнє життя між ними
поступово погіршувалося, що в
кінцевому результаті призвело до
фактичного припинення між ними шлюбних
відносин. Кожен із них має абсолютно
протилежні погляди на шлюб і сім'ю.
Кожен із них має абсолютно протилежні
погляди на шлюб і сім'ю, що унеможливлює
продовження їхнього подружнього життя.
Просить суд розірвати шлюб, стягнути з
відповідача аліменти та судові
витрати.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, про дату, час і місце
судового розгляду справи
повідомлялася належним чином. Про
причини своєї неявки до суду не
повідомила, представник позивача подав
до суду заяву про розгляд справи у його
відсутності. Заявлений позов
підтримує, просить його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату, час і місце судового
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про причини своєї неявки суду не
повідомляв, від нього до суду не
надходило заяви про розгляд справи у
його відсутності. Зі згоди позивача,
суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає вимогам
ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи,
суд приходить до висновку, що заявлений
позов підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Щодо позовної вимоги про розірвання
шлюбу, то вона підлягає до задоволення
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу
України суд, з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя. Суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Судом при розгляді справи встановлено,
що 22 квітня 2007 року між сторонами було
укладено шлюб (а.с. 10). Сімейне життя
подружжя не склалося, сторони не
проживають разом. Спільного бюджету та
домашнього господарства не ведуть,
сім'я існує формально. Подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу
суперечить інтересам позивача, що
мають істотне значення.

Приймаючи до уваги викладене та
враховуючи, що сімейне життя подружжя
не склалося, шлюбні відносини між
сторонами припинено, кожен з них
проживає окремо. Спільного бюджету та
домашнього господарства не ведуть,
сім'я існує формально, подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу
суперечить інтересам позивача, що
мають істотне значення. А тому за таких
обставин, суд приходить до висновку про
розірвання шлюбу.

Щодо позовної вимоги про стягнення з
відповідача аліментів у народження в
твердій грошовій сумі в розмірі по 400
гривень на кожну дитину, то вона
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Відповідно ч. 1-2 ст. 181 СК України за
домовленістю між батьками дитини той
із них, хто проживає окремо від дитини,
може брати участь у її утриманні в
грошовій і (або) натуральній формі. За
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Судом при розгляді справи встановлено,
що ОСОБА_2 являється батьком ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7) та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).

Також судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 працює, має постійний дохід,
його дохід є регулярним, за станом
здоров'я є працездатний і спроможний
сплачувати аліменти на утримання дітей
в розмірі 1/3 частки з усіх видів свого
доходу (заробітку), але не менше 30 % від
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне
становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне
значення.

Судом при розгляді справи встановлено,
що відповідач не надає позивачу
аліментів на утримання дітей та його
реальна спроможність сплачувати
аліменти, його повна працездатність,
вік, позволяють сплачувати аліменти в
розмірі 1/3 частки з усіх видів свого
доходу (заробітку), але не менше 30 % від
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Приймаючи до уваги викладене та
враховуючи матеріальне становище
відповідача та його реальну
спроможність сплачувати аліменти, його
вік, повну працездатність, а також
звичайні потреби неповнолітніх дітей.
А також те, що будучи батьком дітей,
відповідач не надає позивачу
матеріальної допомоги на утримання
дітей, що ставить позивача у важке
матеріальне становище та залежність
від відповідача щодо утримання дітей. А
тому за таких обставин, суд приходить
до висновку про задоволення позову та
стягнення з відповідача на користь
позивача аліментів на утримання
неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки
з усіх видів свого доходу (заробітку),
але не менше 30 % від прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 08.09.2014 року і до досягнення
найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд,
вважає можливим допустити негайне
виконання рішення в частині стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Судом при розгляді справи встановлено,
що ОСОБА_1 як позивач по справі
звільнена від сплати судового збору
відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір» при подачі
позовної заяви про стягнення
аліментів.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК
України ціна позову визначається у
позовах про стягнення аліментів -
сукупністю всіх виплат, але не більше
ніж за шість місяців.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» від 08 липня 2011 року №
3674-VІ передбачено, що при зверненні до
суду із позовною заявою майнового
характеру, сплачується ставка судового
збору в розмірі 1 % від ціни позову, але
не менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати,
що в гривневому еквіваленті становить
243,60 - 3 654 гривень.

Судом при розгляді справи встановлено,
що позивачем при зверненні до суду з
позовом заявлено одну позовну вимогу
майнового характеру. А тому підлягає
стягненню з відповідача на користь
держави судовий збір в сумі 243,60
гривень.

Приймаючи до уваги викладене та
враховуючи, що позивач звільнена від
сплати судового збору, а тому він
стягується з відповідача в дохід
держави. При цьому мінімальний розмір
судового збору з позову майнового
характеру становить 243,60 гривень. А тому
за таких обставин, суд приходить до
висновку про стягнення з відповідача
на користь держави судового збору в
сумі 243,60 гривень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Судом при розгляді справи встановлено,
що позивачем при зверненні до суду було
понесено і документально підтверджено
судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 243,60 гривень. А тому за
таких обставин, суд приходить до
висновку про стягнення з відповідача
на користь позивача понесених і
документально підтверджених судових
витрат по сплаті судового збору в сумі -
243,60 гривень.

Приймаючи до уваги викладене та
враховуючи, що позивачем при зверненні
до суду було понесено і документально
підтверджено судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 243,60 гривень. А
тому за таких обставин, суд приходить
до висновку про стягнення з
відповідача на користь позивача
понесених і документально
підтверджених судових витрат по сплаті
судового збору в сумі - 243,60 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 232 ЦПК України
повторне заочне рішення позивач та
відповідач можуть оскаржити в
загальному порядку, встановленому цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 2 п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня 2009
року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі» повторне заочне
рішення, в тому числі ухвалене тим же
складом суду, оскаржується в
загальному порядку, встановленому ЦПК,
про що має бути зазначено в
резолютивній частині рішення (частина
третя статті 232 ЦПК).

Судом встановлено, що 03 жовтня 2014 року
Луцьким міськрайонним судом
Волинської області вже ухвалювалося
заочне рішення у справі тим же складом
суду, а тому повторне ухвалене заочне
рішення у справі оскаржується в
загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 105, 110, 112, 180-184 Сімейного
Кодексу України, ст.ст. 10, 57, 60, 88, 212 - 215, 367
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів - задовольнити частково.

Шлюб укладений між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженцем села Несвіч Луцького району
Волинської області та ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженкою м. Луцьк
Волинської області, зареєстрований у
ВРАЦС Луцького МУЮ Волинської області,
22 квітня 2007 року, актовий запис № 334 -
розірвати.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця села Несвіч
Луцького району Волинської області, на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки з усіх
видів свого доходу (заробітку), але не
менше 30 % від прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
08.09.2014 року і до досягнення найстаршою
дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця села Несвіч Луцького району
Волинської області на користь держави
судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця села Несвіч Луцького району
Волинської області на користь ОСОБА_1
понесених та документально
підтверджених судових витрат по сплаті
судового збору в сумі 243,60 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць
підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Волинської області через Луцький
міськрайонний суд Волинської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
В.В. Ковтуненко