Справа № 358/1341/14 Головуючий у І
інстанції Тітов М.Б.Провадження №
22-ц/780/6707/14 Доповідач у 2
інстанції Журба С.О.Категорія 52
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби
О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Химинець
Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 на рішення Богуславського
районного суду Київської області від 24
жовтня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ПОСП ім. Т.Г. Шевченка про
встановлення факту перебування в
трудових відносинах та надання довідки
про заробітну плату,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із вказаним позовом, який
мотивував наступним:

В період з 15 січня 1990 року по 20 грудня 1996
року він працював в КСГП ім. Т.Г.
Шевченка будівельником, що
підтверджується записами в його
трудовій книжці. В березні 2014 року йому
виповнилося 60 років, він звернувся до
ПОСП ім. Т.Г.Шевченка, яке є
правонаступником КСГП ім. Т.Г.Шевченка,
з проханням видати йому довідку про
трудовий стаж та довідку про розмір
заробітної плати за весь час роботи для
оформлення та нарахування пенсії. У
наданні довідки йому було відмовлено з
посиланням на відсутність даних.
Зазначав, що між ним та відповідачем
було укладено чотири договори на
будівництво об'єктів
сільськогосподарського призначення,
де загальна вартість робіт складала 86
275 крб. Близько 80% робіт по будівництву
об'єктів було виконано ним, тому
загальний розмір нарахованої на
виплаченої заробітної плати за весь
час роботи складав 69 020 крб. Його
середньомісячна заробітна плата
повинна складати 830 крб. Згідно
додатків 1,2 до Постанови Кабінету
Міністрів України «Про заходи щодо
поліпшення пенсійного забезпечення
громадян» від 20 листопада 2003 року №1783
середньомісячна заробітна плата за 1990
рік складала 248,4 крб., а тому коефіцієнт
його заробітної плати по відношенню до
середньої по Україні складає - 830/248,4=
3,341. З урахуванням уточнення позовних
вимог позивач просив суд встановити
факт його перебування в трудових
відносинах з КСГП ім. Т.Г. Шевченка (с.
Михайлівка, Богуславського району,
Київської області) в період з 15 січня 1990
року по 20 грудня 1996 року та зобов'язати
відповідача видати йому довідку про
заробітну плату за вказаний період
роботи у відповідності до складеного
ним розрахунку.

Рішенням Богуславського районного
суду Київської області від 24 жовтня 2014
року позов задоволено частково,
встановлено факт перебування позивача
у трудових відносинах з КСГП ім. Т. Г.
Шевченка з 15.01.1990 р. по 20.12.1996 р. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішення
суду, представник позивача подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
і процесуального права, неповноту та
неправильність встановлення обставин,
що мають значення для справи, просив
рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги.
Обґрунтував скаргу тим, що судом першої
інстанції не надано належної оцінки
наявним доказам у справі, є підстави
для задоволення його позовних вимог.
Вважає висновки суду такими, що не
ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з огляду на
наступне:

Згідно вимог ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів прийшла до висновку, що підстави
для скасування чи зміни рішення суду
першої інстанції відсутні.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову в частині
зобов'язання відповідача видати
позивачу довідку про заробітну плату
із зазначеними позивачем даними в ній,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем не були належним чином
доведені його твердження про отримання
заробітної плати в означений період у
вказаному ним розмірі. З наведеними
висновками суду першої інстанції в
повній мірі погоджується й колегія
суддів апеляційного суду. Матеріали
справи не містять жодного належного
доказу в підтвердження посилань
позивача на той розмір заробітної
плати, який він встановив у своїх
розрахунках. Навіть у тих документах,
на які посилався апелянт як на підставу
для своєї апеляційної скарги, розмір
заробітку позивача не вказаний.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип
змагальності сторін в цивільному
процесі, який полягає в тому, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, прямо встановлених Законом.
Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК
України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях. За
таких умов суд може приймати та
покладати в основу рішення по справі
лише ті обставини, які були доведені
сторонами.

Оскільки з наведеного питання належні
та допустимі докази до суду так
представлені й не були, позовні вимоги
про зобов'язання відповідача видати
довідку із зазначенням визначеного
позивачем розміру заробітної плати
задоволені бути не можуть.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір, повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює, а тому визнає дане рішення
законним та обґрунтованим. Рішення
суду першої інстанції ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, передбачених
законом підстав для його скасування
при апеляційному розгляді не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Богуславського районного суду
Київської області від 24 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: