22-ц/775/1555/2014(м)
Головуючий у 1-й інстанції Адамова
Суддя-доповідач Мироненко
27 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
головуючого Мироненко
суддів: Осипчук
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 30 вересня 2014 року
в справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Орджонікідзевського
району Маріупольської міської ради про
відшкодування шкоди, завданої
незаконними рішеннями, діями чи
11 липня 2014 року позивач ОСОБА_2
звернулася до суду з даним позовом
посилаючись на те, що у зв'язку з
народженням ІНФОРМАЦІЯ_1 року дитини,
ОСОБА_4, вона перебувала на обліку в
УПСЗН Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради, як
застрахована особа, та з 15 червня 2011
року по 11 серпня 2013 року отримувала
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку. Не
погодившись із визначеним
відповідачем розміром допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, вона звернулася із
заявою про перерахунок та виплату цієї
допомоги до рівня прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років, але
Вважає, що в порушення ст. 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» відповідач невірно
визначив розмір цієї допомоги та
виплачував її в меншому розмірі
внаслідок чого своїми неправомірними
діями завдав їй матеріальну шкоду на
загальну суму 18 134 грн. 02 коп., яку з
посиланням на ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1173, 1174
ЦК України просила стягнути на свою
користь разом із 5000 грн. у рахунок
відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 30 вересня 2014
року в позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_3, посилаючись на
неповне з'ясування обставин, які мають
значення, невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення скасувати і ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_2 в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_3, будучи повідомленими про час і
місце розгляду справи відповідно до ч.6
ст. 74, ч.5 ст. 76 ЦПК України шляхом
направлення телефонограми,
зареєстрованої в журналі телефонограм
№ 1 за № 1998, в судове засідання не
з'явились, про причини своєї неявки суд
не повідомили.

Представник відповідача УПСЗН
Стригунов В.О. надав письмові
заперечення на апеляційну скаргу,
справу просив розглянути без участі їх
представника.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України
апеляційний суд розглянув справу за
відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач в розумінні положень ст.ст.
1166, 1172 ЦК України не є заподіювачем
шкоди позивачу. Правовідносини, які
склалися між сторонами, є
правовідносинами з надання
соціального забезпечення, в
установленому законом порядку,
передбаченому КАС України, рішення, дії
чи бездіяльність УПСЗН не визнано
незаконними, тому відсутні правові
підстави покладення на відповідача
відповідальності по відшкодуванню
шкоди.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Статті 1173, 1174 ЦК України передбачають
спеціальні підстави та умови
відповідальності при завданні
фізичній або юридичній особі шкоди в
позадоговірних правовідносинах, які
відрізняють їх від інших норм, що
містять загальні правила
позадоговірної (деліктної)
відповідальності в цивільно-правових
правовідносинах і полягають у
спеціальному суб'єктному складі
відповідальних осіб, спеціальній сфері
діяльності цих суб'єктів та характері
їх них дій (владно-адміністративний,
юридично-обов'язковий, односторонній).

До суб'єктів відповідальності за цими
нормами належать створені відповідно
до Конституції, Конституції Автономної
Республіки Крим і правових актів ВР,
Президента, Кабінету Міністрів,
Верховної ради і Ради міністрів
Автономної Республіки Крим органи
державної влади та управління, які
реалізують надані державою функції та
повноваження у сфері управління, а
також органи місцевого самоврядування,
створені на підставі Конституції,
Закону «Про місцеве самоврядування в
Україні», їх виконавчі органи та
посадові або службові особи вказаних
державних органів.

Сферою застосування зазначених норм є
правовідносини із заподіяння шкоди
фізичній чи юридичній особі у зв'язку з
прийняттям зазначеними суб'єктами
незаконних рішень, учинення ними
незаконних дій чи неправомірної
бездіяльності при здійсненні ними
своїх владних повноважень, визначених
Конституцією і законодавством України.

Виходячи з наведеного, обов'язковою
умовою застосування зазначених
положень закону є доведення позивачем
незаконності рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта
відповідальності (заподіювача шкоди).

Частиною 1 ст. 10 ЦПК України закріплений
принцип змагальності сторін у
цивільному судочинстві. Відповідно до
ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст. ст. 57-59
ЦПК України.

Належним доказом незаконності рішення,
дій чи бездіяльності зазначених
суб'єктів, є, як правило, відповідне
судове рішення.

Проте, спір з приводу визнання дій
управління праці та соціального
захисту населення щодо нарахування
державної соціальної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відноситься до
категорії публічно-правових спорів і
тому не може розглядатися в порядку
цивільного судочинства.

Будь-яких доказів, що рішенням суду в
порядку адміністративного судочинства
була встановлена незаконність дій
відповідача по нарахуванню і виплаті
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
спірний період, позивачем суду першої
інстанції надано не було.

Не надано таких доказів і суду
апеляційної інстанції.

Відмовляючи у задоволені позову про
відшкодування шкоди, суд першої
інстанції навів правове обґрунтування
свого рішення, тому доводи апеляційної
скарги щодо не вирішення судом вимог
про відшкодування моральної шкоди є
безпідставними.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги і
зміст оскаржуваного судового рішення
не дають підстав для висновку про те, що
судом допущено порушення норм
процесуального права або неправильне
застосування норм матеріального права,
яке призвело до неправильного
вирішення справи.

Таким чином, переглядаючи справу
відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів не вбачає
апеляційних підстав для скасування
рішення суду першої інстанції, у
зв'язку з чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,-

У х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 30 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді: