Справа № 369/7760/14 Головуючий у І
інстанції Дубас Т.В.Провадження №
22-ц/780/6362/14 Доповідач у 2
інстанції Воробйова Н.С.Категорія 46
УХВАЛА

Іменем України

24 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Верланова С.М., Березовенко Р.В.

при секретарі Бобко О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 30 вересня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ТОВ «Київський регіональний інститут
земельної реформи», треті особи:
Шпитьківська сільська рада
Києво-Святошинського району Київської
області, Управління Держземагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
області про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою
шляхом зобов'язання знесення
самовільно встановленої огорожі та
відновлення межових знаків,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернувся з даним
позовом, мотивуючи його тим, що 18 січня
2008 року ОСОБА_4 подарувала йому
земельну ділянку площею 0,2006 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1
відповідно до договору дарування
земельної ділянки, посвідченого
державним нотаріусом 1-ої Київської
обласної державної нотаріальної
контори Дудкіною Н.В. Зазначена
земельна ділянка належала ОСОБА_4
згідно державного акту на право
приватної власності на землю серії І-КВ
№ 0677878 від 05 лютого 2003 року.

Вказував, що згідно з державним
актом земельна ділянка на момент
дарування межувала від А до Б з
землями сільради, від Б до В - з землями
ОСОБА_6, від В до Г - землями ОСОБА_7, від
Г до А - з землями ОСОБА_8

У листопаді 2012 року відділом
землеустрою та геодезії ТОВ «Київський
регіональний інституту земельної
реформи» були розроблені матеріали
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право на належну позивачу
земельну ділянку, проте вказані
документи, містять суперечливі дані
про розташування та лінійні розміри у
яких вказана земельна ділянка перейшла
у власність відповідно до державного
акту, а також у акті прийомки-передачі
земельної ділянки відсутні підписи
суміжних землевласників про
погодження встановлених (відновлених)
меж земельної ділянки на місцевості.

При переході права власності на
земельну ділянку від ОСОБА_4 до
позивача, праворуч, існуюча раніше межа
з земельною ділянкою АДРЕСА_2 у вигляді
паркану зберіглась, але фактичні
розміри меж земельної ділянки належної
ОСОБА_4 не відповідають розмірам
зазначеним у державному акті і
становлять розбіжність.

Вказані обставини підтверджуються
актом від 24 вересня 2012 року складеного
комісією у складі землевпорядника
Шпитьківської сільської ради та
депутатом Шпитьківської сільської
ради, відповідно до якого встановлено,
що точка № 4 знаходиться практично на
лінії забору, виступаючи на 40 см. на
дорогу, точка № 3 знаходиться приблизно
на 30 см. у західному напрямі від
встановленого стовпчика, точка № 2
знаходиться на відстані 3 метрів 40 см.
від встановлено стовпчика у західному
напрямі, тобто на земельній ділянці
(городі) ОСОБА_4, точка № 1 знаходиться
на відстані 2 метри 30 см. на захід від
огорожі. Причиною невідповідності
розмірів поздовжніх границь земельної
ділянки, яка належить позивачу на
підставі договору дарування, є
порушення меж із боку суміжної ділянки,
що належить відповідачу ОСОБА_3

Позивач вважав, що паркан
відповідача, що розташований за
адресою АДРЕСА_2 споруджено
відповідачем самовільно, із порушення
земельного законодавства та фактично
знаходиться на його земельній ділянці,
що свідчить про порушення його права
власності на землю та підлягає захисту
в судовому порядку.

Просив усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою
площею 0,2006 га, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання
ОСОБА_3 знести самовільно встановлену
огорожу на належній йому земельній
ділянці площею 0,2006 га, що розташована
за адресою АДРЕСА_1, відновити межові
знаки земельної ділянки площею 0,2006 га
по її суміжній межі із земельною
ділянкою відповідача відповідно до
державного акту на право приватної
власності на землю серії І-КВ № 067878,
виданого Шпитьківською сільською
радою Києво-Святошинського району на
ім»я ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав та просив
позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 проти
задоволення позову заперечував.

Представник третьої особи
Шпитьківської сільської ради у
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечувала, вважала вимоги
позивача безпідставними.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду від 30 вересня 2014 року у
задоволенні позову позивачу
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
просив скасувати рішення суду першої
інстанції з підстав невідповідності
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального і
процесуального права та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

По справі встановлено, що на
підставі рішення Шпитьківської
сільської ради від 05.12.2002 року ОСОБА_4
було видано Державний акт на право
власності на землю серія 1-КВ № 067878, а
саме на земельну ділянку площею 0,2006 га,
що знаходиться в АДРЕСА_1. Кадастровий
номер земельної ділянки 322248201:01:002:5022
(а.с.15).

18 січня 2008 року ОСОБА_4 подарувала
ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,2006 га,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1
відповідно до договору дарування
земельної ділянки, посвідченого
державним нотаріусом 1-ї Київської
обласної державної нотаріальної
контори Дудкіною Н.В. (а.с.14)

29 жовтня 2010 року, земельна ділянку
площею 0,1698 га, за адресою АДРЕСА_2
кадастровий номер :01:002:0027 була
придбана ОСОБА_3 за договором
купівлі-продажу, укладеним з ОСОБА_9
(а.с.41)

Зі змісту даного договору
встановлено, що відчужувана земельна
ділянка належала продавцю на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку серія ЯГ №163405,
виданого Києво-Святошинським
райвідділом земельних ресурсів
Київської області 24 грудня 2008 року на
підставі договору дарування земельної
ділянки від 28 грудня 2004 року (а.с.41)
Відповідно до кадастрового плану
земельної ділянки, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1 (власник ОСОБА_4)
суміжним землекористувачем по межі від
«Д» до «А» зазначено землевласника
ОСОБА_9 (а.с.16).

З пояснень сторін в судовому
засіданні вбачається, що межа у вигляді
паркану між земельними ділянками, які
знаходяться за адресою АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2 існувала як за часів колишніх
власників зазначених земельних
ділянок, так і на час отримання їх у
власність ОСОБА_4 та ОСОБА_3

З листа Управління Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області від 13.03.2014 р. № 01-21/2657 видно, що
земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1
обліковується в Державному земельному
кадастрі - кадастровий номер
322248201:01:002:5022, а також обліковуються
земельні ділянки за адресами АДРЕСА_2
та АДРЕСА_3, кадастрові номери
відповідно :01:002:0027 та :01:002:0086.
Відповідно до Державного земельного
кадастру «накладання» між вказаними
земельними ділянками не має. У разі
виправлення помилки в межах ділянки з
кадастровим номером 322248201:01:002:5022 будуть
порушені межі сусідніх ділянок (а.с.18).

З акту про відновлення в натурі та
передачу на зберігання межових знаків
зовнішньої межі земельної ділянки
гр..ОСОБА_3 від 14 вересня 2012 року
вбачається, що в результаті проведення
відновлення на місцевості кутів
повороту зовнішньої межі земельної
ділянки (кадастровий номер
:01:002:0027), яка розташована по
АДРЕСА_2 встановлено, що зазначена межа
на місцевості проходить згідно з
державним актом (а.с.45,44).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених статтею 61
цього Кодексу.

В силу ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ст..15 ЦК України визначає що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Відповідно до ст. 386 ЦК України
держава забезпечує рівний захист прав
усіх суб»єктів права власності.
Власник, який має підстави вважати, що
його права можуть бути порушені іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону певних дій, які
можуть порушити його право.

Статтею 152 Земельного кодексу
України передбачено, що держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Згідно із ч.3 ст. 152 ЗК України
захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом: визнання прав; відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав;
визнання угоди недійсною; визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування; відшкодування
заподіяних збитків; застосування
інших, передбачених законом, способів.

Відмовляючи позивачу у задоволенні
позовних вимог, суд виходив з того, що
земельні ділянки сторін мають
кадастрові номери і що позивач у
встановленому чинним законодавством
порядку не надав суду достатніх та
допустимих доказів щодо того, що
земельна ділянка позивача
накладається на земельну ділянку
відповідача ОСОБА_3, а також що паркан
відповідача, який існував тривалий час
та встановлений був на межі ще
колишніми власниками, знаходиться на
земельні ділянці позивача.

Колегія погоджується з даним
висновком суду, оскільки він
відповідає обставинам та матеріалам
справи.

На думку колегії, суд обґрунтовано
відхилив доводи позивача щодо перешкод
в користуванні його земельною
ділянкою, оскільки позивач отримав
земельну ділянку в дар від матері, яка
не оспорювала зазначені в її
державному акті межі, у т.ч. і межу,
визначену парканом із суміжною
земельною ділянкою по АДРЕСА_2. Крім
того, як вже зазначалося, земельні
ділянки сторін мають кадастрові номери
і за даними Управління Держземагенства
у Києво-Святошинському районі
Київської області відповідно до
Державного земельного кадастру
накладань між земельними ділянками з
кадастровими номерами 322248201:01:002:5022 (
ОСОБА_2 ), :01:002:0027 (ОСОБА_3) та
:01:002:0086 ( АДРЕСА_3) не
має. У разі внесекння виправлень в
межах ділянки з кадастровим номером
322248201:01:002:5022 будуть порушені межі
сусідніх ділянок.

Згідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін , якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає вимогам
закону. Підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду відсутні.

Керуючись ст..ст.307, 308 ЦПК України,
колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 30
вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: