Справа №2/714/372/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2014 р.
м.Герца

Герцаївський районний суд
Чернівецької області в складі:

головуючої судді Костишин Н.Я.

при секретарі Конецькій Д.Г.

за участю: представника позивача
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Герца цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення майнової шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вище
вказаним позовом.

Посилався на те, що 15.02.2013 року ОСОБА_2,
діючи від імені ОСОБА_4, на підставі
довіреності від 18.07.2010 року за №910, що
посвідчена нотаріусом Чернівецького
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
домовився з ним про купівлю-продаж
автомобіля марки «ВАЗ 210063», д.р.н.
НОМЕР_2, який належав ОСОБА_4 За продаж
вказаного автомобіля ОСОБА_2 отримав
від нього грошові кошти у розмірі 12 300,00
грн. Однак, під час огляду вказаного
автомобіля було виявлено факт
перероблення (підроблення) номеру
кузова даного транспортного засобу. У
зв'язку з цим автомобіль йому проданий
не був, разом з тим не були повернуті
йому і грошові кошти, котрі він сплатив
ОСОБА_2

Оскільки ОСОБА_2 відмовився повернути
отримані за продаж авто кошти,
мотивуючи це їх відсутністю, з метою
врегулювання даної ситуації, вони з
ОСОБА_2 звернулися до приватного
нотаріуса Герцаївського районного
нотаріального округу Чернівецької
області ОСОБА_6 Ними було визначено, що
грошові кошти, отримані ОСОБА_2 за
продаж авто у розмірі 12 300,00 грн., є
грошовим виразом завданої позивачу
матеріальної шкоди, котру він зазнав
намагаючись укласти договір
купівлі-продажу вище згаданого
автомобіля. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду взяв на себе відповідач,
та зобов'язався у строк до 01.06.2013 року
сплатити позивачу 12 300 грн. Дані
домовленості між ними були викладені в
заяві ОСОБА_2 від 15.02.2013 року, що
посвідчена нотаріусом за реєстровим
номером №82.

Зазначив також, що попри взяті на себе
зобов'язання, відповідач їх у
визначений строк не виконав та грошові
кошти не сплатив, у зв'язку з чим
звернувся до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_2 на його користь
невідшкодованої майнової шкоди у
розмірі 12 300,00 грн., інфляційних за час
прострочення сплати у розмірі 1 619,91
грн., 3% річних у розмірі 430,50 грн., а
всього - 14 350,41 грн. та стягнення на його
користь судових витрат у розмірі 1 843,60
грн., що складаються з судового збору -
243,60 грн. і витрат на правову допомогу - 1
600,00 грн.

У судовому засіданні представник
позивача, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві, позовні
вимоги підтримала та просить їх
задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнав та пояснив, що дійсно згідно
його заяви від 15.02.2013 року він був
зобов'язаний у строк до 01.06.2013 року
сплатити позивачу 12 300 грн. Протягом
останнього року він частинами погашав
даний борг, і всього ним було повернуто
позивачеві грошові кошти в сумі 11 000,00
грн. Решту боргу він не мав наміру
повертати, так як позивач повернув йому
автомобіль пошкодженим та не повернув
документи на дане авто. Просить
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши надані сторонами
докази та з'ясувавши дійсні обставини
справи, прийшов до наступного.

Так, відповідно до ст.4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.ч.1-3 ст.212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
окрім випадків, встановлених ЦПК
України.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
як на підставу своїх вимог про
стягнення з відповідача грошових
коштів, посилається на те, що останній
зобов'язався відшкодувати завдану
йому, ОСОБА_3, майнову шкоду.

Так, судом встановлено, що згідно заяви
відповідача ОСОБА_2 від 15.02.2013 року, що
була посвідчена приватним нотаріусом
Герцаївського районного нотаріального
округу Чернівецької області ОСОБА_6 за
реєстровим №82, останній взяв на себе
обов'язок відшкодувати позивачеві
ОСОБА_3 заподіяну шкоду в сумі 12 300 грн.,
котру той зазнав намагаючись укласти
договір купівлі-продажу автомобіля
марки «ВАЗ 210063», д.р.н. НОМЕР_2.

Згідно даної заяви відповідач
зобов'язався відшкодувати завдану
шкоду у строк до 01.06.2013 року.

Крім того, у своїй заяві ОСОБА_2
зазначив, що фактом повного розрахунку
та відсутність будь-яких фінансових
претензій у ОСОБА_3 до нього
підтверджуватиметься заявою про це,
справжність підпису на якій буде
посвідчена нотаріально.

На день розгляду справи з боку
відповідача ОСОБА_2 суду не надано
доказів про виконання взятого на себе
зобов'язання щодо відшкодування шкоди.

Стаття 509 ЦК України визначає, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, сплатити кошти тощо), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Зобов'язання
виникають з підстав, встановлених ст.11
цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України
завдання шкоди є однією з підстав
виникнення цивільного обов'язку
завдану шкоду відшкодувати і водночас
є однією з підстав виникнення
цивільного права на вимогу щодо
здійснення цього відшкодування.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

З урахуванням наведеного, суд вважає,
що позовні вимоги позивача про
стягнення з відповідача на його
користь 12 300,00 грн. не відшкодованої
майнової шкоди є обґрунтованими та
підлягають до задоволення.

Окрім того, відповідно до ч.2 ст.625
боржник який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У зв'язку з порушенням відповідачем
строку виконання грошового
зобов'язання розмір боргу відповідача
станом на 30.10.2014 року становить 14 350,41
грн., у т.ч.: 12 300,00 грн. - розмір
заборгованості по відшкодуванню шкоди;
1 619,91 грн. - розмір інфляційних витрат за
час прострочення сплати грошового
зобов'язання; 430,50 грн. - розмір 3% річних
за час прострочення виконання
грошового зобов'язання.

Такий розрахунок суми боргу
підтверджується розрахунком позивача
та, на думку суду, є вірно обрахованим.

Таким чином, суд приходить до висновку,
про стягнення з відповідача на користь
позивача також і інфляційних витрат та
3% річних за час прострочення виконання
грошового зобов'язання у розмірах 1 619,91
грн. та 430,50 грн. відповідно.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Відповідно до ч.3 ст.79 ЦПК України до
витрат, пов'язаних з розглядом справи,
належать і витрати на правову допомогу.

Частиною 2 ст.84 ЦПК України передбачено,
що граничний розмір компенсації витрат
на правову допомогу встановлюється
законом.

Так, граничні розміри витрат на правову
допомогу встановлені Законом України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах».

Зокрема, згаданим законом встановлено,
що розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді (ст.1 Закону).

Мінімальна заробітна плата в період
розгляду справи становила 1218 грн., а
відповідно 40 відсотків від цієї суми
відповідають 487,20 грн.

З матеріалів справи вбачається, що у
зв'язку із необхідністю звернення до
суду з даним позовом, позивач
скористався правовою допомогою та
оплатив її надання, зокрема:
ознайомлення з первинними документами
по справі, надання консультації,
складання позовної заяви, розрахунку
заборгованості (на що юристом було
затрачено 4 год.).

Вартість оплачених послуг правової
допомоги склала 1 600 грн. (400 грн. х 4 год. =
1 600 грн.), що не перевищує граничні
розміри витрат на правову допомогу.

На підтвердження зазначених витрат
позивачем долучені до позовної заяви
такі документи: договір про надання
юридичних послуг від 30.10.2014 року
укладений ОСОБА_3 з ТОВ «Юридична
компанія «Соломон», рахунок-фактура,
акт приймання-передачі наданих послуг
від 30.10.2014 року, виписка з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, квитанція
прибуткового касового ордера №2 від
30.10.2014 року.

Враховуючи наведене, суд вважає, що з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати на
правову допомогу у розмірі 1 600 грн.

Крім того, враховуючи вимоги ст.88 ЦПК
України, судовий збір по даній справі у
розмірі 243,60 грн. також підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Таким чином, судові витрати по даній
справі включають в себе: судовий збір в
розмірі 243,60 грн. та витрати на правову
допомогу у розмірі 1 600 грн., а всього 1
843,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.11, 509, 526, 625, 1166 ЦК України, ст.ст.3, 10,
11, 59, 60, 64, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
мешканця с.Молниця Герцаївського
району Чернівецької області на користь
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця
с.Підвальне Герцаївського району
Чернівецької області не відшкодовану
майнову шкоду у розмірі 12 300,00 грн.,
інфляційні за час прострочення у
розмірі 1 619,91 грн. та 3% річних від
простроченої суми у розмірі 430,50 грн., а
всього 14 350 (чотирнадцять тисяч триста
п'ятдесят) грн. 41 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судові витрати у розмірі 1 843 (однієї
тисячі вісімсот сорока трьох) грн. 60
коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернівецької області шляхом
подачі через Герцаївський районний суд
в 10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя