ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"01" грудня 2014 р. Дарницький районний суд
міста Києва у складі головуючого судді
Дубаса В.А., при секретарі Ридзель О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 та просив суд
стягнути з відповідача заборгованість
за договором позики.

Позивач свої вимоги обґрунтовував тим,
що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 20.08.2013 року було
укладено договір позики, який
оформлено письмовою розпискою, згідно
умов якої позивач надав відповідачу
кошти у сумі 27 144 грн. 00 коп, а відповідач
у свою чергу зобов"язувався повернути
зазначені кошти у термін до 01.10.2013 року.

З урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог від 14.10.2014 року (а.с.23-25)
ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_3
заборгованість за договором позики у
сумі 34 838 грн. 54 коп., яка складається з
основного боргу у сумі 27 144 грн. 00 коп., 3%
річних у сумі 843 грн. 32 коп., індексу
інфляції у сумі 4424 грн. 29 коп., проценти
за договором позики у сумі 2426 грн. 93
коп.; крім того просив суд стягнути з
відповідача моральну шкоду у сумі 27 144
грн. 00 коп.

Позивач виконав умови вказаного
договору позики та надав відповідачу
зазначені грошові кошти у повному
обсязі, що підтверджується розпискою
від 20.08.2013 року.

Вказана в позовній заяві
заборгованість відповідача перед
позивачем виникла у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
ОСОБА_3, умов договору позики від 20.08.2013
року, а саме у зв"язку з порушенням
строків повернення позики.

Позивач в судове засідання не з'явився,
проте його представник подав до суду
заяву про розгляд справи у його
відсутність, просив позовні вимоги
задовольнити, не заперечував проти
винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином (у т.ч. за допомогою
оголошення у газеті «Урядовий кур'єр»
від 11.11.2014 року за №209(5338), про причини
неявки суд не повідомив, заяви про
розгляд справи у його відсутність до
суду не надходило.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність відповідача та ухвалити
заочне рішення відповідно до ст.ст.169
ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки
представник позивача не заперечував
проти заочного розгляду справи.

За таких обставин, суд визнав за
можливе розглянути справу за
відсутності сторін на підставі наявних
у ній даних та доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 20.08.2013 року було укладено
договір позики, який оформлено
письмовою розпискою, згідно умов якої
позивач надав відповідачу кошти у сумі
27 144 грн. 00 коп, а відповідач у свою чергу
зобов"язувався повернути зазначені
кошти у термін до 01.10.2013 року (а.с.8).

Однак позичальник ОСОБА_3 зобов'язання
за вказаним договором не виконав,
грошових коштів за позикою не повернув.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що
договір позики укладається у письмовій
формі, на підтвердження договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника.

Згідно норм ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Частина 1 ст.625 ЦК України передбачає, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Положеннями ч.1 ст.1048 ЦК України
встановлено, що позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України. У разі відсутності іншої
домовленості сторін проценти
виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

З огляду на вимоги ст.1048 ЦК України,
відсутність у договорі позики умови
про проценти за договором позики не
означає, що договір є безоплатним,
оскільки у ньому немає застереження
про його безоплатний характер, а якщо
розмір процентів у договорі не
визначений, він визначається на рівні
облікової ставки Національного банку
України.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.533 ЦК України грошове
зобов'язання має бути виконане у
гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено
грошовий еквівалент в іноземній
валюті, сума, що підлягає сплаті у
гривнях, визначається за офіційним
курсом відповідної валюти на день
платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 умови договору позики належним
чином не виконує, у зв'язку з чим
заборгував позивачу грошові кошти
станом на 14.10.2014 року у сумі 34 838
грн. 54 коп., яка складається з основного
боргу у сумі 27 144 грн. 00 коп., 3% річних у
сумі 843 грн. 32 коп., індексу інфляції у
сумі 4424 грн. 29 коп., процентів за
договором позики у сумі 2426 грн. 93 коп.

Позивачем надано суду розрахунок суми
заборгованості, який перевірено судом.

Позовна вимога про стягнення з
відповідача моральної шкоди підлягає
частковому задоволенню з огляду на
наступне.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діяти
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Частиною 2 згаданої статті ЦК
передбачено, що моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим, органу
місцевого самоврядування, фізичної або
юридичної особи, яка її завдала: якщо
шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» (із подальшими змінами),
заподіяна моральна шкода
відшкодовується тій фізичній чи
юридичній особі, права якої були
безпосередньо порушені протиправними
діями (бездіяльністю) інших осіб.

Згідно з п.5 згаданого Пленуму ВСУ
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача, а
також вини останнього в її заподіянні.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності та справедливості.

Позивач моральну шкоду обґрунтовував
тим, що внаслідок протиправних дій
відповідача, позивач був позбавлений
можливості пройти щорічне медичне
обслуговування, із-за неможливості
сплатити грошові кошти за надання
певних кваліфікованих послуг, таким
чином, позивач втратив більшу частину
своїх заощаджень, постійно перебуває в
стресовому стані.

Виходячи з засад справедливості,
добросовісності та розумності суд
вважає за необхідне позовні вимоги про
відшкодування моральної шкоди
задовольнити частково в сумі 2000 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Разом з тим, відповідачем суду не
надано жодних належних та допустимих
доказів в заперечення позовних вимог,
не здобуто таких доказів і в ході
судових засідань.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини
справи, оцінивши зібрані у справі
докази, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги частково ґрунтуються на
вимогах закону, обставини справи
частково підтверджені певними
засобами доказування, а тому позовну
заяву необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.
10, 11, 60, 79, 88, 131, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором позики -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця Львівської області,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженця Луганської області,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2,
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) борг за договором позики у сумі
34 838 грн. 54 коп., яка складається з
основного боргу у сумі 27 144 грн. 00 коп., 3%
річних у сумі 843 грн. 32 коп., індексу
інфляції у сумі 4424 грн. 29 коп., процентів
за договором позики у сумі 2426 грн. 93 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця Львівської області,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженця Луганської області,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2,
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) моральну шкоду у сумі 2000 грн. 00
коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця Львівської області,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженця Луганської області,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2,
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) витрати по сплаті судового
збору в сумі 591 грн. 98 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м.Києва через
Дарницький районний суд м.Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ
В.А. ДУБАС