Справа № 367/9080/13-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року Ірпінський
міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Пархоменко
О.В.

при секретарях Чамор Я.С.,
Лантух Я.В., Проценко Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ірпінського
міського суду справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із
даним позовом, який під час розгляду
справи неодноразово уточняла,
посилаючись на те, що в період з 07.03.2004
року по 06.11.2013 року вона перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі,
від якого вони мають сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. У зв'язку із припиненням
сімейних відносин та розірванням шлюбу
виникла необхідність у поділі майна
подружжя. В період шлюбу ними було
набуте наступне майно: 1/2 частина
квартири АДРЕСА_1 вартістю 55 414,0
гривень, свідоцтво про право власності
на нерухоме майно, видане виконкомом
Коцюбинської селищної ради від 29.06.2006
року, зареєстроване Ірпінським БТІ
29.06.2006 року; автомобіль “Volvo“ S60 Т5
державний номер НОМЕР_2 вартістю 14 600,0
доларів США, що станом на момент подачі
позову до суду за офіційним курсом НБУ
становить 116 697,80 гривень, а всього на
суму 172 111,80 гривень.

Позивачка вказує, що вказані об'єкти
були набуті наступним чином: 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1 вартістю 50 190,0 грн.
була сплачена нею 02.03.2004 року
відповідно до Договору № 61 про дольову
участь у будівництві житла від 23.02.2004
року до вступу у шлюб за рахунок коштів,
які належали їй до шлюбу, отже
відповідно до положень п.1 ч.1 та ч.7 ст. 57
СК України ця частина житла є її
особистою власністю. Інша 1/2 частина
даної квартири вартістю 55 414,0 гривень
протягом шлюбу за рахунок спільних
коштів. Дійсна ринкова вартість
зазначеної квартири на момент подачі
позову до суду становить близько 50 000,0
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
на час розгляду справи у суді становить
400 000,0 гривень. Автомобіль "Volvo" S60 Т5
державний номер НОМЕР_2 вартістю 14 600,0
доларів США був набутий 31.03.2012 року
шляхом сплати колишньому власнику
ОСОБА_4 відповідної суми коштів та
переоформлення авто у ДАІ на ОСОБА_2 на
підставі довідки-рахунку.

Вказує, що крім того в них був спільний
бізнес, який був оформлений на
відповідача ОСОБА_2 як приватного
підприємця, зокрема, вони надавали
послуги секретарів та перекладачів для
редакції журналу "Право України". Вона
особисто працювала на відповідача по
справі на підставі трудового договору
протягом 2010-2012 років, а з 2013 року у
зв'язку із розширенням бізнесу вона
також зареєструвалась як приватний
підприємець проте продовжувала
виконувати ту ж роботу, що і раніше;
протягом 2012-2013 року ними були отримані
значні доходи, які відповідач
відмовляється ділити. Зокрема, за 2012
рік 180 483,0 грн., протягом січня-серпня 2013
року приблизно 280 000,0 гривень, вказані
кошти відповідач приховав, оскільки в
інтересах сім'ї вони використані не
були і куди він їх витратив їй невідомо.

Також вказує, що оскільки відповідач
після припинення шлюбних відносин та
розірвання шлюбу не проживає разом з
колишньою сім'єю за адресою АДРЕСА_1 і
ніколи не був там зареєстрований, його
частка у спільному майні - квартирі є
незначною - 1/4, квартира однокімнатна,
тому поділити її в натурі неможливо,
так само як і визначити порядок
користування. Крім того з нею проживає
син, який знаходиться на її утриманні,
тому вона вважає можливим припинити
право власності відповідача на набуте
під час шлюбу майно, а саме на 1/4 частину
квартири АДРЕСА_1 шляхом компенсації
йому вартості 1/4 частини квартири.
Враховуючи, що відповідач забрав собі
автомобіль, який коштує приблизно
стільки ж скільки 1/4 частина квартири,
то вважає, що поділ майна, нажитого в
шлюбі слід здійснити наступним чином:
виділити їй в натурі квартиру АДРЕСА_1 ,
виділити відповідачу автомобіль “Volvo“
S60 Т5 державний номер НОМЕР_2. Також
вважає, що вона має право на частку на
доходи, які отримав відповідач від
господарської діяльності, а саме на 230
241,50 гривень.

Позивачка просила визнати спільною
сумісною власністю подружжя 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 вартістю 55 414 грн.,
автомобіль "Volvo" S60 Т5 вартістю 116 697,80
гривень та грошові кошти у сумі 460 483,0
гривень; поділити набуте у шлюбі майно
наступним чином - виділити в натурі
ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1; виділити в
натурі ОСОБА_2 автомобіль “Volvo“ S60 Т5
державний номер НОМЕР_2; поділити кошти
у сумі 460 483,0 грн., які знаходяться на
розрахунковому рахунку ОСОБА_2 порівну,
стягнувши на користь ОСОБА_1 230 241,50
гривень; стягнути з відповідача на
користь позивача понесені судові
витрати.

В подальшому під час розгляду справи
позивачка уточнила свої позовні вимоги
та крім зазначеного вище, посилається
на те, що судом проведено судову
будівельно-технічну та судову
автотоварознавчу експертизи та
встановлено дійсну ринкову вартість
майна, набутого у шлюбі. Відповідно до
Висновку судової будівельно-технічної
(оціночно-будівельної) експертизи №
СЕ-1-1-213/14 від 05.05.2014 року дійсна ринкова
вартість квартири АДРЕСА_1 на дату
складання висновку становить 640 486,0
гривень; відповідно до висновку
судового експерта-товарознавця СЕ №
1-2-218/14 від 15.04.2014 року ринкова вартість
автомобіля "Volvo" S60 Т5 на момент
проведення експертизи складає 126 181,52
грн. Вважає, що експертний висновок №
СЕ-1-1-213/14 від 05.05.2014 року стосовно
вартості спірної квартири очевидно
завищений та не відповідає дійсним
ринковим цінам, які існували на момент
проведення експертного дослідження,
тому вона замовила в Незалежному
Інституті Судових Експертиз
дослідження та отримала висновок № 8122
експертного оціночно-будівельного
дослідження від 21.07.2014 року про
вартість спірної квартири на момент
складання Висновку судової
будівельно-технічної
(оціночно-будівельної) експертизи №
СЕ-1-1-213/14 від 05.05.2014 року. Згідно
висновку № 8122 експертного
оціночно-будівельного дослідження від
21.07.2014 року дійсна ринкова вартість
квартири АДРЕСА_1 на 05.05.2014 року
становить 489 775 грн. Вважає зазначену
вартість такою, що відповідає ринковим
реаліям теперішнього часу, оскільки
ринок нерухомості, починаючи з 2008 року
весь час "просідає", тобто вартість
нерухомості весь час зменшується, про
що свідчать численні публікації як у
ЗМІ, так і в спеціальній літературі.
Вказує, що незважаючи на те, що висновок
№ СЕ-1-1-213/14 від 05.05.2014 року був отриманий
на ухвалу суду, просить взяти до уваги
висновок № 8122 експертного
оціночно-будівельного дослідження від
21.07.2014 року, оскільки він більш
об'єктивний, відповідає тенденціям
ринку нерухомості в нашій країні та
складений з використанням більшої
кількості джерел інформації ніж
висновок № СЕ-1-1-213/14 від 05.05.2014 року.

В зв'язку із викладеними обставинами
позивач ОСОБА_1 просила визнати
спільною сумісною власністю подружжя
1/2 частину квартири АДРЕСА_1 вартістю 244
888,0 гривень; автомобіль "Volvo" S60 Т5
вартістю 126 181,52 грн. та грошові кошти у
сумі 581 161,0 грн.; поділити набуте у шлюбі
майно наступним чином: виділити в
натурі ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1;
виділити в натурі ОСОБА_2 автомобіль
“Volvo“ S60 Т5 державний номер НОМЕР_2;
компенсувати ОСОБА_2 його частку у
спільному майні подружжя шляхом
зарахування зустрічних однорідних
вимог на суму 63 090,50 грн.; поділити кошти
у сумі 581 161,0 грн., які зароблені
подружжям під час шлюбу та знаходились
на розрахунковому рахунку ФОП ОСОБА_2
порівну; стягнути на користь ОСОБА_1
шляхом зарахування зустрічних
однорідних вимог 227 490,0 гривень;
стягнути з відповідача на користь
позивача понесені судові витрати.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_1 про поділ майна
подружжя, посилаючись на те, що 07
березня 2004 року між ним та ОСОБА_1 було
укладено шлюб, 06 листопада шлюб було
розірвано на підставі рішення
Ірпінського міського суду Київської
області. Під час шлюбу подружжям було
набуте наступне майно, яке є предметом
спору, а саме квартира АДРЕСА_1;
автомобіль “Volvo“ S60 Т5 державний номер
НОМЕР_2.

Вказує, що 1/2 частина квартири АДРЕСА_1
було придбано до реєстрації шлюбу, але
в той час, коли відповідачкою укладався
Договір № 61 про дольову участь у
будівництві житла від 23.02.2004 року,
відповідно до якого було сплачено
вартість зазначеної частки, вона
проживала з ним однією сім'єю, маючи при
цьому спільний побут як чоловік та
дружина; кошти, які було витрачено на
оплату вказаної частки були сумісні та
здобуті спільними зусиллями.
Враховуючи той факт, що вони проживали
однією сім'єю ще до реєстрації шлюбу, 1/2
частина спірної квартири належить
спільно їм в рівним частинах. Також
вказує, що 1/2 частина вищезазначеної
квартири та яку було придбано під час
перебування у шлюбі є майном спільним,
оскільки відповідно до ч.1 ст. 60 СК
України майно, набуте під час шлюбу
належить дружині та чоловіку на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку
(доходу). Зважаючи на те, що зазначена
квартира була в цілому придбана їх
спільними зусиллями як подружжя, у суду
є всі підстави вважати вказану
квартиру об'єктом спільної сумісної
власності позивача та відповідача в
повному обсязі та застосувати до цього
майна загальні правила поділу
спільного майна подружжя.

Позивач також вказує, що стосовно
визначення ціни позову потрібно
зазначити, що квартира оцінена згідно
висновку ТОВ "Судова незалежна
експертиза України" № СЕ-1-1-213/14 від
05.05.2014 року у 640 486,0 гривень, вартість
половини квартири, право власності на
яку просить визнати ОСОБА_2 відповідно
становить 323 243,0 гривень. Згідно
висновку ТОВ "Судова незалежна
експертиза України" № СЕ 1-2-218/14 від
15.04.2014 року дійсна ринкова вартість
автомобіля “Volvo“ S60 Т5 державний номер
НОМЕР_2 становить 126 186,52 грн., відповідно
половина вартості даного автомобіля,
яку ОСОБА_2 просить стягнути з нього на
користь відповідачки, становить 63 093,26
гривень. Виходячи із приписів
Сімейного кодексу України, які
регулюють поділ майна подружжя та
визначають його статус, він вважає, що
доцільно було б визнати за ним право
власності на автомобіль в повному
обсязі, зі свого боку ОСОБА_1 також
просить виділити йому даний автомобіль
в натурі та просить стягнути з нього
грошову компенсацію в розмірі половини
вартості автомобіля на її користь
замість її частки у цій власності.

В зв'язку із викладеними обставинами
позивач ОСОБА_2 просив визнати квартиру
АДРЕСА_1 об'єктом права спільної
сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1;
визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1; визнати за
ОСОБА_2 право власності на автомобіль
“Volvo“ S60 Т5 державний номер НОМЕР_2,
стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
половину його вартості - 63 093,26 гривень;
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судові витрати у розмірі 3 654,0 гривень.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
та її представник ОСОБА_5 позов ОСОБА_1
підтримали, підтвердили обставини,
викладені в позовній заяві, просили
позов задовольнити у повному обсязі.
Зустрічний позов ОСОБА_2 визнали
частково, суду пояснили, що 1/2 частина
квартири АДРЕСА_1 була придбана
позивачкою ОСОБА_1 до шлюбу, вартість
цієї частини квартири нею була
сплачена за рахунок коштів від продажу
квартири у м. Кам"янець-Подільський, яку
їй подарував її батько, а тому ця
частина квартири є її особистою
власністю; іншу 1/2 частину цієї
квартири вони з чоловіком придбали за
спільні кошти і ця частина є спільною
власністю подружжя. Щодо виділу ОСОБА_2
автомобіля вона не заперечує. Просили
зустрічний позов задовольнити
частково.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_6 в судовому засіданні позов
ОСОБА_1 не визнали, відповідач суду
пояснив, що вони з ОСОБА_1 проживали
разом до реєстрації шлюбу, в березні 2003
року вони вирішили придбати цю
квартиру та згодом купили її за спільні
кошти. ОСОБА_1 працювала на його фірмі,
автомобіль був придбаний за спільні
кошти. Кошти, які були зароблені
внаслідок діяльності СПД, були
витрачені на потреби сім'ї. Зустрічний
позов ОСОБА_2 та його представник
підтримали, підтвердили обставини,
викладені у зустрічній позовній заяві,
просили позов задовольнити повністю.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8, вивчивши письмові докази по
справі, суд вважає позов ОСОБА_1 таким,
що підлягає до часткового задоволення,
виходячи із наступного.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі не
підлягають доказуванню; обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 07 березня 2004
року, який розірваний у встановленому
законом порядку відповідно до рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 06 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу; від даного шлюбу вони
мають неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який в даний час проживає
з матір'ю ОСОБА_1

В судовому засіданні встановлено, що 23
лютого 2004 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Євразіябуд" (забудовник) та ОСОБА_1
(дольовик) був укладений Договір № 61
про дольову участь у будівництві житла,
відповідно до п. 1 якого забудовник
будує і передає у власність дольовику
обумовлену квартиру у новозбудованому
житловому будинку, а саме 1-кімнатну
квартиру загальною площею 42,72 кв. м. за
будівельним АДРЕСА_1, а дольовик в
порядку дольової участі сплачує
вартість будівництва житла на умовах
цього договору; запланований термін
завершення будівництва 2 квартал 2004
року, термін передачі житла в
експлуатацію до 01.10.2004 року. Згідно
графіку оплат, який є додатком № 3 до
договору № 61 від 23.02.2004 року 1-й внесок,
дата 02 березня 2004 року, сума 50 тис. 190
грн.; 2-й внесок, дата 08.06.04 р., сума 10 000
грн.; 3-й внесок 04.10.04 р., сума 45 414 грн.
Встановлено, що 04 жовтня 2004 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Євразіябуд",
Акціонерним поштово-пенсійним банком
"Аваль" та ОСОБА_1 була укладена
Додаткова угода до Договору про
дольову участь у будівництві житла № 61
від 23 лютого 2004 року, відповідно до п. 1.1
якого в зв'язку з отриманням ОСОБА_2 в
банку кредиту (кредитний договір №
014/04/2140Ф від 04 жовтня 2004 року) та
передачею в заставу майнових прав за
Договором про дольову участь у
будівництві житла № 61 від 23 лютого 2004
року для виконання умов угоди про
співробітництво та організацію
взаємовідносин № 09/05/05 від 05 листопада
2003 року сторони домовились, що
організація після введення будинку в
експлуатацію передає представнику
банку документи, визначені в договорі
про дольову участь у будівництві житла,
необхідні для оформлення права
власності на нерухомість у
відповідності з наданою банку
довіреністю від імені інвестора.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно Свідоцтва про право власності
на нерухоме майно, виданого виконавчим
комітетом Коцюбинської селищної ради
29.06.2006 року власником квартири АДРЕСА_1
є ОСОБА_1 на підставі рішення
виконавчого комітету Коцюбинської
селищної ради від 21.03.2006 року № 40/10.
Згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно, виданого
Ірпінським бюро технічної
інвентаризації 29.06.2006 року право
власності на квартиру АДРЕСА_1
зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі
свідоцтва про право власності від
29.06.2006 року, виданого на підставі
рішення виконавчого комітету
Коцюбинської селищної ради № 40/10 від
21.03.2006 року.

В судовому засіданні також
встановлено, що 31 березня 2012 року
сторонами був придбаний автомобіль Volvo"
S60 Т5. Також в період шлюбу подружжям від
спільної праці були зароблені кошти в
сумі 581 161,0 гривень.

Встановлено, що згідно висновку №
СЕ-1-1-213/14 судової будівельно-технічної
(оціночно-будівельної) експертизи від
05.05.2014 року, виконаного Судовою
незалежною експертизою України дійсна
ринкова вартість квартири АДРЕСА_1
загальною площею 44,10 кв. м. на дату
складання висновку становить 56 183,0
доларів США, що еквівалентно 640 486
гривень; дійсна ринкова вартість 1/2
частини вказаної квартири на дату
складання висновку становить 28 092
доларів США, що еквівалентно 320 243,0 грн.;
дійсна ринкова вартість 1/4 частини
вказаної квартири на дату складання
висновку становить 14 046 доларів США, що
еквівалентно 160 122 гривень.

Згідно висновку № СЕ-1-2-218/14 від 15.04.2014
року судового
експерта-автотоварознавця, виконаного
Судовою незалежною експертизою
України ринкова вартість автомобіля
“Volvo“ S60 Т5 державний номер НОМЕР_2 на
момент проведення експертизи складає
126 186,52 грн.

Згідно висновку № 8122 експертного
оціночно-будівельного дослідження,
складеного 21 липня 2014 року Незалежним
інститутом судових експертиз за заявою
ОСОБА_5, що діє в інтересах ОСОБА_1 від
11.07.2014 року дійсна (ринкова) вартість
квартири АДРЕСА_1 станом і в цінах на
05.05.2014 року становить 489 775,0 гривень;
дійсна (ринкова) вартість 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1 станом і в цінах на
05.05.2014 року становить 244 888,0 гривень;
дійсна (ринкова) вартість 1/4 частини
квартири АДРЕСА_1 станом і в цінах на
05.05.2014 року становить 122 444,0 гривень.

Наведені обставини підтверджуються
поясненнями учасників процесу, свідків
ОСОБА_7, ОСОБА_8, матеріалами справи.

Так свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснила, що вона бачить ОСОБА_1 другий
раз в житті. В 2002 році вона вирішила
купити в м. Кам"янець-Подільському
квартиру, по об'яві вона зустрілася з
ОСОБА_1, подивилася її квартиру,
квартира їй сподобалась і вона дала їй
200 доларів завдатку. Всього вона
заплатила ОСОБА_1 10 500,0 доларів в 2002
році.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що сторін
вона знає і наскільки їй відомо до
одруження вони разом не проживали,
бюджету не мали. Після одруження вони
стали разом проживати в сімейному
гуртожитку і робили ремонт в квартирі в
смт. Коцюбинське, потім вони туди
переїхали. Наскільки їй відомо,
квартиру купила ОСОБА_1 до одруження, т.
я. її батьки хотіли купити їй квартиру,
то, як вона розуміє, цю квартиру купили
за їх кошти. Пояснила, що вони разом
відпочивали з позивачкою та
відповідачем до того, як вони уклали
шлюб, їй достовірно невідомо чи вони
мали намір купити квартиру до шлюбу та
обставини придбання цієї квартири їй
невідомі.

У відповідності до ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

У відповідності до ст. 61 СК України
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту. Об'єктом права
спільної сумісної власності є
заробітна плата, пенсія, стипендія,
інші доходи, одержані одним із
подружжя. Якщо одним із подружжя
укладено договір в інтересах сім'ї, то
гроші, інше майно, в тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

У відповідності до ст. 63 СК України
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

У відповідності до ст. 65 СК України
дружина, чоловік розпоряджаються
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, за
взаємною згодою. При укладенні
договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина, чоловік
має право на звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового. Для укладення
одним із подружжя договорів, які
потребують нотаріального посвідчення
і (або) державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово. Згода на укладення
договору, який потребує нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, має бути нотаріально
засвідчена. Договір, укладений одним із
подружжя в інтересах сім'ї, створює
обов'язки для другого з подружжя, якщо
майно, одержане за договором,
використане в інтересах сім'ї.

У відповідності до ч.1 ст. 69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

У відповідності до ст. 70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. При вирішенні спору про
поділ майна суд може відступити від
засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення,
зокрема якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї. За рішенням суду частка майна
дружини, чоловіка може бути збільшена,
якщо з нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Як встановлено в судовому засіданні
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 07 березня 2004
року, який розірваний у встановленому
законом порядку відповідно до рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 06 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу; від даного шлюбу вони
мають неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який в даний час проживає
з матір'ю ОСОБА_1 Також встановлено, що
за час перебування в шлюбі сторони
придбали квартиру АДРЕСА_1, автомобіль
Volvo" S60 Т5 та в період шлюбу подружжям від
спільної праці були зароблені кошти в
сумі 581 161,0 гривень.

Таким чином суд вважає, що в судовому
засіданні беззаперечно встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
частки їх в праві спільної сумісної
власності є рівними, а тому слід
поділити спірну квартиру між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 та виділити кожному по 1/2
частині, визнавши за ними право
власності на належні їм частки. При
цьому суд вважає, що доводи позивачки
ОСОБА_1 про те, що 1/2 частина квартири
АДРЕСА_1 придбана нею особисто за
власні кошти до реєстрації шлюбу з
відповідачем є необґрунтованими,
оскільки беззаперечних доказів того,
що нею до реєстрацію шлюбу з
відповідачем було сплачено вартість 1/2
частини спірної квартири за рахунок
особистих коштів суду надано не було.
При цьому , посилання позивачки на те,
що доказом сплати вартості 1/2 частини
квартири є Договір № 61 про дольову
участь у будівництві житла від 23 лютого
2004 року та Графік оплат, який є додатком
до цього договору є також
необґрунтованими та не свідчать, що
саме нею за рахунок власних коштів було
внесено вартість цієї частини квартири
до реєстрації шлюбу з відповідачем. Як
встановлено в судовому засіданні
Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, відповідно до якого
власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1
було видано виконавчим комітетом
Коцюбинської селищної ради 29.06.2006 року,
тобто під час перебування сторін у
зареєстрованому шлюбі.

Також суд вважає, що згідно висновку №
СЕ-1-1-213/14 судової будівельно-технічної
(оціночно-будівельної) експертизи від
05.05.2014 року, виконаного Судовою
незалежною експертизою України дійсна
ринкова вартість квартири АДРЕСА_1
загальною площею 44,10 кв. м. на дату
складання висновку становить 56 183,0
доларів США, що еквівалентно 640 486
гривень, даний висновок виконаний
експертною установою відповідно до
ухвали Ірпінського міського суду
Київської області, а тому визначення
дійсної ринкової вартості спірної
квартири суд вважає обґрунтованим та
не вбачає підстав для врахування
визначення дійсної вартості квартири
відповідно до висновку № 8122
експертного оціночно-будівельного
дослідження, складеного 21 липня 2014 року
Незалежним інститутом судових
експертиз за заявою ОСОБА_5, що діє в
інтересах ОСОБА_1 від 11.07.2014 року.

За таких обставин суд не вбачає підстав
для визнання спільною сумісною
власністю подружжя 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1 вартістю 244 888,0 гривень та для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в
цій частині. Інших належних та
допустимих доказів на підтвердження чи
спростування цих обставин суду надано
не було.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що слід поділити спільне майно
подружжя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, виділити
ОСОБА_2 із спільної сумісної власності
подружжя автомобіль “Volvo“ S60 Т5
державний номер НОМЕР_2 вартістю 126 186,52
гривень, визнавши за ним право
власності на вказане майно та стягнути
із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову
компенсацію за половину вартості
автомобіля “Volvo“ S60 Т5 державний номер
НОМЕР_2 у сумі 63 093,26 гривень, виходячи із
визначення ринкової вартості
автомобіля “Volvo“ S60 Т5 державний номер
НОМЕР_2 в розмірі 126 186,52 гривень на
момент проведення експертизи згідно
висновку № СЕ-1-2-218/14 від 15.04.2014 року
судового експерта-автотоварознавця,
виконаного Судовою незалежною
експертизою України. Також слід
виділити ОСОБА_1 із спільної сумісної
власності подружжя 1/2 частини грошових
коштів у сумі 290 580,50 гривень, визнавши
за нею право власності на вказане майно
та виділити ОСОБА_2 із спільної
сумісної власності подружжя 1/2 частини
грошових коштів у сумі 290 580,50 гривень,
визнавши за ним право власності на
вказане майно.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 суд
задовольняє частково.

Що стосується зустрічного позову
ОСОБА_2, суд, розглядаючи справу в межах
заявлених позовних вимог, вважає, що
оскільки в судовому засіданні
встановлено, що квартира АДРЕСА_1
вартістю 640 486,0 гривень та автомобіль
“Volvo“ S60 Т5 державний номер НОМЕР_2
вартістю 126 186,52 гривень є спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, зустрічний позов ОСОБА_2 слід
задовольнити, поділити спільне майно
подружжя між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, виділити
ОСОБА_2 із спільної сумісної власності
подружжя 1/2 частини квартири АДРЕСА_1,
визнавши за ним право власності на
вказане майно, виділити ОСОБА_1 із
спільної сумісної власності подружжя
1/2 частини квартири АДРЕСА_1, визнавши
за нею право власності на вказане
майно; виділити ОСОБА_2 із спільної
сумісної власності подружжя
автомобіль “Volvo“ S60 Т5 державний номер
НОМЕР_2 вартістю 126 186,52 гривень,
визнавши за ним право власності на
вказане майно та стягнути із ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за
половину вартості автомобіля “Volvo“ S60
Т5 державний номер НОМЕР_2 у сумі 63 093,26
гривень.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд вважає, що слід стягнути із
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові
витрати в сумі 2 574,46 гривень, а з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі
3 654,0 гривень.

На підставі ст. ст. 60-61, 63, 65, 69, 70, 71 СК
України, керуючись ст. ст.10, 11, 60, 61, 212, 214,
215, 218 ЦПК України суд:

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя задовольнити частково.

Визнати автомобіль “Volvo“ S60 Т5
державний номер НОМЕР_2 вартістю 126 186,52
гривень та грошові кошти у сумі 581 161,0
гривень спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Поділити спільне майно подружжя між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Виділити ОСОБА_2 із спільної сумісної
власності подружжя автомобіль “Volvo“ S60
Т5 державний номер НОМЕР_2 вартістю 126
186,52 гривень, визнавши за ОСОБА_2 право
власності на вказане майно.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ідентифікаційний номер НОМЕР_4 грошову
компенсацію за половину вартості
автомобіля “Volvo“ S60 Т5 державний номер
НОМЕР_2 у сумі 63 093,26 гривень (шістдесят
три тисячі дев'яносто три гривні 26 коп.)

Виділити ОСОБА_1 із спільної сумісної
власності подружжя 1/2 частини грошових
коштів у сумі 290 580,50 гривень (двісті
дев'яносто тисяч п'ятсот вісімдесят
гривень 50 коп.), визнавши за нею право
власності на вказане майно.

Виділити ОСОБА_2 із спільної сумісної
власності подружжя 1/2 частини грошових
коштів у сумі 290 580,50 гривень (двісті
дев'яносто тисяч п'ятсот вісімдесят
гривень 50 коп.), визнавши за ним право
власності на вказане майно.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 2 574,46 гривен (дві
тисячі п'ятсот сімдесят чотири гривні 46
коп.).

В інший частині позов залишити без
задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 вартістю 640
486,0 (шістсот сорок тисяч чотириста
вісімдесят шість гривень) та
автомобіль “Volvo“ S60 Т5 державний номер
НОМЕР_2 вартістю 126 186,52 гривень спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та
ОСОБА_1.

Поділити спільне майно подружжя між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Виділити ОСОБА_2 із спільної сумісної
власності подружжя 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1, визнавши за ОСОБА_2 право
власності на вказане майно.

Виділити ОСОБА_1 із спільної сумісної
власності подружжя 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1, визнавши за ОСОБА_1 право
власності на вказане майно.

Виділити ОСОБА_2 із спільної сумісної
власності подружжя автомобіль “Volvo“ S60
Т5 державний номер НОМЕР_2 вартістю 126
186,52 гривень, визнавши за ОСОБА_2 право
власності на вказане майно.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ідентифікаційний номер НОМЕР_4 грошову
компенсацію за половину вартості
автомобіля “Volvo“ S60 Т5 державний номер
НОМЕР_2 у сумі 63 093,26 гривень (шістдесят
три тисячі дев'яносто три гривні 26 коп.)

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судові витрати в сумі 3 654,0 гривен (три
тисячі шістсот п'ятдесят чотири
гривни).

Повне рішення буде виготовлене
протягом п'яти днів з дня закінчення
розгляду справи 09.12.2014 року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через
Ірпінський міський суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: О. В. Пархоменко