Справа № 182/7228/14-ц
Провадження № 2/0182/3793/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.12.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого суддіБагрової
А.Г.секретаря Салогуб Н.М.розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Нікополя цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Головного
управління Державної міграційної
служби в Дніпропетровській області
про визнання втратившою право
користування та зняття з реєстрації, та
за зустрічним позовом ОСОБА_4, що діє в
своїх інтересах та інтересах
малолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3,
третя особа - служба у справах дітей
Нікопольської державної адміністрації
Дніпропетровської області, про
вселення та усунення перешкод в
користуванні будинком, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до
відповідача та просить визнати її
втратившою право користування
житловим приміщенням, будинком АДРЕСА_1
та зняти її з реєстрації за цією
адресою. В обґрунтування позову
позивач послався на те, що ОСОБА_4 це
його колишня дружина, з якою шлюб було
розірвано за рішенням суду від 23.01.2014
року, оскільки спільне життя в них не
склалось і вони припинили спільно
проживати з серпня 2013 року . З серпня 2013
року ОСОБА_4 разом із дітьми виселилась
з будинку, забрала всі речі, в тому
числі і дитячі та постійно проживає за
адресою АДРЕСА_2. Однак на сьогоднішній
день залишається зареєстрованою в
належному йому будинку на праві
приватної власності, внаслідок чого
він вимушений сплачувати додатково
комунальні послуги. Також він має намір
розпорядитись своїм будинком, а у
зв'язку з наявністю реєстрації
відповідачки в його будинку він у цьому
праві обмежений.

В судовому засіданні позивач на
позовних вимогах наполягав в повному
обсязі.

Відповідач проти позову
заперечувала та подала зустрічний
позов від себе та в інтересах
малолітньої доньки ОСОБА_5, про
вселення до будинку ОСОБА_3, оскільки
вона виселилась з його будинку в серпні
2013 року у зв'язку з його агресивною
поведінкою. ОСОБА_3 перешкоджає їй
проживати в спірному будинку, змінив
замки і вона вимушена проживати по
будинкам знайомих та рідних, оскільки
не має власного житла. Просить суд
вселити її з дітьми до будинку ОСОБА_3
та усунути перешкоди в користуванні
житловим будинком.

ОСОБА_6, другий позивач за
зустрічним позовом, просить суд
розглянути справу за його відсутності,
на позові матері до батька про вселення
наполягає. ( а.с. 65)

Представник служби у справах дітей
Нікопольської районної державної
адміністрації вважає, що зустрічний
позов матері та її неповнолітньої
доньки ОСОБА_5 про вселення слід
задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 проти зустрічного
позову заперечував та просив суд
відмовити, оскільки ОСОБА_4 добровільно
виселилась з будинку та забрала всі
свої та дитячі речі в серпні 2013 року,
оскільки між ними постійно відбувались
конфлікти та непорозуміння, що
призвело до розірвання шлюбу. Вона
заздалегідь до цього дня робила в
будинку до якого переїхала ремонт, а
коли він був на роботі вона виселилась
та забрала не тільки речі, а й майно з
будинку: люстри, меблі, штори тощо.
Наміру проживати разом з ним в будинку
вона не має і ніколи про це не просила, і
цей позов подала у зв'язку з тим, що між
ними існує спір щодо поділу спільного
сумісного майна подружжя. Замки він не
змінював. В будинку два входа і ключі в
неї є, на одних вхідних дверях він
вимушений був змінити замок, оскільки ,
коли дружина виселялась, то
заблокувала ключем двері, то йому , щоб
відімкнути двері треба було відмикати
замок свердлом за допомогою брата.
Також зазначив, що син ОСОБА_6 також
ніколи не просився проживати з ним і
він не перешкоджав йому ніколи
проживати в цьому будинку, до того ж до
сина та доньки в нього немає ніяких
позовних вимог щодо зняття їх з
реєстрації, він бажає визнати
втратившою право користування
будинком тільки колишню дружину.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов до
наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_3 належить на праві власності
житловий будинок АДРЕСА_1 ( а.с. 8,9,21)

В зазначеному будинку зареєстровані та
проживали до серпня 2013 року ОСОБА_4 (
колишня дружина), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2(
син позивача), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (
донька позивача) ( а.с.10)

В серпні 2013 року ОСОБА_4 внаслідок
припинення шлюбних відносин з ОСОБА_3
разом з дітьми виселилась з будинку,
забравши свої та дітей речі та деякі
меблі, люстри, штори, що не
заперечувалось ОСОБА_4 в судовому
засіданні та підтверджено свідками
ОСОБА_7 ( братом позивача), ОСОБА_8 (
матір'ю ОСОБА_4), а також актом від 30.08.2014
року ( а.с.7)

З серпня 2013 року ОСОБА_4 разом з дітьми
постійно проживає за адресою АДРЕСА_2 в
житловому будинку, що належить її
матері ОСОБА_8

23 січня 2014 року за рішенням
Нікопольського міськрайонного суду
шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було
розірвано ( а.с. 6)

Як вбачається з рішення суду з серпня
місяця 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
поновлювати шлюбні відносини не
намагались ( а.с.6)

Посилання ОСОБА_4, що ОСОБА_3
перешкоджає їй проживати в АДРЕСА_1 в
судовому засіданні підтвердження не
знайшли, оскільки і сама ОСОБА_4 і
свідки в судовому засіданні
підтвердили, що вона добровільно
виселилась з цього будинку та забрала
речі, в тому числі меблі без наміру
повертатись до будинку та проживати в
ньому у зв'язку з постійним сварками з
чоловіком. Само по собі посилання на
постійні сварки між подружжям та
конфлікти під час перебування у шлюбі
не є доказом, що ОСОБА_3 перешкоджав їй
проживати в цьому будинку. До того ж, як
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4
звернулась зі скаргою до органів
міліції та суду з приводу вселення в
будинок позивача, тільки після
отримання позову про визнання її
втратившою право користування
будинком. Те, що позивач поміняв ключі
на вхідних дверях в судовому засіданні
також підтвердження не знайшло.
Доказів, що ОСОБА_4 разом з дітьми з
серпня 2013 року намагалась повернутись
до будинку також суду не надано.

Таким чином, враховуючи вище викладене,
суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_3
про визнання втратившою право
користування житловим будинком ОСОБА_4
підлягає задоволенню відповідно до
статті 405 ЦК України у зв'язку з її
добровільним виселенням з серпня 2013
року та відсутністю в будинку позивача
понад рік без поважних причин, а вимоги
за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_6 не
підлягають задоволенню у зв'язку з
недоведеністю обставин, що ОСОБА_3
перешкоджає вселенню ОСОБА_4 та ОСОБА_6,
ОСОБА_5 до будинку.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 319, 321, 386, 391, 405
ЦК України, ст.ст. 10,11.60, 61, 212-215 ЦПК
України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Головного
управління Державної міграційної
служби в Дніпропетровській області
про визнання втратившою право
користування та зняття з реєстрації
задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6,
втратившою право користування
житловим будинком АДРЕСА_1.

Зняти з реєстраційного обліку за
адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
сплачений судовий збір у розмірі 243 грн.
60 коп.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4, що діє в своїх інтересах та
інтересах малолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_6
до ОСОБА_3, третя особа - служба у
справах дітей Нікопольської державної
адміністрації Дніпропетровської
області, про вселення та усунення
перешкод в користуванні будинком
відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга протягом десяти днів з дня його
отримання до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: А. Г. Багрова