Справа № 645/4462/14
Провадження № 2/645/1637/14
18 листопада 2014 року Фрунзенський
районний суд м.Харкова у складі:
головуючого – судді Алтухової О.Ю.,
секретар судового засідання – Анацька
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові в заочному
порядку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_2 про відшкодування в
порядку регресу витрат, пов’язаних з
виплатою страхового відшкодування,-
Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача ОСОБА_2 про відшкодування в
порядку регресу витрат, пов’язаних з
виплатою страхового відшкодування у
сумі 10 225, 63 грн. та судові витрати у сумі
Представники позивача у судове
засідання не з’явилися, суду надано
заяви про розгляд справи за
відсутності представника, позовні
вимоги підтримані в повному обсязі.
Відповідач у судові засідання не
з’явився, причини неявки суду не
повідомлено, судові повістки,
направлені на адресу відповідача
рекомендованою кореспонденцією,
повернуті до суду із позначкою
поштового відділення «за закінченням
терміну зберігання».
Відповідно до положень ст. 224 ЦПК
України суд вважає можливим ухвалити
заочне рішення по справі.
Суд, дослідивши надані докази в їх
сукупності, вважає встановленими
наступні факти та відповідні їм
Відповідно до постанови Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 22 березня
2011 року ОСОБА_2 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у
вигляді штрафу в дохід держави в
Зі змісту зазначеної постанови
вбачається, що 26 лютого 2011 року о 15.40
год. в м. Харкові по вул. Державінській
на перехресті з вул. Плеханівською
водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем
НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього
знаку 2.1 «надати дорогу», в наслідок
чого сталося зіткнення з автомобілем
НОМЕР_2, автомобілі отримали
пошкодження, завдані матеріальні
Постанова набрала законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
звільняє від доказування обставин
(причин) ДТП.

Згідно положень ст. 22 Закону України
«Про обов’язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі – Закон) ОСОБА_1
(транспортне) страхове бюро України
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна життю, здоров’ю та майну
третіх осіб під час
дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до висновку експертного
автотоваровідчого дослідження № 66 від
14 квітня 2011 року вартість
відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу складових частин автомобілю
НОМЕР_3 на момент ДТП 26 лютого 2011 року
складає 10 225, 63 грн.

З положень пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону
МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту
потерпілих відшкодовує шкоду на
умовах, визначених цим Законом, у разі
її заподіяння транспортним засобом,
власник якого не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність.

У зв’язку із настанням події,
передбаченої ч. 1 ст. 41 Закону ОСОБА_1
(транспортне) страхове бюро України
здійснило власнику автомобілю НОМЕР_3
ОСОБА_4 виплату відшкодування у сумі 10
225, 63 грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 2444 від 06 червня 2011 року.

Згідно положень ст. 38 Закону та ст. 1191 ЦК
України особа, яка відшкодувала шкоду
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування.

Відповідно до положень ст. 1187 ЦК
України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди, тощо)
володіє транспортним засобом.

Відповідно до положень п. 6 Постанови
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 01 березня 2013
року «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» не вважається особою, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, і не несе
відповідальності за шкоду перед
потерпілим особа, яка керує
транспортним засобом у зв’язку з
виконанням своїх трудових (службових)
обов’язків на підставі трудового
договору (контракту) із особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, якщо з нею
укладено цивільно-правовий договір.
Така особа, враховуючи характер
відносин, які між ними склалися, може
бути притягнута до відповідальності
роботодавцем лише у регресному порядку
відповідно до статті 1191 ЦК України.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що у позивача МТСБУ виникло право
регресної вимоги до відповідача
ОСОБА_2, у зв’язку із чим позовні вимоги
підлягають задоволенню і сума
відшкодування в розмірі 10 225, 63 грн.,
сплачена позивачем, підлягає стягненню
з відповідача.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати, які відповідно до ст. 79
ЦПК України складаються з судового
збору та витрат, пов’язаних з
розглядом справи, а до останніх в свою
чергу, належать і витрати на правову
допомогу.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача витрати на правову
допомогу та надав суду на
підтвердження своїх вимог наступні
докази: контракт № 62 про надання
правової допомоги укладений 27 вересня
2012 року між позивачем ОСОБА_1
(транспортним) страховим бюро України
та ОСОБА_5, додаткову угоду № 109 до
контракту яка передбачає, що розмір
винагороди виконавця послуг за ведення
справи ОСОБА_2 складає 2000,00 грн.,
додаткову угоду № 48 до контракту № 62
про надання правової допомоги
укладеного 27 вересня 2012 року; платіжне
доручення № 33081 від 12 червня 2014 року про
перерахування ФОП ОСОБА_6 1000,00 грн. в
якості передплати (50%) за надання
правової допомоги згідно додаткової
угоди № 109 від 15 травня 2014 року.

Таким чином, витрати на правову
допомогу позивача, а також судовий збір
у сумі 243,60 грн., сплачений відповідно до
квитанції № 100537.313.5 від 02 червня 2014 року
підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 22, 38, 41 Закону
України «Про обов’язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст.ст. 10,11, 60, 79, 88, 197, 212-215, 224-226
ЦПК України, суд,-

в и
р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (транспортного)
страхового бюро України –
задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4) на
користь ОСОБА_1 (транспортного)
страхового бюро України (код 21647131)
грошові кошти на відшкодування в
порядку регресу витрат, пов’язаних з
виплатою страхового відшкодування в
сумі 10 225 (десять тисяч двісті двадцять
п’ять) грн. 63 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4) на
користь ОСОБА_1 (транспортного)
страхового бюро України (код 21647131)
судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. та
витрати на правову допомогу в сумі 1000,00
грн.

Відповідачем, який не приймав участі у
розгляді справи, протягом десяти днів з
дня отримання копії заочного рішення
може бути подана письмова заява про
перегляд заочного рішення, відповідно
до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене
іншими особами, які брали участь у
розгляді справи до апеляційного суду
Харківської області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги. Іншими
особами, які брали участь у справі, але
не були присутніми у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: