Справа № 2507/209/2012 Провадження №
22-ц/795/2466/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Головченко М.М. Доповідач - Боброва І. О.
У Х В А Л А

08 грудня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБобрової
І.О.,суддів:Єстафіїва О.К., Страшного
М.М.,при секретарі:Зіньковець О.О.,за
участю:позивача, її представника
ОСОБА_5, представника відповідача -
ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу
Ічнянського районного суду
Чернігівської області від 03 листопада
2014 року про роз'яснення рішення
Ічнянського районного суду від 22
лютого 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про усунення перешкод
в користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Ічнянського районного суду
Чернігівської області від 03 листопада
2014 року заяву ОСОБА_7 про роз'яснення
рішення суду задоволено частково.
Роз'яснено рішення Ічнянського
районного суду від 22 лютого 2012 року по
справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою. Суд першої
інстанції вказав: «В остаточній
редакції резолютивну частину викласти
наступним чином: зобов'язати ОСОБА_8
привести суміжну межу, яка розділяє
земельні ділянки, що знаходяться за
адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 у
відповідність з генеральними планами
шляхом перенесення огорожі і привести
у відповідність до акту обстеження
земельної ділянки від 01 грудня 2011 року
складеного комісією Ічнянської
міської ради, якщо даний акт відповідає
генеральним планам землекористувачів
земельних ділянок.».

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить
зазначену ухвалу суду першої інстанції
змінити та постановити нову ухвалу,
якою повністю задовольнити її заяву
про роз'яснення рішення Ічнянського
районного суду від 22.02.2012 року,
посилаючись на незаконність,
необґрунтованість в частині
викладених в ній припущень, такою, що
суперечить матеріалам справи. На думку
апелянта, ухвала винесена з порушенням
вимог ст.ст. 60, 210 ЦПК України. Апелянт
вважає, що саме заміри комісії,
відображені в акті від 01.12.2011 року,
необхідно зазначити у резолютивній
частині судового рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить
доповнити резолютивну частину
судового рішення від 22.02.2014 року
реченням наступного змісту, а саме,
"зобов'язати позивача привести у
відповідність з генеральними планами
будівлю Б-1 (будь-яким способом), яка
знаходиться на її території своїм
лівим краєм на 0,7 м.". Апелянт
обґрунтувала свою позицію тим, що
виконати рішення у той спосіб, що
запропонований судом неможливо через
те, що сарай позивача, який був
перебудований у свій час, в даний час
знаходиться на межі їх земельних
ділянок і частина цього сараю (лівий
край) виходить на її земельну ділянку.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_7 та
її представник підтримали доводи
апеляційної скарги і просили її
задовольнити, а задоволенні
апеляційної скарги відповідача -
відмовити.

Представник апелянта ОСОБА_8 підтримав
доводи власної апеляційної скарги і
просив її задовольнити. Апеляційну
скаргу позивача просив відхилити.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційних скарг,
апеляційний суд на підставі положень
п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України приходить до
висновку, що апеляційні скарги
підлягають частковому задоволенню.

По справі встановлено, що рішенням
Ічнянського районного суду від 22
лютого 2012 року було задоволено вимоги
ОСОБА_7 Зобов'язано ОСОБА_8 привести
суміжну межу, яка розділяє земельні
ділянки, що знаходяться за адресою
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 у відповідність з
генеральними планами шляхом
перенесення огорожі.

Рішення набрало законної сили.

20 жовтня 2014 року ОСОБА_7 подала до суду
заяву про роз'яснення рішення суду.
Задовольняючи частково дану заяву
ОСОБА_7, суд першої інстнції виклав
резолютивну частину рішення від 22.02.2012
«в остаточній редакції».

За змістом ч.1 ст.221 ЦПК України, суд може
роз'яснити своє рішення , не змінюючи
при цьому його змісту.

Як встановлено апеляційним судом,
районний суд, в порушення вимог ст.221
ЦПК України, обґрунтовуючи свою ухвалу
роз'ясненням рішення, фактично змінив
резолютивну частину рішення суду, що
набрало законної сили, виклавши її в
іншій редакції, що є порушенням
процесуального закону.

Крім того, постановляючи ухвалу, суд
першої інстнції в мотивувальній та
резолютивній частинах послався на акт
обстеження земельної ділянки від
01.12.2011. Незважаючи на те, що "даний акт
викликав у суду сумніви", він був
покладений в основу ухвали про
роз'яснення рішення з оговоркою, що
його застосування можливо у випадку
відповідності даного акту генеральним
планам земелекористувачів земельних
ділянок. Фактично суд поклав на
державного виконавця невластиві йому
обов"язки щодо оцінки доказу у
цивільній справі, що є неприпустимим.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції при
постановленні ухвали від 03 листопада
2014 року про роз'яснення рішення порушив
порядок встановлений для вирішення
даного питання, а тому дана ухвала
підлягає скасуванню з направленням
справи до суду першої інстанції на
новий розгляд для вирішення питання
відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст. 221, 303, 307, 312 ч.1 п.3, ст. 313, 315,
317, 319, 324 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8
задовольнити частково.

Ухвалу Ічнянського районного суду
Чернігівської області від 03 листопада
2014 року скасувати, з передачею питання
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:Судді: