Номер провадження: 22-ц/785/9447/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Суворова В.О.,

Сватаненка В.І.,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 25 вересня 2014 року по справі за
позовом Комунального підприємства
«Теплопостачання міста Одеси» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
послуги з теплопостачання,-

встановила:

У квітні 2014 року Комунальне
підприємство «Теплопостачання міста
Одеси» звернулося до суду з зазначеним
позовом та просило стягнути з ОСОБА_3
заборгованість за послуги з
теплопостачання у розмірі 14857 грн. та
судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
ОСОБА_3 проживає у квартирі АДРЕСА_1.
Даний будинок знаходиться у
комунальній власності територіальної
громади і його теплопостачання
забезпечує позивач. ОСОБА_3 було
відкрито особовий рахунок НОМЕР_1, за
яким обліковуються надані послуги з
теплопостачання. Відповідач за період
з 01.11.2007 року по 01.04.2014 року оплату за
теплову енергію не здійснював,
внаслідок чого утворилася
заборгованість у розмірі 14857 грн., яку
позивач просив стягнути у судовому
порядку.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 25 вересня 2014 року позовні
вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Комунального підприємства
«Теплопостачання міста Одеси»
заборгованість за послуги з
теплопостачання у розмірі 7484 грн..
Стягнуто також судовий збір у розмірі
243,6 грн.. В іншій частині позову
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала до
суду апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду змінити в частині
стягнення з відповідача ОСОБА_3 суми
заборгованості у розмірі 7484 грн., та в
цій частині ухвалити по справі нове
рішення, яким у позові відмовити,
посилаючись на порушення судом норм
права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржене,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватись перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу задовольнити частково з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги
Комунального підприємства
«Теплопостачання міста Одеси»
частково та стягуючи з ОСОБА_3
заборгованість за послуги у розмірі 7484
грн., суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач, отримуючи послуги
з постачання теплової енергії за
період з 01.10.2007 року по 01.04.2014 року, не
здійснював оплату за отримані послуги,
внаслідок чого утворилася
заборгованість, яка, враховуючи строк
позовної давності, становить 7484 грн.,
яку суд й стягнув.

Але колегія суддів повністю не може
погодитись з рішенням суду першої
інстанції, оскільки висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи, суд неправильно застосував
норми матеріального права.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009
року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі», рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства відповідно до
статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми. Обґрунтованим визнається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 25 вересня 2014 року
зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до ч. 4 ст. 309 ЦПК України
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення суду є
порушення судом норм матеріального або
процесуального права.

Апеляційним судом встановлено,
підтверджено матеріалами справи, та не
спростовується сторонами, що
Комунальне підприємство
«Теплопостачання міста Одеси»
створено на підставі рішення Одеської
міської ради від 27.06.2006 року за № 101-V
шляхом злиття КП «Одесатеплоенерго» та
КП «Одестеплокомуненерго».

Відповідно до п. 2.1.1. Статуту
підприємства метою його створення є
здійснення виробничо-технічної
діяльності, спрямованої на надійне та
безперебійне забезпечення споживачів
тепловою енергією.

Рішенням Одеської міської ради №173-V
від 05.04.2007 «Про визначення виконавців
житлово-комунальних послуг у м. Одеса»
Комунальне підприємство
«Теплопостачання м. Одеси» визначено
виконавцем послуг з постачання
теплової енергії на опалення та
гарячої води у житловому фонді
комунальної власності територіальної
громади м. Одеси.

Відповідно до довідки КП «ЖКС
«Фонтанський» за № 123 від 25.03.2014 року
ОСОБА_3 зареєстрований в квартирі
АДРЕСА_1 (а.с.4).

Зазначений будинок знаходиться у
комунальній власності територіальної
громади та його теплопостачання
забезпечує КП «Теплопостачання міста
Одеси».

У зв'язку з цим на ім'я ОСОБА_3 було
відкрито особовий рахунок НОМЕР_1, та
згідно реєстру нарахувань та оплат КП
«Теплопостачання міста Одеси» від
01.10.2007 року обліковуються надані
послуги з теплопостачання (а.с.3).

Пунктом п'ятим частиною третьою ст. 20 ЗУ
«Про житлово-комунальні послуги» №
1875-ІV від 24.06.2004 року передбачено, що
споживач зобов'язаний «сплачувати
житлово-комунальні послуги в строки,
установлені договором або законом».

Відповідно до ч. 3 ст. 20 зазначеного
Закону споживач зобов'язаний укласти
договір на надання житлово-комунальних
послуг, підготовлений виконавцем на
основі типового договору.

Статтею 162 ЖК України визначено, що
наймач зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату і плату за комунальні
послуги.

Згідно з п.п. 18, 20 «Правил надання послуг
по централізованому опаленню,
постачання холодної та гарячої води та
водовідведення», затверджених
Кабінетом міністрів України від 21.07.2005
року № 630, плата за надані послуги
вноситься споживачем відповідно до
показань засобів обліку води і
теплової енергії або затверджених
нормативів (норм) споживання на
підставі платіжного документа
(розрахункової книжки, платіжної
квитанції тощо) або відповідно до умов
договору на встановлення засобів
обліку. Розрахунковим періодом для
оплат послуг є календарний місяць.
Плата за послуги вноситься не пізніше 20
числа місяця, що настає за
розрахунковим, якщо договором не
встановлено інший строк.

Відповідно до ст. 525 ЦК України не
допускається одностороння відмова від
зобов'язань.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції, правильно застосувавши
строк позовної давності, передбачений
ст.ст. 257, 261 ЦК України, зазначив, що
відповідач ОСОБА_3, отримуючи послуги з
постачання теплової енергії, не
здійснював оплату за отримані послуги,
внаслідок чого у нього за період з
квітня 2011 року по 30 квітня 2014 року,
тобто в межах трирічного строку,
утворилася заборгованість у розмірі 7484
грн., яку суд стягнув.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
ОСОБА_3 повинен сплачувати кошти за
користування тепловою енергією, але
колегія суддів не погоджується з сумою
боргу з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
31.07.2013 року ОСОБА_3 продав квартиру
АДРЕСА_1 ОСОБА_5, що підтверджується
договором купівлі-продажу від 31.07.2013
року, серії ВТК № А365156, та витягом про
державну реєстрацію права власності за
цю же дату, тобто з 31.07.2013 року
відповідач не є власником зазначеної
квартири та не може нести
відповідальність за несплату
комунальних послуг з зазначеної дати.

Таким чином, заборгованість за
несплату послуг за теплопостачання
необхідно обчислювати, з урахуванням
строку позовної давності, з травня 2011
року по липень 2013 року включно, що
складає 5417,42 грн., яка і підлягає
стягненню з ОСОБА_3 на користь позивача.

Згідно ст.ст. 10, 27, 60 ЦПК України сторони,
які приймають участь у справі,
користуються рівними правами відносно
надання доказів, їх дослідження та
доведення до суду їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

З урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
на усі зазначені обставини уваги не
звернув, що призвело до ухвалення
необґрунтованого рішення, яке підлягає
зміні в частині стягнення суми
заборгованості.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, ст. 309 ч. 1 п. 4, 313, 314, 316,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 25 вересня 2014 року змінити.

Викласти резолютивну частину рішення
наступним чином: «Стягнути з ОСОБА_3 на
користь Комунального підприємства
«Теплопостачання міста Одеси»
заборгованість за послуги з
теплопостачання у розмірі 5417,42 грн..».

В решті рішення залишити без змін.

Рішення колегії судів набирає законної
сили з моменту проголошення.

Рішення колегії суддів може бути
оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області

І.А. Артеменко

В.І. Сватаненко

В.О. Суворов