Провадження №6/405/379/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2014 року Ленінський
районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Кіровограді
подання старшого державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Кіровоградського
міського управління юстиції ОСОБА_1 про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України, -

В
С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Кіровоградського
міського управління юстиції ОСОБА_1,
порядку ст.377-1 ЦПК України звернулася
до суду з поданням, погодженим з
начальником Ленінського ВДВС
Кіровоградського МУЮ ОСОБА_2, про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2
шляхом заборони перетинати державний
кордон України до виконання
зобов`язань, покладених на нього
рішенням суду та про доручення
виконання заходу тимчасового
обмеження адміністрації Державної
прикордонної служби України.

В обґрунтування подання старший
державний виконавець зазначила, що в
Ленінському відділі державної
виконавчої служби Кіровоградського
міського управління юстиції на
виконанні перебуває виконавче
провадження з примусового виконавчого
листа № 2-2632/2011 від 12.06.2012 року, виданого
Центрально-Міським районним судом м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області про стягнення з відповідача
ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_4
аліментів на утримання синів ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, в
розмірі 1/3 частини всіх видів доходу,
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття, але не менше, ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи стягнення
з дня пред`явлення позову, тобто з 04
жовтня 2011 року. Старшим державним
виконавцем 24.02.2012 року винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження, про що повідомлено
боржника у визначеному законодавством
порядку, а оскільки боржник до відділу
не з`явився, державним виконавцем
розпочато примусове виконання рішення
суду. Згідно з виконавчим документом
боржник проживає за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_5. Відповідно до довідки
КООБТІ від 06.03.2012 року ОСОБА_3 має
зареєстроване право власності на 1/4
частину нерухомого майна за адресою:
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право власності від 18.04.1996 року. Виходом
за вищевказаної адресою боржника не
виявлено. Ухвалою Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 17.09.2012
року оголошено розшук ОСОБА_3 Згідно з
відповідями Пенсійного фонду України
№ НОМЕР_1, № НОМЕР_2 від 11.06.2014 року про
осіб, які отримують пенсії та про
останнє місце роботи інформацію щодо
боржника не знайдено. Згідно з
відповіддю адресного бюро, ОСОБА_3
зареєстрованим по м. Кіровограду та
Кіровоградської області не значиться.
Згідно з відповіддю ДПС України №
НОМЕР_3 від 12.06.2014 року про джерела
отримання доходів боржників –
реєстраційний номер облікової картки
платників податків закрито. Згідно з
відповіддю ДПС України № НОМЕР_4 від
12.06.2014 року про номери рахунків,
відкритих у банках – платник податків
з таким податковим номером чи за серією
та номером паспорта на обліку в органах
ДПС не перебуває. Згідно з письмовими
поясненнями ОСОБА_3 від 15.10.2014 року,
останній повідомив, що він не працює,
виклики державного виконавця не
отримував, в зв`язку з тим, що не
проживав за адресою прописки, на даний
час проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

З огляду на зазначене, старший
державний виконавець вважає, що
боржник ОСОБА_3 ухиляється від
виконання покладених на нього рішенням
суду обов`язків, що підтверджується
довідкою-розрахунком заборгованості,
згідно з яким станом на 01.10.2014 року
заборгованість по аліментам складає 30
680 грн. 66 коп., у зв`язку з чим необхідним
є тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3
у праві виїзду за межі України.

Старший державний виконавець
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Кіровоградського
міського управління юстиції ОСОБА_1 в
судове засідання не з’явилася,
повідомлена належним чином про час та
місце судового розгляду, причини
неявки суду не відомі, клопотання про
відкладення розгляду подання по суті
відсутні.

Зваживши доводи, викладені в поданні,
дослідивши матеріали, додані до
подання, суд вважає, що в задоволенні
подання старшого державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Кіровоградського
міського управління юстиції ОСОБА_1 про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_3 слід відмовити,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (далі -
Конвенція), який гарантує деякі права і
свободи, не передбачені в Конвенції та
у Першому протоколі до неї, кожен є
вільним залишати будь-яку країну,
включно зі своєю власною. На здійснення
цих прав не може бути встановлено
жодних обмежень, крім тих, що
передбачені законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права
передбачено, що кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну. Згадані вище права не
можуть бути об'єктом ніяких обмежень,
крім тих, які передбачено законом, які є
необхідними для охорони державної
безпеки, громадського порядку, здоров'я
чи моральності населення або прав і
свобод інших і є сумісними з іншими
правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені
правовідносини регулюються ст. 313
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої фізична особа має право на
свободу пересування. Фізична особа, яка
досягла шістнадцяти років, має право на
вільний самостійний виїзд за межі
України. Фізична особа може бути
обмежена у здійсненні права на
пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до
особистих немайнових прав фізичної
особи (кн. друга ЦК), а саме - до
особистих немайнових прав, що
забезпечують природне існування
фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК
України). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК
України особисті немайнові права тісно
пов'язані з фізичною особою. Фізична
особа не може відмовитись від
особистих немайнових прав, а також не
може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України, порядок вирішення
спорів у цій сфері регулюється Законом
від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України".

Положеннями ст. 6 цього Закону
встановлено, що громадянинові України
може бути тимчасово відмовлено у
видачі паспорта, або громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання до виконання зобов'язань
або розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України (п. 2);

- якщо він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням - до виконання
зобов'язань (п. 5).

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язання за рішенням.

Реалізація зазначених прав
здійснюється шляхом звернення
державного виконавця до суду в порядку
ст. 377-1 ЦПК України з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Зміст і форма подання державного
виконавця (начальника ВДВС) нормативно
врегульовані в Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, яка набрала чинності з 17 квітня
2012 р. та затверджена наказом
Міністерства юстиції України від 2
квітня 2012 р. № 512/5. Зокрема, в розділі XI
"Обмеження у праві виїзду за межі
України та заборона в'їзду в Україну",
передбачено, що подання повинно
містити: а) найменування суду, до якого
направляється подання; б) реквізити
виконавчого документа, який перебуває
на виконанні; в) реквізити виконавчого
провадження; г) прізвище, ім'я та по
батькові особи (боржника), дату
народження (число, місяць, рік); ґ)
підтвердження факту ухилення боржника
від виконання своїх зобов'язань.

Крім того, в поданні мають бути
визначені заходи (тимчасове обмеження
у праві виїзду за межі України з
вилученням паспортного документа чи
без такого), найменування органів, які
мають їх здійснити. У разі тимчасового
обмеження особи (боржника) у праві
виїзду за межі України з вилученням
паспортного документа зазначаються
вид паспортного документа (для
громадян України - дипломатичний
паспорт, службовий паспорт, паспорт
громадянина України, паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, посвідчення особи моряка тощо;
для іноземців та осіб без громадянства
- паспортний документ, що підтверджує
громадянство іноземця або посвідчує
особу без громадянства), його серія та
номер, а також найменування та
місцезнаходження державного органу, до
якого повинен надсилатися вилучений
паспортний документ. До подання
додаються копії виконавчого документа,
постанови про відкриття виконавчого
провадження та копії інших документів
(за потреби).

Про направлення до суду подання щодо
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду державний виконавець
повідомляє боржника.

Підставою для звернення державного
виконавця з поданням до суду про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України - є наявність у
Ленінському відділі ДВС
Кіровоградського МУЮ виконавчого
провадження про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 аліментів на утримання
синів ОСОБА_5, ОСОБА_6 та наявність
фактів ухилення боржника від виконання
зобов`язань, покладених на нього
судовим рішенням.

Із матеріалів, доданих державним
виконавцем до подання, судом
встановлено, що державним виконавцем
Ленінського ВДВС Кіровоградського
міського управління юстиції ОСОБА_1 24
лютого 2012 року винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-2632/2011, виданого 10.01.2012 року
Центрально-Міським районним судом м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області про стягнення на користь
позивача ОСОБА_4 з відповідача ОСОБА_3
аліментів на утримання синів ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 в
розмірі 1/3 частини всіх видів доходу,
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття, але не менше, ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи стягнення
з дня пред`явлення позову, тобто з 04
жовтня 2011 року.

21.05.2012 року старшим державним
виконавцем Літвіновою О.П. винесена
постанова про примусовий привід
боржника ОСОБА_3, який проживає за
адресою ІНФОРМАЦІЯ_6, виконання якого
доручено ВМ Ленінського району.

Документів щодо наслідків виконання чи
не виконання примусового приводу
державним виконавцем до подання не
надано.

Разом з тим, встановлено, що ухвалою
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 17.09.2012 року ОСОБА_3
оголошено в розшук, у зв`язку з
відсутністю останнього за адресою
АДРЕСА_1, місцезнаходження не відоме.

Згідно з інформаційною довідкою з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 25.03.2013 року, у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно відомості відсутні,
згідно з відповіддю УПФ України від
11.06.2014 року інформації щодо перебування
у трудових відносинах з роботодавцем
не зареєстровано, згідно з відповіддю
ДПС України від 12.06.2014 року інформація
щодо сум доходу відсутня.

Згідно з інформаційною довідкою з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно від 13.06.2014 року ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про право власності, 16697, від
18.04.1996 року, виданого Кіровоградською
міською радою народних депутатів,
належить на праві приватної спільної
сумісної власності 14 частини квартири
за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно з довідкою адресно–довідкового
підрозділу ГУДМС, УДМС України в
Кіровоградській області від 25.06.2014 року
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстрації в м.
Кіровограді та Кіровоградській
області не має.

Як вбачається з пояснень боржника
ОСОБА_3 від 15.10.2014 року останній
зазначив, що постійно проживає за
адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не сплачує
аліменти в зв`язку з тим, що не працює та
не отримував виклики державного
виконавця, з тих причин, що не проживає
за місцем реєстрації.

Як на підставу для звернення до суду з
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України державний
виконавець зазначила, що боржник за
виконавчим провадженням ОСОБА_3
ухиляється від виконання своїх
зобов'язань за рішенням суду, аліменти
на утримання неповнолітніх дітей не
сплачує, станом на 01.10.2014 року
заборгованість по аліментам становить
30680,66 грн.

Разом з тим, суд вважає, що державним
виконавцем не надано достатніх та
беззаперечних доказів на
підтвердження навмисного ухилення
особи (боржника) від виконання
зазначеного рішення.

Більш того, не надано державним
виконавцем і будь-яких об`єктивних
доказів, які б свідчили про умисне
ухилення боржника від виконання
зобов`язань, покладених на нього за
рішенням, і таких під час судового
розгляду подання не встановлено.

Поняття "ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням" варто розуміти як будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявність факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання.

На момент звернення до суду з поданням
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

Окрім того, судом відзначається, що
після отримання 15.10.2014 року державним
виконавцем від боржника за виконавчим
провадженням ОСОБА_3 пояснень щодо
невиконання рішення суду, та перед
зверненням до суду державного
виконавця з поданням про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України, останнім не було перевірено
даних щодо можливого працевлаштування
ОСОБА_3

З огляду на викладене вище, суд вважає,
що старшим державним виконавцем в
поданні не мотивовано та належними
доказами не підтверджено, більш того,
не обґрунтовано ухилення боржника від
виконання зобов’язання, при цьому
судом під час розгляду подання не
встановлено, що боржник за виконавчим
провадженням ОСОБА_3 дійсно свідомо не
виконував належні до виконання
зобов'язання, маючи всі реальні
можливості для їх виконання, при цьому,
винесена старшим державним виконавцем
постанова про відкриття виконавчого
провадження і направлення її боржнику
з наданням строку для добровільного
виконання рішення, яка не отримана
боржником, на переконання суду, не може
свідчити про факт ухилення боржника
від виконання зобов’язань, покладених
на боржника за рішенням суду, на
підставі чого суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
подання у зв’язку з його
необґрунтованістю та безпідставністю.

Відповідно до ст.33 Конституції України,
ч.3 ст.269, ст.313 ЦК України, Закону України
“Про порядок виїзду з України і в’їзду
в Україну громадян України”, керуючись
ст.377-1 ЦПК України, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження",
суд,-

У Х В А Л И
В:

В задоволенні подання старшого
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження
у праві виїзду за межі України
боржнику ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, який
проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_8,
шляхом заборони перетинати державний
кордон України до виконання своїх
зобов'язань, покладених на нього
рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 20 грудня
2011 року про стягнення на користь
позивача ОСОБА_4 з відповідача ОСОБА_3
аліментів на утримання синів ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 в
розмірі 1/3 частини всіх видів доходу,
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття, але не менше, ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи стягнення
з дня пред`явлення позову, тобто з 04
жовтня 2011 року, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Кіровоградської області через
Ленінський районний суд м. Кіровограда
шляхом подачі протягом п’яти днів з
дня її проголошення апеляційної
скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда

Л.А. Іванова