АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2997/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 48 Клочко О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Бородійчук В. Г. РІШЕННЯ
10 грудня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоБородійчука В.
Г.суддівПодороги В. М. , Демченка В. А.
при секретаріВолвенко А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на
рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 17 червня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6,
третя особа: Служба у справах дітей
Черкаської міської ради про надання
дозволу на виїзд неповнолітньої дитини
за кордон без згоди та супроводу
другого з батьків.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7,
колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

23 травня 2014 року ОСОБА_8 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа:
Служба у справах дітей Черкаської
міської ради про надання дозволу на
виїзд неповнолітньої дитини за кордон
без згоди та супроводу другого з
батьків.

В обгрунтування позовних вимог
вказала, що 22 листопада 2001 року вона та
ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, про що в
книзі реєстрації актів про одруження
зроблено запис за № 180.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьком дитини є
відповідач - ОСОБА_6.

Дитина народилася із слабким
імунітетом, часто хворіла, з народження
перебуває на диспансерному обліку в
Черкаській дитячій міській
поліклініці № 2 з діагнозом ЧДХ (часто
довготривало хворіюча дитина),
гіперметронічний астигматизм,
атопічний дерматит, ВСД по змішаному
типу. Лікарі наголошували, що захищати
організм від хвороб зобов'язаний
імунітет, який потрібно зміцнювати та
рекомендовано санаторно-курортне
лікування та перебування
довготривалий період, не менш як 21 день
(для акліматизації), при можливості
хоча б один раз у шість місяців на морі.

В Росії у позивачки є родичі в м. Сочі,
яке розташоване біля моря. З ними вона
має теплі родинні стосунки і вони
піклуються про стан здоров'я її дитини
і завжди запрошують гостювати у них у
будь-який зручний для позивачки час без
обмеження терміну перебування.

Останнім часом у неї з чоловіком -
відповідачем по справі ОСОБА_6
виникають непорозуміння, вони
віддалилися один від одного та він з
незрозумілих для неї мотивів перестав
надавати згоду на вивіз їхньої дитини
за кордон, що є перешкодою для виїзду
дитини за кордон з метою оздоровлення.

Просила суд надати дозвіл на виїзд до
Російської Федерації з України
громадянина України, який не досяг 16-ти
річного віку, ОСОБА_9 (що народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Черкаси, Черкаська
область, Україна) у супроводі його
матері, громадянки України - ОСОБА_8 без
згоди та супроводу його батька,
громадянина України - ОСОБА_6 у період з
дня набрання судовим рішенням законної
сили до 01 вересня 2014 року (на період
літніх канікул).

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 17 червня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_8 задоволено.

Надано дозвіл на виїзд до Російської
федерації з з України громадянина
України, який не досяг 16-ти річного
віку, ОСОБА_9 (що народився ІНФОРМАЦІЯ_1
у м. Черкаси, Черкаська область,
Україна) у супроводі його матері,
громадянки України - ОСОБА_8 без згоди
та супроводу його батька, громадянина
України - ОСОБА_6 у період з дня набрання
судовим рішенням законної сили до 01
вересня 2014 року (на період літніх
канікул).

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_9 - ОСОБА_7 просить скасувати
рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 17 червня 2014 року як
незаконне і ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_8 та призначити по справі
судово-почеркознавчу експертизу і
постановити окрему ухвалу та направити
її відповідним органам для вжиття
заходів щодо усунення причин та умов,
що сприяли вчиненню ОСОБА_8 порушення
закону.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
слідуючих підстав.

В судове засідання позивач не
з'явилася, про час і місце розгляду
справи повідомлена у встановленому
статтею 76 ЦПК України порядку, надала
суду заперечення на апеляційну скаргу
в якому просила проводити розгляд
справи за її відсутності.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення
суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Однак, дане рішення суду вказаним
вимогам не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме копії свідоцтва про одруження
серія НОМЕР_1 (а.с. 9) ОСОБА_6 22 листопада
2001 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_8, про
що в книзі реєстрації актів про
одруження Черкаського міського
відділу реєстрації актів
громадянського стану по м. Черкаси
зроблено відповідний запис за № 1800.

Судом встановлено, що сторони від
даного шлюбу мають спільну дитину -
сина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно копії свідоцтва про народження
дитини серія НОМЕР_2 (а.с. 9) вбачається,
що в графі «батько дитини» вказаний
відповідач по справі ОСОБА_6.

Звертаючись до суду з позовними
вимогами (а.с. 2-5), ОСОБА_8 вказала, що
їхня спільна з відповідачем дитина -
ОСОБА_9 має слабкий імунітет, часто
хворіє та за рекомендацією лікарів їй
потрібне оздоровлення, а саме
санаторно-курортне лікування на морі,
по можливості хоча б один раз у шість
місяців. В Російській Федерації в м.
Сочі позивачка має родичів, з якими
спілкується та перебуває в хороших
стосунках, тому має змогу
оздоровлювати дитину на морі в них,
однак на даний час в неї з відповідачем
виникли непорозуміння і вони
віддалилися один від одного, через що
ОСОБА_6 не надає згоди на виїзд дитини
на оздоровлення до Російської
Федерації на оздоровлення. Тому, ОСОБА_8
просила надати дозвіл на виїзд до
Російської Федерації з України
громадянина України, який не досяг 16-ти
річного віку, ОСОБА_9 (що народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Черкаси, Черкаська
область, Україна) у супроводі його
матері, громадянки України - ОСОБА_8 без
згоди та супроводу його батька,
громадянина України - ОСОБА_6 у період з
дня набрання судовим рішенням законної
сили до 01 вересня 2014 року (на період
літніх канікул).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції мотивував свої
висновки тим, що відповідач надав суду
свою письмову згоду на виїзд дитини за
кордон та не заперечував щодо
задоволення позовних вимог, а тому з
цих підстав суд вважав, що перешкоди
щодо виїзду дитини відсутні і є всі
підстави для задоволення позову.

Колегія суддів не може погодитися з
таким висновком суду, виходячи з
наступного.

Пункт 18 Правил оформлення і видачі
паспортів громадянам України для
виїзду закордон і проїзних документів
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення, затверджених постановою КМ
України № 231 від 31 березня 1995 року
вказує, що за відсутності згоди одного
з батьків виїзд неповнолітнього за
кордон може бути дозволений на
підставі рішення суду.

Згідно п. 4 постанови КМ України від 27
січня 1995 року № 57 «Про затвердження
Правил перетинання державного кордону
громадянам України» виїзд з України
громадян, які не досягли 16-ти річного
віку в супроводі одного з батьків або
інших осіб, уповноважених одним з
батьків за нотаріально посвідченою
згодою здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою
згодою другого з батьків із
зазначенням у ній держави прямування
та відповідного часового проміжку
перебування у цій державі, якщо другий
з батьків відсутній у пункті пропуску;

2) без нотаріально посвідченої
згоди другого з батьків у разі
пред'явлення рішення суду про надання
дозволу на виїзд з України громадянину,
який не досяг 16-ти річного віку, без
згоди та супроводу другого з батьків,
або його нотаріально засвідченої
копії.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 вказував, що підставою
для задоволення позову стала заява про
надання дозволу на виїзд
неповнолітньої дитини, яку його
довіритель не надавав суду, оскільки не
отримував позовної заяви й не знав про
існування позову. Також вказував, що
позивач навмисно ввела в оману суд,
усунувши відповідача від участі у
справі, що й призвело до прийняття
неправомірного рішення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги
та законність рішення суду першої
інстанції, колегія суддів погоджується
з мотивами апеляційної скарги,
оскільки як вбачається з матеріалів
справи, дійсно ОСОБА_6 не отримував
ухвали про відкриття провадження у
справі та позовної заяви з доданими
матеріалами. Про це свідчить конверт з
повідомленням про невручення поштової
кореспонденції з причин закінчення
терміну зберігання (а.с. 21). Будь-які
докази про належне повідомлення
відповідача ОСОБА_6 про дату, час та
місце розгляду справи в матеріалах
справи відсутні. Згідно журналу
судового засідання від 17 червня 2014 року
(а.с. 25) вбачається, що відповідач участі
у розгляді справи не брав, подати
заперечення щодо позовних вимог був
позбавлений можливості і до судового
засідання заперечував проти виїзду
дитини, про що зазначала і сама
позивачка та заперечує й на даний час,
про що вказано в доводах апеляційної
скарги.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
установлених законом.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед установленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Наявність заяви від 16 червня 2014 року
про надання згоди на виїзд дитини за
кордон без згоди відповідача, з
урахуванням заперечень відповідача
щодо її написання, колегією суддів не
може бути визнано належним доказом у
справі., оскільки він грунтується лише
на дослідженні єдиного вищевказаного
доказу, наданому суду поза судовим
засіданням без з'ясування всіх
обставин справи не може бути визнаний
колегією суддів правильним.

Крім того, в запереченнях до
апеляційної скарги ОСОБА_8 зазначила,
що ОСОБА_6 міг би під час розгляду
справи в суді надати їй нотаріальну
згоду на виїзд дитини однак відмовився,
мотивуючи свою відмову небажанням
сплачувати кошти за оформлення такої
згоди у нотаріуса, тому надав суду
відповідну заяву від 16 червня 2014 року.
Колегія суддів критично оцінює такі
доводи заперечень та вважає їх
необґрунтованими й такими, що
суперечать встановленим обставинам
справи, оскільки необхідні кошти при
наданні згоди в нотаріуса могли бути
сплачені будь-ким з подружжя і
відповідач (апелянт по справі)
категорично заперечив написання такої
заяви.

Також, колегія суддів не може взяти до
уваги й заперечення ОСОБА_8 відносно
того, що на сьогоднішній день рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 17 червня 2014 року вичерпало
свою дію, оскільки дозвіл на виїзд
дитини надано лише до 01 вересня 2014 року
тому, відсутній предмет спору і рішення
суду повинно залишитися в силі. Чинним
законодавством визначено, що суд
апеляційної інстанції перевіряє
законність застосування районним
судом норм закону на момент
постановлення рішення суду першої
інстанції, тобто в даному випадку
станом на 17 червня 2014 року (на момент
проголошення). Тому, при перевірці
доводів апеляційної скарги щодо
законності рішення, апеляційний суд не
може відмовляти в задоволенні
апеляційної скарги лише з тих підстав,
що рішення суду вичерпало свою дію.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги є вмотивовані,
підтверджуються встановленими
обставинами справи та дають можливість
визнати рішення суду першої інстанції
таким, що ухвалено з порушенням норм
процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 17 червня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6,
третя особа: Служба у справах дітей
Черкаської міської ради про надання
дозволу на виїзд неповнолітньої дитини
за кордон без згоди та супроводу
другого з батьків скасувати.

В задоволенні позовних вимог позовом
ОСОБА_8 до ОСОБА_6, третя особа: Служба у
справах дітей Черкаської міської ради
про надання дозволу на виїзд
неповнолітньої дитини за кордон без
згоди та супроводу другого з батьків
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :