Дата документу 09.10.2014 Справа № 1622/2844/2012
Провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

09 жовтня 2014 року

м.Полтава

Октябрський районний суд
м.Полтави в складі суду головуючої -
судді Блажко І.О.
розглянувши у м.Полтава цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до приватного
підприємства Полтавське бюро
технічної інвентаризації
«Інвентаризатор», ОСОБА_2, ОСОБА_3,
реєстраційної служби Полтавського
міського управління юстиції про
скасування реєстрації права власності,
зобов'язання здійснити реєстрацію,
повернення майна , відшкодування шкоди
,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2012 року позивач ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом до ПП
Полтавське БТІ «Інвентаризатор», який
у подальшому уточнила. Просила :
скасувати реєстрацію права власності
на квартиру АДРЕСА_1, здійснену за
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та іншими
мешканцями, якщо такі є; зобов'язати ПП
Полтавське БТІ «Інвентаризатор»
здійснити реєстрацію права власності
на квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_1;
зобов»язати ОСОБА_3 чи інших мешканців,
які незаконно проживають у спірній
квартирі, повернути їй зазначену
квартиру як єдиній законній власниці, а
районному відділу виконавчої служби
виконати вказане рішення; стягнути з ПП
Полтавське БТІ «Інвентаризатор»
збитки, які остання понесла у зв»язку з
незаконним відчуженням її квартири
іншим особам та незаконною відмовою в
реєстрації права власності в сумі 21 142
грн. В обґрунтування позову зазначала,
що постійно проживаючи на території
Російської Федерації, у 1995 році вона
купила спірну квартиру у м.Полтаві,
проте з 2001 року до України більше не
приїздила. Повернувшись в м.Полтаву у
2010 році, позивачка виявила, що
власником її квартири уже значиться
ОСОБА_2 на підставі рішення
Октябрського районного суду м.Полтави
від 08.12.2009 року у справі за його позовом
до неї про визнання договору дійсним.
22.07.2010 року вищезазначене рішення
Октябрського районного суду м.Полтави
скасоване. Однак, оскільки ОСОБА_2
продав спірну квартиру ОСОБА_4, а той у
свою чергу продав ОСОБА_3, просила позов
задовольнити.

15 квітня 2014 року ухвалою суду залучено
до участі у справі в якості
співвідповідачів : ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, реєстраційну службу
Полтавського МУЮ.

20 травня 2014 року ухвалою суду закрито
провадження за позовом до ОСОБА_4

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилась, надавши суду заяву про
розгляд справи без її участі,
зазначивши, що позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Відповідач ПП Полтавське БТІ
«Інвентаризатор», будучи належним
чином повідомлені (ст.76 ЦПК України) про
час та місце розгляду справи в судове
засідання представника не направили та
не надали суду дані про причину неявки.

Представник відповідача ОСОБА_3 за
дорученням ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явився, надавши суду заяву про
розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним
чином повідомлений на останню відому
судові адресу до суду не з»явився,
через що судова повістка вважається
доставленою, навіть якщо особа за цією
адресою більше не проживає або не
знаходиться (ст.77 ЦПК України).

Відповідач РС Полтавського МУЮ, будучи
належним чином повідомлені (ст.76 ЦПК
України) про час та місце розгляду
справи в судове засідання
представників не направили та не
надали суду дані про причину неявки.

Відповідно до ст.224 ЦПК України, на
підставі наявних у справі доказів, суд
вважає можливим ухвалити заочне
рішення, з урахуванням того, що
представник позивача не заперечує
проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень ЦПК
розгляд справи здійснюється судом за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали
справи, приходить до висновку про
відмову у задоволенні позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
11 січня 1995 року набула у власність
квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується
копією договору купівлі-продажу від 11
січня 1995 року, посвідченим державним
нотаріусом Першої Полтавської
державної нотаріальної контори ОСОБА_6
за реєстром 65-135, зареєстрованого в
Полтавському міжміському БТІ в
реєстровій книзі №119, за реєстровим
№10322.

Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарський
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, за змістом ст.61
ЦПК України не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Заочним рішенням Октябрського
районного суду м.Полтави у справі
№2-8701/2009 від 08 грудня 2009 року визнано
чинним договір купівлі-продажу спірної
квартири між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Визнано
право власності на вказану квартиру за
ОСОБА_2 Рішення не набрало чинності.

Ухвалою Октябрського районного суду
м.Полтави у справі №2-8701/2009 від 22 липня
2010 року було поновлено строк на подання
заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного
рішення та скасовано заочне рішення
від 08 грудня 2009 року.

Рішенням Октябрського районного суду
м.Полтави у справі №2-2015/11 від 11 лютого
2011 року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання чинним
договору купівлі-продажу та визнання
права власності на спірну квартиру -
відмовлено. Рішення набрало законної
сили 21 червня 2011 року.

Спірну квартиру ОСОБА_2 продав ОСОБА_4
на підставі договору купівлі-продажу
від 27 січня 2010 року, посвідченого
приватним нотаріусом Полтавського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
який 12 березня 2010 року продав цю ж
квартиру ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу від 12 березня 2010 року,
посвідченого державним нотаріусом
Першої Полтавської державної
нотаріальної контори ОСОБА_8, що
підтверджується копіями договорів.

Таким чином, право власності на спірну
квартиру від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 перейшло
відповідно до заочного рішення
Октябрського районного суду м.Полтави
від 08 грудня 2009 року, яке на час
укладення договору купівлі-продажу 27
січня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4,
вподальшому договору купівлі-продажу 12
березня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3
було чинним і не було скасоване.

Стаття 41 Конституції України
визначає, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом.

Положеннями ст.330 ЦК України
встановлено, що якщо майно відчужене
особою, яка не мала на це права,
добросовісний набувач набуває право
власності на нього, якщо відповідно до
ст.388 цього Кодексу майно не може бути
витребуване у нього.

Відповідно ст.387 ЦК України,
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

За змістом п.3 ч.1 ст.388 ЦК України
випадки витребування майна власником
від добросовісного набувача можуть
мати місце лише за умови, що майно
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав його у користування,
не з їхньої волі.

У п.10 постанові Пленуму ВСУ №9
від 06 листопада 2009 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» зазначено, що
реституція як спосіб захисту
цивільного права (ч.1 ст.216 ЦК України)
застосовується лише в разі наявності
між сторонами укладеного договору,
який є нікчемним чи який визнано
недійсним. У зв»язку з цим вимога про
повернення майна, переданого на
виконання недійсного правочину, за
правилами реституції може бути
пред»явлена тільки стороні недійсного
правочину. Норма ч.1 ст.216 ЦК України не
може застосовуватись як підстава
позову про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, яке було відчужене третій
особі. Не підлягають задоволенню
позови власників майна про визнання
недійсним наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину. У
цьому разі майно може бути витребувано
від особи, яка не є стороною недійсного
правочину, шляхом подання
індикаційного позову, зокрема від
добросовісного набувача - з підстав,
передбачених ч.1 ст.388 ЦК України.
Відповідно до ч.5 ст.12 ЦК України,
добросовісність набувача
презюмується. Якщо судом буде
встановлено, що набувач знав чи міг
знати про наявність перешкод до
вчинення правочину, в тому числі й те,
що продавець не мав права відчужувати
майно, це може свідчити про
недобросовісність набувача і є
підставою для задоволення позову про
витребування у нього майна. Рішення
суду про задоволення позову про
повернення майна, переданого за
недійсним право чином, чи витребування
майна із чужого незаконного володіння
є підставою для здійснення державної
реєстрації права власності на майно, що
підлягає державній реєстрації, за
власником, а також скасування
попередньої реєстрації.

Листом від 09 грудня 2011 року та
рішенням від 27 січня 2012 року ПП
Полтавське БТІ "Інвентаризатор"
повідомило ОСОБА_1 про відсутність
повноважень для скасування державної
реєстрації права власності на підставі
власного рішення.

На момент реєстрації ПП
Полтавським БТІ "Інвентаризатор" права
власності на спірну квартиру за ОСОБА_2
реєстрація прав власності
регулювалася Тимчасовим положенням
про реєстрацію права власності та
інших речових прав на нерухоме майно,
затвердженим наказом Міністерства
юстиції України від 07 травня 2002 року за
№7/5 та зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 18 лютого 2002 року за №
157/6445.

Згідно п.10 Додатку 2 до Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав одним з
правовстановлюючих документів, на
підставі яких проводиться державна
реєстрація права власності на нерухоме
майно є рішення суду про визнання права
власності на об'єкти нерухомого майна.

Таким чином, ПП Полтавське БТІ
"Інвентаризатор" правомірно
зареєстрував за ОСОБА_2 право власності
на квартиру АДРЕСА_1 на підставі
заочного рішення Октябрського
районного суду м.Полтави від 08 грудня
2009 року, яке вступило в законну силу.

Реєстрація права власності на
спірну квартиру за ОСОБА_4 та ОСОБА_3
здійснюваласть на підставі інших
правовстановлюючих документів -
договорів купівлі- продажу, які є
чинними.

ОСОБА_1 в позовній заяві прохала
суд зобов'язати ПП «Полтавське БТІ
"Інвентаризатор" скасувати реєстрацію
права власності на спірну квартиру за
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, проте
Тимчасовим положенням про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав не передбачено
здійснення органами БТІ такої функції,
як скасування реєстрації, навіть у разі
скасування правовстановлюючого
документа (рішення суду), на підставі
якого раніше була проведена реєстрація
права власності.

На підставі викладеного, суд
приходить до висновку про відмову у
задоволенні позову. Оскільки фактів,
визначених ст.12 ЦК України відносно
ОСОБА_2, ОСОБА_3 судом встановлено не
було. Також в діях ПП Полтавське БТІ
"Інвентаризатор", реєстраційної служби
Полтавського МУЮ не встановлено
порушення прав позивача.

Керуючись ст.ст.76, 77, 169, 197, 213, 215, 224, 226 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до приватного
підприємства Полтавське бюро
технічної інвентаризації
«Інвентаризатор», ОСОБА_2, ОСОБА_3,
реєстраційної служби Полтавського
міського управління юстиції про
скасування реєстрації права власності,
зобов'язання здійснити реєстрацію,
повернення майна - відмовити.

Судові витрати віднести на
користь держави.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду Полтавської
області шляхом подачі апеляційної
скарги до суду першої інстанції
протягом 10 днів з дня отримання.

Рішення суду набирає законної
сили після спливу строку на подачу
апеляційної скарги, якщо така скарга
не буде подана.

Заочне рішення суду може бути
переглянуто Октябрським районним
судом м. Полтави за заявою відповідача,
яку може бути подано до суду протягом 10
днів зо дня отримання ним копії
рішення.

СуддяІ. О. Блажко