Справа № 454/1822/14
Головуючий у 1 інстанції: Пахут С.О.
Провадження № 22-ц/783/6588/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло
М.В.,

у відсутності сторін, розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою представника відповідача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Сокальського
районного суду Львівської області від
28 серпня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н
о в и л а:

В червні 2014 року позивачі ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 звернулись в суд з позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди , заподіяної
внаслідок вчинення останнім ДТП.
Просять стягнути з відповідача на
користь Позивача 1 (ОСОБА_4.) матеріальну
шкоду в розмірі 13530 грн., а на користь
Позивача 2 (ОСОБА_5.) 7000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

За вказаним позовом судом 27 червня 2014
року відкрито провадження.

В серпні 2014 року представник позивачів
ОСОБА_6 звернулась до суду із заявою про
забезпечення вказаного позову шляхом
накладення арешту в межах суми
стягнення 20 179 грн. 49 коп. на автомобіль
марки MERCEDES -BENS SPRINTER 313 CDI,2005 року випуску
номерний знак НОМЕР_1, власником якого є
ОСОБА_2, а також накласти арешт на все
рухоме та нерухоме майно, що належить
відповідачу, в межах суми стягнення а
також тимчасово обмежити його у виїзді
за кордон.

Ухвалою Сокальського районного суду
Львівської області від 28 серпня 2014 року
вказану заяву представника позивачів
задоволено частково. Судом ухвалено
накласти арешт на рухоме та нерухоме
майно, належне ОСОБА_2 на суму, спів
мірну із заявленими позивачами
вимогами, а саме 20179 грн. 49 коп. А в решті
вимог фактично відмовлено.

Вказану ухвалу суду оскаржив
представник відповідача ОСОБА_3
Апелянт не погоджується з такою,
оскільки вважає, що вона є незаконною
та підлягає скасуванню з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм процесуального права, які
призвели до неправильного вирішення
справи. В апеляційній скарзі зазначає,
що судом не було зазначено в
оскаржуваній ухвалі жодних обставин,
що підтверджувалися б належними та
допустимими засобами доказування, що
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, стверджує, що
не може бути підставою для вжиття
заходів забезпечення позову не
виконання в добровільному порядку
вимог позивача. Просить ухвалу суду
скасувати та постановити нову ухвалу,
якою відмовити ОСОБА_7 у задоволенні
заяви про забезпечення позову (а.с. 12-14).

Сторони у справі в судове засідання не
з'явилися, хоча належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, тому колегія суддів приходить
до висновку про можливість розгляду
справи у відсутності сторін та
відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без
здійснення фіксації судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
оскаржуваних ухвал з урахуванням
доводів апеляційних скарг, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ч.1 ст.151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до положень ч.3 ст.151 ЦПК
України, забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити, чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

У відповідності до положень п.1 ч.1 ст.152
ЦПК позов майнового характеру
дозволяється забезпечувати шляхом
накладення арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
22.12.2006 року «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Таким чином, ці заходи забезпечення
позову застосовуються для того, щоб
гарантувати виконання можливого
рішення суду і повинні
застосовуватись у разі необхідності.

Згідно позовної заяви, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 звернулись в суд з позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, заподіяної
внаслідок вчинення останнім ДТП.
Просять стягнути з відповідача на
користь Позивача 1 (ОСОБА_4.) матеріальну
шкоду в розмірі 13530 грн., а на користь
Позивача 2 (ОСОБА_5.) 7000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

В той же час із змісту позовної заяви
вбачається, що дорожньо-транспортна
пригода, в результаті якої був
пошкоджений автомобіль НОМЕР_2, а
учасники ДТП отримали тілесні
ушкодження, сталась в січні 2014 року з
вини ОСОБА_2, який керував автомобілем
марки MERCEDES -BENS номерний знак НОМЕР_1 та
здійснив зіткнення з автомобілем
позивача.

При цьому транспортний засіб
відповідача на момент ДТП був
застрахований страховою компанією
«Граве Україна», яка частково
відшкодувала позивачу на проведення
відновлювального ремонту автомобіля 20
645 грн., при оцінці відновлювального
ремонту судовим експертом в розмірі 33
756 грн.74 коп.

В той же час. згідно діючого
законодавства ліміт відповідальності
за шкоду завдану майну потерпілих
встановлена в розмірі 50000 грн., а
завдану здоров'ю та життю - 100 000 грн.

Не дивлячись на те, що відшкодована
позивачу ОСОБА_4 матеріальна шкода не
перевищує ліміту відповідальності, а
моральна шкода позивачу ОСОБА_5
страховою компанією взагалі не
відшкодовувалась, суд не звернув увагу
на положення ст.1194 ЦК України та не
залучив до участі у справі вказану
страхову компанію, яка несе цивільну
відповідальність перед третіми
особами щодо відшкодування завданою
застрахованою особою шкоди в межах
ліміту відповідальності.

За таких обставин, судова колегія
вважає необґрунтованими і
передчасними висновки суду щодо
наявності реальної загрози
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову, а отже безпідставним
задоволення заяви представника
позивача про забезпечення позову у
обраний спосіб.

З огляду а викладене та відповідно до
п.2 ст.312 ЦПК України ухвала суду першої
інстанції в частині накладення арешту
на рухоме та нерухоме майно, належне
ОСОБА_2 підлягає скасуванню з
постановленням ухвали про відмову у
задоволенні заяви про забезпечення
позову в цій частині.

В решті оскаржувану ухвалу слід
залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.п.1,2 ч.2 ст.307, п.п.1,2 ч.1
ст.312, ст. 313, п.4,6 ч.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.119
ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Сокальського районного
суду Львівської області від 28 серпня 2014
року про забезпечення позову в частині
накладення арешту на рухоме та
нерухоме майно, належне ОСОБА_2 на суму,
спів мірну із заявленими позивачами
вимогами, а саме 20179 грн. 49 коп.
скасувати та ухвалити нову ухвалу про
відмову представнику позивача ОСОБА_7 в
задоволенні заяви про забезпечення
позову в цій частині.

В решті ухвалу суду першої
інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає,
оскільки не перешкоджає подальшому
провадженню у справі.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Береза В.І.

Бойко С.М.