Сколівський районний суд Львівської
Справа № 453/1992/13-ц
№ провадження
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2014 року Сколівський
районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді
Микитина В.Я.;

за участю секретаря Корнута
Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Сколе
Львівської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, з участю третьої особи -
Підгородецької сільської ради
Сколівського району Львівської
області про визнання права власності
на житловий будинок з господарськими
будівлями у порядку спадкування за
законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 25.12.2013 року звернувся в
суд із позовною заявою, в якій просить
визнати за ним право власності на
житловий будинок та господарські
будівлі (домоволодіння), розташоване у
АДРЕСА_1 у порядку спадкування за
законом після смерті батька ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року та після
смерті матері ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. В обґрунтування
позовних вимог посилається на те, що
його батьки за життя володіли вказаним
вище житловим будинком з
господарськими будівлями, який
збудували на законних підставах під
час перебування у шлюбі, однак
свідоцтва про право власності на нього
виготовити не встигли і, відповідно,
реєстрацію своїх прав на об'єкт
нерухомого майна не здійснили.
Спадкоємцями після смерті батька були
він, його сестри - ОСОБА_3, ОСОБА_4, а
також племінниця ОСОБА_2, на яку батько
склав заповіт на ? частину зазначеного
домоволодіння. Його сестри від частки у
спадковому майні відмовляються,
претензій до спадкового майна не мають.
Це ж зробила і племінниця, яка не має
наміру приймати спадщину за заповітом
Таким чином, на даний час він є єдиним
спадкоємцем прав та обов'язків, що
залишились після смерті батька та
матері, у тому числі і прав на спірний
житловий будинок з господарськими
будівлями, однак оформити право
власності на нього він не може у зв'язку
із відсутністю свідоцтва про право
власності на нерухоме майно та
відмовою державного нотаріуса з цього
приводу. З огляду на вказане, він був
змушений звертатися до суду із даним
позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання
з'явився, позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив позов
задовольнити з підстав, викладених у
позовній заяві (а. с. 3-5). У судовому
засіданні надав пояснення, аналогічні
наведеним у позові.

Належним чином повідомлена
відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася, однак до початку судового
розгляду подала заяву вх. № 693 від 21.02.2014
року (а. с. 29), в якій проти задоволення
позовних вимог не заперечувала, а
справу просила розглянути у її
відсутності за наявними у ній доказами.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
з'явилася, проти задоволення позовних
вимог не заперечувала. Надала
пояснення, згідно з якими вона дійсно
спадщину після смерті обох батьків не
прийняла і наміру звертатися у
нотаріальну контору чи до суду про
оформлення чи визнання права на частку
у спадковому майні не має. Вказала, що
спадщину прийняв лише позивач ОСОБА_1,
так як єдиний фактично вступив в
управління та володіння спірним
житловим будинком, проживає у ньому до
цього часу. За таких обставин при
вирішенні спору покладається на розсуд
суду.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання
з'явилася, проти задоволення позовних
вимог не заперечувала. Надала
пояснення, аналогічні поясненням
відповідача ОСОБА_3. Додатково вказала,
що відповідач ОСОБА_2 являється її
дочкою, яка також від частки у
спадковому майні згідно складеного на
неї заповіту відмовляється, не бажає її
приймати. За таких обставин при
вирішенні спору також покладається на
розсуд суду.

Належним чином уповноважений
представник третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору
Підгородецької сільської ради
Сколівського району Львівської
області - сільський голова
Колосовський Б.В. у судове засідання
з'явився, проти задоволення позовних
вимог не заперечував, вважав їх
підставними та обґрунтованими,
оскільки позивач дійсно є єдиним
спадкоємцем майна, що залишилося після
смерті його обох батьків згідно закону
і прийняв спадщину, так як фактично
вступив в управління та володіння
спадковим майном і проживав з батьками
на день їх смерті у одному житловому
будинку. Інші спадкоємці, залучені до
участі у розгляді даної справи,
спадщину не прийняли, від своєї частки
у спадщині відмовилися у користь
позивача.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
процесу, що з'явились у судове
засідання, давши належну оцінку
доказам по справі, суд вважає, що
позовні вимоги є підставними та
підлягають до задоволення, виходячи з
наступного.

Згідно копії свідоцтва про народження
позивача ОСОБА_8 серії НОМЕР_3, виданого
потворно 29.01.1974 року Райбюро ЗАГС м.
Сколе Львівської області (а. с. 9),
останній народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а
його батьками були ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

В судовому засіданні встановлено, що
матір позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6, після
смерті якої він має намір оформити
спадщину, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що
стверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1, виданого повторно
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Сколівського районного
управління юстиції Львівської області
03.09.2013 року (а. с. 12).

Батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5, після
смерті якого він має намір оформити
спадщину, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
стверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_2, виданого
Підгородецькою сільською радою
Сколівського району Львівської
області 20.05.1999 року (а. с. 11).

Спадщина після смерті батьків
відкрилася у день смерті кожного з них,
у відповідності до ст. 525 ЦК Української
РСР в редакції 1963 року. Заповіту ОСОБА_6
не складала. ОСОБА_5 04.10.1995 року склав
заповіт (а. с. 10), згідно якого половину
свого житлового будинку, господарські
будівлі, літню кухню, весь город, що
знаходиться у с. Сопіт Сколівського
району Львівської області, заповів
своїй внучці ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР
в редакції 1963 року для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Відповідно до ст. 549
зазначеного кодексу визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном, або якщо
він подав державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.
Зазначені дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини. Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 та його нині покійний батько
фактично вступили в управління та
володіння спадковим майном відразу
після смерті матері (дружини), а тому
прийняли спадщину, так як обоє на час
смерті матері (дружини) були
зареєстровані та проживали разом у
спірному домоволодінні. Відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спадщину після смерті
матері не прийняли, так як фактично не
вступили в управління та володіння
спадковим майном і не подали державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Судом також встановлено, що позивач
ОСОБА_1 фактично вступив в управління
та володіння спадковим майном відразу
після смерті батька ОСОБА_5, а тому
прийняв спадщину, так як на час смерті
батька був надалі зареєстрованим та
проживав разом з ним у спірному
домоволодінні. Відповідачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 спадщину після смерті батька
також не прийняли, так як фактично не
вступили в управління та володіння
спадковим майном і не подали державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини за законом. Це ж стосується і
відповідача ОСОБА_2, яка, незважаючи на
існування складеного у її користь
заповіту на половину спадкового майна,
спадщину після смерті діда не прийняла,
так як фактично не вступила в
управління та володіння спадковим
майном і не подала державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини за заповітом.

Факт реєстрації позивача ОСОБА_1 у
спірному домоволодінні
підтверджується відміткою у паспорті
останнього серії НОМЕР_4, виданому
Сколівським РВ УМВС України у
Львівській області 12.05.2009 року (а. с. 7-8).
Позивач ОСОБА_1 володів та користувався
спадковим майном у межах своїх потреб,
заяви про відмову від спадщини ані до
виконавчого комітету сільської ради,
ані до нотаріальної контори не подавав.

Як уже йшлося вище, позивач ОСОБА_1 є
рідним сином спадкодавця ОСОБА_5, а тому
є спадкоємцем першої черги за законом.
Позивач вправі успадкувати все
спадкове майно, оскільки інші
спадкоємці першої черги за законом -
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також
спадкоємець за заповітом ОСОБА_2
добровільно відмовилися від своєї
частки в користь позивача ОСОБА_1,
позовні вимоги визнали у повному
обсязі. Відповідно, спадкування за
заповітом у даному випадку проводитись
не може.

Спадковим майном, що залишилося після
смерті обох батьків позивача ОСОБА_1 і
на яке вони за життя мали право, є
житловий будинок, що розташований у
АДРЕСА_1. Вказаний будинок збудований
батьками позивача за час перебування у
шлюбі на законних підставах, а, відтак,
не вважається самочинним будівництвом.

З копії технічного паспорта на
житловий будинок АДРЕСА_1,
виготовленого на замовлення позивача
КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро
технічної інвентаризації» 23.05.2013 року
(а. с. 24-28) вбачається, що житловий
будинок збудований у 1954 році із
добудовами до нього господарських
будівель та споруд у 1970 році. Загальна
площа будинку складає 53, 8 кв. м., з яких
житлова 37, 8 кв. м. та допоміжна 16, 0 кв. м.
На згаданому вище технічному паспорті
відсутня відмітка про самочинне
будівництво, у тому числі і
господарських будівель.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд,
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Враховуючи те, що визнання
відповідачами позовних вимог є
безумовним, не суперечить вимогам
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, суд приходить до
висновку про те, що позов слід
задовольнити.

На підставі вказаного вище, суд вважає
за необхідне визнати за позивачем
ОСОБА_1 право власності в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_5 та після смерті матері
ОСОБА_6 на житловий будинок з
господарськими будівлями АДРЕСА_1

Керуючись ст. ст. 10-11, 62, 64, 88, 174, 209, 212-215,
218 ЦПК України, ст. ст. 525, 529, 548, ч. 1 ст. 549,
ст. 553 ЦК Української РСР в редакції 1963
року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок загальною площею 53, 8
кв. м., житловою площею 37, 8 кв. м. та
допоміжною площею 16, 0 кв. м. з
господарськими будівлями,
розташований у АДРЕСА_1 у порядку
спадкування за законом після смерті
батька - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року та у порядку спадкування за
законом після смерті матері ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку шляхом подання до
апеляційного суду Львівської області
через Сколівський районний суд
Львівської області апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення або десяти днів з дня
отримання копії цього рішення особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
його проголошення.

Суддя
В.Я. Микитин