Справа № 369/4309/14
Головуючий у І інстанції Усатов
Д.Д.Провадження № 22-ц/780/6359/14
інстанції Мережко М.В.Категорія 26
УХВАЛА

Іменем України

26 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Мережко М.В.,

Суддів: Суханової Є.М., Воробйової Н.С.,

При секретарі: Франюк Т.В.

Розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 19 вересня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариств «Перший
Український Міжнародний Банк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року позивач звернувся в
суд з зазначеним позовом.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 02
вересня 2008 року між ЗАТ «Перший
Український Міжнародний Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Перший
Український Міжнародний Банк», був
укладений кредитний договір № 6826769 з
додатковою угодою № 7831438 від 16 липня 2009
року строком до 02 вересня 2015 року, за
яким ОСОБА_2 отримав кредит на суму 22 165
доларів США, з нарахуванням відсотків.

Крім того між банком та ОСОБА_2 була
укладена додаткова угода, відповідно
до умов якої ОСОБА_2 отримує другий
транш кредиту в розмірі 151 392,71 грн
виключне призначення якого погашення
частини заборгованості за раніше
наданим першим траншем кредиту.

Відповідач свої зобов'язання за
договором кредиту з 16 грудня 2011 року не
виконує, у зв'язку з чим станом на 09
квітня 2014 року утворилась
заборгованість з основної суми кредиту
та процентів за користування кредитом -
135 710,37 грн., заборгованість в сумі 112 732,20
грн (основна сума кредиту), та
заборгованість за процентами за
користування кредитом - 22 978,17 грн яку
позивач просить стягнути з відповідача
та судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 19
вересня 2014 року позов задоволений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задо6воленні
позову. В апеляційній скарзі зазначає,
що судом неповно з'ясовані обставини,
що мають значення для вирішення справи,
не взяв до уваги заперечення та доводи
відповідача, зокрема, що позивачем не
доданий до позову договір застави, і що
ним укладений попередній договір
купівлі - продажу автомобіля з ОСОБА_3.,
яка отримавши автомобіль взяла на себе
зобов'язання сплачувати необхідні
платежі по кредиту.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Як видно з матеріалів справи і не
заперечується сторонами, що 02 вересня
2008 року між ЗАТ «Перший
Український Міжнародний Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Перший
Український Міжнародний Банк», був
укладений кредитний договір №
6826769 з додатковою угодою № 7831438 від 16
липня 2009 року строком до 02
вересня 2015 року, за яким ОСОБА_2 отримав
кредит на суму 22 165 доларів США, з
нарахуванням відсотків (а.с. 9-14).

Крім того між банком та ОСОБА_2 була
укладена додаткова угода, відповідно
до умов якої ОСОБА_2 отримує другий
транш кредиту в розмірі 151 392,71 грн
виключне призначення якого погашення
частини заборгованості за раніше
наданим першим траншем кредиту (а.с.
15-16).

Між сторонами 02 вересня 2008 року також
був укладений договір застави на
автомобіль НОМЕР_1, який належить
ОСОБА_2 на праві власності (а.с. 67-69).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач належним чином не виконує
зобов'язання за кредитним договором, у
зв'язку з чим виникла заборгованість,
яка станом на 09 квітня 2014 року
складається з основної суми боргу за
кредитом кредиту та процентів за
користування кредитом - 135 710,37 грн.,
заборгованість в сумі 112
732,20 грн (основна сума кредиту), та
заборгованість за процентами за
користування кредитом - 22 978,17 грн ( а.с.
7).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України,
відповідач не надав заперечень, які б
спростовували докази позивача про
наявність у нього заборгованості, і
доказів які б підтверджували його
вимоги, що банк порушив умови договору,
і що заборгованість виникла не з його
вини.

Посилання ОСОБА_2 на ту обставину, що
він уклав попередній договір
купівлі-продажу автомобіля із ОСОБА_3. (
а.с. 70) і остання мала сплачувати кошти
за кредитним договором є
безпідставними, оскільки між сторонами
існували правовідносини лише щодо
наміру укласти угоду купівлі - продажу,
основний договір так і не був
укладений, а тому ніяких зобов'зань
щодо сплати кредиту у ОСОБА_3 не
виникло.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в порядку
ст. 303 ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги, та вимог заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам, та
дійшов правильного висновку про
задоволення позову, підстави для
скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 19
вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржене
протягом двадцяти днів у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: