Справа № 466/9877/13
Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/4863/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р.
Категорія справи:27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю ОСОБА_3 - представника
позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Шевченківського районного
суду міста Львова від 14 травня 2014 року,

В С Т А Н О
В И Л А:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, в кінцевій
редакції позовних вимог якого просив
суд стягнути з відповідача на його
користь борг за договором позики в сумі
23 979 грн. з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення в розмірі 95 грн. 92 коп., три
проценти річних від простроченої суми
в розмірі 1 312 грн. 60 коп. та суму пені за
останні 6 місяців прострочення
повернення боргу в розмірі 14 387 грн. 40
коп., а всього 39 774 грн. 92 коп.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 01
вересня 2011 року ним з відповідачем було
укладено договір позики, на виконання
якого передано останньому 3 000 доларів
США, які відповідач зобов'язувався
повернути до 05 вересня 2011 року, про що
свідчить його розписка, однак у
встановлений договором строк (і
пізніше) відповідач боргу не повернув
(а.с. 2-3, 32).

Оскаржуваним рішенням позов частково
задоволено та стягнуто з відповідача
на користь позивача 39 774 грн. 92 коп.
боргу за договором позики, а також 398
грн. 41 коп. сплаченого судового збору. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено (а.с. 71-72).

Дане рішення оскаржив відповідач
ОСОБА_5

Апелянт просить оскаржуване
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог, покликаючись на його
незаконність.

Як вбачається зі змісту доводів
апеляційної скарги, апелянт стверджує,
що розрахувався з позивачем за
договором позики і останній повернув
йому розписку, а тому він просив суд
призначити експертизу щодо належності
підпису на оригіналі розписки, поданої
позивачем до суду в обгрунтування
позовних вимог, саме йому, як
відповідачу по справі, однак суд такої
експертизи не призначив, а відтак
вважає, що суд ухвалив оскаржуване
рішення без повного дослідження всіх
обставин справи (а.с. 76-77).

11.08.2014 року відповідач ОСОБА_5 подав до
суду клопотання про відкладення
розгляду справи „через хворобу" та з
обіцянкою подати копію листка
непрацездатності „у наступному
засіданні" (а.с. 86), яке судом було
задоволено та відкладено апеляційний
розгляд справи на 09-30 год. 01 вересня 2014
року.

В подальшому апелянтом доказів про
його хворобу до суду подано так і не
було.

29.09.2014 року відповідач ОСОБА_5 повторно
подав до суду клопотання про
відкладення розгляду справи: також
„через хворобу" та також з обіцянкою
подати копію листка непрацездатності
„у наступному засіданні" (а.с. 93).

З урахуванням вище наведених обставин
колегія суддів вважає можливим
апеляційний розгляд справи (у
відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України)
за відсутності апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача,
заперечення доводів апеляційної
скарги зі сторони представника
позивача, перевіривши матеріали справи
та законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає з наступних підстав.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін;
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості і що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи стверджується, що в
судовому засіданні, яке відбулося
20.03.2014 року, судом відповідачу
(апелянту) ОСОБА_5 особисто було
роз'яснено його право на подачу до суду
клопотання про призначення по справі
почеркознавчої експертизи (а.с. 63) та
під власноручну розписку повідомлено
про наступне судове засідання по
справі (а.с. 64).

В той же час, в наступне судове
засідання по справі (і у подальшому)
ОСОБА_5 не з'явився, про причини такої
неявки суд не повідомив і клопотання
про призначення по справі
почеркознавчої експертизи до суду не
подав, так само, як не подав до суду
будь-яких розрахунків на спростування
позовних вимог.

За вище наведених обставин доводи
апеляційної скарги стосовно того, що
суд неправомірно не призначив по
справі почеркознавчу експертизу, є
надуманими і до уваги прийматися не
можуть.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дав належну оцінку
всім обставинам і доказам по справі в
їх сукупності та ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому приходить
до висновку про те, що підстави для його
скасування відсутні і апеляційні
скарги на нього слід залишити без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1,
315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
відхилити та залишити рішення
Шевченківського районного суду міста
Львова від 14 травня 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскарженою
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Суддя:

Судді: