№ 233/5307/14-ц
02 грудня 2014 року Костянтинівський
міськрайонний суд Донецької області у
головуючого судді
прокурора Дюміної
позивача ОСОБА_1,
третьої особи ОСОБА_3,
представника Органу опіки та
Костянтинівської міської ради
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Костянтинівка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах
малолітньої ОСОБА_5, третя особа -
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення
батьківських прав, призначення опікуна
та стягнення аліментів,-
24 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом в інтересах малолітньої
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав,
стягнення аліментів та призначення
опікуном зазначивши, що вона є тіткою
ОСОБА_5, яка в теперішній час перебуває
у неї на вихованні. Батько дівічинки -
ОСОБА_3 на протязі десяти років
являється інвалідом 2 групи, має
високий ступінь втрати здоров*я
внаслідок тривалої хвороби, що
спричиняє повну нездатність до
самообслуговування, залежність від
інших осіб і перешкоджає виконанню
батьківських обов*язків. Напротязі
всього часу проживання дитини з нею,
батько матеріально допомогав,
навідував та знаходив
взаємопорозуміння з дитиною. Мати
ОСОБА_5 - ОСОБА_2 не працює, зловживала
наркотичними засобами, вихованням
дитини не займалась, була засуджена на
зберігання та вживання наркотиків; є
отримувачем пенсії по інвалідності 2
групи, яку витрачає на власні потреби,
матеріально доньці не допомогає,
аліменти не сплачує. Відповідачка не
піклується про фізичний та духовний
розвиток дитини, її шкільну освіту,
підготовку до самостійного життя,
зокрема, не забезпечує необхідним
харчуванням, медичним доглядом та
лікуванням, що негативно впливає на її
фізичний розвиток як на складову
виховання, не надає дитині доступу до
культурних та інших духовних
цінностей, не виявляє інтересу до її
духовних цінностей. ОСОБА_2 не відвідує
шкільний заклад, в якому навчається
донька, своєю поведінкою чинить
перешкоди для нормального та
повноцінного розвитку та перешкоджає
повноцінному вихованню дитини без
душевних травм, пов*язаних з її
негативним способом життя. Позивач
просить позбавити ОСОБА_2 батьківських
прав відносно малолітньої доньки -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; призначити її
опікуном малолітної ОСОБА_5; стягнути з
відповідачки аліменти у розмірі ?
частини всіх відомих видів доходів, але
не менше 30% прожиткового мінімумум для
дитини відповідного віку, починаючи з
дня подання позовної заяви до
В судовому засідання позивач
підтримала заявлений позов,
посилаючись на викладені в ньому
обставини, зазначивши, що з серпня 2013
року малолітня ОСОБА_5, тіткою якої вона
являється, мешкає в її родині. Дівчинка
сама попросилась мешкати з нею,
оскільки відносини із матір*ю не
склались через скандали, та
зловживання останньою наркотичними
засобами. На протязі всього часу
проживання ОСОБА_5 в її сім*ї, мати, яка
отрмує пенсію та державну соціальну
допомогу, тільки 2 рази надала на її
прохання матеріальну допомогу дитині.
Ніякої участі в житті доньки
відповідачка не приймає, вихованням не
займається, її проблемами не
переймається. Іноді ОСОБА_2 дзвонить,
але ОСОБА_5 відмовляється говорити із
матір*ю та ходити до неї додому,
пояснюючи тим, що їй це неприємно.
Відповідач ОСОБА_6 заперечувала проти
задоволення позову. Пояснила, що після
розірвання шлюбу з чоловіком, вона
разом із дитиною пішла жити до своєї
матері - ОСОБА_7, а через деякий час
стала мешкати в цивільному шлюбі із
чоловіком за іншою адресою; доньку
ОСОБА_5 залишила у бабусі, яка займалась
її вихованням та навчанням. Іноді
вживала наркотичні засоби, але після її
засудження Костянтинівським
міськрайонним судом за ст.307 ч.2 КК
України 18 липня 2012 року до позбавлення
волі з іспитовим строком, перестала це
робити і повернулась жити до ОСОБА_7 Її
донька ОСОБА_5 з серпня 2013 року стала
мешкати в родині тітки, оскільки
остання заманила її комп*ютером.
Спочатку донька попросилась один
місяць пожити у тітки, проти чого вона
не заперечувала, але потім залишилась
та повертатись не бажає. У неї була
домовленість із позивачкою по справі
та колишнім чоловіком - ОСОБА_3 про те,
що вона буде матеріально допомогати
дитині і кожного місяця надавати
грошові кошти у сумі 280 гривень.
Декілька разів вона сплатила узгоджену
суму, а згодом перестала сплачувати,
оскільки сама потребує дорогого
лікування і має труднощі із
пересуванням через хворобу. Позов в
частині стягнення аліментів не визнала
у зв*язку з нестачею коштів, оскільки
виконує зобовязання за договорами
кредиту. Зазначила, що іноді, коли
донька приходить за місцем проживання
бабусі - ОСОБА_7, вона спілкується з нею,
а також дзвонить по телефону.
Третя особа - ОСОБА_3 просив
задовольнити позов і пояснив, що коли
доньці ОСОБА_5 виповнилось 9 місяців,
вони перестали мешкати однією родиною
із відповідачкою по справі, яка
переїхала мешкати до своє матері -
ОСОБА_7 На протязі всього часу він
надавав доньці матеріальну допомогу,
регулярно спілкувався з нею, при цьому
мати належної уваги дитині не
приділяла, оскільки тривалий час жила
окремо. В серпні 2013 року його донька
ОСОБА_5 пішла з дому, де проживала мати
із бабою- ОСОБА_14 і стала мешкати в
родині позивачки по справі, пояснивши
це тим, що не може жити з ними через
Представник Органу опіки та піклування
Костянтинівської міської ради
Костенко В.Г. та прокурор Дюміна О.В.
просили позов задовольнити.
Свідок ОСОБА_7, яка є матір*ю
відповідачки по справі, пояснила, що
після того, як її донька - ОСОБА_2
припинила мешкати із ОСОБА_3, вона з
донькою ОСОБА_5 перешла мешкати до неї.
Згодом стала мешкати в цивільному
шлюбі із чоловіком, а ОСОБА_5 залишилась
мешкати в неї, оскільки мати не бачила
необхідності забирати її із собою, при
цьому вона особисто створила онуці всі
необхідні умови для життя та навчання,
займалась її вихованням, відвідувала
батьківські збори. Батько ОСОБА_5 -
ОСОБА_3 завжди підтримував зв*язок із
дитиною, домомагав матеріально та
продуктами. Згодом ОСОБА_2 повернулась
до них. В серпні 2013 року онука ОСОБА_5
зібрала речі та пішла жити до тітки -
ОСОБА_1, як вони спочатку думали -
тимчасово, тому заперечувати не стали.
Приблизно три рази ОСОБА_3 надавала
грошові кошти ОСОБА_1 на утримання
дитини, а згодом припинила у зв*язку з
Свідок ОСОБА_9, яка є матір*ю позивачки
по справі та третьої особи - ОСОБА_3,
пояснила, що після того, як ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 перестали мешкати однією сім*єю,
вихованням та утриманням ОСОБА_5
займалась не мати, а бабуся - ОСОБА_7 та
їх родина. Коли дівчинка пішла в перший
клас, ОСОБА_2 стала співмешкати з
чоловіком за іншою адресою, залишивши
дитину на вихованні бабусі, при цьому
сама дитині уваги не приділяла,
вихованням її не займалась, не
доглядала за нею. Після засудження
ОСОБА_2 повернулась жити до матері. В
серпні 2013 року ОСОБА_5 попросилась жити
у тітки - ОСОБА_1, пояснивши, що не хоче
жити із матір*ю через сварки та
скандали. Відповідачка проти
проживання дитини у тітки не
заперечувала, проте будь-якої участі у
вихованні дитини в цей час не приймала,
фактично не спілкувалась з нею як мати.
Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому
засіданні пояснили, що їм відомо про те,
що ОСОБА_2 вживає наркотичні засоби.
Такі висновки зроблені ними на
підставі особистих спостережень за
поведінкою відповідачки.
Відповідно до ст. 171 СК України
дитина має право на те, щоб бути
вислуханою батьками, іншими членами
сім'ї, посадовими особами з питань, що
стосуються її особисто, а також питань
сім'ї. Дитина, яка може висловити свою
думку, має бути вислухана при вирішенні
між батьками, іншими особами спору щодо
її виховання, місця проживання, у тому
числі при вирішенні спору про
позбавлення батьківських прав,
поновлення батьківських прав, а також
спору щодо управління її майном.
Суд з*ясував думку малолітньої
ОСОБА_5 з приводу позбавлення
батьківських прав ОСОБА_2, опитавши її в
судовому засіданні в присутності
педагога ОСОБА_12 При цьому, ОСОБА_5
пояснила, що з власної волі мешкає в
родині тітки - ОСОБА_1, з якою в неї
склались теплі, дружні стосунки.
Мешкати з матір*ю не бажає через
постійні скандали та сварки;
спілкуватися з матір*ю неприємно, тому
Заслухавши пояснення позивача
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, третьої
особи ОСОБА_3, прокурора Дюміної О.В.,
представника Органу опіки та
піклування Костянтинівської міської
ради, допитавши свідків ОСОБА_9, ОСОБА_7,
ОСОБА_10 та ОСОБА_11, з*ясувавши думку
малолітньої ОСОБА_5, дослідивши
матеріали справи, суд встановив
наступні факти та відповідні їм
Судовим розглядом встановлено, що
ОСОБА_2 є матір*ю, а ОСОБА_3 - батьком
малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про її
народження серія НОМЕР_1 (а.с.25), яка є
ученицею 6-А класу Костянтинівської
загальноосвітньої школи № 3 (а.с.25).
ОСОБА_5 є здоровою, що підтверджується
висновком про стан здоров*я, фізичний
та розумовий розвиток дитини (а.с.26),
добре характеризується за місцем
Рішенням Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 07 жовтня 2013 року (а.с.22) шлюб між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано і
встановлено, що з січня 2004 року
шлюбно-сімейні відносини між ними
фактично припинені.

Як вбачається із інформації про
родину, що підготована навчальним
закладом (а.с.28), ОСОБА_5 мешкає із рідною
тіткою - ОСОБА_1, яка створила для дитини
необхідні житлово-побутові умови,
приділяє належну увагу навчанню
дівчинки, підтримує зв*язок із школою,
відвідує батьківські збори та шкільні
заходи.

ОСОБА_1 працює медичною сестрою «ЛПУ
міська лікарня № 5 м.Костянтинівка»
(а.с.8), добре характеризується за місцем
роботи (а.с.7), розмір її доходів за
період часу з березня по серпень 2014
року становить 10246грн 32копійки, що
підтверджується довідкою від 10 вересня
2014 року (а.с.9).

ОСОБА_1 розірвала шлюб із чоловіком -
ОСОБА_13, що підтверджується рішенням
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області ві 08 листопада 2011
року (а.с.11), зареєстрована і мешкає в
квартирі АДРЕСА_1 (а.с.14), де створені всі
належні житлово-побутові умови для
проживання дитини (а.с.16). ОСОБА_1 станом
на 18 вересня 2014 року до кримінальної
відповідальності не притягувалась, не
знятої чи не погашеної судимості не
має, у розшуку не перебуває (а.с.44).

Батько дитини - ОСОБА_3 є інвалідом
другої групи (а.с.14), пребуває на обліку
в УПФУ в м.Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області як отримувач пенсії, розмір
якої становить 1049 гривень, що
підтверджується довідкою від 19 вересня
2014 року № 6774 (а.с.13).

Відповідно до висновку
лікарсько-консультативної комісії від
15 вересня 2014 року (а.с.15) ОСОБА_3 має
високий ступінь втрати здоров*я
внаслідок тривалої хвороби, що
причиняє повну нездатність до
самообслуговування та залежність від
інших осіб і перешкоджає виконанню
батьківських обов*язків.

Мати дитини - ОСОБА_2 (а.с.17-18) є
інвалідом 2 групи загального
захворювання, непрацездатна у
звичайних виробничих умовах (а.с.52).
Відповідно до індивідуальної програми
програми реабілітації № 1835 (а.с.56-57) має
протипоказання до важкої фізичної
праці.

Згідно довідки від 08 вересня 2014 року
№ 6682 (а.с.23) ОСОБА_2 перебуває на обліку в
УПФУ в м.Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області як отримувач пенсії по
інвалідності, розмір якої становить 1116
гривень 80коп.

ОСОБА_2 негативно характеризується
за місцем проживання, оскільки
підтримує стосунки із особами, які
ведуть антисоціальний спосіб життя,
самоусунулась від виконання
батьківських обов*язків (а.с.24).

Вироком Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 18 липня 2012 року (а.с.60-62) ОСОБА_2
засуджена за ч.2 ст.307, ст.69, 75, 76 КК
України до покарання у вигляді 5 років
позбавлення волі з іспитовим строком
на 3 роки.

Відповідно до висновку від 24
листопада 2014 року № 805/12 (а.с.63) Орган
опіки та піклування Костянтинівської
міської ради вважає за доцільне
позбавити ОСОБА_2 батьківських прав
відносно дитини - ОСОБА_5, оскільки вона
протягом тривалого часу разом з
дитиною не мешкає, вихованням та
утриманням доньки не займається, не
відвідує її, здоров*ям не цікавиться,
матеріальної допомоги не надає, не
забезпечує її продуктами харчування,
одягом та взуттям, не турбується про її
фізичний та духовний розвиток. Орган
опіки та піклування Костянтинівської
міської ради клопоче про призначення
ОСОБА_1 опікуном малолітньої ОСОБА_5

За змістом п.74 Порядку
провадження органами опіки та
піклування діяльності, пов'язаної із
захистом прав дитини, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№866 від 24 вересня 2008 року, під час
розгляду судом спорів між батьками
щодо виховання дитини районна,
районна у м. Києві та Севастополі
держадміністрація, виконавчий орган
міської, районної у місті ради подає
суду письмовий висновок, зокрема, про
доцільність позбавлення одного з
батьків батьківських прав та про
способи участі одного з батьків у
вихованні дитини, місце та час їх
спілкування, складений на підставі
відомостей, одержаних службою у
справах дітей в результаті
проведення бесіди з батьками, дитиною,
родичами, які беруть участь у її
вихованні, обстеження умов проживання
дитини, батьків, а також на
підставі інших документів, які
стосуються зазначеної справи.

Відповідно до ч.6 ст.19 СК України, суд
може не погодитися з висновком органу
опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність висновку Органу опіки та
піклування Костянтинівської міської
ради від 24 листопада 2014 року (а.с.63) як
окремо, а також достатність і взаємний
його зв'язок у сукупності з іншими
доказами, суд приходить до переконання,
що його складено без дотримання вимог
п.74 Порядку провадження органами опіки
та піклування діяльності, пов'язаної із
захистом прав дитини і він є
необгрунтованим та немотивованим в
частині висновку про доцільність
позбавлення батьківських прав.

З*ясуваши думку дитини - ОСОБА_5 з
приводу позбавлення батьківських прав
ОСОБА_2, суд дійшов висновку про те, що в
даному випадку має місце відсутність
взаємопорозуміння та духовного зв*язку
між матір*ю та донькою, що не є
безпідставною умовою позбавлення
батьківських прав а даному випадку не
втрачена можливість зберегти родинний
зв*язок між дитиною та матір*ю.

Суд не приймає до уваги показання
свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про вживання
ОСОБА_2, оскільки відповідно до довідки
Міського наркологічного диспансеру
від 26 листопада 2014 року № 30234 (а.с.58)
ОСОБА_2 на обліку у лікаря-нарколога не
перебуває.

Відповідно до ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вони
ухиляються від виконання своїх
обов*язків по вихованню дитини.

Згідно зі ст. 170 СК України суд може
постановити рішення про відібрання
дитини від батьків або одного з них, не
позбавляючи їх батьківських прав, у
випадках, передбачених пунктами 2-5
частини першої статті 164 СК України, а
також в інших випадках, якщо залишення
дитини у них є небезпечним для її життя,
здоров*я і морального виховання.

Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦК України суд
встановлює опіку над малолітньою
особою, якщо при розгляді справи буде
встановлено, що вона позбавлена
батьківського піклування, і призначає
опікуна за поданням органу опіки та
піклування.

Приймаючи до уваги викладене, суд
вважає, що ОСОБА_2 не виконує належним
чином своїх батьківських обов*язків з
виховання та утримання доньки - ОСОБА_5,
оскільки, мешкаючи окремо від дитини,
не вжила заходів щодо її моральної та
матеріальної підтримки, не забезпечила
їй житлово-побутових умов, необхідних
для проживання та навчання, на протязі
тривалого часу не приділяє доньці
належної уваги, не піклується про неї,
що являється згідно п. 2 ч.1 ст. 164 СК
України підставою для позбавлення її
батьківських прав відносно дитини.
Однак, дослідивши докази по справі, суд
дійшов переконання, що на належне
виконання відповідачкою батьківськіх
обов*язків в даному випадку впливає в
тому числі і незадовільний стан її
здоров*я.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 березня
2007 року № 3 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» не можна позбавити
батьківських прав особу, яка не виконує
своїх батьківських обов*язків
внаслідок душевної хвороби, недоумства
чи іншого тяжкого захворювання (крім
хронічного алкоголізму чи наркоманії)
або з інших незалежних від неї причин.

Згідно п.18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 березня
2007 року № 3 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» зважаючи на те, що
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом, суд може у
виняткових випадках при доведеності
винної поведінки когось із батьків
або їх обох з урахуванням її
характеру, особи батька і матері, а
також інших конкретних обставин
справи відмовити в задоволенні позову
про позбавлення цих прав, попередивши
відповідача про необхідність змінити
ставлення до виховання дитини (дітей)
і поклавши на органи опіки та
піклування контроль за виконанням
ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи
таке рішення, суд має право вирішити
питання про відібрання дитини у
відповідача і передачу органам опіки
та піклування (якщо цього потребують її
інтереси).

Враховуючи, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов*язків та приймаючи
до уваги вищевикладені обставини, в
тому числі і причини, з яких
відповідачка не виконує в повній мірі
свої батьківські обов*язки, а саме стан
здоров*я, інвалідність другої групи,
ставлення ОСОБА_2 до доньки,
небайдужість до неї, її бажання
приймати участь у її вихованні, суд
вважає за необхідне відмовити у
задоволенні позову про позбавлення
батьківських прав.

В той же час суд вважає за необхідне
здійснити захист малолітньої ОСОБА_5
шляхом її відібрання від матері, яка
негативно характерихується,
засуджувалась за скоєння злочину у
сфері незаконного обігу наркотичних
засобів, без позбавлення останньої
батьківських прав в порядку ст. 170 СК
України та передачу дитини позивачці
по справі - ОСОБА_1, яку слід призначити
її опікуном, оскільки батько дитини -
ОСОБА_3 має високий ступінь втрати
здоров*я внаслідок тривалої хвороби, що
причиняє повну нездатність до
самообслуговування та залежність від
інших осіб і перешкоджає виконанню
батьківських обов*язків.

Враховуючи, що малолітня ОСОБА_5
передається ОСОБА_1, суд на підставі ч.4
ст.170 СК України вирішує питання про
стягнення з відповідача по справі
аліментів на дитину в порядку ст. 182, ст.
184 СК України.

Суд вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини усіх
видів доходів щомісяця, але не менше,
ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку до
досягнення дитиною повноліття,
починаючи з 24 вересня 2014 року.

Керуючись ст.ст.164,165,167, 170,171 СК
України, ст.ст.59,60 ЦК України, ст, ст 4, 10,
15, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої
ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про позбавлення батьківських прав,
призначення опікуна та стягнення
аліментів- задовольнити частково.

Відібрати у ОСОБА_2 без позбавлення
батьківських прав малолітню доньку -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, передавши її
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Призначити опікуном малолітньої
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку, але не
менше 30% прожиткового мінімуму,
встановленого для дитини відповідного
віку, починаючи з 24 вересня 2014 року. В
задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Костянтинівський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення
проголошені в судовому засіданні 02
грудня 2014 року, повний текст рішення по
справі виготовлено 04 грудня 2014 року.

Суддя