Суддя Маслов М. І.
Справа № 644/8175/14-ц
Провадження № 2/644/2199/14
27.11.2014 р. Орджонікідзевський районний
суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Маслова М.І.,
при секретарі Шпиця Л.В.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ГУДМСУ в Харківській області,
«про визнання осіб такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням, та виселення», -
Позивачка звернулася до суду з позовом
про визнання ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням, та виселення ОСОБА_6.
В судове засідання з'явилася позивачка,
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі та просили суд їх задовольнити.
Відповідачі в суд не з'явилися,
викликалися належним чином, в тому
числі через оголошення в офіційному
друкованому засобі масової інформації.
Позовні вимоги не оспорюють, письмових
заперечень суду не надали.
Представник відповідача ГУДМСУ в
Харківській області до суду не
з'явився, викликався належним чином,
письмових заперечень суду не надав.
Суд вважає можливим розглядати справу
у порядку ст. 77, 169 п. 2, 3 ЦПК України, зі
згоди позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
Перевіривши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, допитавши
свідків, дослідивши інші докази окремо
та в їх сукупності з іншими доказами,
суд вважає, що позовні вимоги позивача
підлягають частковому задоволенню з
Позивачка звернулася до суду з позовом
про визнання ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
згідно рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 29 серпня
2012 року позивачка є єдиною власницею
квартири АДРЕСА_1. В зазначеній
квартирі разом з нею зареєстровані
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6. Відповідачка, її
дочка - ОСОБА_4 не мешкає у зазначеній
квартирі з 2004 року, онука позивачки -
ОСОБА_5, не мешкає у квартирі з 2011 року,
житлове поміщення покинули
добровільно, за комунальні послуги не
платять. Син позивачки, ОСОБА_6 своїми
діями порушує правила співжиття,
зловживає спиртними напоями, виносить
і продає речі з квартири, не сплачує
комунальні платежі. Увесь тягар
утримання квартири лежить на
позивачці, що створює для неї великі
труднощі, оскільки вона є пенсіонеркою
та інших доходів окрім пенсії не має, і
тому вимушена звернутися з позовом до
суду.
Відповідачі в судові засідання не
з'являються, позовні вимоги не
оспорюють, письмових заперечень суду
Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що є сусідами
позивачки, надали пояснення аналогічні
доводам позивачки, викладеним у
Судом встановлені наступні обставини
та відповідні ним правовідносини.
Згідно рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 29 серпня
2012 року позивачка є єдиною власницею
квартири АДРЕСА_1 (а.с. 5). Матеріали
справи містять також технічний паспорт
на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.
Згідно довідки об'єднання житлових
кооперативів «Круг» від 24.06.2014 року в
зазначеній квартирі разом з нею
зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
Позивачка зазначала, що відповідачка,
її дочка - ОСОБА_4 не мешкає у
зазначеній квартирі з 2004 року, онука
позивачки - ОСОБА_5, не мешкає у квартирі
з 2011 року, житлове приміщення покинули
добровільно, за комунальні послуги не
Зазначене підтверджується актом
обстеження квартири від 02.07.2014 року (а.с.
11), довідкою Орджонікідзевського РВ
ГУМВС України в м. Харкові від 04.07.2014
року, в якій зазначено, що гр. ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 з питань порушення житлових
прав з заявами та скаргами до органів
внутрішніх справ не звертались (а.с. 10).
Зазначене в судовому засіданні
підтвердили також свідки ОСОБА_2 та
Крім того, про несплату ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 комунальних платежів свідчать
матеріали виконавчого провадження
щодо примусового стягнення з них боргу
зі сплати комунальних платежів (а.с. 15).
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.
Таким чином, суд дійшов висновку, що
позов в частині визнання ОСОБА_4, ОСОБА_5
такими, що втратили право на
користування цим житлом, обґрунтований
і підлягає задоволенню, оскільки
відповідачі без поважних причин не
проживають в квартирі більше 1 року,
тому вони, відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК
України, втратили право користування
Також в квартирі зареєстрований син
позивачки ОСОБА_6, який згідно пояснень
позивачки, підтверджених показаннями
свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, систематично
зловживає спиртними напоями, приводять
незнайомих людей, виносить з квартири
та продає речі, що належить на праві
приватної власності позивачці, не
сплачує комунальні платежі в той час,
коли має у власності окреме житло.
Зазначене підтверджується також
свідоцтвом про право на спадщину за
законом, згідно якого відповідачу
ОСОБА_7 належить кімната АДРЕСА_2,
загальною площею 15,9 кв.м. (а.с. 17),
технічним паспортом на кімнату (а.с.
Згідно ст. 157 ЖК України членів сім'ї
власника жилого будинку (квартири)
може бути виселено у випадках,
передбачених частиною першою статті 116
цього Кодексу. Виселення провадиться у
судовому порядку без надання іншого
Статтею 116 ЖК України передбачено, що
коли наймач, члени його сім'ї або інші
особи, які проживають разом з ним,
систематичним порушенням правил
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих проводиться без
надання іншого жилого приміщення.
Стаття 13 ЦК України вказує, що при
здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватись від дій, які
могли б порушити права інших осіб.
Згідно зі статтею 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Стаття 150 ЖК України вказує, що
громадяни, які мають у приватній
власності квартиру, користуються нею
для особистого мешкання так і для
мешкання членів їх сімей й вправі
розпоряджатися цією власністю за своїм
Згідно ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 того ж Кодексу
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
Суд приходить до переконання, що
відповідач ОСОБА_7 систематичним
порушенням правил співжиття робить
неможливим для позивачки проживання із
ним в одній квартири, а заходи
запобігання виявились
безрезультатними, оскільки
пенсіонерка не має впливу на сина,
порушення прав позивачки відбувається
систематично протягом тривалого часу.
Заперечень відповідач суду не надав. За
таких умов, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про
виселення його за неможливістю
спільного проживання в одному будинку
та зняття з реєстрації обґрунтований і
підлягає до задоволення.
Проте суд не знаходить підстав для
вселення відповідача ОСОБА_7 до
належної йому кімнати, оскільки
Житловим кодексом Української РСР не
передбачений порядок зобов'язання
вселення особи до приміщення, яким вона
володіє на праві приватної власності в
разі виселення з іншого житлового
приміщення. Статтею 33 Конституції
України гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, за винятком обмежень, які
встановлюються законом. Таким чином,
відповідач не може бути позбавлений
права вибору місця проживання і в
частині задоволення позовної вимоги
щодо вселення відповідача до кімнати
АДРЕСА_2 суд вважає за необхідне
На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 6, 14, 15, 30, 38, 40, 42, 44,
61, 77, 80, 107, 110, 118-120, 158, 169 п. 2 , 208, 209, 220, 224-226,
294, 295 ЦПК України, ст.ст. 33, 41 Конституції
України ст.ст. 13, 317, 319, 321, 358, 391, 392 ЦК
України, ст. 116, 150, 157 ЖК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ГУДМСУ в Харківській
області, «про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням, та виселення»-
задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право
користування квартирою АДРЕСА_1.
Визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право
користування квартирою АДРЕСА_1.
Визнання ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що
втратили право користування квартирою
є підставою для зняття їх з реєстрації.
Виселити ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого жилого приміщення.
В задоволенні іншої частини позовних
Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції, який
ухвалив судове рішення шляхом подачі
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на рішення суду подається позивачем
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 - ти днів з
дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, оформленою у
відповідності до ст. 229 ЦПК України,
поданою протягом 10- ти днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили,
відповідно до загального порядку
встановленого ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Маслов М.І.