Провадження № 2/201/3398/2014р.
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014р.

Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді -
Ткаченко Н.В.

при секретарі -
Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

29.10.2014р. ОСОБА_1 звернулася до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом про
розірвання шлюбу.

Позивачка у позовній заяві в
обґрунтування вимог посилалася на те,
що вони з відповідачем зареєстрували
шлюб 16.07.2010р. у Жовтневому відділі РАЦС
Дніпропетровського міського
управління юстиції. Від даного шлюбу
сторони мають малолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини
з відповідачем припинилися з жовтня
2014р. Причиною припинення шлюбних
відносин стали відсутність в родині
взаєморозуміння з питань ведення
господарства, виховання дитини, втрата
почуття любові та поваги. Крім того,
негативно на подружні стосунки
впливало матеріального незабезпечення
відповідачем родини. Сторони
проживають окремо, не ведуть спільного
господарства, не мають спільного
бюджету. Позивачка вважає, що родина
розпалася остаточно і не може бути
відновлена. В наданій суду заяві,
позивачка просила строк на примирення
не надавати, шлюб розірвати та
винести рішення в судовому засіданні
за її відсутності без фіксування
процесу технічними засобами. Після
розірвання шлюбу прізвище змінювати
не просила( а.с. № 14).

Відповідач проти задоволення позову
не заперечував, період припинення
шлюбних стосунків, вказаний
позивачкою визнав в повному обсязі.
Причинами припинення шлюбних відносин
вважав втручання матері позивачки в
подружнє життя, її небажання
відпускати доньку з онукою закордон.
Просив шлюб розірвати та винести
рішення суду в судовому засіданні за
його відсутності та без фіксування
процесу технічними засобами, про що
надав відповідну заяву (а.с. № 15).

Таким чином, суд вважає за можливе на
підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України
ухвалити рішення в судовому засіданні
за відсутності сторін.

Суд, вивчивши матеріали справи
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 110 Сімейного
Кодексу України позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним з
подружжя.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу
України, при розгляді справи про
розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини
позову про розірвання шлюбу, бере до
уваги наявність малолітньої дитини та
інші обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам
дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу
України, особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Судом встановлено, що сторони
зареєстрували шлюб 16.07.2010р. у
Жовтневому відділі РАЦС
Дніпропетровського міського
управління юстиції під актовим
записом № 426.

Судом встановлено, що спільне життя
сторін не склалося через відсутність в
родині взаєморозуміння з питань
ведення господарства, виховання
дитини, втрату почуття любові та
поваги. Сторони проживають окремо,
мають роздільний бюджет, спільне
господарство не ведуть, не підтримують
подружніх відносин з жовтня 2014р.

З огляду на вищевикладене і приймаючи
до уваги те, що шлюбні відносини між
сторонами по даній справі припинені
близько місяця тому і з цього часу
більше не відновлювалися, позивачка
від позову не відмовилася, а
відповідач визнав позовні вимоги та
не заперечував проти розірвання
шлюбу, а також враховуючи, що
відповідач має намір виїхати на
проживання закордон, а позивачка не
бажає залишати Україну, суд дійшов
висновку про те, що родина сторін
розпалася остаточно, її відновлення
бути не може, і шлюб підлягає
розірванню.

При винесенні рішення суд також
приймає до уваги положення ст. 61 ЦПК
України, оскільки відповідач визнав
позовні вимоги та погодився на
розірвання шлюбу.

Обговорюючи питання розподілу судових
витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у
зв'язку із задоволенням позову, суд
вважає за можливе стягнути з
відповідача на користь позивачки
понесені при подачі позову судові
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 243грн. 60коп.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 110, 112, 113, ч. 2 ст. 115
Сімейного Кодексу України, ст. ст. 8, 10, 60,
61, 88, 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд , -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 16.07.2010р. у
Жовтневому відділі РАЦС
Дніпропетровського міського
управління юстиції, під актовим
записом № 426 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які
мають малолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище
позивачки ОСОБА_1 не змінюється.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені при подачі позову судові
витрати в розмірі 243 грн. 60коп.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 115
СК України копію рішення суду про
розірвання шлюбу надіслати на адресу
Жовтневого відділу РАЦС
Дніпропетровського міського
управління юстиції для внесення

відомостей до Державного реєстру
актів цивільного стану громадян та
проставлення відмітки в актовому
записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржене
в апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів.

Суддя :

Н.В.Ткаченко