У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2014 року
м.
Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого - судді Оніпко О.В., суддів :
Хилевича С.В., Гордійчук С.О.

секретар - Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника ПАТ
КБ "Приватбанк" на рішення Сарненського
районного суду від 15 серпня 2014 року за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, колегія суддів , -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сарненського районного суду
Рівненської області від 15.08.2014 року в
позові ПАТ КБ "Приватбанк" відмовлено
за пропуском строку позовної давності.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі позивач вважає його незаконним
та необґрунтованим, ухваленим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Вказує, що судом не взято до уваги, що
згідно з умовами договору картковий
рахунок відкритий на невизначений
термін та може бути закритий на
підставі заяви держателя. Відповідно
до п.9.12 Умов та правил надання
банківських послуг, договір діє
протягом 12 місяців з моменту його
підписання. Якщо жодна із сторін не
заявляє про його припинення, він
автоматично пролонгується на такий
самий строк.

За наведених обставин договір
автоматично пролонговано, оскільки з
2008 року жодна із сторін не заявила про
свій намір його розірвати. Є помилковим
висновок суду про строк дії договору на
термін дії картки, оскільки фактично
позовна давність почне обчислюватися з
наступного дня після закінчення строку
дії договору. Просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду 1-ї
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді 1-ї
інстанції, колегія суддів приходить
до висновку про її відхилення, виходячи
з наступного.

24.04.2014 р. ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулось з даним позовом до ОСОБА_1
та зазначало, що станом на 16.03.2014 року у
неї утворилась заборгованість перед
банком за кредитним договором від
22.03.2006 р. б/н у розмірі 26 052,37 грн., яка
складається з: 3191,64 грн. -
заборгованість за кредитом; 21 478,06 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 500 грн. - штрафу
/фіксована частина/; 882,67 грн. - штрафу
/процентна складова/ . З врахуванням
судового наказу Сарненського
районного суду від 19.06.2008р., яким було
стягнуто з ОСОБА_1 за вказаним
кредитним договором на користь ПАТ КБ
"Приватбанк" заборгованість у розмірі
7016,32 грн., позивач просив суд стягнути з
відповідача заборгованість у розмірі 19
036,05 грн. та судові витрати (а.с.4-5).

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, суд виходив з
того, що банк

________________________________________________________________________
______________________________

Справа № 572/1690/14-ц

Головуючий у 1 інстанції
- Власик Н.М.

Провадження № 22-ц/787/2241/2014

Суддя-доповідач - Оніпко
О.В. пропустив строк позовної давності
для звернення до суду з цим позовом.
Колегія суддів погоджується з
висновками місцевого суду, виходячи з
наступного.

Як стверджується матеріалами
справи, між сторонами 22.03.2006 р. був
укладений кредитний договір,
відповідно до умов якого ОСОБА_1
отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
процентів за користування кредитом у
розмірі 48 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом (а.с.7-10).
Пам'ятка клієнта, що є складовою
кредитного договору, позивачем до
матеріалів справи долучена не була.

Судовим наказом, виданим Сарненським
районним судом 19.06.2008р., стягнуто з
ОСОБА_1 заборгованість за вказаним
кредитним договором у сумі 7016 грн. 32
коп. (а.с. 3).

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки,
для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність. ( ст. ст. 258, 257 ЦК України)

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного для
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила ( ч. 1 ст. 261 ЦК
України). Початок перебігу позовної
давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Тобто з часу здійснення відповідачем
останнього платежу і припинення
внесення ним будь-яких коштів на
погашення кредиту і почався відлік
строків позовної давності та
перервався винесенням судового наказу
Сарненським районним судом 19.06.2008 р.
(ст. 264 ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови в позові .

Як вбачається з матеріалів справи
08.08.2014 р. відповідачкою, згідно з
вимогами ч. 3 вказаної статті, подано до
суду 1-ї інстанції заяву про сплив
позовної давності та її застосування
(а.с.25).

Статтею 266 ЦК України встановлено, що
зі спливом позовної давності до
основної вимоги вважається, що позовна
давність спливла і до додаткової
вимоги.

Отже, з врахуванням зазначених вимог
закону та обставин справи, з 20.06.2008 року
розпочався відлік нового строку
позовної давності, а позов банком
пред'явлено лише 24.04.2014 року, зі спливом
визначеного ЦК України строку
позовної давності.

Посилання позивача на п. 9.12 умов і
правил надання банківських послуг
згідно з яким, якщо протягом 12 місяців
жодна зі сторін не проінформує іншу
сторону про припинення дії договору,
він автоматично пролонгується на такий
самий термін, не заслуговують на увагу.

Колегія суддів вважає, що умова
укладеного кредитного договору, щодо
автоматичної пролонгації дії
кредитного договору на новий строк,
якщо від позичальника не надійшла
заява про закриття карткового рахунку,
передусім має на меті лише те, щоб при
видачі позичальнику кредитної картки
із новим строком дії не було
необхідності кожен раз укладати новий
договір, а тому пролонгація умов
кредитного договору на новий строк
може мати місце лише у разі одночасного
отримання позичальником кредитної
картки із новим терміном дії, оскільки
в протилежному випадку останній буде
позбавлений можливості здійснювати
свої права та обов'язки за цим
кредитним договором

Згідно з правовою позицією
Верховного Суду України (постанова
від19.03.2014р. у справі 6-14цс 14), відповідно
до правил користування платіжною
карткою, які є складовою кредитного
договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

В матеріалах справи відсутні належні
та допустимі докази, які свідчили б про
те, що після закінчення строку дії
кредитної карти № НОМЕР_1, яка була
видана відповідачці відповідно до умов
договору від 22.03.2006 р. та діяла до 07/2008
р., остання отримувала іншу кредитну
картку із новим строком дії і
здійснювала будь-які операції по цьому
картковому рахунку.

Згідно з роз»ясненнями п.11
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про
судове рішення у цивільній справі",
встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Позивач не звертався до суду із
заявою про поновлення пропущеної
позовної давності та не зазначав
поважність причин її пропуску. Не
встановлено таких підстав і судом.

За наведених обставин, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відмову ПАТ КБ «
Приватбанк» у задоволенні позову у
зв'язку із спливом строку позовної
давності.

Оскільки рішення місцевим судом
ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
і доводи апеляційної скарги висновків,
наведених у ньому, не спростовують,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а
л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Сарненського районного
суду Рівненської області від 15 серпня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий

Судді: