Дата документу 18.11.2014
Справа № 334/9384/14-ц
Провадження № 2/334/3390/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року Ленінський
районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Колесник С.Г.,

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Запоріжжя цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Командитного
товариства «Запорізький завод
високовольтної апаратури - Вакатов» і
компанія» про стягнення
заборгованості з невиплаченої
заробітної плати, вихідної допомоги та
компенсації за затримку розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з позовом, який
під час розгляду справи було уточнено,
до Командитного товариства
«Запорізький завод високовольтної
апаратури - Вакатов» і Компанія» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільнені, компенсації втрат
заробітної плати у зв'язку у зв'язку з
порушенням строків її виплати та
вихідної допомоги, в якому вказала, що
28.08.2014 року на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП
України вона звільнилася з посади
техніка-контруктора з підприємства
відповідача.

У зв'язку з тим, що підприємство не
погасило перед нею заборгованості по
заробітній платі у розмірі 8 408,37 грн. та
не нарахувало вихідну допомогу згідно
особистої заяви у розмірі 3 775,89 грн.,
позивачка просить стягнути з
відповідача на її користь вказану
заборгованість, а також середній
заробіток за час затримки розрахунку 2
082,78 грн., а також компенсацію втрати
заробітної плати у зв'язку з
порушенням строків її виплати у
розмірі 490,88 грн.

В судовому засіданні позивачка
підтримала уточнений позов та просили
задовольнити його у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, причини неявки суду не
повідомив, про день і час слухання
справи був повідомлений відповідно до
вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України, заперечень
суду не надав.

Суд за згодою позивача, вважає можливим
провести заочний розгляд справи, на
підставі матеріалів справи, у
відповідності зі ст. 169 ч.4, 224-226 ЦПК
України, за відсутністю представника
відповідача.

Вислухавши думку учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 43 Конституції України
кожен має право на належні, безпечні і
здорові умови праці, на заробітну
плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України
заробітна плата являє собою
винагороду, обчислену, як правило, у
грошовому виразі, яку власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу.
Розмір заробітної плати залежить від
складності та умов виконуваної роботи,
професійно-ділових якостей працівника,
результатів його праці та
господарської діяльності
підприємства, установи, організації і
максимальним розміром не обмежується.

Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний в
день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і
провести з ним розрахунок у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 115 Кодексу законів про працю
України встановлено, що заробітна
плата виплачується працівникам
регулярно в робочі дні у строки,
встановлені колективним договором або
нормативним актом роботодавця,
погодженим з виборним органом
первинної профспілкової організації
чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом (а в разі відсутності таких
органів - представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.
Аналогічне положення закріплено в ст. 24
Закону України «Про оплату праці».

Згідно ст. 116 КЗпП України, при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

При визначенні розміру середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні застосовуються вимоги
п.п. 2, 3, 5, 8 Постанови КМ України № 100 від
08.02.1995 року «Про затвердження Порядку
обчислення середньої заробітної
плати», що середньомісячна заробітна
плата обчислюється виходячи з виплат
за останні 2 календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата.

Усі виплати включаються в розрахунок
середньої заробітної плати у тому
розмірі, в якому вони нараховані, без
виключення сум відрахування на
податки, стягнення аліментів тощо, за
винятком відрахувань із заробітної
плати осіб, засуджених за вироком суду
до виправних робіт без позбавлення
волі.

Нарахування виплат у всіх випадках
збереження середньої заробітної плати
провадиться виходячи з розміру
середньоденної (годинної) заробітної
плати. Нарахування виплат, що
обчислюються із середньої заробітної
плати за останні два місяці роботи,
провадяться шляхом множення
середньоденного (годинного) заробітку
на число робочих днів/годин, а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у
разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду про стягнення
належної йому заробітної плати без
обмежень будь-яким строком.

В судовому засіданні встановлено, що
наказом № 14 від 03.03.2005 року 09.03.2005 року
ОСОБА_1 було прийнято до ВАТ
«Запорізький завод високовольтної
апаратури» на посаду прибиральником
службових приміщень, що
підтверджується копією трудової
книжки. (а.с. 7).

На підставі рішень загальних зборів
акціонерів ВАТ «ЗЗВА» (протокол № 24 від
10.04.2011 року), Зборів Нового учасника
Командитного товариства «Запорізький
завод високовольтної апаратури -
Вакатов» і Компанія» (протокол №1 від
10.04.2011 року) ВАТ «Запорізький завод
високовольтної апаратури» перетворене
у Командитне товариство «Запорізький
завод високовольтної апаратури -
Вакатов» і Компанія» Внаслідок
вказаного перетворення, майно, права та
обов'язки ВАТ «ЗЗВА» перейшли до КТ
«ЗЗВА - Вакатов» і Компанія». (а.с. 9).

Згідно наказу № 73 від 27.08.2014 року ОСОБА_1
було звільнено на підставі ч. 3 ст. 38
КЗпП України. (а.с. 9).

Згідно Розрахункового листка КТ «ЗЗВА -
Вакатов» і Компанія» за серпень 2014
року заборгованість з заробітної плати
перед ОСОБА_1 становила 9 158,49 грн. (а.с. 10).

Відповідно до положень ч.6 ст. 95 КЗпП
України, заробітна плата підлягає
індексації у встановленому законом
порядку

З часу звільнення позивачки, сумарний
індекс споживчих цін складає 1,062, що
підтверджується наданою позивачкою в
судовому засіданні Довідкою
Запорізького обласного управління
статистики № 14-08/744 від 10.11.2014 року.

В жовтні 2014 року через касу
підприємства позивачці було виплачено
частину заборгованості по заробітній
платі, у зв'язку з чим станом на
теперішній час заборгованість по
заробітній платі складає 8 408,37 грн., яка
вираховується наступним чином: 7 917,49
грн. Х 1,062, де 7 917,49 грн. - сума
заборгованості по заробітній платі
станом на час розгляду справи, що
підлягає стягненню з відповідача.

Нарахування виплати середнього
заробітку за час затримки розрахунку
має провадитися шляхом множення
середньоденного заробітку позивача
на число робочих днів.

У зв'язку з тим що за підприємством
існує безспірна сума заборгованості по
заробітній платі при звільненні
позивачки 28.08.2014 року, яка не сплачена
на час розгляду справи, то у ОСОБА_1
виникло право отримати
середньомісячний заробіток за час
затримки виплати заробітної плати у
розмірі 2 082,78 грн., який вираховується
наступним чином: 35,91 Х 58, де 35,91 -
середньоденна заробітна плата
позивачки за час роботи на
підприємстві перед звільненням, що
підтверджується довідкою КТ «ЗЗВА -
Вакатов» і Компанія» № 234 від 01.09.2014
року, 58 - кількість днів з дати
звільнення позивачки до дати
винесення рішення (за умови, що
позивачка працювала перед звільненням
згідно колективного договору
п'ятиденний робочий тиждень).

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх
виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ, вразі
затримки виплати заробітної плати всі
роботодавці зобов'язані нарахувати та
виплатити працівникам компенсацію
втрати частини заробітної плати, у
зв'язку з чим, сума грошової
компенсації, яку відповідач повинен
сплатити на користь позивачки складає
490,88 грн., яка вираховується наступним
чином: (7 917,46 грн. Х 1,062) - 7 917,49 гр., де 7
917,49 грн. - сума заборгованості по
заробітній платі станом на час
розгляду справи, 1,062 - сумарний індекс
споживчих цін на час розгляду справи.

Відповідно ст. 44 КЗпП України, при
припиненні трудового договору
внаслідок порушення власником або
уповноваженим ним органом
законодавства про працю, колективного
чи трудового договору ( статті 38 і 39),
працівникові виплачується вихідна
допомога у розмірі, передбаченому
колективним договором, але не менше
тримісячного середнього заробітку.

Вихідну допомогу, а також інші суми, що
належать до виплати працівникові, має
бути виплачено в день звільнення, як
того вимагає ст. 116 КЗпП України. Днем
звільнення працівника вважається
останній день його роботи. Якщо в день
звільнення працівник не працював,то
вихідну допомогу має бути виплачено не
пізніше наступного дня після
пред'явлення звільненим працівником
вимоги про розрахунок.

Механізм розрахунку суми вихідної
допомоги регулює Порядок обчислення
середньої заробітної плати,
затверджений постановою КМУ N 100 від
08.02.1995 року.

За розрахунковий період для визначення
середньомісячної заробітної плати
беруться виплати за останні два
календарні місяці роботи, що передують
події, з якою пов'язана відповідна
виплата ( в нашому випадку це день
звільнення).

Таким чином, до розрахунку береться
середня заробітна платня за травень 2014
року та червень 2014 року, оскільки у
липні 2014 року позивачка знаходилася у
щорічній відпустці.

Відповідно довідки про середню
заробітну плату в травні 2014 року ОСОБА_1
отримала заробітну плату в розмірі 1
197,00 грн., в червні 2014 року 1320,00 грн. Таким
чином, середня заробітна платня буде
становити (1197,26 + 1320,00) / 2 = 1258,63 грн.

З огляду на вищевказане, загальна сума
вихідної допомоги при звільненні, яка
підлягає стягненню з відповідача
становить 3775, 89 грн., що вираховується
наступним чином: 1258,63 грн. х 3 місяці, де
1258,63 грн. - середня заробітна платня
позивачки на день звільнення.

Відповідно до вимог, викладених в
пункті 6 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999р.
«Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці»,
задовольняючи вимоги про оплату праці,
суд має навести в рішенні розрахунки, з
яких він виходив при визначенні сум, що
підлягають стягненню. Оскільки
справляння і сплата прибуткового
податку з громадян є відповідно
обов'язком роботодавця та працівника,
суд визначає зазначену суму без
утримання цього податку та інших
обов'язкових платежів, про що зазначає
в резолютивній частині рішення.

На момент розгляду позовної заяви,
належні позивачці при звільнені суми
КТ «ЗЗВА - Вакатов» і Компанія» не
сплачено, тому з відповідача
підлягають стягненню: заборгованість
по заробітній платі в сумі 8 408,37 грн.,
середній заробіток за час затримки у
виплаті заборгованості по заробітній
платі в сумі 2 082,78 грн., компенсацію
втрати заробітної плати у зв'язку з
порушенням строків їх виплати в сумі
490,88 грн., вихідну допомогу при
звільненні в сумі 3 775,89 грн., а всього 14
757,92 грн.

Рішення у частині присудження
працівникові виплати заробітної плати
підлягає негайному виконанню.

Положеннями п.1 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий
збір», від сплати судового збору
звільняються позивачі - за подання
позовів про стягнення заробітної
плати, поновлення на роботі та за
іншими вимогами, що випливають із
трудових правовідносин.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог, в зв'язку з чим з відповідача
необхідно стягнути судовий збір у
розмірі 243,60 грн. на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213, 367 ЦПК України, ст. 43
Конституції України, ст. 94, 115, 233 КЗпП
України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з Командитного товариства
«Запорізький завод високовольтної
апаратури - Вакатов» і Компанія» на
користь ОСОБА_1 заборгованість у
розмірі 14 757,92 грн., (чотирнадцять тисяч
сімсот п'ятдесят сім гривень 92 копійки),
яка складається з:

заборгованості по заробітній платі - 8
408,37 грн.(вісім тисяч чотириста вісім
гривень 37 копійок),

середнього заробітку за час затримки у
виплаті заборгованості по заробітній
платі - 2 082,78 грн.(дві тисячі вісімдесят
дві гривні 78 копійок),

компенсації втрати заробітної плати у
зв'язку з порушенням строків їх виплати
- 490,88 грн. (чотириста дев'яносто гривень
88 копійок),

вихідної допомоги при звільненні в
сумі 3 775,89 грн.(три тисячі сімсот
сімдесят п'ять гривень 89 копійок).

Рішення в частині присудження
заробітної плати підлягає негайному
виконанню, але не більше, ніж за один
місяць.

Стягнути з Командитного товариства
«Запорізький завод високовольтної
апаратури - Вакатов» і Компанія» на
користь держави судовий збір в сумі 243,60
грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особа, без участі якої було
постановлено рішення, має право подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя:
Колесник С. Г.