АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9296/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Маштак К. С. Доповідач -
Калиновський А.Б. Категорія 43
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Гайдук В.І.,
Єлізаренко І.А.

При секретарі - Півненко С.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 24 вересня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
треті особи: Самарський районний
відділ в місті Дніпропетровську ГУ ДМС
України в Дніпропетровській області,
КВ ЖРЕП Самарського району про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
відміну державної реєстрації та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа: Управління-служба
у справах дітей Самарської районної у
місті Дніпропетровську ради про
визнання права власності на нерухоме
майно, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Самарського районного
суду м. Дніпропетровська від 24 вересня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, треті особи: Самарський РВ в
місті Дніпропетровську ГУ ДМС України
в Дніпропетровській області, КВ ЖРЕП
Самарського району про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням та відміну
державної реєстрації задоволено
частково.

Визнано ОСОБА_2 такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, що є
підставою для зняття її з
реєстраційного обліку за даною
адресою.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 243 грн. 60
коп.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа:
Управління-служба у справах дітей
Самарської районної у місті
Дніпропетровську ради про визнання
права власності на нерухоме майно
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити її
позовні вимоги, а у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 відмовити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 405 ЦК України
член сім'ї власника житла втрачає право
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є
власником квартири за АДРЕСА_1,
відповідно до договору купівлі -
продажу квартири, посвідченого
нотаріусом 23 грудня 2009 року(а.с. 6-7, 36-38).

В даній квартирі своє місце
проживання зареєстрували син та
невістка ОСОБА_3, однак з серпня 2013 року
ОСОБА_2 припинила подружні стосунки із
сином позивача та мешкає в іншій
квартирі.

Відповідно до актів від 03.01.2014
року, 28.02.2014 року, 07.05.2014 року, 03.07.2014 року,
02.09.2014 року, виданих КП «Житлове
господарство Самарського району»
Дніпропетровської міської ради
встановлено, що громадянка ОСОБА_2 без
поважних причин не проживає за адресою
АДРЕСА_1 з 01.08.2013 року по 02.09.2014 року
(а.с.17-21).

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3 щодо визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, суд правильно виходив з
того, що відповідачка будучи членом
його сім'ї та зареєстрованою у спірній
квартирі, без поважних причин там не
проживає більше одного року.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 щодо відміни
державної реєстрації відповідачки, суд
дійшов вірно висновку про те, що саме по
собі рішення суду про визнання особи,
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням і є
підставою для зняття її з реєстрації.

Відмовляючи у задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, суд
також правильно виходив з того, що
посилання позивача та його
представника не обґрунтовані, свого
підтвердження у судовому засіданні не
знайшли, ці обставини спростовуються
доказами наданими відповідачами та
письмовими матеріалами справи в їх
сукупності.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2
про те, що спірна квартира була
придбана і за її кошти в тому числі, а
договір купівлі-продажу укладений
внаслідок обману є безпідставними,
оскільки доказів щодо її участі у
придбанні квартири та щодо її обману
ОСОБА_3 при укладанні договору
купівлі-продажу позивачка за
зустрічним позовом суду не надала і,
таким чином, відповідно до ст. 11 ЦПК
України розпорядилась своїми правами
щодо надання доказів на власний розсуд.

Твердження про те, що
правовідносини, які виникли у сторін
регулюються ст. 71 ЖК УРСР, однак ні
позивач ні суд не посилались на цю
норму закону, а тому позов був
безпідставним не може бути прийняте до
уваги з огляду на наступне.

Члени сім'ї власника житла, які
проживають разом із ним, мають право
користування цим житлом відповідно до
закону. Застосування положень ЖК УРСР
до цих відносин не виключається, але
переважно підлягають застосуванню
норми глави 32 ЦК. Це зумовлено тим, що
для регулювання відносин між власником
житла та членами його сім'ї
законодавець використав правову
конструкцію (сервітут), яка раніше до
цих відносин не застосовувалась. З
урахуванням цього треба визнати, що
стосовно права членів сім'ї власника
помешкання на користування ним чинним
є правило частини першої статті 405 ЦК,
що передбачає визначення власником
житлових приміщень, які мають право
займати члени сім'ї.

Оскільки інше не встановлено
чинними законами, договором на
підставі яких встановлено сервітут,
відсутність члена сім'ї понад один рік
без поважних причин є юридичним фактом,
що призводить до втрати членом сім'ї
права користування помешканням.
Застосування в цьому випадку строку,
встановленого статтею 71 ЖК УРСР, є
неправильним.

Звертаючись до суду з позовом,
ОСОБА_3 посилався на те, що відповідачка
не проживала у квартирі без поважних
причин більше шести місяців, а судом
встановлено її непроживання більше
одного року.

Законодавець не вимагає від
позивача, щоб він здійснював
кваліфікацію спірних правовідносин,
тобто зазначав у позовній заяві, на
яких правових нормах ґрунтується його
позов. Це пов'язано з тим, що обов'язок
здійснювати кваліфікацію
правовідносин покладається на суд,
який і повинен визначати, чи
поширюється та або інша норма на спірні
правовідносини.

Таким чином, суд встановивши, що
виниклі правовідносин регулюються ст.
405 ЦК України, обґрунтовано визнав
ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням.

Рішення суду відповідає нормам
матеріального та процесуального права.
Підстав для його зміни чи скасування
немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Самарського районного
суду м. Дніпропетровська від 24 вересня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: