Провадження № 2/734/1014/14
Справа №
У Х В А Л А

іменем України

09 грудня 2014 року

смт. Козелець

Суддя Козелецького районного суду
Чернігівської області Анохін А.М.,
вивчивши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

08.12.2014 року позивач звернувся до
Козелецького районного суду
Чернігівської області з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Вказана позовна заява підлягає
залишенню без руху, оскільки не
відповідає вимогам ч. 5 ст. 119 ЦПК
України, а саме:

- до позовної заяви не додано
оригінал квитанції на підтвердження
сплати судового збору;

- позовна заява написана не
розбірливим почерком, та з позовної
заяви не зрозуміло ні суті позову, ні
змісту позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України зазначення ціни позову щодо
вимог майнового характеру є
обов’язковою вимогою до змісту
позовної заяви. Зазначаючи ціну позову,
позивач повинен обґрунтувати у
позовній заяві наведену ним оцінку,
оскільки щодо цієї обставини
застосовується загальне правило про
те, що кожна особа повинна довести
обставини, на які вона посилається.

Виходячи з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, де
закріплено принцип змагальності, за
яким кожна сторона повинна довести
суду ті обставини на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
та заперечень, ОСОБА_1 у заяві повиннен
на підтвердження підстав позову
зазначити докази, які
підтверджуватимуть кожну обставину,
яка входитиме до предмету доказування.
Відбір таких доказів повинен
здійснюватися позивачем з урахуванням
положень статей 58, 59 ЦПК України.

Позивачем не зазначено доказів, що
мають суттєве значення для вирішення
даної справи, а саме: підтвердження
доходу, який зазначен у позові, який
позивач мог би реально одержати за
звичайних обставин (упущену вигоду).

Доказів, які б підтверджували про не
можливість отримання даних відомостей
позивачем не надано.

Відповідно до ст. 7 ЦПК України, мова
цивільного судочинства визначається
статтею 14 Закону України «Про засади
державної мовної політики».

Згідно ст. 14. Закону України «Про
засади державної мовної політики»,
судочинство в Україні у цивільних,
господарських, адміністративних і
кримінальних справах здійснюється
державною мовою. У межах території, на
якій поширена регіональна мова (мови),
що відповідає умовам частини третьої
статті 8 цього Закону, за згодою сторін
суди можуть здійснювати провадження
цією регіональною мовою (мовами).

Позивач звернувся до суду із
позовною заявою, яка викладена
російською мовою, яка не є державною
мовою.

Відповідно до п. 2.3. Наказу
Міністерства юстиції України,
Державної судової адміністрації
України від 27 червня 2008 року N 1092/5/54 Про
затвердження Інструкції про порядок
виконання міжнародних договорів з
питань надання правової допомоги в
цивільних справах щодо вручення
документів, отримання доказів та
визнання і виконання судових рішень,
доручення та документи, що до нього
додаються, складаються мовою,
передбаченою відповідним міжнародним
договором України.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України,
суддя, встановивши, що позовна заява
подана без додержання вимог,
викладених у ст. 119 ЦПК України,
постановляє ухвалу про залишення
позовної заяви без руху і надає строк
для усунення зазначених недоліків.

Зазначений строк не може
перевищувати п’яти днів з дня
отримання копії ухвали.

За таких обставин вважаю за
необхідне позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу залишити
без руху, надавши строк для усунення
зазначених недоліків.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 121, 208, 210 ЦПК України, –

У Х
В А Л И В :

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу – залишити без руху.

Повідомити позивача про
необхідність виправити зазначені
недоліки заяви протягом п’яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Роз’яснити, що у разі не усунення
вказаних недоліків заява буде
вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Козелецького районного
суду

Чернігівської області

ОСОБА_3