Справа № 447/3713/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2014 року Миколаївський районний
суд Львівської області в складі:

головуючого –судді Березюк Г. М.

при секретарі Федчук І.М. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві подання
головного державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Миколаївського районного управління
юстиції Львівської області ОСОБА_1 про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2
у праві виїзду за межі України ,-

в с т а н
о в и в :

головний державний виконавець відділу
ДВС Миколаївського РУЮ ОСОБА_1
звернулася до суду із поданням про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України, оскільки
на виконанні у відділі ДВС
Миколаївського РУЮ перебуває
виконавче провадження №38327048 про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі по
700 грн із всіх видів його доходу до
досягнення дитиною повноліття, але не
менше ніж 30% від затвердженого
прожиткового мінімуму для певного віку
осіб, починаючи з моменту пред'явлення
позову - 27.02.2013 р.. Станом на 01.11.2014 року
заборгованість зі сплати аліментів по
виконавчому провадженню становить 14250
грн.

Вказує, що в процесі виконання
встановлено, що у боржника відсутнє
майно, на яке може бути звернено
стягнення, і здійснені державним
виконавцем заходи щодо розшуку такого
майна виявилися безрезультатними,
відсутні відомості про місце отримання
доходів.

З огляду на те, що у ОСОБА_2 є наявні
невиконанні аліментні зобов'язання,
просить суд тимчасово обмежити
боржника у праві виїзду за межі України
до виконання ним зобов'язань
покладених рішенням суду.

В судовому засіданні головний
державний виконавець ВДВС
Миколаївського РУЮ ОСОБА_1 подання
підтримала.

Сторони виконавчого провадження у
відповідності до положень ч.2 ст.377-1 ЦПК
України в судове засідання не
викликались.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
думку державного виконавця, суд вважає,
що дане подання не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника – юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно ст.11 Закону України “Про
виконавче провадження” державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, у спосіб
та в порядку, встановленому виконавчим
документом і цим Законом. Державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право, у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань покладених на нього
рішенням, звертатись до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України
до виконання зобов’язань за рішенням.

Судом встановлено, що на виконанні у
відділі ДВС Миколаївського РУЮ
перебуває виконавче провадження про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі по
700 грн із всіх видів його доходу до
досягнення дитиною повноліття, але не
менше ніж 30% від затвердженого
прожиткового мінімуму для певного віку
осіб, починаючи з моменту пред'явлення
позову - 27.02.2013 р.. Станом на 01.11.2014 року
заборгованість зі сплати аліментів по
виконавчому провадженню становить 14250
грн.

06.06.2013 року державним виконавцем
відкрито виконавче провадження з
виконання вищезазначеного
виконавчого листа та встановлено строк
для добровільного виконання рішення
суду.

Із запитів державного виконавця та
відповідей на них вбачається, що
інформація про наявність у боржника
ОСОБА_2 зареєстрованих речових прав на
нерухоме майно відсутня.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу свої вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

Права та обов'язки сторін та інших
учасників виконавчого провадження
передбачені ст.12 ЗУ "Про виконавче
провадження".

Зокрема, ч.6 ст. 12 ЗУ "Про виконавче
провадження" визначено, що боржник
зобов'язаний утримуватися від
вчинення дій, які унеможливлюють
чи ускладнюють виконання рішення;
надавати у строк, установлений
державним виконавцем, достовірні
відомості про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він
володіє спільно з іншими особами, про
рахунки у банках чи інших фінансових
установах; своєчасно з'являтися за
викликом державного виконавця;
письмово повідомляти державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

Державний виконавець не надала суду
беззаперечних доказів того, що боржник
ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду, а також обов'язків,
встановлених ч.6 ст. 12 ЗУ "Про виконавче
провадження".

Норми п.5 ч.1, ч.2 ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду і в'їзду в Україну
громадян України» передбачають, що
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
або громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, до виконання
зобов'язань.

Суду не надано доказів того, що ОСОБА_2
має закордонний паспорт та виїжджає за
межі України і відповідно, може виїхати
за межі України з метою ухилитися від
виконання покладених на нього судовим
рішенням грошових зобов'язань.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що
державним виконавцем не обґрунтовано
та не підтверджено доказами
необхідності застосування до боржника
ОСОБА_2 обмеження конституційних прав,
а саме - тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України, а також не
доведено те, що боржник має намір
виїхати за кордон з метою ухилення
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, а тому у
задоволенні подання слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись
ст.33 Конституції України, Закону
України “Про виконавче провадження”,
Закону України “Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України”, ст.ст. 10, 14, 60, 377-1 ЦПК
України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні подання головного
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Миколаївського районного управління
юстиції Львівської області ОСОБА_1 про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2
у праві виїзду за межі України -
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя:

Березюк Г. М.