АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27листопада 2014 року
Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Качана В.Я.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Київської
міської ради, комунального
підприємства «Київський метрополітен»
про визнання звільнення незаконним,
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Солом'янського районного
суду м. Києва від 19 вересня 2014 року, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2014 року ОСОБА_2. звернувся до
суду з позовом до КМР, КП «Київський
метрополітен» про визнання звільнення
незаконним, поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 19 вересня 2014 року у
задоволенні вказаного позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити повністю.

Апелянт посилається на ті обставини, що
обіймав посаду начальника КП
«Київський метрополітен» на підставі
укладеного контракту, заяву про
звільнення із займаної посади написав
не маючи наміру розривати трудові
відносини, а під тиском Київської
міської ради; до дати звільнення, а саме
16 липня 2014 року, неодноразово направляв
заяви про відкликання заяви про
звільнення, а після вказаної дати
продовжував працювати на вказаній
посаді.

Зазначає, що його звільнення відбулося
з порушенням умов контракту та статті 19
ЗУ «Про міський електричний
транспорт», на що судом першої
інстанції не було звернуто належної
уваги, не вірно застосовано норми
матеріального та з порушенням вимог
процесуального закону, не було
з'ясовано належним чином дійсних
обставин справи, в результаті чого
ухвалене у справі рішення є незаконним
та необґрунтованим, а тому підлягає
скасуванню.

____________________________________________________

№ апеляційного провадження 22-ц/796/13454/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Оксюта  Т.Г.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Вербова І.М.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та
його представник - ОСОБА_5 апеляційну
скаргу підтримали та просили її
задовольнити.

Представник Київської міської ради -
Дорошенко О.С., представники КП
«Київський метрополітен» - Ковтун Т.О.
та Сахошко М.О. у задоволенні
апеляційної скарги просили відмовити з
підстав викладених у письмових
запереченнях, рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 19 вересня 2014
року просили залишити без змін.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення виходячи із
наступного.

При розгляді справи судом першої
інстанції встановлено, що з 14 травня 2014
року на підставі розпорядження
Київського міського голови за № 34
ОСОБА_2 було призначено на посаду
начальника КП «Київський
метрополітен» на контрактній основі.

Позивач був звільнений з займаної
посади з 16липня 2014 року згідно з
розпорядженням Київського міського
голови від 14 липня 2014 року за № 76, яке
було видане на підставі поданої ним
заяви про звільнення за власним
бажанням від 2липня 2014 року.(стаття 38
КЗпП України)

Розпорядженням Київського міського
голови від 15 липня 2014 року за № 76 у
зв'язку з технічною помилкою внесено до
розпорядження Київського міського
голови від 14 липня 2014 року № 76 «Про
звільнення ОСОБА_2» такі зміни: слово
«директора» замінено на слово
«начальника».

Звертаючись до суду з даним позовом про
визнання незаконним вказаних
розпоряджень ОСОБА_2 посилався на те, що
заява на звільнення за власним
бажанням була написана ним без
власного волевиявлення, а під тиском,
без зазначення дати звільнення і не
може бути підставою для звільнення, так
як в подальшому була ним відкликана.

Також судом першої інстанції
встановлено, що 13 травня 2014 року між
Київською міською радою та ОСОБА_2
відповідно до КЗпП України, Закону
України «Про місцеве самоврядування»
та відповідно до розпорядження
Київського міського голови від 15 липня
2013 року за № 118 «Про порядок
призначення та звільнення керівників
підприємств, установ та організацій, що
належать до комунальної власності
територіальної громади міста Києва»
був укладений контракт.

Обов'язковість укладання контракту на
виконання трудових обов'язків
керівника передбачено умовами статуту
КП «Київський Метрополітен».

Строк дії вказаного контракту згідно
його умов, а саме відповідно до п. 5.1
встановлено до 14травня 2017 року.

Спірні правовідносини сторін
регулюються нормами КЗпП України,
Порядком укладання контрактів з
керівниками підприємств, установ і
організацій, що належать до
комунальної власності територіальної
громади міста Києва, затвердженого
розпорядженням Київського міського
голови від 15 липня 2013 року №118, статутом
КП «Київський метрополітен»,
затвердженим розпорядженням КМДА від 15
лютого 1999 року №204 та умовами
укладеного між сторонами контракту.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України
особливою формою трудового договору є
контракт, в якому строк його дії, права,
обов'язки і відповідальність сторін (в
тому числі матеріальна), умови
матеріального забезпечення і
організації праці працівника, умови
розірвання договору, в тому числі
дострокового, можуть встановлюватися
угодою сторін. Сфера застосування
контракту визначається законами
України.

Оскільки контракт є особливою формою
трудового договору, сторони при його
укладанні мають право додатково
визначити його істотні умови, включно з
умовами його припинення.

Чинним законодавством України
передбачене дострокове припинення
строкових трудових договорів, в тому
числі і контрактів, за угодою сторін,
зокрема, така норма закріплена в ст. 21
КЗпП України.

У п. 4.4. контракту зазначений перелік
підстав, з яких позивач може за своєю
ініціативою розірвати контракт до
закінчення строку його дії. Однією з
таких умов, відповідно до п. 4.4.1 є
дострокове розірвання контракту з
ініціативи позивача за власним
бажанням, тобто позивач та Київська
міська рада, формулюючи умову
дострокового розірвання контракту
досягли згоди на майбутнє правового
кваліфікування причини звільнення з
підстави, що зазначена в п. 4.4.1
контракту.

Частиною 1 ст. 38 КЗпП України
передбачено, що працівник має право з
власної ініціативи розірвати трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, уповноважений ним орган
письмово за два тижні. У разі, коли
заява працівника про звільнення з
роботи за власним бажанням зумовлена
неможливістю продовжувати роботу
(переїзд на нове місце проживання;
переведення чоловіка або дружини на
роботу в іншу місцевість; вступ до
навчального закладу; неможливість
проживання у даній місцевості,
підтверджена медичним висновком;
вагітність; догляд за дитиною до
досягнення нею чотирнадцятирічного
віку або дитиною-інвалідом; догляд за
хворим членом сім'ї відповідно до
медичного висновку або інвалідом І
групи; вихід на пенсію; прийняття на
роботу за конкурсом, а також з інших
поважних причин), власник або
уповноважений ним орган повинен
розірвати трудовий договір у строк, про
який просить працівник.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
того, що обставини незаконного
звільнення позивача не знайшли свого
підтвердження при розгляді справи та,
залишаючи рішення без змін, виходить із
наступного.

Як встановлено, 2 липня 2014 року ОСОБА_2
звернувся із заявою про його
звільнення за власним бажанням на ім'я
Київського міського голови.

11 липня 2014 року позивачем було написано
заяву на ім'я Київської міської
державної адміністрації у якій було
зазначено про відкликання заяви про
звільнення з посади начальника КП
«Київський метрополітен» від 2 липня 2014
року. Дана заява отримана Київською
міською державною адміністрацією 16
липня 2014 року та зареєстрована за №17459.

Таким чином, вказана заява була
адресована посадовій особі, до
повноважень якої не віднесено
призначення та звільнення з посади
керівників підприємств, що належать до
комунальної власності відповідних
територіальних громад.

В подальшому 15 липня 2014 року позивачем
написано заяву на ім'я Київського
міського голови про відкликання своєї
заяви про звільнення за власним
бажанням з посади начальника КП
«Київський метрополітен».

Разом з тим, відповідно до поштового
конверту та опису вкладення, оригінал
цієї заяви був направлений на ім'я
голови Київської міської державної
адміністрації 15 липня 2014 року. (а.с. 55, 56)

Вищевказана заява надійшла на адресу
КМДА 17липня 2014 року та була
зареєстрована за номером №К-4329.
Київською міською радою дана заява
отримана 22липня 2014 року.(а.с. 54)

Отже, оригінал заяви позивача від 15
липня 2014 року було отримано вже після
спливу двотижневого строку
попередження про звільнення.

З огляду на вказані обставини,
безпідставними є доводи апеляційної
скарги з приводу того, що позивачем
направлялася заява на ім'я голови
Київської міської ради. Остання була
направлена на ім'я голови Київської
міської державної адміністрації, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією конверту та опису
вкладення поштового відправлення.

Таким чином, колегія суддів виходить із
того, що позивачем не було відкликано
подану ним заяву належним чином, а тому
звільнення є таким, що відбулося з його
ініціативи та не суперечить ні вимогам
закону, ні умовам укладеного між
сторонами контракту, чому судом першої
інстанції було дано належну оцінку.

Також судом встановлено, що позивач
ОСОБА_2, після закінчення строку на
звільнення не продовжував виконувати
свої трудові обов'язки, до того ж на
його місце було запрошено та
призначено на посаду іншу особу, яка
приступила до виконання своїх
обов'язків одразу на наступний день,
після останнього дня роботи позивача.

Звільнення та призначення керівника КП
«Київський метрополітен» передбачено
вимогами «Порядку укладання
контрактів з керівниками підприємств,
установ і організацій, що належать до
комунальної власності територіальної
громади міста Києва», що затверджене
розпорядженням Київського міського
голови від 15.07.2013 року за №118, а також
статутом КП «Київський метрополітен».

Вимоги, які містяться у вищезазначених
документах при звільненні позивача та
при призначені нового керівника КП
«Київський метрополітен» були
дотримані Київською міською радою,
отримана згода від Міністерства
інфраструктури України.

Щодо доводів позивача про написання
заяви на звільнення під тиском та без
власного волевиявлення, то слід
зазначити наступне.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.1992 року
№9 «Про практику розгляду судами
трудових спорів» по справах про
звільнення за ст. 38 КЗпП України суди
повинні перевіряти доводи працівника
про те, що власник або уповноважений
ним орган примусили його подати заяву
про розірвання трудового договору.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
того, що не знайшли свого підтвердження
належними та допустимими доказами
обставини написання заяви про
звільнення за власним бажанням під
тиском у розумінні статей 57-60 ЦПК
України.

Таким чином, розпорядження Київським
міським головою від 14 липня 2014 року №76
«Про звільнення ОСОБА_2» було видано на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені КЗпП України та
Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

Не знайшли свого підтвердження і
доводи апеляційної скарги з приводу
того, що звільнення позивача відбулося
з порушенням чинного законодавства та
статуту КП «Київський метрополітен», а
саме без узгодження з центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері транспорту.

Пунктом 28 Порядку укладання контрактів
з керівниками підприємств, установ і
організацій, що належать до
комунальної власності територіальної
громади міста Києва, затвердженого
розпорядженням Київського міського
голови від 15 липня 2013 року №118 (зі
змінами 05.06.2014) передбачено, що у разі
розірвання контракту з ініціативи
керівника підприємства звільнення
здійснюється на підставі його заяви та
подання заступника міського голови -
секретаря КМР чи керуючого справами
секретаріату КМР (керівника
відповідного структурного підрозділу
районної в місті Києві державної
адміністрації).

Крім того, як встановлено, погодження
Мінінфраструктури України надавалося,
згідно нього узгоджено звільнення
позивача та призначення нового
керівника КП «Київський метрополітен».

Інші доводи, наведені в апеляційній
скарзі, не відносяться до підстав, з
якими процесуальне законодавство
пов'язує можливість скасування або
зміни оскаржуваного рішення.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції розглянуто
справу повно та всебічно, з'ясовано
фактичні обставини, вірно встановлено
правовідносини сторін та правильно
застосовано відповідну норму закону,
що їх регулює.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 19 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий :
І.М. Вербова

Судді :
В.Я. Качан

М.М.Панченко