Справа № 462/935/10
Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/783/6650/14
Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді
Приколоти Т.І.

суддів:
Тропак О.В., Федоришина А.В.

з участю
секретаря Іванової О.О.

з участю
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Залізничного районного суду
м. Львова від 8 квітня 2014 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства (ПАТ) «ВТБ
Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
про стягнення заборгованості,-

встановила:

У квітні 2009 року Відкрите
акціонерне товариство (ВАТ) «ВТБ Банк»,
після зміни назви - Публічне акціонерне
товариство (ПАТ) «ВТБ Банк» звернулося
до суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю (ТзОВ)
«Торговий дім «Софі», ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6. (після укладення шлюбу 16 серпня
2008 року - ОСОБА_6), ОСОБА_7 (після зміни
імені 29 травня 2014 року - ОСОБА_7),
посилаючись на те, що 22 липня 2008 року
між ним і ТОВ «Торговий дім «Софі»
укладено кредитний договір, за яким
останньому передано 2 400 000 грн. зі
сплатою 19 % річних згідно з внесеними
додатковою угодою від 03 жовтня 2008 року
змінами, строком повернення до 22 липня
2009 року. Для забезпечення виконання
кредитних зобов'язань позичальника,
між ОСОБА_4 і банком, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 укладено окремі договори
поруки. Позичальник належним чином не
виконував умови кредитного договору і
станом на 21 квітня 2009 року утворилася
заборгованість за цим договором у сумі
2 682 535 грн. На претензії банку про
повернення коштів відповідачі не
реагували. На підставі
ст.ст.526,553,554,625,629,1048,1049,1050,1054 ЦК України
позивач просив стягнути на його
користь солідарно з відповідачів
заборгованість, що утворилася.

Ухвалою Залізничного районного
суду м. Львова від 10 грудня 2010 року на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
провадження в частині позовних вимог
ПАТ «ВТБ Банк» до ТзОВ «Торговий дім
«Софі» про стягнення заборгованості за
кредитним договором закрито.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Останнім рішенням Залізничного
районного суду м.Львова від 8 квітня 2014
року позов задоволено повністю.
Ухвалено стягнути солідарно із ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6., ОСОБА_7 на користь ПАТ
«ВТБ Банк» заборгованість за кредитним
договором № НКЛ 35/08 від 22 липня 2008 року,
в сумі 2 682 535, 31 грн., державне мито в
розмірі 1 700 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 30 грн.

Рішення оскаржила ОСОБА_3

Апелянт, посилаючись на
незаконність оскаржуваного рішення,
яке ухвалено з неповним з'ясуванням
всіх обставин, що мають значення для
справи, без доведення обставин, що є
суттєвими для повного та об'єктивного
розгляду справи, та з порушенням норм
матеріального і процесуального права;
просить таке скасувати в частині
задоволення позову і розподілу судових
витрат щодо ОСОБА_7 Обґрунтовуючи
неправильне застосування судом норм
матеріального права у даній справі,
посилається на те, що відповідно до ст.
202 ЦК України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Частиною 1
ст. 553 цього Кодексу визначено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Згідно з ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин
має вчинятися у формі, встановленій
законом. У ст. 547 ЦК України вказано, що
правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК
України правочини між фізичною та
юридичною особою, крім правочинів,
передбачених ч.1 ст. 206 цього Кодексу,
належить до правочинів, які вчиняються
у письмовій формі. З положень ч. 3 ст. 203
ЦК України вбачається, що загальною
вимогою, необхідною для дійсності
правочину, є вільне волевиявлення
учасника правочину та відповідність
положень правочину його внутрішній
волі. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Підписання
письмового договору стороною є
підтвердженням волевиявлення даної
особи на укладення договору та однією з
обов'язкових ознак укладення договору.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Відповідно до
ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин
не створює юридичних наслідків, крім
тих, що пов'язані з його недійсністю, є
недійсним з моменту його укладення (ст.
236 ЦК України). Зазначає, що суд першої
інстанції не дослідив висновок судової
почеркознавчої експертизи від 17 серпня
2010 року.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. На
підставі ст.ст. 10,59-61 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
належними та допустимими доказами.

Встановлено, що 28 серпня 2007 року
між ВАТ (тепер-ПАТ) «ВТБ Банк» і ТзОВ
«Торговий дім «Софі» укладено
Генеральну угоду №01/к/07 від 28 серпня
2007року про відкриття кредитного
ліміту на суму 20 000 000 доларів США
терміном до 28 серпня 2013 року (ліміти
встановлювались додатковими угодами),
згідно якої було укладено кредитний
договір № НКЛ 35/08 від 22 липня 2008 року
про надання ТзОВ «Торговий дім «Софі»
кредиту у розмірі 2 400 000 грн. зі сплатою
18% річних на строк до 22 липня 2009 року (т.1
а.с.10-12). Додатковою угодою від 3 жовтня
2008 року встановлено відсоткову ставку
19% річних.

На забезпечення виконання
кредитного договору № НКЛ 35/08 від 22
липня 2008 року цього дня було укладено
окремі договори поруки між ВАТ «ВТБ
Банк» та фізичними особами ОСОБА_4, ( т.1
а.с. 15), ОСОБА_5 (т.1 а.с. 16), ОСОБА_6 (т.1 а.с.17)
та ОСОБА_7 (т.1 а.с.18). Ці договори
недійсними не визнані.

Кредитні кошти видані банком і
одержані позичальником повністю, що
підтверджується меморіальним ордером
(т.1 а.с.29), чим кредитодавець виконав
свої зобов'язання за кредитним
договором.

В порушення умов укладеного
договору позичальником не
сплачувались кредит та відсотки за
користування кредитом, внаслідок чого
виникла заборгованість по кредиту, яка
на день пред'явлення позову до суду
становила 2 682 535,81 грн.

Статтями 1054,1056-1 ЦК України
визначено, що за кредитним договором
банк зобов'язується надати грошові
кошти (кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит і сплатити проценти, визначені у
договорі.

Згідно зі ст.ст. 553,554,555,629,526 цього
Кодексу за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку. У разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, поручитель і
боржник відповідають перед кредитором
як солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
відповідальність. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов'язання
не допускається. Зобов'язання має
виконуватись належним чином.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову ( субсидіарну)
відповідальність. Поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і боржник, включаючи сплату
основного боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Укладеними між банком та поручителями
договорами поруки у пунктах 1,3,4
встановлено той же обсяг
відповідальності поручителів перед
банком за невиконання кредитного
договору, що і основного боржника.

На виконання вимог ч. 1 ст. 555 ЦК України
банк протягом січня - лютого 2009 року
надіслав письмові вимоги фізичним
особам - поручителям про необхідність
погашення заборгованості за кредитним
договором (т.1 а.с. 48-63), проте поручителі
свої зобов'язання за договорами поруки
не виконали і банк звернувся з позовом
до поручителів про стягнення
заборгованості по кредитному договору
у зв'язку з його невиконанням основним
боржником.

Поручителі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 стверджують, що жоден із них не
підписував договори поруки від 22 липня
2008 року. Тому ці договори поруки не
створюють для них юридичних наслідків.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» визначено, що
відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання стороною (сторонами)
вимог, які встановлені ст. 203 цього
Кодексу, саме на момент вчинення
правочину. Не може бути визнаний
недійсним правочин, який не вчинено.
Наслідки недійсності правочину не
застосовуються до правочину, який не
вчинено.

Відповідно до висновку № 1906
судово-почеркознавчої експертизи від 17
серпня 2010 року, проведеної Львівським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз, підписи ОСОБА_4,
ОСОБА_5,ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у графі
«Поручитель» перед прізвищами у
договорах поруки виконані не цими
особами (т.1 а.с.118).

Згідно з висновком судової
почеркознавчої експертизи № 3656/3657/13-32
від 27 червня 2013 року, проведеної
Київським науково-дослідним
інститутом судових експертиз, підписи
від імені ОСОБА_4 та від імені ОСОБА_6. у
договорі виконані рукописним способом
та ймовірно не ОСОБА_4 і ОСОБА_6., а іншою
особою з наслідуванням їх підпису.

Відповідно до ч.6 ст. 147 ЦПК України
висновок експертизи для суду не є
обов'язковим і оцінюється судом за
правилами ст. 212 цього Кодексу.

Для з'ясування обставин, що мають
значення для справи і потребують
спеціальних знань, суд за заявою осіб,
які беруть участь у справі, призначає
експертизу, коли необхідність
експертного висновку випливає з
обставин справи і поданих доказів.
Згідно з вимогами ч.3 ст. 144 ЦПК України
при визначенні об'єктів та матеріалів,
що підлягають направленню на
експертизу, суд у необхідних випадках
вирішує питання щодо відібрання
відповідних зразків, які збираються у
визначеному законом порядку. Фактичні
дані, одержані при призначенні та
проведенні експертизи з порушенням
встановленого законом порядку (ст.ст.
143, 144, 147 ЦПК України) доказової сили не
мають.

При вирішенні питання про призначення
експертизи суд повинен керуватися
ст.ст. 143 - 150 ЦПК України, Законом
України від 25 лютого 1994 року № 4038-ХІІ
«Про судову експертизу», Інструкцією
про призначення та проведення судових
експертиз та експертних досліджень,
затвердженою наказом Міністерства
юстиції України від 8 жовтня 1998 року №
53/5 (у редакції наказу Міністерства
юстиції України від 30 грудня 2004 року №
144/5), далі - Інструкція,
науково-методичними рекомендаціями з
питань підготовки та призначення
судових експертиз та експертних
досліджень, а також враховувати
роз'яснення, дані в постанові Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 1997
року № 8 «Про судову експертизу в
кримінальних і цивільних справах» (зі
змінами, внесеними постановою від 25
травня 1998 року № 15), з урахуванням
особливостей правового регулювання
захисту конкретних прав.

Вперше клопотання про призначення
почеркознавчої експертизи заявлено в
судовому засіданні 30 червня 2009 року (т.1
а.с.87). Ухвалою суду цього дня
експертиза призначена, її проведення
доручено Львівському
науково-дослідному інституту судових
експертиз. Ухвалою зобов'язано ВАТ «ВТБ
Банк» надати в експертну установу
оригінали договорів поруки та
постановлено направити матеріали
цивільної справи в розпорядження
експертів (т.1 а.с.88). 29 липня суд
направив справу в експертну установу
(т.1 а.с.89). 23 вересня 2009 року цивільна
справа повернута суду без проведення
експертизи у зв'язку з не проведенням
оплати (т.1 а.с.90). 24 вересня 2009 року
згідно ухвали суду цивільну справу
повторно направлено в експертну
установу для проведення експертизи (т.1
а.с.92-93). Відповідно до повідомлення №
3207 про неможливість надання висновку
від 4 лютого 2010 року у зв'язку з
ненаданням в експертну установу
оригіналів договорів поруки, що
підлягають почеркознавчому
дослідженню, та вільних зразків
підписів; справу повернуто до суду без
виконання експертизи. Ухвалою від 13
травня 2010 року вдруге призначено
почеркознавчу експертизу. В ухвалі
суду зазначено про надання в
розпорядження експертів всіх наявних
матеріалів справи, у якій є вільні
взірці підписів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
і ОСОБА_7; зобов'язано банк надати
оригінали договорів поруки (т.1 а.с.111). У
протоколі попереднього судового
засідання від 13 травня 2010 року відсутні
відомості про відбір зразків підписів
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та
надання вільних взірців підписів
зазначених осіб, які були б максимально
наближені до часу виконання підписів,
не зазначено на яких документах такі
підписи містяться. У супровідному
листі суду від 26 травня 2010 року вказано,
що до експертної установи
направляється разом з іншими ця
цивільна справа (№ 2-935/10), у додатках не
зазначено про направлення вільних та
експериментальних зразків підписів. Із
висновку № 1906, складеного 17 серпня 2010
року, вбачається, що в якості
порівняльного матеріалу в інститут
представлені: а)вільні зразки підписів:
ОСОБА_4 у вигляді наказів №05 від
02.01.2006р., №420 від 02.04.2007р.; договору про
надання послуг від 01.08.2006р., договору
поставки №5-Р-303 від 25.12.2007р., додатку №1
до договору поставки від 25.12.2007р.,
договору поставки №8-Х233 від 21.08.2007р.,
додатку без номера від 28.08.2007р.,
договору №4-Д-91 від 17.09.2007р., договору №1
від 17.09.2007р., договору №4-Д-92 від 26.09.2007р.,
додатку .№ 1 від 26.09.2007р.; ОСОБА_5 у
вигляді подорожніх листів службового
легкового автомобіля №16 від 05.01.2008р., №5
від 31.03.2007р., №14 від 16-31.06.2007р., №7 за
травень 2008р., №007901 від 30.09.2008р., №1 від
17-30 11.2006р., №13 від 1-30.11.2007р., №75 від
1-30.06.2008р.; ОСОБА_6 у вигляді актів виїзду
на об'єкт №001630 від 12.06.2007р., №010941 від
20.09.2007р., №014848 від 20.11.2007р., №037401 від
10.03.2009р., договору без номера та дати;
ОСОБА_7 у вигляді договору застави від
19.10.2006р., поліса №ВВ2205500 від 19.10.2007р.,
договору №1212-а07 ЛВ від 19.10.2007р.,
договору про відкриття карткового
рахунку №4278 від 02.02.2005р., комісії
за обслуговування карток від 16.02.2005р.,
листа №32874-01 від 14.03.2008р.;
б)умовно-вільні зразки підписів ОСОБА_4
у вигляді електрофотографічної копії
довіреності від 29.04.2009р., заяви від
10.06.2009р.; ОСОБА_5 у вигляді
електрофотографічної копії
довіреності від 27.04.2009р., заяви від
10.06.2009р.; ОСОБА_6 у вигляді
електрофотографічної копії
довіреності від 29.04.2009р., заяви від
10.06.2009р.; ОСОБА_7 у вигляді
електрофотографічної копії
довіреності від 27.04.2009р., заяви від
10.06.2009р.

ОСОБА_9 у вигляді довіреності від
14.05.2009р.; ОСОБА_10 у вигляді довіреності
від 14.05.2009р.; б) експериментальні зразки
підписів: ОСОБА_4 на 6 аркушах, ОСОБА_5 на
6 аркушах, ОСОБА_6 на 6 аркушах, ОСОБА_7 на
8 аркушах (т.1 а.с.114).

Відомості про те, яким чином ці
матеріали направлені експертній
установі, відсутні. У якості додатків
до цивільної справи, яка направлена
судом в експертну установу, вони не
зазначені, в матеріалах справи
відсутні.

У цьому висновку експертизи
зазначено, що ознайомившись з
матеріалами справи, експертом було
встановлено, що відсутні оригінали
документів, які підлягають
дослідженню. В зв'язку з цим 31.05.2010 р. за
№2178 було направлене клопотання про
представлення оригіналів документів.
12.07.2010р. при супровідному листі без
номера від 12.07.2010р. оригінали
документів були експертом отримані.

В матеріалах справи немає
відомостей про те, ким і у який спосіб, у
якій кількості оригінали документів
надавалися експертові.

Відповідно до п.4.13 Інструкції у
вступній частині висновку експерта має
зазначатись: кількість аркушів, спосіб
доставки та вид упаковки досліджуваних
об'єктів із зазначенням у необхідних
випадках чи впливав спосіб упаковки на
їх збереженість. У цій частині повинні
зазначатись нормативні акти та
література, які використовувались
експертом при вирішенні поставлених
питань.

В матеріалах справи відсутні
відомості про проведення
процесуальних дій під час яких
отримано зазначені документи, і
надання їх експертові. На експертизу
направлено лише матеріали цивільної
справи, у якій ці документи відсутні.
Переписка між судом та експертною
установою або експертом і банком щодо
надання оригіналів договорів поруки в
матеріалах справи відсутня. Відсутні
також відомості кому адресовано
клопотання експерта про надання
оригіналів договорів поруки і ким на
виконання цього клопотання такі
договори надані. Супровідний лист про
повернення цивільної справи та наданих
зразків експертною установою до суду
після проведення експертизи в
матеріалах справи відсутній.

У зазначеному вище висновку
експертизи вказано, що досліджувані
документи відмічені в інституті
відбитками штампу «Львівський НДІСЕ
об*єкт», а зразки «Львівський НДІСЕ
зразок», хоч у дослідженні з
відображенням досліджуваних підписів
та зразків підписів ОСОБА_4,
ОСОБА_5,ОСОБА_6. і ОСОБА_7 такі відбитки
вказаних вище штампів відсутні (т.1
а.с.114-116).

Всупереч вимогам п.4.14 Інструкції
в дослідницькій частині висновку не
описано процес дослідження та його
результати, а також не надано
обґрунтування висновків з поставлених
питань, не включено методи та методики
дослідження, умови їх використання,
експертну оцінку результатів
дослідження.

Для проведення почеркознавчої
експертизи відповідно до ухвали від 17
грудня 2012 року експертній установі
надано матеріали цивільної справи та
оригінали договорів поруки (т.2 а.с.39-40).
Клопотання експерта про надання
необхідних для проведення експертизи
матеріалів виконано частково. Вільні
зразки підписів експерту не надані.
Судом вказано які документи із
матеріалів справи можна
використовувати як достовірні вільні,
умовно-вільні зразки підписів (т.2
а.с.43-44,67).

Відповідно до висновку експертів
за результатами проведення
судово-почеркознавчої експертизи №
3656/3657/13-32 від 27 червня 2013 року
досліджувані підписи ОСОБА_4 і ОСОБА_6.
виконані ймовірно не цими особами (т.2
а.с.78). Експертами зазначено, що не
категоричність висновку пояснюється
відсутністю у розпорядженні експерта
вільних зразків підписів. Питання про
належність підписів ОСОБА_7 та ОСОБА_5
на договорах поруки перед експертами
не ставилося.

Колегія суддів вважає, що з огляду
на наведене, зазначені висновки
судово-почеркознавчих експертиз не
мають доказової сили та не
спростовують інші докази по справі.

Колегія суддів приходить до
висновку, що оскаржуване рішення
ухвалене судом на підставі наявних у
справі доказів, оцінених судом
належним чином кожного окремо на їх
достовірність, допустимість та
достатність, взаємний зв'язок у
сукупності; встановлених судом
обставини.

При встановленні зазначених обставин
судом першої інстанції не було
порушено норм матеріального і
процесуального права, рішення суду
відповідає вимогам закону та
обставинам справи. Висновки суду
ґрунтуються на аналізі зібраних по
справі доказів.

Розподіл судових витрат проведено
відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

З висновками суду слід погодитися,
оскільки ним правильно визначено
характер спірних правовідносин та
встановлено дійсні обставини справи.
Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду. Підстави
для скасування рішення Залізничного
районного суду м.Львова відсутні, а
тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313,
ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду
м. Львова від 8 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: