22-ц/772/3249/2014Головуючий в суді першої
інстанції Воробйов В. В.Категорія
50Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2014 р. м. Вінниця Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області у складі:

головуючого: Голота Л.О.,

суддів: Войтко Ю.Б.,
Стадника І.М.,

при секретарі: Куленко О.В.

за участю: представників відповідача
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 10.10.2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИЛА:

27.08.2014 року ОСОБА_4 звернулась в суд з
позовом до ОСОБА_5 про стягнення на її
користь аліментів на утримання двох
неповнолітніх дітей: ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 в
твердій грошовій сумі в розмірі 1000
гривень щомісячно, починаючи з моменту
подачі позову до суду та до досягнення
повноліття дітей.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 10.10.2014 року
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені
частково; стягнуто з ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Вінниця, який
проживає за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_4 аліменти на утримання
двох неповнолітніх дітей: доньки
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини від
усіх видів заробітку (доходу)
відповідача, щомісячно, але не менше 30 %
встановленого прожиткового мінімуму
на одну дитину відповідного віку,
починаючи стягнення з дня подачі
позовної заяви, а саме з 27.08.2014 року до
досягнення дітьми повноліття.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, позивач подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення міського суду, посилаючись на
неповноту з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи і
неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким її
позовні вимоги задовольнити повністю.

Судова колегія , заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представників відповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

За змістом ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права;
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Частина 1 статті 303 ЦПК України
передбачає, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції вірно
встановлені обставини, які не
заперечуються сторонами, що ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому
шлюбі з 19.03.2002 року, про що свідчить
свідоцтво про одруження (а.с.3).

Від спільного подружнього життя
сторони мають двох неповнолітніх
дітей: доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких
є відповідач, що підтверджується
свідоцтвами про народження серії
НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с.4-5).

Відповідач приймає участь в
догляді дітей та надає матеріальну
допомогу, але не систематично, що
підтверджується квитанціями про
оплату за перебування сина ОСОБА_7 у
дошкільному навчальному закладі №23
(а.с. 24-26, 28).

Також суд першої інстанції вірно
визначив, що квитанції про поповнення
карткового рахунку видані ПАТ
"Альфа-Банк" не є доказом надання
матеріальної допомоги на утримання
дітей, оскільки з них не вбачається
можливим встановити отримувача коштів
та призначення платежів (а.с. 25-30).

Судом встановлено, що відповідач
працює на посаді оператора заправних
станцій в Пубічному акціонерному
товаристві «Укрнафта» та відповідно до
довідки про доходи №0814/354 від 03.09.2014
року, виданої Публічним акціонерним
товариством «Укрнафта», загальна сума
доходу ОСОБА_5 за період з 01.03.2014 року по
31.08.2014 року складає 13542,48 грн. (а.с. 44).

Задовольняючи частково позовні вимоги
позивача суд першої інстанції виходив
з того, що 1/3 частка від заробітної
плати відповідача буде враховувати
розумні матеріальні потреби
малолітніх дітей.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 51
Конституції України батьки зобов'язані
утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з частиною першою статті 80 СК
України, аліменти присуджуються одному
з подружжя у частці від заробітку
(доходу) другого подружжя і (або) у
твердій грошовій сумі.

Статтею 180 СК України передбачено, що
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК
України за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право
на утримання, яке кореспондується з
конституційним обов'язком батьків
утримувати дітей до їх повноліття та
знайшло своє закріплення у Сімейному
кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання
дитини є одним із способів захисту
інтересів дитини, забезпечення
одержання нею коштів, необхідних для її
життєдіяльності.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Таким чином, суд першої інстанції
правомірно при визначенні розміру
стягуваних аліментів на утримання
дітей узяв до уваги довідку №155 від
15.12.2010 року, виданої Вінницькою міською
клінічною лікарнею швидкої медичної
допомоги № 2 та листок профілактичного
огляду від 01.07.2013 року, відповідач
ОСОБА_5, має діагноз: « 45.9 - орхіт.
Епідидиміт і епідидимо-орхіт без
згадки про абсцес»; «бронхіальна астма,
легкий перебіг ЛНо» (а.с. 35-42).

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону
дитинства» на кожного з батьків
покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. А отже і
витрати на потреби дитини також мають
бути однаковими.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного
суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути менший 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку.

На сьогоднішній день, відповідно до
Закону України «Про державний бюджет
України на 2014 рік», мінімальний розмір
аліментів на одну дитину віком до 6
років складає 309,60 грн.( що розраховано
наступним чином: 30% від 1032 грн., та на
дитину від 6 до 18 років складає 385,80 грн.(
30 % від 1286 грн.)

Тобто, з урахуванням отримуваної
заробітної плати відповідача, 1/3 частка
від заробітної плати відповідача є
виваженим та справедливим розміром,
оскільки при стягненні аліментів в
твердій грошовій сумі в розмірі 1000
гривень є порушенням вимог ч. 3 ст. 70
Закону України "Про виконавче
провадження", бо максимальний розмір
аліментів, які стягуються з боржника,
не повинен перевищувати 50 (чи 70)
відсотків заробітної плати цієї особи.

Крім того, вимоги апеляційної скарги
ОСОБА_4 також стосуються додаткових
витрат на дитину, що пов'язані з її
лікуванням, що не було предметом
розгляду в суді першої інстанції та що
відповідно не позбавляє позивача
згідно вимог ст. 185 СК України
звернутися з позовом в суд про
стягнення додаткових витрат на дитину.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Враховуючи, рівність обов'язку обох
батьків утримувати своїх дітей,
достатність присудженої судом суми
аліментів для задоволення розумних
потреб двох дітей, а також те, що
апелянтом у судових засіданнях не була
доведена та обґрунтована необхідність
стягнення аліментів в твердій грошовій
сумі у розмірі 1000 гривень, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, щодо обов'язку
відповідача сплачувати аліменти на
утримання своїх дітей в розмірі 1/3
частини з усіх видів його заробітку.

З огляду на викладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює, постановивши рішення з
додержанням вимог закону, а тому
апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 10.10.2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітніх дітей -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Голота Л.О.

Судді:
Стадник І.М.

Войтко Ю.Б.

/Підписи/

Згідно з оригіналом: