АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 214/1401/13-ц 22-ц/774/1776/К/14
Справа №214/1401/13-ц
Провадження 22ц/774/1776/К/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є.,
Михайлів Л.В.,

при секретарі: Булах К.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі згідно із
вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без
фіксації судового засідання
технічними засобами, без участі всіх
осіб, які беруть участь у справі,
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне
рішення Саксаганського районного суду
м.Кривого Рогу від 21 травня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О
В И Л А :

У лютому 2013 року ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
про поділ майна подружжя. Уточнивши
позовні вимоги, в останній їх редакції
ОСОБА_3 просила суд присудити на
користь відповідача ОСОБА_2 автомобіль
марки КІА РІСАNТО, 2005 року випуску,
державний номер НОМЕР_1, VIN код
автомобіля НОМЕР_2, присудити на її
користь грошову компенсацію 50%
вартості зазначеного автомобіля у сумі
36 930 грн. та стягнути з відповідача на
користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позову ОСОБА_3
зазначила, що з 09.08.2008 року по 08.02.2013 року
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі. Під час шлюбу ними було придбано
автомобіль марки КІА РІСАNТО, 2005 року
випуску, державний номер НОМЕР_1. В
добровільному порядку сторони не
можуть дійти згоди щодо поділу
вказаного автомобіля, у зв'язку з чим,
ОСОБА_3 звернулася до суду із
зазначеним позовом.

Заочним рішенням Саксаганського
районного суду м.Кривого Рогу від 21
травня 2014 року позов ОСОБА_3
задоволено. Присуджено на користь
відповідача ОСОБА_2 автомобіль марки
КІА РІСАNТО, 2005 року випуску, державний
номер НОМЕР_1, VIN код автомобіля НОМЕР_2,
присуджено на користь позивача грошову
компенсацію 50% вартості зазначеного
автомобіля у сумі 36 930 грн. та стягнуто з
відповідача на користь позивача
судовий збір у сумі 738,60 грн. і витрати
на проведення експертизи у сумі 600 грн.

Ухвалою Саксаганського районного суду
м.Кривого Рогу від 09 липня 214 року у
задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2
про перегляд заочного рішення
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції.

Зокрема, апелянт посилається на те, що
судом під час розгляду справи було
порушено норми матеріального та
процесуального права, а саме -
ухвалюючи заочне рішення, суд дійшов
помилкового висновку про належне
повідомлення відповідача та його
представника про слухання справи та
необґрунтовано послався у рішенні суд
на ст.71 СК України, оскільки згоди на
грошову компенсацію сторони не
досягли, внесення суми на депозитний
рахунок суду не відбулося.

Також апелянт зазначив, що твердження
позивача про те, що він вивіз з
квартири, де мешкали сторони під час
шлюбу, усі меблі не відповідають
дійсності.

Судом першої інстанції, на думку
апелянта, не взято до уваги, що спірний
автомобіль відповідач придбав за
власні кошти, які він взяв у борг у
директора ТОВ «АКСЕС» ОСОБА_4, який не
був допитаний у суді першої інстанції;
не встановлено період припинення
шлюбних відносин між сторонами та не
дано належної оцінки тому, що у рішенні
суду від 08.02.2013 року про розірвання
шлюбу встановлено, що майновий спір між
сторонами відсутній, що свідчить про
те, що відчуження спірного
транспортного засобу у листопаді 2012
року відбувалося за згоди позивача.

Крім того, відповідач зазначив, що
такий спосіб захисту порушеного права
як присудження майна не передбачений
нормами ЦПК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу
позивач просить її відхилити, а рішення
суду, як законне та обґрунтоване, на її
думку, залишити без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не
оспорюється, що з 09.08.2008 року сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають доньку, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Саксаганського районного
суду м.Кривого Рогу від 08.02.2013 року шлюб
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

Під час перебування у шлюбі 12.05.2012 року
сторонами у справі було придбано
автомобіль марки КІА РІСАNТО, 2005 року
випуску, державний номер НОМЕР_1, VIN код
автомобіля НОМЕР_2.

Відповідно до листа УДАІ ГУМВС України
у Дніпропетровській області вказаний
автомобіль був зареєстрований на
підставі довідки-рахунок ДПІ322423 від
12.05.2012 року за відповідачем ОСОБА_2 та
22.11.2012 року вищевказаний автомобіль
знятий з обліку на підставі заяви
власника.

Звертаючись до суду з позовом, позивач
ОСОБА_3 посилалася на те, що після
припинення шлюбних відносин
відповідачем без її згоди було
відчужено спірний автомобіль, що
належав їм на праві спільної сумісної
власності, у зв'язку з чим вона має
право на ? частину його вартості, яка
складає 36930 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3,
присуджуючи на користь відповідача
ОСОБА_2 спірний автомобіль та
присуджуючи на користь позивача
грошову компенсацію 50% вартості
зазначеного автомобіля у сумі 36 930 грн.,
суд першої інстанції виходив з
наявності правових підстав для їх
задоволення.

Колегія суддів не може повністю
погодитися з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Положеннями статті 60 СК України
передбачено, що майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1,3 ст. 61 СК України
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

Якщо одним із подружжя укладено
договір в інтересах сім'ї, то гроші,
інше майно, в тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 63 СК України дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Статтею 65 СК України встановлено, що
дружина, чоловік розпоряджаються
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, за
взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із
подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України передбачено, що
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися
про порядок поділу майна, спір може
бути вирішений судом. При цьому суд
бере до уваги інтереси дружини,
чоловіка, дітей та інші обставини, що
мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними.

У пункті 22 постанови Пленуму
Верховного суду України від 21.12.2007 року
№ 11 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним а поділ
спільного майна подружжя» роз'яснено,
що поділ спільного майна подружжя
здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК та ст.
372 ЦК. Вартість майна, що підлягає
поділу, визначається за погодженням
між подружжям, а при недосягненні
згоди - виходячи з дійсної його
вартості на час розгляду справи.

Пунктом 24 вказаної Постанови
передбачено, що до складу майна, що
підлягає поділу включається загальне
майно подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться
у третіх осіб.

Як роз'яснено у п.30 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» у випадку
коли при розгляді вимоги про поділ
спільного сумісного майна подружжя
буде встановлено, що один із них
здійснив його відчуження чи використав
його на свій розсуд проти волі іншого з
подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на
її потреби або приховав його, таке
майно або його вартість враховується
при поділі.

Як вбачається з матеріалів справи, з
09.08.2008 року по 08.02.2013 року сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час перебування у шлюбі сторонами у
справі 12.05.2012 року було придбано
автомобіль марки КІА РІСАNТО, 2005 року
випуску, державний номер НОМЕР_1, VIN код
автомобіля НОМЕР_2.

Відповідно до листа УДАІ ГУМВС України
у Дніпропетровській області вказаний
автомобіль був зареєстрований на
підставі довідки-рахунок ДПІ322423 від
12.05.2012 року за відповідачем ОСОБА_2 та
22.11.2012 року вищевказаний автомобіль
знятий з обліку на підставі заяви
власника.

Згідно висновку експерта
автотоварознавця № 286/13 від 28.10.2013 року
середня ринкова вартість автомобіля
КІА РІСАNТО, 2005 року випуску, державний
номер НОМЕР_1, VIN код автомобіля НОМЕР_2
без урахування технічного стану та
пробігу складає 73860 грн., тобто ? частина
вартості зазначеного автомобіля
складає 36930 грн.

Матеріалами справи встановлено, що
спірний автомобіль, придбаний
сторонами у справі у період шлюбу, було
відчужено відповідачем без згоди
позивача після припинення сторонами у
справі шлюбних відносин, які
припинилися у липні 2012 року. Зазначена
обставина підтверджена матеріалами
справи та не спростована відповідачем
ОСОБА_2

На підставі наведеного колегією суддів
не беруться до уваги доводи
апеляційної скарги про те, що судом не
встановлено період припинення шлюбних
відносин між сторонами.

Однак, суд першої інстанції,
присуджуючи на користь відповідача
спірний автомобіль, не взяв до уваги, що
на момент звернення ОСОБА_3 до суду з
даним позовом він був знятий з обліку
на підставі заяви відповідача ОСОБА_2,
тобто вибув з власності сторін у справі
без згоди позивача після припинення
сторонами по справі шлюбних віносин.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню ?
частина вартості спірного автомобіля у
сумі 36930 грн., тому позов ОСОБА_3 в цій
частині підлягає задоволенню з
вищенаведених підстав.

У зв'язку з чим доводи апеляційної
скарги про неналежне повідомлення
відповідача про слухання справи та
присудження відповідачу спірного
автомобіля заслуговують на увагу,
оскільки призвели до неправильного
вирішення спору.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд необґрунтовано послався у рішенні
на ст.71 СК України, оскільки згоди на
грошову компенсацію сторони не
досягли, внесення суми на депозитний
рахунок суду не відбулося, не беруться
до уваги колегією суддів, оскільки
внесення коштів на депозитний рахунок
суду передбачено при розгляді спору
про припинення права власності на
частку у спільному майні за вимогою
інших співвласників, в той час, як
ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про
стягнення з відповідача на її користь ?
частини вартості автомобіля, який був
спільною сумісною власністю подружжя,
та реалізований відповідачем без її
згоди після припинення фактичних
шлюбних відносин.

Також не беруться до уваги колегією
суддів посилання в апеляційній скарзі
на те, що відповідач не вивозив з
квартири, де мешкали сторони під час
шлюбу, усі меблі, оскільки не є
предметом спору.

Доводи апеляційної скарги про те, що
спірний автомобіль відповідач придбав
за власні кошти, які він взяв у борг у
директора ТОВ «АКСЕС» ОСОБА_4, не
підтверджені належними та допустимими
доказами, тому не є підставою для
відмови у задоволенні позову ОСОБА_3

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що у рішенні суду від 08.02.2013 року про
розірвання шлюбу встановлено, що
майновий спір між сторонами відсутній,
що свідчить про те, що відчуження
спірного транспортного засобу у
листопаді 2012 року відбувалося за згоди
позивача, колегія суддів не бере до
уваги, оскільки спірний автомобіль
було відчужено відповідачем без згоди
позивача після припинення фактичних
шлюбних відносин між ними.

За таких обставин, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2
задовольнити частково: розподілити
майно подружжя, стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 компенсацію 1/2 частини
вартості автомобіля КІА РІСАNТО, 2005
року випуску, державний номер НОМЕР_1,
двигун НОМЕР_3, кузов НОМЕР_2, проданого
ОСОБА_2 22.11.2012 року, у сумі 36930 грн., у
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про присудження ОСОБА_2 автомобіля КІА
РІСАNТО, 2005 року випуску, державний
номер НОМЕР_1, двигун НОМЕР_3, кузов
НОМЕР_2 відмовити.

На підставі ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати у
сумі 1153,95 грн., з яких 553,95 грн. - судовий
збір та 600 грн. - витрати на проведення
експертизи та з позивача на користь
відповідача - судовий збір у сумі 121,80
грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, ст.309, 313, 314,
316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Саксаганського районного суду
м.Кривого Рогу від 21 травня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Розподілити майно подружжя, стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію 1/2
частини вартості автомобіля КІА
РІСАNТО, 2005 року випуску, державний
номер НОМЕР_1, двигун НОМЕР_3, кузов
НОМЕР_2, проданого ОСОБА_2 22.11.2012 року, у
сумі 36930 (тридцять шість тисяч дев'ятсот
тридцять) грн.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про присудження ОСОБА_2 автомобіля КІА
РІСАNТО, 2005 року випуску, державний
номер НОМЕР_1, двигун НОМЕР_3, кузов
НОМЕР_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судовий збір за розгляд справи в суді
першої інстанції у сумі 553,95 грн. та
вартість проведеної судової
автотоварознавчої експертизи у сумі 600
грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судовий збір за розгляд справи в суді
апеляційної інстанції у сумі 121,80 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: