Ухвала

іменем україни

19 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука
В.М. Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7,
приватний нотаріус Балтського
нотаріального округу ОСОБА_8, про
визнання договору дарування будинку
недійсним, за касаційною скаргою
ОСОБА_7 на рішення Балтського районного
суду Одеської області від 11 червня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 17 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що 11 квітня 2008 року між
нею та її сином ОСОБА_9, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 було укладено договір
дарування житлового будинку АДРЕСА_1.
На даний момент у спірному будинку
проживають діти померлого ОСОБА_9 -
ОСОБА_6 ОСОБА_5, та ОСОБА_7, яка не
перебувала з ним в зареєстрованому
шлюбі. Вказані особи перешкоджають
позивачеві у доступі до вищевказаного
будинку. Посилаючись на те, що вона
уклала вищевказаний договір дарування
помилково та насправді вважала, що
укладає договір довічного утримання,
просила її позовні вимоги
задовольнити.

Рішенням Балтського районного суду
Одеської області від 11 червня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
17 червня 2014 року, позов задоволено.
Визнано недійсним договір дарування
житлового будинку з господарчими
будівлями, укладений між ОСОБА_4 та
ОСОБА_9 11 квітня 2008 року, посвідчений
приватним нотаріусом Балтського
нотаріального округу ОСОБА_8 за
реєстровим номером 2404.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить
скасувати рішення місцевого та ухвалу
апеляційного судів, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, та просить ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позов, суди попередніх
інстанцій, дослідивши докази у справі й
давши їм належну правову оцінку, дійшли
обґрунтованого висновку, що ОСОБА_4,
укладаючи договір дарування,
помилялася щодо обставин, які мали
істотне значення, а саме, бажаючи
укласти із сином договір довічного
утримання, помилково уклала договір
дарування житлового будинку.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків судів не
впливають та їх не спростовують.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Балтського районного суду
Одеської області від 11 червня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 17 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Висоцька В.С.

Колодійчук В.М.

Фаловська І.М.