Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Подрєзова Г. О.
,

при секретарі - Александрова
А. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Біла Церква

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми авансу та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди;

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 надала
до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про
стягнення авансу , мотивуючи тим, що
30.05.2014 року нею було укладено з
відповідачкою попередній договір
купівлі - продажу нерухомого майна, а
саме 1/ 2 частини житлового будинку,
земельної ділянки площею 0,0075га,
земельної ділянки площею 0,1760га що
знаходяться у АДРЕСА_1. При цьому,
сторони договору погодили суму, за яку
придбається нерухоме майно - 7000доларів
США та домовилися укласти основний
договір не пізніше 1 липня 2014року. На
виконання попереднього договору
позивачкою було передано відповідачці
грошові кошти 2000доларів США та 1100грн.,
передача відбулася в агентстві
нерухомості «Будмайстер +», директором
засвідчено даний факт підписом та
печаткою на попередньому договорі.
Однак, основний договір укладений не
був, відповідачка відмовилася
повертати грошові кошти передані в
якості авансу, мотивувала, що ці гроші є
завдатком і їх повернення не
передбачено попереднім договором.
Посилаючись на зазначені обставини та
вважаючи порушеними свої права на
повернення грошових коштів, переданих
в якості авансу та на ст. ст.635, 657, 546, 570
ЦК України, просила суд визнати, що сума
передана за попереднім договором від
30.05.2014р. є авансом та стягнути на її
користь з відповідачки зазначені суми:
2000доларів США, з врахуванням їх
грошового еквіваленту у національній
валюті України та 1100грн. Також просила
стягнути судові витрати.

Позивачка та її представник в
судовому засіданні позов підтримали в
повному осбязі.

Відповідачка та її представник в
судовому засіданні позов не визнали
повністю. Надали до суду зустрічну
позовну заяву про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди ,
посилаючись на те, що за час проживання
у житловому будинку по АДРЕСА_1, сім»я
ОСОБА_1 спричинили пошкодження
належного їй майна, а саме 1/ 2 частини
житлового будинку за вказаною адресою,
не осплатили комунальні платежі за
користування телефоном,
електроенергією. Всього, матеріальної
шкоди заподіяно 1535,05грн. Також, з боку
сім»ї ОСОБА_1 було заподіяно моральної
шкоди власнику будинку, оскільки вона
перенесла моральні страждання, душевні
хвилювання, внаслідок протиправної
поведінки щодо пошкодження майна та не
виконання зобов»язань за договором. А
тому просила стягнути на її користь
заподіяну моральну шкоду - 2000грн.

Заслухавши пояснення
позивачки, відповідачки та їх
представників, покази свідків та
розглянувши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що первісний
позов підлягає до задоволення в
повному обсязі, а зустрічний позов
підлягає до задоволення частково.

В судовому засіданні було
встановлено, що між сторонами ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 дійсно 30.05.2014року був укладений
письмовий договір згідно з яким ОСОБА_2,
як продавець та ОСОБА_1 як покупець
домовилися про те, що право власності
на 1/ 2 частину житлового будинку з
відповідною частиною господарських
будівель і споруд, а також дві земельні
ділянки, площею 0,0075га та площею 0,1760га,
що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 та
належить продавець, передаються
покупцю нерухомого майна за договірною
ціною 7000доларів США ( п.п.1,2 договору).
Також, в якості забезпечення
зобов»язання по угоді покупець передає
продавцю завдаток в розмірі 2000доларів
США та 1100 грн. та виконавцю оплату
послуг - 300доларів США. Згідно з п.5
договору передбачено- оформлення
основного договору не пізніше 1 липня
2014р.

Представник позивачки в
судовому засіданні послався на те, що
після підписання цього договору,
позивачка разом з сім»єю вселилася до
житлового будинку в АДРЕСА_1 де
проживала до 10.07.2014року. Договір
купівлі - продажу нерухомого майна, про
яке сторони домовилися 30.05.2014року не
був укладений з підстав того, що
житловий будинок не відповідав умовам,
необхідним для проживання, після дощу,
став протікати дах, на пропозицію
позивачки відповідачка відмовилася
знизити ціну за житловий будинок, а
тому позивачка звернулася до суду з цим
позовом. Стосовно визначення суми
2000доларів США та 1100грн. переданих
продавцю до підписання основного
договору, послався на те, що ці суми з
підстав вимог ст.ст. 635, 657, 546, 570 ЦК
України є авансом і підлягають до
стягнення на користь позивачки.

Судом враховане те, що укладений
між сторонами письмовий договір від
30.05.2014р. не є попереднім договором, який
повинен відповідати вимогам ч.1 ст. 635 ЦК
України - попереднім договором є
договір, сторони якого зобов»язуються
протягом певного строку ( у певний
термін) укласти договір в майбутньому
(основний договір) на умовах,
встановлених попереднім договором.
Попередній договір укладається у
формі, встановленій для основного
договору, а якщо форма основного
договору не встановлена, - у письмовій
формі.

В даному випадку форма основного
договору ( тобто договору купівлі
продажу нерухомого майна) передбачена
ст. 657 цього Кодексу - договір купівлі -
продажу земельної ділянки, єдиного
майнового комплексу, житлового будинку
(квартири) або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Таким чином, суд вважає, що саме
попереднього договору, передбаченого
ст. 635 ЦК України) між сторонами
укладено не було.

Відповідно до ст. 570 ЦК України
завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов"язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

Норма матеріального права щодо
залишення завдатку особі, яка його
одержала, або стягнення з неї подвійної
суми завдатку застосовується у тих
випадках, коли між сторонами було
укладено договір, але він не
виконується з вини якоїсь із сторін. У
тих випадках, коли сторони домовилися
укласти договір, але відповідно його не
оформили, сплачені в рахунок виконання
договору платежі визнаються
авансовими і повертаються у тому
розмірі, в якому вони надавалися.

Тому, суд вважає повністю
доведеними ті обставини, що позивачкою
дійсно були передані грошові кошти на
користь відповідачки в сумі 2000доларів
США та 11100грн., які є авансовим платежем
і підлягають до стягнення на користь
позивачки.

Твердження представника відповідачки
щодо передачі грошових коштів не
особисто позивачкою, а її дочкою
ОСОБА_3, судом до уваги не береться,
оскільки допитана в судовому засіданні
в якості свідка ОСОБА_3 показала, що
грошові кошти, передані ОСОБА_2
30.05.2014року в сумі 2000доларів США та
1100грн. належали її матері ОСОБА_1, яка
особисто підписала договір від
30.05.2014року та передала ці грошові кошти
відповідачці ОСОБА_2 Особисто вона мала
намір придбати другу половину
вказаного будинку.

Свідок ОСОБА_4 також показав, що
1/ 2 частини житлового будинку по
АДРЕСА_1 Білоцерківського району
придбавала його мати - ОСОБА_1, а другу
половину цього ж будинку придбавала
його сестра - ОСОБА_3

Крім цього судом враховано, що
відповідачка не заперечувала
отримання грошових коштів за договором
від 30.05.2014року в розмірі 2000доларів США
та 1100 грн. саме за 1/ 2 частину будинку та
земельних ділянок, яка придбавалася
ОСОБА_1

Також, на підтвердження
позовних вимог за зустрічним позовом,
суду відповідачкою ОСОБА_2 були надані
квитанції про оплату за період червень
- липень 2014року 1263,11грн. за телефон у
червні 2014р., 147,40грн. за телефон у липні
2014р., 55,88грн. оплати за електричну
енергію у червні 2014р. , 11,98грн. за газ у
липні 20154р. , всього на оплату
комунальних платежів ОСОБА_2 витрачено
: 1263,11 + 147.40 + 55,88 + 11,98 = 1478,37грн.

Судом враховане те, що
позивачка ОСОБА_1, заперечуючи той
факт,що нею не було відшкодовані
зазначені витрати, не надала суду
жодного доказу на підтвердження цих
обставин, а тому в цій частині позовні
вимоги за зустрічним позовом суд
вважає доведеними.

В частині позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди, суд
вважає, що до задоволення ці вимоги не
підлягають оскільки не доведені
належними доказами, як це вимагає ст.23
ЦК України, та відсутній розрахунок
цієї шкоди.

Крім цього, суд враховує і
те, що доказів пошкодження житлового
будинку з вини позивачки ОСОБА_1 суду не
надано, договору на користування
(оренду) житлового приміщення між
сторонами не укладалося.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що з відповідачки ОСОБА_2 на
користь позивачки ОСОБА_1 підлягає сума
авансу : 2000доларів, що за курсом НБУ на
день розгляду справи в суді і
становить 1497,3062 грн. за 100доларів США, а
тому сума що підлягає до стягнення
становить - 29940грн. + 1100грн.= 31040грн.

А з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає
сума витрат на оплату комунальних
послуг - 1478,37грн. Остаточно,
взаємозарахуванням коштів, що
підлягають до стягнення з сторін, сума,
що підлягає до стягнення з
відповідачки на користь позивачки
становить 31040 - 1478,37 - 273,60 = 29561,63грн.
Керуючись ст.ст. 15,60,212-215,223 ЦПК України,
ст.ст. 635, 657, 546, 570 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми авансу задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
29561,63грн.

Рішення може бути
оскаржене до Апеляційного суду
Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд,
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя Г. О. Подрєзова