Справа № 183/4987/14
№ 2/183/3328/14
Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Парфьонова Д.О., за
участі секретаря судового засідання
Пошивайло І.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщені суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Новомосковської
міської ради Дніпропетровської
області, треті особи - Новомосковська
державна нотаріальна контора, ОСОБА_2
про встановлення факту, що має юридичне
значення та визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом,-
У липні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом (з урахуванням
уточнюючих позовних вимог) до
Новомосковської міської ради
Дніпропетровської області, треті особи
- Новомосковська державна нотаріальна
контора, ОСОБА_2 про встановлення факту,
що має юридичне значення та визнання
права власності в порядку спадкування
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
зазначає, що після смерті матері -
ОСОБА_3 на підставі заповіту від 07
вересня 1999 року залишилася спадщина на
житловий будинок з надвірними
прибудовами, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, що належав останній
на підставі свідоцтва про право на
спадщину, виданого 20 травня 1985 року
Новомосковською державною
нотаріальною конторою за
реєстраційним № 1635, що зареєстрований
в БТІ 12 червня 1985 року за реєстровим №
спадщину було втрачено. Також позивач
зазначає, що у зазначених документах
наявні розбіжності в прізвищі, а саме: в
дублікаті заповіту спадкоємцем
зазначено ОСОБА_1, замість вірного
ОСОБА_1. Звернувшись до нотаріуса з
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину за заповітом, було
відмовлено у зв'язку з тим, що
спадкоємцем зазначено ОСОБА_1 та не
надано документи, що підтверджують
право власності ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 на житловий будинок
АДРЕСА_1, що в подальшому може мати
істотне значення для наступного
оформлення його прав, та прав інших
осіб, тому змушений звернутися до суду
з позовом в якому просить:
- встановити факт, що має юридичне
значення, а саме, що правовстановлюючий
документ заповіт від 07 вересня 1999 року
посвідчений державним нотаріусом
Шаульською Є.В., зареєстрований в
реєстрі за № 1-942, складений на ім'я
ОСОБА_1, фактично складений на ім'я
- визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
право власності житловий будинок
АДРЕСА_1, що в цілому складається з:
житлового будинку-літ.А,
прибудови-літ.а, літньої кухні-літ.Б,
вбиральні-літ.Г, колодязя-літ.к,
помийної ями-літ.я, огорожі №3, воріт №4,
хвіртки №5 в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.
В судове засідання позивач не з'явився,
надавши до суду заяву про розгляд
справи за його відсутності, позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
просив їх задовольнити, не заперечував
проти винесення заочного рішення.
Представник відповідача
Новомосковської міської ради
Дніпропетровської області у судове
засідання не з'явився, про час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки суду не
повідомив, заяву про розгляд справи за
його відсутності не надавав.
Від третьої особи-1надійшла заява про
розгляд справи за її відсутності.
Третя особа-2 в судове засідання не
з'явилася, про дату час та місце
розгляду справи повідомлялась
належним чином, заяви про розгляд
справи за її відсутності не надходило.
Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений про
час і місце розгляду справи і від якого
не надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

У зв'язку з тим, що сторони в судове
засідання не з'явились фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

З урахуванням зазначених положень
закону та думки позивача, який в
наданій заяві не заперечував проти
заочного розгляду справи, суд ухвалив
провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані і підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Вирішуючи питання щодо встановлення
факту, що має юридичне значення, суд
приходе до наступного.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
що зазначені в документі, не збігаються
з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження
або в паспорті.

З заповіту (дублікату, що має юридичну
силу оригіналу) від 07 вересня 1999 року,
посвідченого державним нотаріусом Є.В.
Шаульською та зареєстрованого в
реєстрі за № 1-942 вбачається, що ОСОБА_3
на випадок її смерті заповідала
житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_1.

Відповідно до копії паспорта серії
НОМЕР_1, виданого Новомосковським МВ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області 07 липня 2010 року в графі
прізвище особи, щодо якої видано
паспорт зазначено - ОСОБА_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно до свідоцтва про народження
серія НОМЕР_2 від 03 жовтня 1961 року
вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився
ОСОБА_1 (російською), в графі мати
зазначено - ОСОБА_3 (російською).

Згідно Технічного паспорту на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок виготовлений станом на 23
червня 2014 року, власниками якого
зазначено ОСОБА_1. Будинок складається
з: житлового будинку-літ.А,
прибудови-літ.а, літньої кухні-літ.Б,
вбиральні-літ.Г, колодязя-літ.к,
помийної ями-літ.я, огорожі №3, воріт №4,
хвіртки №5. Роки побудови 1959-1961.

З довідки про технічний стан
нерухомого майна від 23 червня 2014 року
за №26, виданої на ім'я ОСОБА_1,
вбачається, що сарай-літ.В знесено.

Оцінюючі вищенаведені докази по справі
в їх сукупності, суд приходить до
висновку, що при складанні заповіту на
житловий будинок від 07 вересня 1999 року,
посвідчений державним нотаріусом
Шаульською Є.В. та зареєстрованого в
реєстрі за № 1-942, позивачу була
допущена помилка щодо прізвища особи,
зазначеної в заповіті, а саме замість
вірного прізвища ОСОБА_1, помилково
зазначене прізвище ОСОБА_1.

Щодо питання про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги також підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про смерть
серія НОМЕР_3, виданого 04 травня 2012 року,
зазначено, що ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до заповіту від 07 вересня 1999
року, посвідченого державним
нотаріусом Є.В. Шаульською та
зареєстрованого в реєстрі за № 1-942
вбачається, що ОСОБА_3 на випадок її
смерті заповідала житловий будинок
АДРЕСА_1 ОСОБА_1.

Згідно Технічного паспорту на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок виготовлений станом на 23
червня 2014 року, власниками якого
зазначено ОСОБА_1. Будинок складається
з: житлового будинку-літ.А,
прибудови-літ.а, літньої кухні-літ.Б,
вбиральні-літ.Г, колодязя-літ.к,
помийної ями-літ.я, огорожі №3, воріт №4,
хвіртки №5. Роки побудови 1959-1961.

Відповідно до довідки про технічний
стан нерухомого майна від 23 червня 2014
року за №26, виданої на ім'я ОСОБА_1,
вбачається, що сарай-літ.В - знесено.

Згідно до довідки Голови квартального
комітету Новомосковської міської ради
від 23 червня 2014 року, виданої ОСОБА_1 про
те, що він дійсно проживав з матір'ю
ОСОБА_3 по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за
адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності до ст. 328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, не заборонених законом.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1225 ЦК України, право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення. До спадкоємців житлового
будинку, інших будівель та споруд
переходить право власності або
право користування земельною
ділянкою, на якій вони розміщені. До
спадкоємців житлового будинку, інших
будівель та споруд переходить право
власності або право користування
земельною ділянкою, яка необхідна для
їх обслуговування, якщо інший її
розмір не визначений заповітом.

У відповідності до ч.1, 3 ст.1268 ЦК
України, спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її. Спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Оскільки матеріали справи
підтверджують факт проживання ОСОБА_1
разом із ОСОБА_3 та факту відмови від
прийняття спадщини не встановлено, що
підтверджується зокрема матеріалами
справи, вбачається, що ОСОБА_1, прийняв
спадщину після смерті матері ОСОБА_3

Ухвалою суду від 29 липня 2014 року
задоволено клопотання позивача про
забезпечення доказів шляхом
витребування з Новомосковської
державної нотаріальної контори
Дніпропетровської області належним
чином засвідчену копію спадкової
справи щодо ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до якої з
заявами про прийняття спадщини за
заповітом зверталися 02 березня 2000 року
ОСОБА_2, відповідно на яку вперше було
складено заповіт ОСОБА_3 та 11 вересня 2013
року звернувся ОСОБА_1 із заявою про
прийняття спадщини за заповітом, який
було складено 07 вересня 1999 року ОСОБА_3
Однак позивачу було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не надано
документів, що підтверджують право
власності ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
на житловий будинок АДРЕСА_1.

Відповідно до Інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 05 вересня 2014 року
відомості відсутні.

Згідно до ст. 1223 ЦК України, право на
спадкування мають особи, зазначені в
заповіті.

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець
за заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

Матеріали цивільної містять звернення
позивача до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини за заповітом після
смерті ОСОБА_3

В зв'язку з тим, що матеріалами справи в
їх сукупності підтверджено факт
належності ОСОБА_1 на праві приватної
власності житловий будинок АДРЕСА_1,
спадкоємцем якого була ОСОБА_3, та
доказів наявності інших правочинів
щодо права власності на означене майно,
вчинених до дати смерті спадкодавця
судом не встановлено, то позивач згідно
заповіту, має право на означене майно в
порядку спадкування за заповітом,
інших спадкоємців судом не встановлено
- право власності на зазначене майно
повинно бути визнане за позивачем в
порядку спадкування за заповітом.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215, 224-226 ЦПК
України, ст.ст. 328, 1261, 1223, 1258, 1268 ЦК
України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Новомосковської міської ради
Дніпропетровської області, треті особи
- Новомосковська державна нотаріальна
контора, ОСОБА_2 про встановлення факту,
що має юридичне значення та визнання
права власності в порядку спадкування
за заповітом - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне
значення, а саме, що правовстановлюючий
документ заповіт від 07 вересня 1999 року,
посвідчений державним нотаріусом
Шаульською Є.В., зареєстрований в
реєстрі за № 1-942 складений на ім'я
ОСОБА_1, фактично складений на ім'я
ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право
власності житловий будинок АДРЕСА_1, що
в цілому складається з: житлового
будинку-літ.А, прибудови-літ.а, літньої
кухні-літ.Б, вбиральні-літ.Г,
колодязя-літ.к, помийної ями-літ.я,
огорожі №3, воріт №4, хвіртки №5 в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області шляхом
подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя
Д.О. Парфьонов