І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2014 року
Рівненський міський суд Рівненської
в складі головуючого судді: Рудики Л.Д.
при секретарі: Чабала В.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Рівне цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної здоров»ю
ОСОБА_1 звернулась в суд з
позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної здоров»ю каліцтвом,
посилаючись на те, що постановою
Рівненського міського суду
Рівненської області від 11 червня 2012
року встановлена вина відповідача у
заподіянні тяжкого тілесного
ушкодження, небезпечного для життя в
момент заподіяння, що спричинило
розлад здоров»я, та перебуває в прямому
причинному зв»язку із встановленням ій
інвалідності. Діями відповідача їй
заподіяно матеріальну шкод, що полягає
у втраченому заробітку, витратах на
лікування та моральній шкоді. Просить
стягнути з ОСОБА_2 140414 гривень
матеріальної та 500 000 гривень
моральної шкоди, а також витрати по
оплаті правової допомоги в розмірі 300
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримавши позовні вимоги, просила їх
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з»явилась, про причини неявки суд не
повідомила, про день та час розгляду
справи повідомлялась належним чином.
Подала до суду заперечення в яких
вказала, що постанова суду не є вироком,
а отже не встановлює її вини у
інкримінованих злочинах.
Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, вказавши, що вина ОСОБА_2 не
встановлена, оскільки провадження у
кримінальній справі закрито у зв»язку
з закінченням строків давності
притягнення останньої до кримінальної
Суд, заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, вивчивши
матеріали справи, вважає, що позов
доведений підлягає до часткового
задоволення із наступних підстав.
Постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 11 червня 2012
року встановлено, що 19 травня 2000 року
біля 16 год. ОСОБА_2 перебуваючи на
речовому ринку в м. Рівне, що по вул..
Замковій підійшла до ОСОБА_1 котра
знаходилась біля кіоску № 44 і з
погрозами застосування фізичного
насильства пред»явила останній вимоги
цивільно-правового зобов»язання
стосовно повернення боргу в сумі
еквівалентній 1500 доларів США. Після
того як ОСОБА_1 відмовилась повертати
борг, сказавши, що вона вже все
повернула. ОСОБА_2 спочатку в кіоску№
44, а потім в проході між кіосками,
нанесла ОСОБА_1 руками по різним
частинам тіля та головою об стіни
кіоску та асфальт тілесні ушкодження,
які відносяться до тяжких тілесних
Крім того одночасно з пред»явленням
вимог цивільно-правового характеру, 19
травня 2000 року біля 16 год. ОСОБА_2
перебуваючи на речовому ринку м.Рівне,
що по вул.. Замковій, маючи намір на
умисне причинення тяжких тілесних
ушкоджень ОСОБА_1 штовхнувши її в кіоск
№ 44 та збивши з ніг стала бити її
головою об стіни та підлогу кіоску доки
її не відтягнула власниця вказаного
кіоску ОСОБА_4 Однак ОСОБА_2
продовжуючи свої злочинні дії в
подальшому схопила ОСОБА_1 за одяг на
грудях і витягнувши з кіоску, та збивши
з ніг стала бити головою об асфальт та
руками по різним частинам тіла і
припинила її бити лише коли ОСОБА_4
відтягнула її. При цьому потерпіла
отримала легкі тілесні ушкодження, а
саме: закрита черепно-мозкова травма у
вигляді зламу тім»яної кістки
відноситься до тяжких тілесних
Вказаною постановою суд кваліфікував
дії підсудної ОСОБА_2 за ст.. 101 ч. 1 КК
України , в редакції 1960 року дії якої
виразились в умисному тяжкому
тілесному ушкодженні, тобто умисне
тілесне ушкодження, небезпечне для
життя в момент заподіяння, котре
спричинило розлад здоров»я, поєднане з
заподіянням ОСОБА_1 в прямому
причинному зв»язку з її інвалідністю.
ОСОБА_1 у даній кримінальній справі
Як вбачається із відповіді на запит
ОСОБА_1 Рівненського обласного центру
медико-соціальної експертизи від 09.07.2012
року вбачається що позивач
визнавалась інвалідом третьої групи
від загального захворювання у період з
2001 р. по 2008 р. 20.03.2012 року ОСОБА_1
встановлена третя група інвалідності
довічно. Відповідно до ф088/о
(направлення на МСЕК), яке представлене
на МСЕК, основний та супутній діагнози
в 2009 році: стійкі наслідки перенесної
ЧМТ (2000 рік - перелом склепіння черепа,
забій головного мозку легкого ступеню)
у вигляді після травматичної ДЕП 2 ст. з
вогнищевою мікросимптоматикою ,
розладами гемоліквородинаміки,
стійким цефалічним, вираженим
антено-невротичним синдромом з
емоційно-вольовими розладами.
Відповідно до довідки до акту огляду
МСЕК серії РВП № 0204161 ОСОБА_1 є
інвалідом третьої групи загального
захворювання довічно.
Відповідно до наданих суду копій
квитанцій позивач ОСОБА_1 понесла
витрати на лікування в розмірі 17 768,26
Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України
фізична або юридична особа, яка завдала
шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я фізичній особі, зобов'язана
відшкодувати потерпілому заробіток
(дохід), втрачений ним внаслідок втрати
чи зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо.
Як вбачається із копії свідоцтва про
державну реєстрацію фізичної особи
підприємця ОСОБА_1 остання
зареєстрована як фізична
особа-підприємець з 14.06.1993 року.
Як пояснила в судовому засіданні
позивач ОСОБА_1 з часу заподіяння їй
тілесних ушкоджень ОСОБА_2 вона
втратила роботу і на даний час не
працює, оскільки не змогла знайти
належну роботу за фахом і освітою у
зв"язку з ушкодженням її здоров"я.
Із поданого розрахунку втраченого
заробітку здійсненого з розміру
мінімальної заробітної плати в
повному обсязі за період з 19.05.2000 року і
до дня подачі позову вбачається, що
втрачений позивачем заробіток
становить 85 414 грн.
Відповідно до ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.
Відповідно до ст.. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Відповідно п.3 Постанови Пленуму
Верховного суду України N 4 від 31.03.95
„Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

Як зазначає позивач винними діями
відповідача їй заподіяна моральна
шкода, яка полягає у тому, що каліцтво
завдало позивачу значних фізичних
страждань та болю, стала інвалідом, у
зв»язку з чим не змогла налагодити
особисте життя, втратила можливість
працювати та заробляти собі на
прожиття за професією архітектора,
змушена витрачати час та кошти на
періодичне лікування.

Факт заподіяння позивачу моральної
шкоди суд вважає доведеним. За
таких обставин, підстави для стягнення
на користь позивача моральної шкоди
наявні. Проте розмір, визначений
позивачем у 500 000 грн., суд вважає
завищеним і таким, що не відповідає
характеру та ступеню завданої
моральної шкоди.

Враховуючи характер та обсяг моральних
страждань, яких зазнав позивач,
тяжкість вимушених змін у його житті та
інші обставини, виходячи із засад
розумності та справедливості, суд
визначає розмір відшкодування, що
належить до стягнення на користь
позивача в сумі 2 000 грн.

П. 2 ст. 1166 ЦК України передбачає, що
особа, яка завдала шкоду, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкода завдано не з її вини.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень. У
відповідності ст. 60 цього ЦК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення шля ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник не
надали суду жодного доказу, який би
довів, що шкода ОСОБА_5 заподіяна не
відповідачем, або заподіяна в іншому
розмірі.

Частиною 1 статті 79 ЦПК України
передбачено, що судові витрати
складаються з судового збору та витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. З ст.79 ЦПК України до
витрат, пов'язаних з розглядом судової
справи, належать і витрати на правову
допомогу.

Частиною 1 статті 84 ЦПК України
передбачено, що витрати, пов'язані з
оплатою правової допомоги адвоката або
іншого фахівця в галузі права, несуть
сторони, крім випадків надання
безоплатної правової допомоги, а тому
на її користь підлягають до стягнення
витрати на правову допомогу в розмірі
300 гривень, а також за правилами ст. 88
ЦПК України судовий збір в прибуток
держави, що не сплачений позивачем при
зверненні до суду.

Керуючись ст. 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у
рахунок відшкодування завданої їй
каліцтвом матеріальної шкоди 126 972 (сто
двадцять шість тисяч дев"ятсот
сімдесят дві) гривні 11 копійок, що
включає втрачений заробіток за період
з 19.05.2000 року по даний час, 2000 гривень в
рахунок відшкодування моральної шкоди,
300 гривень витрат на правову допомогу,
що понесені позивачем та належним
чином підтверджені

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1292
(одну тисячу двісті дев"яносто дві)
гривні 72 копійок судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський
міський суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя Рівненського міського суду

Рівненської області
Л.Д. Рудика