Справа № 341/1899/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2452/2014
Головуючий у 1 інстанції Юсип І.М.
Суддя-доповідач Шишко А.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Шишка А.І.,

суддів:
Ковалюка Я.Ю., Мелінишин Г.П.,

секретаря
Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ТзОВ "Відшкодування" в інтересах ОСОБА_2
та ОСОБА_3 до Моторного (транспортного)
страхового бюро України про стягнення
витрат на поховання за апеляційною
скаргою директора ТзОВ "Відшкодування"
- Ганджи Андрія Антоновича, який діє в
інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення
Галицького районного суду від 22 жовтня
2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Галицького районного суду від
22 жовтня 2014 року відмовлено у
задоволенні позову ТзОВ
"Відшкодування" в інтересах ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 до Моторного (транспортного)
страхового бюро України про стягнення
витрат на поховання за пропуском
строку позовної давності.

В апеляційній скарзі директор ТзОВ
"Відшкодування" - Ганджа А.А., який діє в
інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
посилається на незаконність та
необґрунтованість судового рішення
суду, що ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
за недоведеності обставин, що мають
значення для справи, при
невідповідності висновків суду
обставинам справи. У зв'язку з цим,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Представник апелянтів свої вимоги
обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 тільки
частково відшкодував завдану шкоду у
розмірі 10000 грн., але цієї суми
недостатньо, враховуючи розмір
належного позивачам відшкодування.
Оскільки, ОСОБА_5 не являється
громадянином України, то саме Моторне
(транспортне) страхове бюро України має
відшкодувати завдану шкоду.

Крім того, суд першої інстанції не
врахував, що відповідно до ст.1200 ЦК
України, у разі смерті потерпілого
право на відшкодування шкоди мають
непрацездатні особи, які були на його
утриманні або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання,
а також дитина потерпілого, народжена
після його смерті.

Вислухавши суддю-доповідача,
заперечення представника відповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду першої інстанції не
відповідає цим вимогам процесуального
права.

Відмовляючи у задоволенні позову
за пропуском строку позовної давності,
суд першої інстанції виходив із того,
що ТзОВ "Відшкодування", яке діє в
інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, звернулось
з позовом до суду 19.08.2014 року, тобто
після спливу строку позовної давності,
оскільки дорожньо-транспортна пригода,
яка спричинила смерть ОСОБА_6, сталась
12.10.2008 року. При цьому, ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
маючи об'єктивну можливість здійснити
захист свого права, з позовом до суду
звернулись з пропуском трьохрічного
строку позовної давності, не просили
поновити або продовжити строк
звернення до суду та не обґрунтували
поважності причин пропуску строку
позовної давності.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 268
ЦК України позовна давність не
поширюється на вимогу про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

Як убачається з матеріалів
справи, підставою для звернення до суду
стало завдання позивачам шкоди у
зв'язку із смертю ОСОБА_6, а тому
висновок суду про пропуск позивачами
строку позовної давності є незаконним
та не може слугувати підставою для
відмови у задоволенні позовних вимог.

В той же час, колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають до
частково задоволення з наступних
підстав.

Як встановив суд першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
12.10.2008 року о 13 год. 30 хв. на місці
дорожньо-транспортної пригоди на
автодорозі по вул. Львівській в с.
Задністрянське, Галицького району,
загинув ОСОБА_6 ДТП сталося за участю
транспортного засобу марки Mercedes-Benz S-320,
під керуванням водія ОСОБА_5

Вироком Галицького районного
суду від 05.02.2009 року у кримінальній
справі по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.2
ст.286, ч.1 ст.135 КК України, останнього
визнано винним та засуджено до штрафу.
Судом встановлено, що водій мав
своєчасно виявити пішохода, який
перетинав проїзну частину дороги,
однак не врахувавши дорожньої
обстановки, розпочавши обгін
автомобіля, що рухався в попутному
напрямку та не обравши безпечної
швидкості руху, щоб мати змогу зупинити
транспортний засіб і безпечно керувати
ним в момент виявлення небезпеки для
руху, в результаті чого своєчасно не
вжив заходів до зменшення швидкості
автомобіля та виїхавши на смугу
зустрічного руху, де ї вчинив наїзд на
пішохода ОСОБА_6, чим порушив ряд
пунктів Правил дорожнього руху
України.

ОСОБА_2 являється матір'ю
загиблого ОСОБА_6, а ОСОБА_3 - сестрою,
які проживали разом із ним.

15 травня 2014 року ТзОВ
"Відшкодування", яке діє в інтересах
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подало заяву до
Моторного (транспортного) страхового
бюро України щодо виплати страхового
відшкодування. Листом від 08.07.2014 року
Моторне (транспортне) страхове бюро
України відмовило у виплаті страхового
відшкодування, вказавши, що виплата не
може бути проведена, оскільки
відповідно до постановленого вироку
ОСОБА_5 відшкодував членам родини
потерпілого ОСОБА_6 завдану шкоду.

На думку позивачів, ОСОБА_5
частково відшкодував завдані їм збитки
в розмірі 10000 грн., проте не в повному
обсязі, що призвело до звернення з
позовом до Моторного (транспортного)
страхового бюро України про
відшкодування компенсації за втрату
годувальника, витрат на поховання та
моральної шкоди.

В ході розгляду даної цивільної
справи позивачі зменшили позовні
вимоги, а саме просили стягнути з
відповідача тільки витрати на
поховання в розмірі 22400 грн.

За правилами ст.1201 ЦК України
особа, яка завдала шкоди смертю
потерпілого, зобов'язана відшкодувати
особі, яка зробила необхідні витрати,
кошти на поховання та на спорудження
надгробного пам'ятника.

Згідно ст. 39 ЗУ "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", Моторне
(транспортне) страхове бюро України є
єдиним об'єднанням страховиків, які
здійснюють обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів за шкоду, заподіяну третім
особам.

Відповідно до ст.41 п.41.1 п.п."а" ЗУ
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", Моторне (транспортне)
страхове бюро України за рахунок
коштів фонду захисту потерпілих
відшкодовує шкоду на умовах,
визначених цим законом, у разі її
заподіяння транспортним засобом,
власник якого не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст.ст. 22, 27 ЗУ "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи, в тому
числі витрати на поховання.

Відповідно до ст.41.2 "в" ЗУ "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (далі Закону), у разі
заподіяння шкоди на території України
водіями нерезидентами, яким є ОСОБА_5
(житель Республіки Латвія, а.с.18),
заподіяну шкоду відшкодовує Моторно
(транспортне) страхове бюро України за
рахунок коштів фонду страхових
гарантій на умовах, визначених цим
законом, та в обсягах, встановлених
законодавством про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів та принципами
взаємного врегулювання шкоди на
території країн - членів міжнародної
системи автомобільного страхування
"Зелена карта".

Згідно зі статтею 22.1 Закону, при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.п. "г" п. 41.1. ст. 41
вказаного Закону МТСБ України за
рахунок коштів фонду захисту
потерпілих відшкодовує шкоду на
умовах, визначених Законом, у разі її
заподіяння особами, на яких
поширюється дія пункту 13.1 статті 13
цього Закону.

Пунктом 35.1 ст.35 ЗУ "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" передбачено, що
для отримання страхового
відшкодування, за шкоду заподіяну
внаслідок ДТП, особа, яка має право на
відшкодування, подає страховику (або
якщо страховик невідомий - МТСБ
України) відповідну заяву.

До заяви додаються паспорт
громадянина, а в разі його відсутності
інший документ, яким відповідно до
законодавства України може
посвідчуватися особа заявника, якщо
заявником є фізична особа; документ, що
посвідчує право заявника на отримання
страхового відшкодування (довіреність,
договір оренди, свідоцтво про право на
спадщину), у разі якщо заявник не є
потерпілим або його законним
представником; довідка про присвоєння
одержувачу коштів ідентифікаційного
номера платника податку (за умови його
присвоєння), якщо заявником є фізична
особа; документ, що підтверджує право
власності на пошкоджене майно на день
скоєння дорожньо-транспортної пригоди,
- у разі вимоги заявника про
відшкодування шкоди, заподіяної майну;
свідоцтво про смерть потерпілого - у
разі вимоги заявника про відшкодування
шкоди, пов'язаної із смертю
потерпілого; документи, що
підтверджують витрати на поховання
потерпілого, - у разі вимоги заявника
про відшкодування витрат на поховання
потерпілого; документи, що
підтверджують перебування на
утриманні потерпілого, його доходи за
попередній (до настання
дорожньо-транспортної пригоди)
календарний рік, розміри пенсій, надані
утриманцям внаслідок втрати
годувальника, - у разі вимоги заявника
про відшкодування шкоди у зв'язку із
смертю годувальника; відомості про
банківські реквізити заявника (за
наявності). Документи, зазначені у
підпунктах "а" - "ґ", надаються для огляду
та зняття копії або в копіях,
засвідчених заявником. Страховик та
МТСБ України мають право вимагати для
огляду оригінали зазначених
документів. Решта документів
надаються в оригіналі або належним
чином оформленій копії. Належно
оформленою копією документа є копія,
посвідчена органом, установою чи
організацією, що його видала, або
нотаріально посвідчена або посвідчена
особою, якій подається заява про
страхове відшкодування ( п. 35.2 ст. 35 ЗУ
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів").

МТСБ України приймає вмотивоване
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
або про відмову у здійсненні
страхового відшкодування
(регламентної виплати) (п.36.1 ст.36 ЗУ "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів").

За таких обставин справи, саме
МТСБУ повинно відшкодувати позивачу
матеріальну шкоду. Статтею 1201 ЦК
України передбачено право особи, яка
зробила необхідні витрати на поховання
та на спорудження надгробного
пам'ятника, на їх відшкодування. Згідно
з роз'ясненнями п.24 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
розгляду судами України цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди" від 27 березня 1992 року №6, у
випадку смерті потерпілого
організація або громадянин,
відповідальні за заподіяння шкоди,
зобов'язані відшкодувати витрати на
поховання (у тому числі на ритуальні
послуги та обряди) тій особі, яка
понесла ці витрати.

Матеріалами справи підтверджені
витрати ОСОБА_3, пов'язані з
спорудженням надгробного пам'ятника в
сумі 20000 грн. та 4200 грн. на купівлю інших
ритуальних товарів (а.с.22-23).

На думку колегії суддів грошові
кошти в сумі 4200 грн., витрачені
позивачами 12.10.2008 року у зв'язку із
похованням ОСОБА_6, а саме купівля
труни, хреста, вінків одягу, взуття, не
підлягають стягненню на їх користь,
оскільки вони були відшкодовані ОСОБА_5
в ході розгляді кримінальної справи. А
отримання грошових коштів, як
компенсації шкоди, підтверджується
вироком Галицького районного суду від
05.02.2009 року. Зокрема, у даному вироку
зазначено, що серед пом'якшуючих
обставин суд визнає добровільне
відшкодування завданого збитку членам
родини ОСОБА_6 Такі обставини справи
позивачами не заперечуються, зокрема,
вони підтвердили що дійсно отримали на
той час від підсудного 10000 грн., однак на
відшкодування якої саме шкоди не
пам'ятають.

Колегія суддів вважає, що з МТСБУ
підлягають стягненню витрати на
виготовлення надгробного пам'ятника,
однак не в розмірі 20000 грн.

Замовлення на виготовлення
пам'ятника для свого брата ОСОБА_3
зробила 30.08.2009 року за що внесла аванс
ПП ОСОБА_7 в сумі 5000 грн., а в подальшому
(10.10.2009 року) після виготовлення
монументу оплатила всю роботу на
загальну суму 20000 грн., про що свідчить
підпис підприємця в кінці кошторису
(а.с.22). Про це свідчить також товарний
чек від 10.10.2009 року (а.с.56). Тобто, дані
витрати ОСОБА_3 здійснила вже після
розгляду кримінальної справи і ці
витрати на спорудження надгробного
пам'ятника ОСОБА_5 не відшкодовував, а
тому, згідно ЗУ "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", їх має
відшкодувати МТСБУ.

Згідно ст.ст.22, 27 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи. Витрати
на поховання відшкодовуються при
наданні документів, які підтверджують
такі витрати.

Згідно із роз'ясненнями, даними у
п.24 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27.03.1992 року № 6 "Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди",
витрати на виготовлення пам'ятників і
огорож визначаються, виходячи з їх
фактичної вартості, але не вище
граничної вартості стандартних
пам'ятників і огорож у даній
місцевості.

У зв'язку з цим, необхідно взяти до
уваги нормативний акт, а саме постанову
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 03.10.2008 року № 45,
яка є діючою і на даний час і якою
встановлено граничний розмір
відшкодувань у Івано-Франківській
області на виготовлення та
встановлення пам'ятника, огорожі,
виготовлення фотографій, табличок та
інше - 2700 грн.

Колегія суддів приходить до
висновку, що вказаний доказ є належним
та допустимим і саме цей розмір коштів
слід брати до уваги, як граничну
вартість стандартних пам'ятників і
огорож у місцевості проживання
позивачів.

А тому, в даному випадку на
спорудження надгробного пам'ятника,
ОСОБА_3, яка його замовила та оплатила,
підлягає до відшкодування лише шкода в
розмірі 2700 грн., а не 20000 грн.

Враховуючи все вищенаведене,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог шляхом
стягнення з Моторного (транспортного)
страхового бюро України на користь
ОСОБА_3 2700 грн. за спорудження
надгробного пам'ятника.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу директора ТзОВ
"Відшкодування" - Ганджи Андрія
Антоновича, який діє в інтересах ОСОБА_2
та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного
суду від 22 жовтня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позов ТзОВ "Відшкодування" в
інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
Моторного (транспортного) страхового
бюро України про стягнення витрат на
поховання задовольнити частково.

Стягнути з Моторного
(транспортного) страхового бюро
України на користь ОСОБА_3 2700 (дві
тисячі сімсот) гривень за спорудження
надгробного пам'ятника.

У задоволенні решти позовних
вимог - відмовити.

Рішення набирає чинності з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
А.І. Шишко

Судді:
Я.Ю. Ковалюк

Г.П. Мелінишин