Провадження № 22-ц/779/2231/2014
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Шалаута Г.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Шалаути Г.І.,

суддів:
Матківського Р.Й., Шишка А.І.,

секретаря Капущак
С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк Золоті
ворота» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 10
грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

13.12.2012 року ПАТ «Банк Золоті ворота»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за
договором про надання споживчого
кредиту.

Позовні вимоги мотивувало тим, що
Акціонерно-комерційний банк «Золоті
ворота» (в подальшому найменування
змінено на Публічне акціонерне
товариство «Банк Золоті ворота»)
уклало з ОСОБА_3 договір № 02/366 Ф про
надання споживчого кредиту від 22.05.2008
року, за яким останній отримав кредит в
розмірі 15 000 грн. зі сплатою процентів
за користування ним за ставкою 24%
річних з терміном повернення не
пізніше 21.05.2010 року. У період з 20.05.2011
року по 19.10.2012 року за кредитним
договором утворилася заборгованість у
розмірі 10 420, 44 грн., яка складається з 5
166, 34 грн. заборгованості по процентах
за користування кредитом та пені у
розмірі 5 254, 10 грн.

В подальшому позивачем були подані
заяви про залишення позову в частині
стягнення боргу із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без
розгляду, про що судом винесено
відповідні ухвали, а також уточнено
позовні вимоги щодо ціни позову.
Просило стягнути із ОСОБА_3 40 330, 93 грн.
заборгованості по кредиту.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 10
грудня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк
Золоті ворота» заборгованість за
кредитним договором в розмірі 40 330, 93
грн., а також судові витрати в розмірі
403, 30 грн.

На дане рішення апелянт подав
апеляційну скаргу, в якій зсилається на
порушення судом норм процесуального та
матеріального права. Апелянт зазначив,
що відповідно до ст. 201 ЦПК суд
зобов'язаний був зупинити провадження
у справі у разі неможливості розгляду
цієї справи до вирішення іншої справи,
що розглядається в порядку
кримінального, цивільного,
господарського чи адміністративного
судочинства. Розгляд кримінальної
справи по обвинуваченнях ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 має пряме відношення до даної
справи, оскільки отримання кредиту за
даним договором № 02/366Ф на його, ОСОБА_3,
ім'я є одним із епізодів заволодінням
вказаними особами коштами банку
злочинним шляхом. Апелянт вказав, що в
матеріалах справи, як обґрунтування
отримання апелянтом кредиту подано
дублікат меморіального ордеру №2, який
підтверджує списання коштів з його
рахунку. В суд, як доказ, повинен
надаватися оригінал меморіального
ордеру або належно оформлений його
дублікат, а оригінал такого
меморіального ордеру знаходився як
речовий доказ у кримінальній справі,
суд мав лише не завірену належним чином
копію.

Також, судом не дано оцінку договору
поруки від 12.02.2009 року, який був
укладений на виконання зобов'язань за
кредитним договором № 02/366Ф та
підписаний ОСОБА_4, як поручителем.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

В судовому засіданні ОСОБА_3 доводи
апеляційної скарги підтримав з
мотивів, наведених в ній та пояснив, що
кошти за зазначеним кредитним
договором він не отримував, договір
підписав на прохання ОСОБА_6
(працівника банку), який шахрайським
способом спонукав його підписати
договір та отримати в касі кошти, які
ОСОБА_6 тут же забрав, запевнивши, що 15
000 грн. за цим кредитом буде повертати
він особисто з ОСОБА_4, який і виступив
поручителем за цим кредитним
договором. Вважає, що суд допустив
процесуальне порушення, безпідставно
відхиливши його клопотання про
зупинення провадження у справі до
розгляду кримінальної справи про
обвинувачення працівників банку -
ОСОБА_4, ОСОБА_7 за ст. ст. 191 ч. 5, ст. 28 ч. 3,
ст. 366 ч. 2, ст. 209 ч. 3 КК України. В даний
час кримінальна справа розглянута та
винесено вирок Івано-Франківським
міським судом від 18.09.2014, яким засуджено
ОСОБА_4, ОСОБА_7 за ст.ст. 191 ч.5, ст. 28 ч. 3,
ст. 366 ч. 2, ст. 209 ч. 3 КК України до
позбавлення волі із застосуванням ст. 2
Закону України «Про амністію у 2014 року
та звільнено від покарання.

Цим вироком встановлено факт
привласнення коштів, належних АКБ
«Золоті ворота» у розмірі 15 000 грн. за
кредитним договором №02/366Ф від 22.05.2008
року учасниками організованої
злочинної групи - ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_6
та особою, матеріали відносно якої
виділено в окреме провадження (а.с. 60-61
вироку). Просив оглянути належно
завірену копію вироку та долучити до
матеріалів справи виписки з вироку, що
стосуються обставин даної справи.
Просить рішення Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 10 грудня 2013 року скасувати,
як незаконне та таке, що винесене
поспішно, постановити нове рішення про
відмову в позові.

Представник позивача - ОСОБА_9
апеляційної скарги не визнав, хоча не
заперечує обставин, на які зсилається
апелянт та які відображено у
вищезазначеному вироку суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта та відповідача та
представника відповідача ОСОБА_9,
дослідивши належно-завірений вирок
Івано-Франківського міського суду від
18.09.2014 року у кримінальній справі
№1/344/33/14 (а.с. 58-60), колегія знаходить
апеляційну скаргу обґрунтованою.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
постановлено з порушенням норм
процесуального права, а тому
зазначеним вимогам не відповідає.

В порушення вимог ст. 27 ЦПК України, суд
першої інстанції не сприяв всебічному
і повному з'ясуванню дійсних обставин
справи, не зупинив провадження у справі
до вирішення кримінальної справи,
з'ясування обставин у якій щодо
заволодіння грошовими коштами в сумі 15
000 грн. по кредитному договору № №02/366 Ф
від 22.05.2008 року злочинною групою у
складі ОСОБА_8, ОСОБА_5 впливало на
постановлення рішення про стягнення
заборгованості за цим же кредитним
договором з ОСОБА_3 у цивільній справі,
чим допустив порушення норм
процесуального права, що призвели до
ухвалення незаконного рішення, яке
підлягає скасуванню, виходячи з
наступних доводів.

Вироком Івано-Франківського міського
суду від 18.09.2014 року у кримінальній
справі №1/344/33/14 (а.с. 58-59) встановлено, що
на виконання раніше розробленого плану
та погодженого всіма членами злочинної
групи щодо заволодіння грошовими
коштами АКБ «Золоті ворота» в особливо
великих розмірах, ОСОБА_6, відповідно до
відведеної йому ролі, запропонував
своєму знайомому ОСОБА_3 отримати
споживчий кредит у філії АКБ «Золоті
ворота» в м. Івано-Франківську для
нього, на що той погодився, не знаючи
про злочинні наміри організованої
групи. Після цього ОСОБА_3 підписав
договір про надання споживчого кредиту
№02/366 Ф та отримав в касі філії банку
«Золоті ворота» в м. Івано-Франківську
15 000 грн., які тут же передав особі,
матеріали відносно якої виділено в
окреме провадження та ОСОБА_6, які ці
кошти розділили між всіма учасниками

організованої групи. Таким способом,
учасниками організованої групи було
повторно незаконно привласнено
грошові кошти АКБ «Золоті ворота» на
суму 15 000 грн. (а.с. 60 вироку).

Відповідно до змісту ст. 61 ЦПК України
факт заволодіння грошовими коштами в
сумі 15 000 грн. за кредитним договором
№02/366 Ф від 22.05.2008 року злочинною групою
працівників цього ж банку - ОСОБА_5,
ОСОБА_8, ОСОБА_6 є доведеним у
кримінальній справі, а тому не потребує
доведення щодо ОСОБА_3 про отримання
ним цих же коштів по тому ж кредитному
договору та виконання зобов'язань з
повернення боргу, а отже рішення суду
першої інстанції про стягнення
заборгованості за цим кредитним
договором з ОСОБА_3 є необґрунтованим.
Колегія вважає, оскільки коштами за цим
кредитним договором заволоділи інші
особи, то позивач вправі ставити вимоги
до них про відшкодування боргу.

Відповідно до змісту п. 4 ст. 61 ЦПК
України вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок чи постанову суду з
питань чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 10
грудня 2013 року скасувати. Ухвалити нове
рішення.

В позові Публічного акціонерного
товариства «Банк Золоті ворота» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
договором про стягнення боргу за
кредитним договором № 02/366Ф від 22.05.2008
року відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді:
Г.І. Шалаута

Р.Й. Матківський

А.І. Шишко