справа № 208/7031/14-ц
№ провадження 2/208/2124/14
РІШЕННЯ

Іменем
України

11 листопада 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області у складі: головуючого, судді
Ізотова В.М., при секретарі Кушта І.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої
служби Заводського районного
управління юстиції «про звільнення
майна з-під арешту»,

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом, в якому просить звільнити
з-під арешту та заборону на відчуження
нерухомого майна, а саме: 1/5 частини
квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що
зазначене майно належить йому на праві
власності, а тому арешт, накладений
Заводським відділом державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції на
зазначене майно було накладено
незаконно.

Позивач в судове засідання не з'явився,
надав суду заяву, у якій просив
провести судовий розгляд без його
участі в порядку заочного провадження
та задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явилася, надала суду
письмову заяву, у якій просить суд
провести розгляд справи без її участі,
позовні вимоги визнає у повному обсязі,
та не заперечує проти їх задоволення,
та зазначила що на примусовому
виконанні у Заводському відділі
державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції в період з 2000 р. по
2006 р. перебувало виконавче провадження
згідно виконавчого листа № 2-811
виданого 20.03.2000 р. Заводським районним
судом м.Дніпродзержинська, про
стягнення аліментів з ОСОБА_1, 1970 р.н. на
користь ОСОБА_2. Згідно відповіді БТІ
державним виконавцем винесено
постанова від 16.08.2004 р. про арешт майна
боржника про оголошення заборони на
його відчуження, а саме: 1/5частини
квартири АДРЕСА_1. В даній відповіді БТІ
не було вказано рік народження ОСОБА_1
Боржник 1970 року народження, а позивач
1979 року народження, тому арешт на майно
накладено помилково.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази у
сукупності з нормами чинного
законодавства України, суд дійшов
висновку про задоволення позову,
виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, є співвласником квартири
АДРЕСА_1, йому належить 1/5 частини
квартири на підставі свідоцтва про
право власності на житло, виданого 20
грудня 1999 року Фондом комунальної
власності м. Дніпродзержинська.
Співвласником квартири була ОСОБА_3
мати позивача, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.
Під час оформлення спадщини, позивач
дізнався, що належана йому частина
квартири є об'єктом обтяження. Арешт
був накладений 16.08.2004 року постановою
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження серії АМ №
132220, державним виконавцем Липенко М. М.
відділу державної виконавчої служби
Заводського районного управління
юстиції м. Дніпродзержинська,
Дніпропетровської області, під час
примусового виконання виконавчого
листа № 2-811, виданого 27.03.2000 року
Заводським районним судом м.
Дніпродзержинська про стягнення
аліментів з ОСОБА_1, 1970 року народження
на утримання доньки ОСОБА_4, 1992 року
народження у розмірі ? частини на
користь матері ОСОБА_2 Виконавче
провадження по справі закінчено, та
знищено в зв'язку з закінченням терміну
зберігання. Виконавчий лист повернуто
до Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України,
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Згідно ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно ч.1, ч. 2 ст.60 Закону України «Про
виконавче провадження», особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту. У разі
прийняття судом рішення про зняття
арешту з майна, арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини. Копія постанови про зняття
арешту з майна надсилається боржнику
та органу, якому була надіслана для
виконання постанова про накладення
арешту на майно боржника.

Таким чином, оскільки позивач та
боржник по вказаному провадженню є
різними особами, то порушене право
позивача підлягає захисту шляхом
зняття арешту зі спірного майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.
60 Закону України «Про виконавче
провадження», ст. 321, 328 ЦК України, ст.ст.
10, 11, 57-61, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Відділу державної
виконавчої служби Заводського
районного управління юстиції «про
звільнення майна з-під арешту», -
задовольнити повністю.

Зняти арешт та заборону на відчуження з
нерухомого майна, а саме: 1/5 частини
квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві
власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, який
накладений постановою від 16.08.2004 року
про арешт майна боржника та оголошення
заборони його відчуження серія АМ №
132220, винесеною державним виконавцем
Липенко М. М. відділу державної
виконавчої служби Заводського
районного управління юстиції м.
Дніпродзержинська, та якою заборонено
здійснювати відчуження 1/5 частину
квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Заводський районний суд
м. Дніпродзержинська шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня проголошення рішення.

Суддя
Ізотов В. М.