Справа № 159/6279/14-ц
Провадження № 2/159/1444/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
01 грудня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області під головуванням

судді -

Восковської О.А.

за участі секретаря -
Горішної
Н.В.

позивача -
ОСОБА_1

представника позивача -
ОСОБА_2

відповідача -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ковелі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні підвальним приміщенням, -

в с т
а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом
до ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні підвальним приміщенням.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.05.2014
року позивач придбав за договором
купівлі-продажу у відповідача та його
синів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 квартиру
АДРЕСА_1 і за даною квартирою було
закріплено підвал - комора площею 2.5
кв.м., яка розташована в підвальному
приміщенні цього ж багатоквартирного
житлового будинку, про що син
відповідача і він сам заявляв при
нотаріальному оформленні договору
купівлі-продажу. Позивач вступив у
право володіння та користування
належною йому квартирою, однак, по
даний час відповідач не передав
позивачу ключів від вхідних дверей
підвального приміщення і не звільнив
його, що позбавляє позивача можливості
користуватися коморою. Із урахуванням
наведеного прохає зобов»язати
відповідача усунути позивачу
перешкоди в користуванні належним йому
підвальним приміщенням шляхом
зобов»язання ОСОБА_3 передати ОСОБА_1
ключі від вхідних дверей комори, яка
закріплена за належною йому квартирою.

Позивач ОСОБА_1 у судовому
засіданні повністю підтримав заявлені
ним позовні вимоги з підстав,
викладених у позовній заяві та просить
задовольнити позов.

Представник позивача ОСОБА_2 у
судовому засіданні підтримала
заявлені позивачем позовні вимоги та
пояснила, що під час оформлення
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 сторонами договору - позивачем
та сім»ює відповідача ОСОБА_3 було
оговорено питання переходу права
власності на допоміжне приміщення -
комору, яка закріплена за вище згаданою
квартирою та знаходиться в підвальному
приміщенні п»ятиповерхового
багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, при
цьому, будь-яких спірних питань щодо
такого підвалу між сторонами не
виникало. Крім того, вказує, що згідно
наданих Ковельською міською радою
документів щодо приватизації вище
згаданої квартири сім»єю відповідача
ще у 1998 році за їх квартирою було
закріплено спірне підвальне
приміщення, однак, після того, як ОСОБА_1
прийняв у користування придбану ним
квартиру, він не зміг вступити у право
користування підвалом, закріпленим за
такою квартирою, оскільки відповідач
не погоджується передати йому
згаданий підвал, у зв»язку з чим і було
заявлено даний позов. Просить
задовольнити позовні вимоги у повному
об»ємі.

Відповідач у справі ОСОБА_3
заявлений позов не визнав та пояснив
суду спочатку про те, що будь-якого
підвального приміщення у
багатоквартирному п»ятиповерховому
будинку АДРЕСА_1 він не мав і був лише
власником квартири №28 у згаданому
будинку, однак, у ході судового
засідання 01.12.2014 року відповідач визнав
той факт, що мав у користуванні підвал у
підвальному приміщенні будинку, в
якому мешкав, однак, придбав такий
підвал у 2000-му році, а пізніше, - ще до
продажу квартири, - перепродав цей же
підвал іншій особі, яка мешкає у
сусідньому будинку. Пояснив також, що
вважає, що оскільки при здачі
багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 в
експлуатацію будь-яких підвальних
приміщень не було, то і при продажу ним
належної йому та членам його сім»ї
квартири в цьому будинку, такий підвал
не може переходити у власність нового
власника житла. Не може пояснити чому
під час приватизації житла його сім»єю
у таку приватизацію було включено і
спірне підвальне приміщення - комору
площею 2,5 кв.м. Просить відмовити у
задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення
позивача та його представника,
відповідача, покази свідків та
дослідивши письмові докази у справі,
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК
України, обставини, визнані сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Факт придбання за договором
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1
позивачем ОСОБА_1 у відповідача ОСОБА_3
та його синів 27.05.2014 року визнано як
стороною позивача, так і стороною
відповідача у даній справі. Відтак,
згідно ч.1 ст.61 ЦПК України дана
обставина доказуванню не підлягає.

Разом з тим, відповідач
заперечує факт набуття позивачем права
власності і на допоміжне приміщення,
закріплене за такою квартирою - комори,
площею 2,5 кв.м. - та пояснив, що така
комора не закріплялась за його
квартирою і при здачі їх
багатоквартного житлового будинку в
експлуатацію підвальних приміщень в
будинку не було, лише пізніше жильці
самі добудовували в підвальному
приміщенні такі комори.

Як убачається з договору
купівлі-продажу від 27.05.2014 року,
укладеного між та ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, як продавцями, та ОСОБА_1, як
покупцем, предметом купівлі-продажу
була квартира АДРЕСА_1 (а.с.6-7). Згідно
технічного паспорту на вище згадану
квартиру, виготовленого КП «Волинське
обласне бюро технічної
інвентаризації» 17.05.2014 року, така
квартира складається з трьох кімнат,
кухні, вбиральні, ванної кімнати,
коридору, лоджії, балкону (а.с.9-11).

Той факт, що за квартирою № 28 в
будинку №1 по вулиці Тімірязєва в місті
Ковелі було закріплено також і комору
площею 2,5 кв.м., яка розташована в
підвальному приміщенні згаданого
будинку, підтверджено письмовою
відповіддю виконавчого комітету
Ковельської міської ради від 22.09.2014
року №3.14/1654 (а.с.11) та довідкою про склад
сім»ї наймача ізольованої квартири та
займані ними приміщенні, надану РЖКП-1
ОСОБА_3 в ході приватизації житла ще
12.12.1998 року (а.с.12-14).

Ці ж обставини підтвердили в
судовому засіданні і свідки ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, які, кожен зокрема,
показали, що сім»я ОСОБА_3, придбавши
квартиру АДРЕСА_1, мала у користуванні
комору в підвальному приміщенні їх
будинку, вхід у підвал будинку
знаходиться знадвору з обох боків
будинку. Показали також, що на час
заселення в будинок у 1980 році комор у
підвалі не було, однак, незадовго усі
мешканці будинку збудували собі такі
комори та постійно ними користуються.

Надана відповідачем письмова
відповідь РЖКП-1 м. Ковеля від 24.11.2014
року №1250 про те, що на час прийняття на
баланс РЖКП-1 у 1980 році будинку №1 по
вулиці Тімірязєва в м. Ковелі в
підвальному приміщенні будинку були
відсутні комори та в подальшому такі
комори були збудовані самими
мешканцями будинку, не спростовуються
наведених вище обставин справи.

Таким чином, судом встановлено,
що, починаючи з 1998 року за квартирою
АДРЕСА_1, яка на той час належала сім»ї
відповідача, було закріплено комору,
площею 2,5 кв.м., яка розташована в
підвальному приміщенні вище згаданого
багатоквартирного житлового будинку.

Відповідно до статті 1 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду», «Приватизація
державного житлового фонду (далі -
приватизація) - це відчуження
квартир (будинків), житлових
приміщень у гуртожитках, призначених
для проживання сімей та одиноких осіб,
кімнат у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше
наймачів, та належних до них
господарських споруд і приміщень
(підвалів, сараїв і т. ін.) державного
житлового фонду на користь громадян
України.» Згідно ч.2 ст.10 вище згаданого
Закону, «…Допоміжні приміщення
(кладовки, сараї і т. ін.) передаються
у власність квартиронаймачів
безоплатно і окремо приватизації не
підлягають.»

Таким чином, при переході права
власності на квартиру АДРЕСА_1 від
відповідача та членів його сім»ї до
позивача, до ОСОБА_1 перейшло також і
право власності на допоміжне
приміщення - комору - яка була
закріплена за такою квартирою на час її
приватизації.

Згідно ст.317 ЦК України власникові
належить право володіння, користування
та розпорядження своїм майном, а,
згідно ст.391 ЦК України, в порядку
захисту права власності власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Із урахуванням неможливості
доступу позивача до належної йому
комори, розташованої в підвальному
приміщенні будинку АДРЕСА_1 внаслідок
того, що відповідач відмовляється
передавати йому ключі від вхідних
дверей комори, позивачем обгрунтовано
обрано такий спосіб захисту його
порушеного права, як зобов»язання
відповідача усунути перешкоди в
користуванні коморою шляхом передачі
позивачу ключів від вхідних дверей
комори. І заявлені позивачем вимоги
підлягають до задоволення у повному
об»ємі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України
судові витрати підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4-11,15,30,60,61,212,213,215,218
ЦПК України, ст.ст.317,391 ЦК України,
ст.ст.1,10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», суд, -

в и
р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Зобов»язати ОСОБА_3 усунути
перешкоди ОСОБА_1 в користуванні
коморою, площею 2,5 квадратних метри, яка
розташована в підвальному приміщенні
будинку АДРЕСА_1 та закріплена за
належною позивачу квартирою АДРЕСА_1 -
шляхом передачі ключів від вхідних
дверей комори.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 судовий збір у сумі 121 (сто
двадцять одна) гривня 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з моменту його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
під час його проголошення - в цей же
строк з дня отримання копії рішення
суду.

ГоловуючаО. А. Восковська