№ 336/5463/14-ц
пр. № 2/336/2527/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

03 грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя, у складі:

головуючого судді Дацюк О.І.

при секретарі Скибі О.Б.

за участі представника позивача
ОСОБА_1, представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Концерну «Міські теплові мережі» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
послуги з централізованого опалення,-

ВСТАНОВИВ:

Концерн «Міські теплові мережі»
звернувся з позовом до ОСОБА_3,
уточненим в ході розгляду справи (а.с.
35), вказавши, що відповідач набув право
власності на квартиру АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу
квартири від 25.06.2012 року. За вказаною
адресою позивачем надавались послуги з
централізованого опалення у період з 25
червня 2012 року по 17 березня 2013 року на
суму 1781,80 гривень, які відповідачем не
оплачені, у зв'язку з чим просять
стягнути з відповідача суму
заборгованості за надані послуги в
розмірі 1781,80 гривень та судові витрати.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
вказавши додатково, що до набуття
ОСОБА_3 права власності на квартиру, у
зазначеній квартирі мешкала ОСОБА_4
разом зі своєю родиною та між Концерном
«МТМ» та ОСОБА_4 був укладений договір
про надання послуг з централізованого
опалення та постачання гарячої води,
який, на думку представника позивача,
був автоматично достроково розірваний
з набуттям права власності на квартиру
ОСОБА_3 Оскільки ОСОБА_3 був власником
квартири, тож саме з нього належить
стягнути заборгованість за надані
послуги.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
проти позову заперечував повністю,
вказавши, що дійсно у червні 2012 року з
прилюдних торгів придбав квартиру
АДРЕСА_1, але фактично до вказаної
квартири не вселявся та у ній не
проживав до березня 2013 року через
створення перешкод у тому попередніми
власниками. Договір з Концерном «МТМ»
щодо надання послуг з централізованого
опалення не укладав, а у березні 2013 року
продав квартиру ОСОБА_5

Представник відповідача проти позову
заперечував, зазначивши, що після
набуття права власності на квартиру
ОСОБА_3 фактично не користувався
послугами через створення перешкод
попередніми власниками, не укладав
договори з Концерном «МТМ», тому
підстав для стягнення з нього
заборгованості за надані послуги
немає. Також зазначив, що між Концерном
«МТМ» та ОСОБА_4 був укладений договір
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання гарячої води, який
діяв в період виникнення
заборгованості, тож саме з
попереднього власника належить
стягувати заборгованість.

При дослідженні матеріалів справи
встановлено таке.

02.11.2010 року між Концерном «МТМ» та
ОСОБА_4 був укладений договір про
надання послуг з централізованого
опалення, постачання гарячої води, за
яким надавались відповідні послуги за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 39). Як вказує п. 31
договору він укладений строком на 5
років і набирає чинності з дня його
укладення.

Відповідно до п. 32 договору він може
бути розірваний достроково у разі
переходу права власності
(користування) на квартиру до іншої
особи.

Згідно зі свідоцтвом від 25.06.2012 року
(а.с. 30) ОСОБА_3 набув право власності на
квартиру АДРЕСА_1, державна реєстрація
права власності відбулась 26.06.2012 року
(а.с. 31). З тексту свідоцтва вбачається,
що попереднім влансиком квартири був
ОСОБА_6 на підставі договору
купівлі-продажу від 20.09.2007 року.

Як вказує ст. 907 ЦК України договір про
надання послуг може бути розірваний, у
тому числі шляхом односторонньої
відмови від договору, в порядку та на
підставах, встановлених цим Кодексом,
іншим законом або за домовленістю
сторін. Порядок і наслідки розірвання
договору про надання послуг
визначаються домовленістю сторін або
законом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.
Припинення зобов'язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише у
випадках, встановлених договором або
законом.

Враховуючи, що після набуття ОСОБА_3
права власності на квартиру ані ОСОБА_4
(споживач послуг за договором), ані
ОСОБА_6 (попередній власник квартири) не
звертались до Концерну «МТМ» з вимогою
про дострокове розірвання договору або
повідомленням про зміну її власника,
суд вважає, що посилання представника
позивача на автоматичне розірвання
договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
гарячої води від 02.11.2010 року внаслідок
зміни власника квартири не ґрунтуються
на нормах чинного законодавства.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 17.12.2012 року частково
задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про усунення перешкод у
користуванні власністю та зняття з
реєстрації (а.с. 49), позбавлено ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 права користування квартирою
АДРЕСА_1, в іншій частині заявлених
вимог відмовлено. З тексту рішення суду
вбачається, що ОСОБА_3 заявляв вимоги
про позбавлення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 права
користування квартирою, виселення
відповідачів та зобов'язання
Жовтневого РВ у м. Запоріжжя Управління
Державної міграційної служби України в
Запорізької області зняти
відповідачів з реєстрації за вказаною
адресою. У свою чергу відповідач ОСОБА_6
в судовому засіданні позов не визнав,
вказавши, що квартиру продано з
прилюдних торгів, з чим він не згоден.

Зважаючи на пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_6,
які викладені останнім в ході судового
слухання в Жовтневому районному суді м.
Запоріжжя та зафіксовані в рішенні
суду, суд вважає доведеним факт
проживання в квартирі на момент
розгляду справи та ухвалення рішення
Жовтневим районним судом м. Запоріжжя
ОСОБА_6 та наявності у ОСОБА_3 перешкод у
здійснені своїх прав щодо зазначеної
квартири.

Отже, оскільки ОСОБА_3 в квартирі не
мешкав з незалежних від його волі
причин та не отримував послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води, натомість між
Концерном «МТМ» та ОСОБА_8 був
укладений договір про надання послуг, а
в кватирі мешкав ОСОБА_6, суд не вбачає
підстав для стягнення вартості таких
послуг з відповідача за період до
набрання чинності рішенням суду.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя набрало законної сили 28.12.2012
року, сторонам не оскаржувалось, а
згідно з поясненнями ОСОБА_3 вимог про
виселення ОСОБА_6 ним в подальшому не
пред'являлось.

При розгляді справи судом за
клопотанням представника позивача
була допитана в якості свідка
теперішній власник квартири АДРЕСА_1
ОСОБА_5, яка придбала квартиру у ОСОБА_3
за договором купівлі-продажу від 18.03.2013
року (а.с. 10). ОСОБА_5 суду пояснила, що у
січні або лютому 2013 року в присутності
ОСОБА_3, який мав вільний доступ до
житлового приміщення, оглядала
квартиру АДРЕСА_1 з метою її подальшого
придбання, а 13.03.2013 року знову
зустрічалась з ОСОБА_3 у зазначеній
квартирі, де передала останньому
завдаток з метою гарантування
подальшого укладення договору
купівлі-продажу.

Отже, враховуючи, що після набрання
рішенням Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя законної сили ОСОБА_3 за
захистом своїх прав щодо користування
квартирою в судовому порядку не
звертався, приймаючи до уваги
пояснення свідка ОСОБА_5, яка
підтвердила, що у січні або лютому 2013
року ОСОБА_3 мав вільний доступ до
квартири, суд дійшов висновку, що
відповідачем не доведено наявність у
нього перешкод щодо користування
квартирою в період з січня 2013 року.

За визначенням ст. 1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» № 1875 від
24.06.2004 року споживачем є фізична чи
юридична особа, яка отримує або має
намір отримати житлово-комунальну
послугу.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає,
що починаючи з січня 2013 року саме
ОСОБА_3 як власник квартири, був
споживачем житлового-комунальних
послуг, зокрема, послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води, тож з нього
підлягає стягненню заборгованість за
послуги, надані позивачем, за період з
січня 2013 року до 18.03.2013 року, яка
відповідно до розрахунку Концерну
«МТМ» (.с. 9) складає за цей період 901,67
гривню.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з
відповідача підлягає стягненню
судовий збір пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Концерну «Міські
теплові мережі» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за послуги з
централізованого опалення
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Концерну
«Міські теплові мережі»
заборгованість за послуги з
централізованого опалення в сумі 901,67
гривня (дев'ятсот одна гривня 67 коп) та
судовий збір в сумі 123,26 гривень (сто
двадцять три гривні 26 коп).

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк

03.12.2014