Справа № 296/2961/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

"16" липня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд міста
Житомира в складі:

головуючого судді - Шалоти К.В.,

за участю секретарів:
Давиденко В.В., Батюх А.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представника органу опіки та
піклування - Чижевського В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомира цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4, особа,
яка бере участь у справі: орган опіки та
піклування в особі виконавчого
комітету Житомирської міської ради про
надання дозволу на виїзд дитини за межі
України без згоди батька,-

В С Т А
Н О В И В :

В квітні 2014 року позивач ОСОБА_1 в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_3
звернулася до Корольовського
районного суду м. Житомира із вказаним
позовом, в якому просила надати
неповнолітній ОСОБА_3 дозвіл на
виготовлення проїзних документів та
тимчасово виїздити за межі України за
відсутності згоди батька ОСОБА_4 до
досягнення нею повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що її донька ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею і
перебуває на її утриманні,
систематично хворіє на гострі
респіраторні захворювання та потребує
періодичного оздоровлення за кордоном.
Посилаючись на те, що вона має намір і
можливість періодично направляти
дочку для відпочинку та оздоровлення
за кордон, однак, батько дитини ОСОБА_4,
місце проживання якого не відоме,
дитиною не цікавиться та її не
провідує, що унеможливлює отримання
його згоди на виїзд дитини за межі
України, просила захистити права та
інтереси неповнолітньої дитини.

Позивач у судовому засіданні позов
підтримала повністю та просила його
задовольнити, проти заочного розгляду
справи не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про дату, час і місце розгляду
справи повідомлявся згідно ч.9 ст. 74 ЦПК
України, а саме в редакції газети
«Урядовий кур"єр» №117 (5246) від 03.07.2014
року, про що є докази в матеріалах
справи.

Представник органу опіки та піклування
у судовому засіданні висловив думку, що
позов підлягає до задоволення як такий,
що відповідає інтересам малолітньої
дитини.

Враховуючи вищевикладене, у
відповідності до ст. 224 ЦПК України,
беручи до уваги наявні у справі дані
про права та взаємовідносини сторін,
суд вважає за можливе провести заочний
розгляд справи за наявними в
матеріалах справи документами.

Розглянувши подані документи і
матеріали та заслухавши пояснення
позивача та думку представника органу
опіки та піклування, суд дійшов
висновку, що позов підлягає до
задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4
є батьками неповнолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1
від 01.10.2002 року (а.с. 4).

11 серпня 2005 року шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 було розірвано, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від
11.08.2005 року (а.с. 5).

Згідно довідки ЖБК "Космос" №4 від 08.01.2014
р., неповнолітня ОСОБА_3 зареєстрована
та проживає разом з матір"ю ОСОБА_1 за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

На даний час у позивача виникло питання
стосовно виїзду дитини на відпочинок
та оздоровлення за межі України, однак
оскільки вона не має можливості
отримати дозвіл батька у передбаченому
законом порядку через його фактичну
відсутність, а для виїзду доньки за
межі України потрібна нотаріально
посвідчена згода батька, позивач має
вирішити дане питання в судовому
порядку.

Статтею 33 Конституції України
передбачено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які установлюються законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 ЦК України
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
та в їхньому супроводі або в супроводі
осіб, які уповноважені ними.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» від 21.01.1994
року, оформлення проїзного документа
дитини провадиться на підставі
нотаріально засвідченого клопотання
батьків або законних представників
батьків чи дітей. За відсутності згоди
одного з батьків, виїзд
неповнолітнього громадянами України
за кордон може бути дозволено на
підставі рішення суду.

Аналогічне положення міститься у п. 2 ч.
4 Правил перетинання державного
кордону громадянами України,
затверджених постановою КМ України № 57
від 27.01.1995 р., зокрема, про те, що виїзд
громадян України, які не досягли
16-річного віку, здійснюється без
нотаріально посвідченої згоди другого
з батьків у разі пред'явлення рішення
суду про надання дозволу на виїзд з
України громадянину, який не досяг
16-річного віку, без згоди та супроводу
другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затвердженими постановою КМ України №
231 від 31.03.1995 р., визначено, зокрема, що
виїзд неповнолітніх громадян України
за межі території України здійснюється
за одним із таких документів: паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, виданий дітям громадянам
України згідно з цими правилами;
проїзний документ дитини, виданий
відповідно до Правил; паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон одного з батьків, у який,
відповідно до Правил, записано дитину,
яка прямує у його супроводі через
державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що
оформлення паспорта/проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків (законних представників
батьків чи дітей), а у разі, коли батьки
не перебувають у шлюбі між собою, - того
з них, з ким проживає дитина,
справжність підпису яких засвідчено
нотаріально. За наявності заперечень
одного з батьків документ може бути
оформлено на підставі рішення суду.

Відповідно до пп. 3 п. 2.2 Правил
перетинання державного кордону
громадянами України, затверджених
Постановою КМУ від 27.01.1995 року, виїзд за
межі України громадян, які не досягли
16-річного віку, у супроводі одного з
батьків або у супроводі осіб, які
уповноважені одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється у разі пред'явлення
оригіналів документів або їх
нотаріально посвідчених копій рішення
суду про надання дозволу на виїзд за
межі України громадянина, який не досяг
16-річного віку, без згоди та супроводу
другого з батьків.

Конвенцією про права дитини,
ратифікованою Постановою Верховної
Ради України №789 від 27 лютого 1991 року,
визначено, що в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини,
держави-учасниці забезпечують у
максимально можливій мірі виживання і
здоровий розвиток дитини.

У відповідності до вимог ст.ст. 7, 155 СК
України, дитина має бути забезпечена
можливістю здійснення її прав, які
встановлені Конституцією України та
Конвенцією про права дитини, а
батьківські права не можуть
здійснитися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справах доказів.

З урахуванням викладеного суд вважає,
що відсутність згоди відповідач на
тимчасовий виїзд неповнолітньої
доньки за межі України на відпочинок та
оздоровлення та оформлення
відповідного проїзного документа
дитини перешкоджає реалізації її
законних та охоронюваних прав та
інтересів, в зв'язку з чим позовні
вимоги позивачки підлягають в цій
частині задоволенню, що відповідає
інтересам дитини.

Разом з тим, оскільки відповідно до
положень ст. 313 ЦК України дозвіл
батьків на виїзд дитини необхідний до
досягнення 16-тиріччного віку дитини,
суд вважає можливим задовольнити
вимоги позивачки по досягненню донькою
саме 16-тиріччного віку, а не повноліття.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
суд присуджує з відповідача на користь
позивача сплачений судовий збір у
розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 212 - 215, 224 -
227 ЦПК України, ст.4 Закону України "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" від 21.01.1994
року, суд -

В И
Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_3 - задовольнити
частково.

Надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
виїзд за межі України без дозволу її
батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, до
досягнення дитиною шістнадцятирічного
віку.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення
проїзних документів, необхідних для
тимчасового виїзду ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі території України
без згоди її батька ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, до досягнення дитиною
шістнадцятирічного віку.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок
три) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача про перегляд
заочного рішення, яка може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
до Апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м. Житомира шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення .

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо її не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
К. В. Шалота