Суддя Матвієвська Г. В.
Справа № 644/107/14-ц
Провадження № 2/644/674/14
Справа № 644/107/14-ц
Провадження № 2/644/674/14
Р І Ш Е ННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"24" листопада 2014 року
м. Харків

Орджонікідзевський районний суд
м.Харкова у складі:

головуючого - судді Матвієвської Г.В.,

при секретарі - Нестеренко К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по заробітній платі, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
пояснюючи, що 01.08.2006 року між ним та ФОП
ОСОБА_2 був укладений трудовий договір,
зареєстрований в Червонозаводському
центрі зайнятості 01. 08.2006 р. за №653.
Відповідно до умов договору, у ФОП
ОСОБА_2 він працював водієм. Надалі,
зазначає позивач, 27.04.2010 року
відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України
трудовий договір, укладений між ним та
відповідачем, було розірвано за угодою
сторін та знято з реєстрації в
Харківському міському центрі
зайнятості. Позивач наголошує, що на
час його звільнення з боку ФОП ОСОБА_2
існувала заборгованість по виплаті
йому заробітної плати за 2009 рік та
січень 2010 року.

Позивач зауважує, що згідно з трудовим
договором він виконував свої обов'язки,
проте відповідач заробітну плату
сплачував нерегулярно та несвоєчасно,
крім того всупереч зазначеному в
інформації щодо належних йому до
виплати сум, він їх не отримав. Крім
того, зазначає позивач, в порушення
вимог ч. 1 ст. 83 КЗпП України, йому не
була виплачена компенсація за дні
невикористаної відпустки. Розрахунок
на день його звільнення, відповідач
не здійснив та відмовився видати
довідку про заборгованість перед ним
по заробітній платі.

Позивач стверджує, що він
неодноразово усно звертався до
відповідача з проханням виплатити
йому заборгованість по заробітній
платі, проте й на цей час розрахунок з
ним не проведено.

Позивач зауважує, що в жовтні 2010 року
він звернувся до Територіальної
державної інспекції праці у
Харківській області з проханням
провести перевірку щодо порушення норм
трудового законодавства з боку ФОП
ОСОБА_2 Позивач пояснює, що в листопаді
2010 року Територіальною державною
інспекцією праці у Харківській області
здійснено перевірку на предмет
додержання законодавства про працю
ФОП ОСОБА_2. Зазначеною перевіркою
встановлено, що на дату проведення
перевірки заборгованість із виплати
заробітної плати за 2009 рік перед
позивачем складає 6374,84 грн. Заробітної
плата за січень 2010 року йому
нарахована у розмірі 614,55 грн., з яких 300
грн. він ніби то отримав в період з
12.01.2010 р. по 15.01.2010 p., a 314,55 грн. йому було
депоновано.

Позивач свідчить, що заробітну плату
як за весь 2009 рік, так і за січень 2010
року він так і не отримував.

Крім того, зауважує позивач,
перевіркою також встановлено, що в
порушення вимог ч. 1 ст. 83 КЗпП України
при звільненні, компенсація за всі дні
невикористаної щорічної відпустки за
2006, 2007, 2008, 2009 роки в сумі 1358,56 грн. йому
нарахована, але не виплачена.
Перевіркою також встановлено, що в
порушення вимог ст. 116 КЗпП України
виплата всіх сум, що належать
звільненому працівнику від
підприємства в день звільнення не
проводилась. Таким чином, вважає
позивач, Територіальною державною
інспекцією у Харківській області
підтверджено порушення з боку
відповідача норм чинного
законодавства щодо несвоєчасної
виплати заробітної плати та здійснення
остаточного розрахунку при його
звільненні.

Позивач стверджує, що на сьогоднішній
день заборгованість ФОП ОСОБА_2 по
виплаті йому заробітної плати
становить 6989 (шість тисяч дев'ятсот
вісімдесят дев'ять) грн. 39 коп.;
невиплачена грошова компенсація за всі
дні невикористаної щорічної відпустки
в сумі 1358 (одна тисяча триста п'ятдесят
вісім) грн. 56 коп.

Беручи до уваги те, що відповідач не
здійснював виплату заробітної плати
починаючи з 01.01.2009 року та враховуючи
положення Закону України "Про
компенсацію громадянами втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати", загальна сума
компенсації, на думку позивача, яка
належить йому до виплати складає 1261
(одна тисяча двісті шістдесят одна) грн.
97 коп. з розрахунку : січень 2009 р. ( сума
з/п, нарахованої до виплати 498,30 грн. (
період розрахунку 02.2009 р. - 10.2013 року) х
кількісне значення 24,25 : 100 = 120,84 грн. ;
лютий 2009 р. ( сума з/п, нарахованої до
виплати 498,3 грн. ( період розрахунку 03.2009
р. - 10.2013 року) х кількісне значення 22,41
: 100 = 111,67 грн. ; березень 2009 р. ( сума з/п,
нарахованої до виплати 512,76 грн. (
період розрахунку 04.2009 р. - 10.2013 року) х
кількісне значення 20,72 : 100 = 106,24 грн. ;
квітень 2009 р. ( сума з/п, нарахованої до
виплати 514,78 грн. ( період розрахунку
05.2009 р. - 10.2013 року) х кількісне значення
19,65 : 100 = 110,15 грн. ; травень 2009 р. ( сума
з/п, нарахованої до виплати 514,77 грн. (
період розрахунку 06.2009 р. - 10.2013 року) х
кількісне значення 19,05 : 100 = 98,06 грн. ;
червень 2009 р. ( сума з/п, нарахованої до
виплати 514,78 грн. ( період розрахунку
07.2009 р. - 10.2013 року) х кількісне значення
17,76 : 100 = 91,42 грн. ; липень 2009 р. ( сума
з/п, нарахованої до виплати 518,89 грн. (
період розрахунку 08.2009 р. - 10.2013 року) х
кількісне значення 17,87 : 100 = 92,73 грн. ;
серпень 2009 р. ( сума з/п, нарахованої до
виплати 518,90 грн. ( період розрахунку
09.2009 р. - 10.2013 року) х кількісне значення
18,11 : 100 = 93,97 грн. ; вересень 2009 р. ( сума
з/п, нарахованої до виплати 518,89 грн. (
період розрахунку 10.2009 р. - 10.2013 року) х
кількісне значення 17,17 : 100 = 89,09 грн. ;
жовтень 2009 р. ( сума з/п, нарахованої до
виплати 535,37 грн. ( період розрахунку
11.2009 р. - 10.2013 року) х кількісне значення
16,13 : 100 = 86,36 грн. ; листопад 2009 р. ( сума
з/п, нарахованої до виплати 614,55 грн. (
період розрахунку 12.2009 р. - 10.2013 року) х
кількісне значення 14,86 : 100 = 91,32 грн. ;
грудень 2009 р. ( сума з/п, нарахованої до
виплати 614,55 грн. ( період розрахунку
01.2010 р. - 10.2013 року) х кількісне значення
13,84 : 100 = 85,05 грн. ; січень 2010 р. ( сума з/п,
нарахованої до виплати 614,55 грн. ( період
розрахунку 02.2010 р. - 10.2013 року) х
кількісне значення 13,84 : 100 = 85,05 грн. .

Позивач звернув увагу суду, що з
лютого 2010 року заробітну плату йому
відповідач не нараховував, мотивуючи
це тим, що він був відсутній на
робочому місці.

Позивач пояснює, що відповідно до норм
трудового законодавства роботодавець
зобов'язаний забезпечити робітника
робочим місцем. Проте всупереч
законодавству відповідач при його
виходах на роботу, закріплений за ним
транспортний засіб, передавав іншій
особі і він не мав об'єктивної
можливості виконувати свої
функціональні обов'язки. Тому
зазначає позивач, у зв'язку з
вищевикладеним, при розрахунку
середнього заробітку за весь час
затримки він брав заробітну плату за
грудень 2009 року та січень 2010 року.

Середній заробіток за весь час
затримки розрахунку при звільненні,
стверджує позивач, складає 32174
(тридцять дві тисячі сто сімдесят
чотири) грн. 71 коп. ( з 28.04.10 року по 30.11.2013
року включно), виходячи з розрахунку :
дата звільнення 27.04.2010 року; з/п за
лютий та березень 2010 року не
нараховувалась; з/п за грудень 2009 року -
750 грн.; кількість робочих днів в
грудні 2009 року - 23 дні; з/п за січень 2010
року - 750 грн.; кількість робочих днів в
січні 2010 року - 19 днів; середньоденна
заробітна плата ( 750+750) : ( 23+19) = 35,71; а
саме : 2010 рік : квітень ( 2 робочі дні х
середньоденний заробіток 35,71 грн. = 71,42
грн.), травень ( 17х35,71= 607,07), червень (
21х35,71= 749,91, липень ( 22х35,71=785,62), серпень (
21х35,71 =749,91), вересень ( 22х35,71 =785,62),
жовтень ( 21х35,71 =749,91), листопад (22х35,71
=785,62), грудень ( 23х35,71 =821,33); 2011 рік :
січень ( 19х35,71 =678,49), лютий ( 20х35,71 =714,2 ),
березень (22х35,71 =785,62), квітень ( 20х35,71
=714,2), травень (19х35,71 =678,49), червень ( 20х35,71
=714,2), липень ( 21х35,71 =749,91), серпень ( 22х35,71
=785,62), вересень ( 22х35,71 =785,62), жовтень (
21х35,71 =749,91), листопад ( 22х35,71 =785,62),
грудень ( 22х35,71 =785,62); 2012 рік : січень (
20х35,71 =714,2), лютий ( 21х35,71 =749,91), березень
(21х35,71 =749,91), квітень ( 20х35,71 =714,2), травень
( 20х35,71 =714,2), червень ( 19х35,71 =678,49), липень (
22х35,71 =785,62), серпень (22х35,71 =785,62), вересень
( 20х35,71 =714,2), жовтень ( 23х35,71 =821,33),
листопад ( 22х35,71 =785,62), грудень ( 21х35,71
=749,91); 2013 рік : січень ( 21х35,71 =749,91),
люти1 (20х35,71 =714,2), березень ( 20х35,71 =714,2),
квітень (22х35,71 =785,62), травень ( 19х35,71 =678,49),
червень ( 18х35,71 =642,78), липень ( 23х35,71= 821,33),
серпень ( 21х35,71 =749,91), вересень ( 21х35,71
=749,91), жовтень ( 23х35,71 =821,33), листопад (
21х35,71 =749,91).

Позивач обґрунтовує завдану йому
моральну шкоду моральним та фізичним
стражданням, внаслідок порушення його
законних прав, приниженням честі,
гідності, ігноруванням його прав,
втратою у зв'язку із цим престижу та
ділової репутації серед
співпрацівників та знайомих,
моральними переживаннями. Вважає, що
незаконними діями ФОП ОСОБА_2,йому було
нанесено моральну шкоду, яку оцінює в
5000 гривень.

Таким чином, пояснив позивач та його
представник, станом на 01 грудня 2013 р.
заборгованість відповідача по виплаті
йому заробітної плати становить 6989
(шість тисяч дев'ятсот вісімдесят
дев'ять) грн. 39 коп. Грошова компенсація
за всі дні невикористаної щорічної
відпустки складає 1358 (одна тисяча
триста п'ятдесят вісім) грн. 56 коп.
Компенсація втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх виплати
складає 1261 (одна тисяча двісті
шістдесят одна) грн. 97 коп. Середній
заробіток за весь час затримки
розрахунку при звільненні складає 32174
(тридцять дві тисячі сто сімдесят
чотири) грн. 71 коп. Сума відшкодування
за спричинену моральну шкоду - 5000 (п'ять
тисяч) грн.

Позивач просив суд позов
задовольнити, стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на його
користь заборгованість із заробітної
плати у розмірі 6989 (шість тисяч
дев'ятсот вісімдесят дев'ять )грн. 39
коп.; грошову компенсацію за дні
невикористаної щорічної відпустки у
розмірі 1358 ( одна тисяча триста
п'ятдесят вісім) грн.. 56 коп.; грошову
компенсацію втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням термінів
її виплати у розмірі 1261 (одна тисяча
двісті шістдесят одна) грн., 97 коп.;
середній заробіток за весь час
затримки розрахунку при звільненні у
розмірі 32174 (тридцять дві тисячі сто
сімдесят чотири) грн. 71 коп.; суму
відшкодування за спричинену моральну
шкоду у розмірі5000 (п'ять тисяч) грн.

В судовому засіданні
представник позивача позов
підтримав, надав аналогічні
пояснення, просив його задовольнити.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні позов не визнали
повністю, заперечували проти його
задоволення з тих підстав, що
заробітну плату позивачеві було
виплачено повністю, просили
застосувати строки позовної давності.

Вислухавши сторони, їх представників,
допитавши свідків по справі,
дослідивши надані докази, допитавши
свідків по справі, суд вважає позов
таким, що підлягає задоволенню
частково, бо все викладене позивачем
( крім оцінки моральної шкоди) знайшло
своє підтвердження в судовому
засіданні, повністю доведене наданими
доказами ( вищезазначений трудовий
договір, трудова книжка позивача,
висновки ТДІП у Хо від 05.11.10, лист на
ім'я відповідача від позивача від
23.10.2013 року з проханням виплат належних
сум, відповідні розрахунки
заборгованості ЗП та компенсацій,
належних позивачу) не спростовується
відповідачем та показаннями свідків
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_3, які жодним
чином не підтвердили факт виплати
заробітної плати позивачеві через ті
обставини, що не були безпосередніми
очевидцями обставин виплати саме
заробітної плати відповідачем
позивачеві, як це стверджує
відповідач, а всі обставини, що
повідомили суду щодо передачі
відповідачем позивачеві якихось
валютних цінностей, ймовірно на їх
думку заборгованості із заробітної
плати позивача, їм відомі лише зі
слів відповідача та у зв'язку з
опосередкованою присутністю в цей час.

Строки позовної давності судом не
застосовуються, виходячи з Рішення
Конституційного Суду України від
15.10.2013 року ( справа 1-13/2013), згідно
якого, положення частини другої статті
233 Кодексу законів про працю України у
системному зв'язку з положеннями
статей 1, 12 Закону України "Про оплату
праці" від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР зі
змінами необхідно розуміти так, що у
разі порушення роботодавцем
законодавства про оплату праці не
обмежується будь-яким строком
звернення працівника до суду з позовом
про стягнення заробітної плати, яка
йому належить, тобто усіх виплат, на які
працівник має право згідно з умовами
трудового договору і відповідно до
державних гарантій, встановлених
законодавством, зокрема й за час
простою, який мав місце не з вини
працівника, незалежно від того, чи було
здійснене роботодавцем нарахування
таких виплат.

Відповідно до ст.. 21 КЗпП України
трудовий договір є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови паці,
необхідні для виконання роботи,
передбаченні законодавством про працю,
колективним договором та угодою
сторін.

Відповідно до ст.. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, проводиться в
день звільнення. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмову повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум .

Відповідно до ст. 115 КЗпП України
заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором, але не рідше двох разів на
місяць через проміжок часу, що не
перевищує шістнадцяти календарних
днів. У разі коли день виплати
заробітної плати збігається з
вихідним, святковим або неробочим днем,
заробітна плата виплачується
напередодні.

Згідно ст.34 Закону України «Про оплату
праці» компенсація працівникам втрати
частини заробітної плати у зв'язку із
порушенням строків її виплати
провадиться відповідно до індексу
зростання цін на споживчі товари і
тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним законодавством.

Відповідно до Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати» №2050-111 від 19.10.2000 року,
підприємства, установи і організації
всіх форм власності та господарювання
здійснюють компенсацію громадянам
втрати частини доходів у випадку
порушення встановлених строків їх
виплати, у тому числі з вини власника
або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вказаного Закону передбачено,
що компенсація громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати провадиться у разі
затримки на один і більше календарних
місяців виплати доходів, нарахованих
громадянам за період починаючи з дня
набрання чинності цим Законом. Під
доходами у цьому Законі слід розуміти
грошові доходи громадян, які вони
одержують на території України і які не
мають разового характеру.

Згідно з положеннями пунктів 2, 3, 4
Постанови KM України «Про затвердження
Порядку проведення компенсації
громадянам втрати частини грошових
доходів у зв'язку з порушенням термінів
їх виплати» від 21.02.2001р. №159,
компенсація громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати (далі - компенсація)
провадиться у разі затримки на один і
більше календарних місяців виплати
грошових доходів, нарахованих
громадянам за період, починаючи з 1
січня 2001 року. Компенсації підлягають
такі грошові доходи разом із сумою
індексації, які одержують громадяни в
гривнях на території України і не мають
разового характеру, зокрема заробітна
плата (грошове забезпечення). Сума
компенсації обчислюється як добуток
нарахованого, але не виплаченого
грошового доходу за відповідний місяці
( після утримання податків і
обов'язкових платежів) і приросту
індексу споживчих цін (індексу
інфляції) у відсотках для визначення
суми компенсації, поділений на 100.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Крім того, як роз'яснив Пленум
Верховного Суду України у п.20 своєї
постанови №13 від 24 грудня 1999 року «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, коли ж він у цей день не був
на роботі, -наступного дня після
пред'явлення ним роботодавцеві вимог
про розрахунок, суд на підставі ст. 117
КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при не
проведенні його до розгляду справи - по
день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама відсутність
коштів у роботодавця не виключає його
відповідальності.

Абзацом четвертим пункту 2 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995
року якщо протягом останніх двох
календарних місяців працівник не
працював, середня заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
попередні два місяці роботи.

Відповідно до положень п.8 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №100 від 08 лютого 1995
року (з послідуючими змінами)
нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного заробітку на
число робочих днів, а у випадках чинних
законодавством, календарних днів.

Крім того, статтею 237-1 КЗпП України
передбачено, що відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 10,11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст.
21, 116, 83, 115,117, 237-1 КЗпП України, ст.34 ЗУ
«Про оплату праці», ЗУ « Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати», ППВС України від
24.12.1999 року № 13 « Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці», ПКМ України № 159 від
21.02.2001 р., № 100 від 08.02.1995 року, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по заробітній платі
-задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1,
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, заборгованість по
заробітній платі у розмірі 6989 (шість
тисяч дев'ятсот вісімдесят дев'ять) грн.
39 коп.; грошову компенсацію за дні
невикористаної щорічної відпустки у
розмірі 1358 (одна тисяча триста
п'ятдесят вісім) грн. 56 коп.; грошову
компенсацію втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням термінів
її виплати у розмірі 1261 (одна тисяча
двісті шістдесят одна) грн. 97 коп.;
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні в розмірі 32174
(тридцять дві тисячі сто сімдесят
чотири) грн. 71 коп.; у відшкодування
моральної шкоди суму 1700 (одна тисяча
сімсот) грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя