Справа № 438/1483/13
Головуючий у 1 інстанції: Пещук Р.Й.
Провадження № 22-ц/783/3858/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

з участю ОСОБА_2, її представника
ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника ОСОБА_5,
ОСОБА_6 - ОСОБА_7, ОСОБА_8, його
представника ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення
Бориславського міського суду
Львівської області від 31 березня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_8, треті
особи - Бориславська міська рада,
управління ветеринарної медицини в
м.Дрогобичі, Бориславська дільнична
лікарня ветеринарної медицини, про
усунення перешкод та перенесення
бджолиної пасіки,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року позивачі
звернулася з позовом до відповідача
про усунення перешкод в користуванні
та перенесення бджолиної пасіки.
Посилалися на те, що їх земельна
ділянка межує із ділянкою відповідач,
на якій останній розмістив пасіку, яка
налічує 17 вуликів. Зазначали, що
вказана пасіка створює їм перешкоди,
оскільки знаходиться в безпосередній
близькості до їх будинковолодіння,
завдає шкоду здоров»ю. Стверджували, що
пасіка не відповідає вимогам
нормативних документів, земельна
ділянка останнього не призначена для
цього виду діяльності та є не
достатньою для розміщення пасіки,
земельна ділянка належно не
огороджена, відповідачем не дотримано
вимог про санітарно-захисту зону, яка,
на їх думку повинна становити 300 м. від
суміжної земельної ділянки. Посилалися
на те, що неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6
неодноразово були покусані бджолами,
що викликало алергічну реакцію. В
подальшому позивачі зменшили позовні
вимоги та остаточно просили
зобов»язати відповідача усунути
перешкоди в користуванні їм житловим
будинком та присадибною ділянкою по
АДРЕСА_1 та винести усі наявні вулики
із бджолиними сім»ями із земельної
ділянки за адресою АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_8

Оскаржуваним рішенням суду в
задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 В апеляційній скарзі
стверджують про порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи. Зазначають, що
земельна ділянка відповідача, на якій
розміщена пасіка, належним чином не
огороджена. Посилаються на п.1.3
Інструкції щодо попередження та
ліквідації хвороб і отруєнь бджіл,
затвердженої наказом Головного
державного інспектора ветеринарної
медицини України від 30.01.2001 року №9,
відповідно до якого при розміщенні
пасіки на присадибній ділянці огорожа
повинна бути заввишки не менше 2,5 м для
підвищення рівня льоту бджіл.
Стверджують, що висота огорожі зі
сторони прибудинкової території
позивачів становить лише 1 м.
сітчастого паркану. Також наголошують
на тому, що цільове призначення
земельної ділянки, на якій утримується
пасіка, є для ведення садівництва, а
тому відповідач займається
бджільництвом на земельній ділянці,
яка не призначена для цього виду
діяльності. Зазначають, що при
визначенні розміру площі під пасіку
розраховують, що на одну бджолину сім»ю
потрібно 30-35 кв.м. залежно від способу
розміщення бджіл однак відповідач
утримує 17 бджолиних сімей на земельній
ділянці площею 389 кв.м., а тому така є не
достатньою для розміщення пасіки. Крім
цього, посилаються на
санітарно-технічна зона для осіб, що
займаються бджільництвом, повинна
становити не менше 300 м., і така вимога
порушена відповідачем. Стверджують, що
розміщення пасіки перешкоджає їх
життєдіяльності, загрожує здоров»ю,
створює перешкоди у користуванні
житловим будинком та присадибною
ділянкою. Звертають увагу на те, що
влітку 2013 року неодноразово їх
неповнолітні діти були покусані
бджолами, що викликало сильну
алергічну реакцію та госпіталізацію на
стаціонарне лікування. Просять рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити їх позов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, ОСОБА_4,
представника ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на
підтримання апеляційної скарги, які
аналогічні її доводам, пояснення
ОСОБА_8, його представника ОСОБА_9 про
заперечення доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак рішення суду першої інстанції
не відповідає вказаним вимогам закону.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено
такі обставини.

Позивачі є власниками житлового
будинку по АДРЕСА_1 та земельної
ділянки, на які знаходиться вказаний
будинок. (а.с.4-8)

Відповідач є власником сусідньої
земельної ділянки, на якій останній
розмістив пасіку. (а.с.9-10)

З медичних документів вбачається, що
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з приводу укусів бджіл
зверталися за медичною допомогою, та що
в останніх наявна алергічна реакція на
укуси бджіл. (.а.с15-19)

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
пасіка відповідача відповідає всім
ветеринарно-технічним правилам, що
підтверджується показами
представників третіх осіб та актами
ветеринарно-санітарного обстеження
вказаної пасіки та
ветеринарно-санітарним паспортом, а
факт укусів неповнолітніх дітей саме
бджолами з пасіки відповідача не
доведений жодними доказами.

Однак з таким висновком колегія суддів
не погоджується у зв»язку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст.103, ст.104 ЗК України
власники та землекористувачі
земельних ділянок повинні обирати такі
способи використання земельних
ділянок відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей. Власники та
землекористувачі земельних ділянок
можуть вимагати припинення діяльності
на сусідній земельній ділянці,
здійснення якої може призвести до
шкідливого впливу на здоров"я людей,
тварин, на повітря, земельні ділянки та
інше.

Згідно зі ст.152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов"язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
збитків.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про
бджільництво" фізичні та юридичні
особи розміщують пасіки на земельних
ділянках, які належать їм на правах
власності або користування, відповідно
до ветеринарно-санітарних правил,
згідно з якими при розміщенні пасіки на
присадибній ділянці (подвір"ї) огорожа
повинна бути не менше 2,5 м заввишки для
підвищення рівня льоту бджіл.

Аналогічна вимога про висоту огорожі
міститься у Державних санітарних
правилах планування та забудови
населених пунктів № 173 від 19.06.1996 року
та Інструкції щодо попередження та
ліквідації хвороб і отруєнь бджіл № 9
від 30.01.01, які є обов"язковими для
дотримання всіма державними органами,
а також підприємствами, установами,
організаціями незалежно від відомчої
підпорядкованості і форм власності,
посадовими особами та громадянами.

Зокрема, відповідно до п.1.3 Інструкції
щодо попередження та ліквідації хвороб
і отруєнь бджіл при розміщенні пасіки
на присадибній ділянці (подвір»ї)
огорожа повинна бути заввишки не менше
2,5 м. для льоту бджіл.

Однак як безспірно вбачаться з
матеріалів справи, та не заперечується
сторонами, зокрема з акту
ветеринарно-санітарного обстеження
пасіки ОСОБА_8 від 8 липня 2013 року пасіка
огороджена сітчастим парканом,
обсаджена плодовими деревами і кущами,
заввишки 4 м., але з однієї сторони
необхідна огорожа висотою не менше 2,5 м.
частково відсутня. (а.с.14)

Вказаний факт також підтверджується
актом перевірки дотримання
санітарного законодавства від 24 липня
2013 року та актом
ветеринарно-санітарного обстеження
від 20.11.2013 року. (а.с.31,47-48)

А відтак, земельна ділянка позивачів
межує із земельною ділянкою
відповідача, на якій розміщена пасіка
в порушення ветеринарно-санітарних
правил та Інструкції щодо попередження
та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл не
відгороджена парканом висотою не менше
2,5 метрів.

Колегією суддів не приймається до
уваги посилання у вище зазначених
актах на те, що пасіка обсаджена
плодовими деревами та кущами, заввишки
4 м., оскільки відповідно до
ветеринарно-санітарних правил висота
огорожі навколо пасіки у напрямку
вильоту бджіл повинна бути суцільною
(деревяною, залізною).

Згідно ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ст.4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

За таких обставин колегія суддів
приходить висновку про покладення
обов»язку на відповідача огородити
територію пасіки огорожею висотою не
менше 2,5 м.

Крім цього відповідно до п.1.3
Інструкції щодо попередження та
ліквідації хвороб і отруєнь бджіл при
визначенні розміру площі під пасіку
розраховують, що на одну гадану
бджолину сім»ю потрібно 30-35 кв.м.
залежно від способу розміщення бджіл.

З Державного акту на право власності
на земельну ділянку відповідача
вбачається, що ОСОБА_8 є власником
земельної ділянки площею 0,0389 га,
цільове призначення для ведення
садівництва. (а.с.9)

Актом ветеринарно-санітарного
обстеження пасіки від 8.07.2013 року та
актом перевірки дотримання
санітарного законодавства від 24 липня
2013 року встановлено, що пасіка
відповідача нараховує 16 бджолиних
сімей. (а.с.14,31)

А тому колегія суддів вважає, що
оскільки кількість бджолиних сімей
пасіки відповідача не відповідає
вимогам п.1.3 інструкції, адже на одну
бджолину сім»ю припадає лише 24 кв.м.
(0,0389/16=24,31), то відповідача необхідно
зобов»язати утримувати на пасіці
кількість бджолиних сімей відповідно
до площі пасіки із розрахунку 30 кв.м. на
одну бджолину сім»ю.

Щодо посилання апелянтів на те, що
санітарно-технічна зона від повинна
становити не менше 300 м, то таке
колегією суддів не береться до уваги у
зв»язку з наступним.

Додатком №5 до Державних санітарних
правил планування та забудови
населених пунктів, затверджених
Наказом МОЗ України № 173 від 19.06.1996 року,
встановлено розміри
санітарно-захисних зон від
сільськогосподарських підприємств до
житлової забудови та прирівнених до
неї об'єктів, зокрема,
санітарно-захисна зона від пасіки до
житлової забудови повинна становити 300
м.

З наведеного слідує, що такі вимоги
стосуються сільськогосподарських
підприємств та прирівнених до них
об"єктів, а на індивідуальну пасіку
відповідача не розповсюджуються.

Крім цього норми "Порядку видачі
ветеринарно-санітарного паспорта
пасіки" та "Порядку реєстрації пасік",
затверджених спільним наказом
Міністерства аграрної політики
України та Української академії
аграрних наук від 20 вересня 2000 року
№184/82, не містять обмежень у відстані
розміщення пасіки, крім
сільськогосподарських підприємств та
прирівнених до них об"єктів, від жилих
будівель та заборони її розташування
на присадибних ділянках, як і на
ділянках, для ведення садівництва.

Не заслуговують на увагу твердження
апелянтів про те, що пасіка
відповідачем не зареєстрована, так як
відповідно до ст. 13 Закону України " Про
бджільницво" така повинна бути
зареєстрована за місцем проживання,
оскільки відповідачеві по справі
видано на пасіку
ветеринарно-санітарний паспорт. (а.с.32)

Вказані обставини та положення закону
свідчать про те, що відсутні правові
підстави для переносу пасіки з
земельної ділянки відповідача по
справі.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що розміщена
відповідачем пасіка на земельній
ділянці прилеглій до будинковолодіння
позивачів не в повній мірі відповідає
вимогам до облаштування пасіки, у
зв»язку з чим створює останнім
перешкоди в користуванні своїм
житловим будинком та присадибною
земельною ділянкою, які підлягають
усуненню шляхом облаштування огорожі
та визначення кількості бджолиних
сімей відповідно до вимог
законодавства.

Суд першої інстанції на вказане
уваги не звернув, у зв»язку з цим
рішення суду першої інстанції на
підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову шляхом
зобов»язання відповідача огородити
пасіку огорожею висотою не менше 2,5 м.
та утримувати на такій кількість
бджолиних сімей відповідно до площі
пасіки із розрахунку 30 кв.м. на одну
бджолину сім»ю.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309,
ст.316 ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Бориславського міського суду
Львівської області від 31 березня 2014
року скасувати. Ухвалити нове рішення,
яким позов ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до ОСОБА_8, треті особи -
Бориславська міська рада, управління
ветеринарної медицини в м.Дрогобичі,
Бориславська дільнична лікарня
ветеринарної медицини, про усунення
перешкод та перенесення бджолиної
пасіки задовольнити частково.
Зобов»язати ОСОБА_8 огородити пасіку,
що розташована на його власній
земельній ділянці в АДРЕСА_1, огорожею
висотою не менше 2,5 метри та утримувати
на пасіці кількість бджолиних сімей
відповідно до площі пасіки із
розрахунку 30 кв. метрів на одну
бджолину сім»ю.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
рішенням апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.