АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8592/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Решетнік М. О. Доповідач - Куценко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
м. Дніпропетровськ

03 грудня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі - Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Комунального підприємства «Жилсервіс -
5»

Дніпропетровської міської ради,

на рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 06 серпня
2014 року, по справі за позовом
Комунального підприємства «Жилсервіс -
5» Дніпропетровської міської ради до
ОСОБА_2 про виселення, -

ВСТАНОВЛЕНО:

КП «Жилсервіс 5» Дніпропетровської
міської ради у лютому 2014 року
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2
та після уточнення позовних вимог
просить виселити його з кімнати
АДРЕСА_1 на койко-місце у житловому
приміщенню АДРЕСА_2 /а.с. 2-3, 89/.

В обгрунтування своїх позовних вимог
посилається на те, що ОСОБА_2 самовільно
зайняв окрему кімнату № 12 у гуртожитку,
так як при вселенні на підставі ордеру
у нього було право на зайняття
койко-місця у кімнаті 32 цього ж
гуртожитку.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 06.08.2014 року
КП «Жилсервіс 5» Дніпропетровської
міської ради в задоволенні позовних
вимог було відмовлено /а.с. 126/.

З рішенням суду не погодився позивач,
КП «Жилсервіс 5» Дніпропетровської
міської ради, просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити їх позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
/а.с. 130-131/.

Перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, рішення
суду скасуванню, відповідно до ст. 309
ЦПК України, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, на
підставі ордеру № 443 на житлову площу в
гуртожитку від 09.12.1989 року виданим ВАТ
«Завод «Дніпропрес» отримав право
вселення до гуртожитку АДРЕСА_3 /а.с. 40/,
де був зареєстрований /а.с. 41-42, 12/.

Відповідно до рішення
Дніпропетровської міської ради № 42/27
від 12.09.2012 року прийнято до комунальної
власності територіальної громади
міста гуртожитки за адресою по АДРЕСА_7
та інші, з передачею на баланс КП
«Жилсервіс-5» Дніпропетровської
міської ради згідно з актами
прийняття-передачі /а.с. 4-6/.

Позивач посилаючись на те, що ОСОБА_2
набув право користування койко-місцем
в кімнаті АДРЕСА_4, але самовільно
зайняв кімнату 12 цього гуртожитку,
просить виселити відповідача з кімнати
12 та переселити на койко-місце до
кімнати 32.

Відповідач позов не визнав посилаючись
на те, що за вказівкою коменданта він
неодноразово переселявся з однієї
кімнати до іншої. В кімнаті 32, де він
проживав останній час, протікає дах та
постійно відсутня електроенергія. Він
неодноразово звертався з цим питанням
до коменданта гуртожитку, і коли
звільнилася кімната 12 гуртожитку,
комендант передала йому ключі від неї.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що так як в ордері
на вселення відповідача до гуртожитку
відсутній номер кімнати до якої він має
вселитися, але вказані номера кімнат де
фактично проживав відповідач, що перша
кімната до якої він вселився на
койко-місце була кімната № 4, тому
позовні вимоги КП «Жилсервіс-5»
Дніпропетровської міської ради
задоволенню не підлягають.

Але з таким висновком суду погодитися
неможна.

Статтями 128, 129 ЖК України визначено
порядок та умови надання жилої площі в
гуртожитку, та вказано, що ордер є
єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

Статтею 132 ЖК України передбачено
підстави виселення з гуртожитку.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 19
Закону України «Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків» забороняється виселення,
переселення чи відселення мешканців
гуртожитків, на яких поширюється дія
цього Закону, без попереднього надання
їм (їх сім'ям) іншого житла, придатного
для постійного проживання людей, крім
випадків, передбачених ч.2 цієї статті.

Відповідно до ст. 1 цього Закону сфера
дії цього Закону поширюється на
громадян, які не мають власного житла,
більше п'яти років на законних
підставах зареєстровані за місцем
проживання у гуртожитках та фактично
проживають у них.

На виконання статті 131 ЖК УРСР
постановою Ради Міністрів Української
РСР від 03.06.1986 року № 208 було
затверджено Примірне положення про
гуртожитки, яким врегульовано порядок
надання жилої площі в гуртожитках
підприємств, установ, організацій,
користування цими гуртожитками та їх
утримання.

Згідно до п. 2.7 Положення про гуртожитки
ВАТ «ДНІПРОПРЕС» виданий
адміністрацією ВАТ «ДНІПРОПРЕС» ордер
містить інформацію про адресу
гуртожитку із зазначенням кімнати (у
випадку надання кімнати-малосімейки)
або без зазначення кімнати (у випадку
надання койко-місця).

Згідно до п.3.6 цього Положення
переселення у разі необхідності
громадян з одного жилого приміщення в
інше в даному гуртожитку проводиться
за рішенням адміністрації
підприємства та профспілкового
комітету з видачею нового ордера.

Відповідно до п. 8.8 Правил проживання в
гуртожитках комунальної власності
територіальної громади м.
Дніпропетровська наймачам житлового
приміщення у гуртожитку заборонено
переселятися самовільно з одного
приміщення інше /а.с. 29-31/.

З матеріалів справи вбачається, та не
оспорюється відповідачем, що ОСОБА_2
отримав ордер та вселився на
койко-місце в кімнаті 32, на цю кімнату
на його ім'я бухгалтерією підприємства
виписуються рахунки про оплату.

23.12.2013 року та 19.02.2014 року ОСОБА_2 пише
заяви на ім'я директора КП «Жилсервіс -
5» з проханням дати розпорядження
бухгалтерії про зміну номеру кімнати з
№ 32 на № 12 в якій він зараз проживає, у
особистому рахунку про сплаті
комунальних послуг /а.с. 46, 47/.

Таким чином, ордер на право вселення
відповідача ОСОБА_2 в кімнату № 12
гуртожитку не видавався, будь-які
докази про законне переселення ОСОБА_2
з кімнати № 32 до кімнати № 12 в
матеріалах справи відсутні, також за
ним зберігається право на проживання у
кімнаті 32.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги КП «Жилсервіс - 5» про виселення
ОСОБА_2 з кімнати АДРЕСА_5 на койко -
місце у кімнаті АДРЕСА_6 підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Жилсервіс-5»
Дніпропетровської міської ради -
задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 06 серпня 2014
року - скасувати.

Позовні вимоги Комунального
підприємства «Жилсервіс - 5»
Дніпропетровської міської ради до
ОСОБА_2 про виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 з кімнати АДРЕСА_5 на
койко - місце у кімнаті АДРЕСА_6.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Головуючий:
Куценко Т.Р.

Судді:
Демченко Е.Л.

Волошин М.П.