02.12.2014 Справа № 756/7366/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я
№756/7366/14-ц

№2/756/3350/14

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2014 року
Оболонський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого судді -
Шевчука А.В.

при секретарях:
Субіну М.О., Добровановій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та
інтересах малолітньої ОСОБА_3, третя
особа - Служба у справах дітей
Оболонської районної в м. Києві
державної адміністрації про усунення
перешкод у користуванні квартирою,
вселення та визначення порядку
користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У травні 2014 року позивач звернулася до
суду із зазначеним позовом, вказуючи,
що на підставі договору дарування від
01.03.2014 року їй на праві приватної
власності належить 1/4 частина квартири
АДРЕСА_1.

З часу набуття позивачем права
власності на частину спірної квартири,
ОСОБА_2, який є співвласником решти ?
частини зазначеної квартири, не надає
їй можливості доступу до спірного
житла. У зв»язку із цим, ОСОБА_1 просила
зобов'язати ОСОБА_2 припинити дії, які
перешкоджають їй реалізовувати своє
право щодо користування жилим
приміщенням у квартирі АДРЕСА_1,
вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 та
встановити порядок користування
житловими приміщеннями вказаної
квартири виділивши позивачу у
користування 1(одну) жилу кімнату
площею 11.9 кв.м., а всі підсобні
приміщення - кухню площею 7,7 кв.м., ванну
кімнату площею 2,7 кв.м., вбиральню
площею 1,1 кв.м., коридор площею 4,9 кв.м.,
лоджію 6,9 кв.м. залишити у загальному
користуванні.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримала позов з підстав
викладених в позовній заяві та просила
про задоволення позовних вимог. При
цьому, не змогла пояснити суду яким
чином можна виділити у користування
ОСОБА_1 жилу кімнату площею 11.9 кв.м. з
огляду на розмір належної позивачу
частки у праві власності на квартиру та
житлової площі помешкання без
порушення прав і інтересів іншого
співвласника.

ОСОБА_2 та його представник не
заперечували права власності позивача
на частку в квартирі АДРЕСА_1, однак
стверджували, що виділення окремої
кімнати, а також проживання в квартирі
сторонньої особи, хоч навіть і
співвласника помешкання, є неможливим.

Представник Служби у справах дітей
Оболонської районної в м. Києві
державної адміністрації заперечував
проти позову та просив винести рішення
з врахуванням інтересів дитини.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши надані докази встановив
наступне.

Судом встановлено та підтверджується
наявними у справі доказами, що ОСОБА_1
та ОСОБА_2 є співвласниками
двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Право власності ОСОБА_1 на 1/4 частину
квартири АДРЕСА_1 підтверджується
договором дарування від 01.03.2014 року
зареєстрованого в реєстрі за №9.

Відповідно до ст. 41 "Конституції
України", кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право власності є
непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

У відповідності до ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Згідно ст. 383 ЦК України, власник
квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів своєї сім'ї, інших
осіб.

Статтею 386 ЦК України визначено засади
захисту права власності: Держава
забезпечує рівний захист усіх
суб'єктів права власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

За твердженням представника позивач
позбавлена можливості користуватися
своєю власністю, оскільки їй у цьому
чинять перешкоди ОСОБА_2

Таким чином, суд приходить до висновку,
що ОСОБА_1, як співвласник має право на
здійснення права власності на належну
їй частку квартири АДРЕСА_1 та вимагати
усунення порушень її права.

У відповідності до ст. 150 ЖК України,
громадянин який має у приватній
власності квартиру, частину квартири,
користується нею для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд.

Зі змісту ст. 155 ЖК України вбачається,
що квартири, які є в приватній
власності громадян, не може бути в них
вилучено, власника не може бути
позбавлено права користування
квартирою, крім випадків установлених
законом.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги про усунення перешкод у
здійсненні права власності на частку
квартири та вселення законними та
обґрунтованими.

Згідно технічного паспорта на квартиру
АДРЕСА_1 квартира складається з двох
кімнат житловою площею 28,9 кв.м., у тому
числі 1-а кімната 17.0 кв.м., 2-а кімната 11,9
кв.м., а також кухні, ванної, вбиральні,
коридору, лоджії. Загальна площа
квартири 52.1 кв.м.

У відповідності до ст. 364 ЦК України,
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, які містяться
у п. 14 постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про
судову практику у справах за позовом
про захист права приватної власності»,
квартира яка є спільною сумісною чи
спільною частковою власністю, на
вимогу учасника цієї власності
підлягає поділу в натурі, якщо можливо
виділити сторонам ізольовані жилі та
інші приміщення з самостійними
виходами, які можуть використовуватися
як окремі квартири. У протилежному
випадку може бути встановлено порядок
користування приміщеннями квартири,
якщо про це заявлено позов.

Стаття 321 ЦК України зазначає, що право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, враховуючи площу квартири
та житлову площу, яка припадає на
кожного співвласника квартири,
виділення окремої кімнати площею 11,9
кв.м. позивачу не лише не відповідає
розміру належної ОСОБА_1 частці у праві
власності, але й призведе до порушення
прав іншого співвласника на володіння
та користування належною йому часткою
квартири.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд не бере до уваги твердження
представника позивача про те, що між
колишніми співвласниками квартири
АДРЕСА_1 склався певний порядок
користування житловими кімнатами, який
має бути врахований судом оскільки є
обов»язковим для особи, яка згодом
набула частку в праві спільної
власності з огляду на те, що в судовому
засіданні не надано жодного належного
та допустимого доказу на підтвердження
вказаних обставин.

Згідно ст. 364 ЦК України, якщо виділ
частки у натурі із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим, співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової
компенсації вартості його частки.
Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою.

Оскільки в судовому засіданні не
ініційовано питання про виплату ОСОБА_1
компенсації вартості її частки
квартири з огляду на положення ст. 364 ЦК
України, суд позбавлений можливості
вирішити дане питання.

На підставі ст. 41 Конституції України,
ст.ст. 316, 319, 321, 364, 383, 386, 391 ЦК України,
ст.ст. 150, 155 ЖК України, керуючись ст.ст.
10, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 22.12.1995 року №20 «Про судову
практику у справах за позовом про
захист права приватної власності» суд,
-

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
усунути та не чинити перешкоди у
здійсненні права власності ОСОБА_1 на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду міста Києва через Оболонський
районний суд міста Києва шляхом
подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду апеляційної
скарги.

Суддя
А.В. Шевчук