Справа № 638/6551/14-ц
Провадження № 2/638/3537/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 листопада 2014 року Дзержинський
районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Лазюк С.В.
при секретарі - ГребінникА.Ю..,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа з
боку позивачів: ОСОБА_4 про визнання
недійсним договору, -
Позивачі ОСОБА_1,ОСОБА_2 звернулись до
суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа з
боку позивачів: ОСОБА_4 про визнання
договору купівлі-продажу 18/100 частини
квартири АДРЕСА_1, посвідченого
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
24.09.1996 року за реєстраційним №944,
укладеного між ОСОБА_6,ОСОБА_1, ОСОБА_7 та
Позивач зазначає, що згідно з
розпорядженням органу приватизації,
ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7 було надано
свідоцтво про право власності на 18/100
частин квартири АДРЕСА_2.
В 1996 році їх родина знаходилася в
скрутному становищі та потребувала
фінансової підтримки, тому мати
позивачів звернулася до ОСОБА_8 з метою
займу коштів, який заверів ОСОБА_6 в
можливості надання їй необхідних
грошей у сумі 5 400,00 грн. через договір
позики. Ніяких додаткових умов ОСОБА_8
24.09.1996 р. приватним нотаріусом ХМНО
ОСОБА_5 між їх мати - ОСОБА_6, ОСОБА_1,
ОСОБА_7 та відповідачем було укладено
договір, текст якого позивачі не
читали, адже на той час враховуючи їх
вік (17 років та 8 років) не могли
усвідомлювати та розуміти значення
Як потім було з'ясовано, це був не
договір позики, а договір
В подальшому ОСОБА_8 погрожував родині
і тому тільки після його смерті вони
звернулися за захистом своїх прав. Їх
матер'ю була подана заява до
Дзержинського РВ про порушення
кримінального провадження за ознаками
У судовому засіданні позивачі та
представник позивачів позовні вимоги
підтримали в повному обсязі з підстав,
викладених у позові, просили його
Відповідач ОСОБА_3, як спадкоємець
ОСОБА_8, у судове засідання не з'явилася,
про час, місце судового засідання була
належним чином повідомлена, клопотання
про слухання справи за її відсутністю
до суду не надходило, суд розглядає
справу за наявністю у справі доказів у
відсутність відповідача.
Третя особа ОСОБА_6 у судове засідання
не з'явилася, надала до суду заяву про
розгляд справи за її відсутністю та
просила позов задовольнити.
Зі згоди позивачів та представника
позивачів суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
Суд, вислухавши пояснення позивачів та
представника позивачів, дослідивши
матеріали справи, прийшов до
Судом встановлено, що згідно з
розпорядженням органу приватизації
ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7 було надано
свідоцтво про право власності на 18/100
частин квартири АДРЕСА_2.
Згідно пояснень позивачів, в 1996 році їх
родина знаходилася в скрутному
становищі та потребувала фінансової
підтримки, тому мати позивачів
звернулася до ОСОБА_8 з метою займу
коштів, який завірів ОСОБА_6 в
можливості надання їй необхідних
грошей у сумі 5 400,00 грн. через договір
позики. Ніяких додаткових умов ОСОБА_8
24.09.1996 р. приватним нотаріусом ХМНО
ОСОБА_5 між їх мати - ОСОБА_6, ОСОБА_1,
ОСОБА_7 та відповідачем було укладено
договір, текст якого позивачі не
читали, адже на той час враховуючи їх
вік (17 років та 8 років) не могли
усвідомлювати та розуміти значення
Судом також встановлено,що під час
укладання угоди нотаріус порушив норми
Цивільного кодексу УРСР, Кодексу
України про шлюб та сім'ю, Закон України
«Про власність» від 1991 року, Закон «Про
нотаріат», Конвенцію «Про права
дитини» ратифікованого Постановою ВР
України №789-12 від 27.02.1991 року, Закон
України «Про органи і служби у справах
дітей та спеціальні установи для
дітей» від 24.01.1995 року.
Суд, приймає до уваги, що відповідно до
вказаних вище цивільних правовідносин
необхідно застосувати Цивільний
кодекс Української РСР від 18.07.1963 року,
оскільки взаємні права та обов'язки
відповідно до правочину виникли в 1996
року під час дії ЦК УРСР.
Вказане твердження закріплено в
частині 3 статті 5 ЦК України, якщо
цивільні відносини виникли раніше і
регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
У відповідності до статті 2 ЦК УРСР
передбачено, що відносини які
виникають між громадянами між собою
регулюються актом цивільного
Згідно статті 45 ЦК УРСР зазначено, що
недодержання форми угоди, якої вимагає
закон, тягне за собою недійсність
угоди лише в разі, якщо такий наслідок
прямо зазначено в законі.
Відповідно до ст..11 ЦК УРСР (ред.. 18.07.1963
р.) дієздатність громадян є здатність
громадян своїми діями набувати
цивільні права і створювати для себе
цивільні обов'язку (цивільна діє
статність), яка виникає у повному
обсязі з настанням повноліття, тобто
після досягнення вісімнадцятирічного
віку. А згідно ст..14 ЦК УРСР за
неповнолітніх, які не досягли
п'ятнадцяти років, угоди від їх імені
укладають батьки або опікуни.
Також норма ст.. 13 ЦК УРСР (ред..18.07.1963 р.)
чітко відмежовує обсяг дієздатності
неповнолітніх віком від п'ятнадцяти до
вісімнадцяти років, щодо прав та
повноважень при укладанні
угод,наголошуючи на згоді батьків
(усиновителів) на укладання угоди.
Стаття 48 ЦК УРСР застосовується при
порушенні встановленого порядку
вчинення громадянами і організаціями
дій, спрямованих на встановлення, зміну
чи припинення цивільних прав і
обов'язків, при ущемленні угодою
особистих або майнових прав
неповнолітніх дітей, а також в інших
випадках їх невідповідності вимогам
чинного законодавства, якщо для них не
встановлені особливі правила визнання
угод недійсними (статті 45-47, 49-58 ЦК УРСР
Крім того,ст..51 ЦК УРСР (ред..18.07.1963 р.)
визнається недійсною угода, укладена
неповнолітнім, який на момент
укладання угоди не досяг п'ятнадцяти
років. В такому разі кожна з сторін за
такою угодою зобов'язана повернути
другій стороні все одержане нею за
угодою, а при неможливості повернення
одержаного в натурі відшкодування його
Про недійсність цього договору
свідчить і той факт, що позивачі,
укладаючи договір купівлі-продажу
квартири, не мали наміру і внутрішньої
волі передавати її ОСОБА_8, оскільки не
виселялися з неї, за відсутності іншого
житла; після підписання договору
купівлі-продажу продовжували
проживати в ній і проживають по даний
Статтями 60, 78, 128, 145 Кодексу про шлюб та
сім'ю України визначено, що обов'язком
батьків визначено захист прав та
інтересів їх неповнолітніх дітей. Якщо
у неповнолітніх є належне їм майно,
батьки управляють ним як опікуни і
піклувальники без спеціального на те
призначення, але з додержанням
відповідних правил про опіку і
піклування. Завданням опіки і
піклування є, зокрема, захист особистих
і майнових прав та інтересів
неповнолітніх дітей. Опікун не вправі
без дозволу органів опіки і піклування
укладати угоди, а піклувальник - давати
згоду на їх укладення, якщо вони
виходять за межі побутових.
Стаття 17 Закону України «Про охорону
дитинства» регулює право дитини на
майно. Згідно із ч. 3 цієї статті батьки
або особи, які їх замінюють, не мають
права без дозволу органів опіки і
піклування укладати договори, які
підлягають нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
Тобто вимоги вказаної статті регулюють
правовідносини щодо майна дитини й не
можуть бути застосовані до
правовідносин з відчуження житлового
приміщення, відносно якого в дитини є
право на користування житлом.
Відповідно до ст..145 Кодексу України про
шлюб та сім'ю опікун не має права без
дозволу органів опіки та піклування
укладати угоди,а піклувальник - давати
згоди на їх укладання, якщо виходять за
межі побутових. Такими угодами,зокрема,
є договори, що потребують
нотаріального посвідчення і
спеціальної реєстрації, відмова від
належних підопічному майнових прав,
поділ майна,поділ або обмін жилої
площі, видача письмових зобов'язань
Отже,відчуження частки квартири
АДРЕСА_3 за договором купівлі-продажу
відбулось без належної згоди органу
опіки та піклування.
Суд вважає,що умови договору про
відчуження 18/100 частки,що належали на
праві спільної власності ОСОБА_1 та
ОСОБА_2,суперечить їх правам та
інтересам,оскільки в результаті вони (в
минулому діти) були позбавлені права на
житло, адже згідно Свідоцтва про права
Харківському МБТІ 10.01.1996 року за
належала позивачам на праві спільної
Крім того,судом встановлено, що
приватним нотаріусом ОСОБА_5 також не
було дотримано порядку вчинення
нотаріальної дії, стороною якої є
малолітні, обов'язкова письмова згода
батька позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_9,
якого після припинення шлюбних
відносин з матір'ю - ОСОБА_6 не
позбавляли батьківських прав.
З огляду на те, що позивачі не знали про
умови договору, не погоджували ціну та
не надавали повноважень третій особі
право на укладання договору
купівлі-продажу у зв'язку з їх
неповноліттям та нерозумінням про
наслідки укладання вказаного договору,
суд приходить до висновку, що правочин
вчинений ОСОБА_6 з перевищенням
повноважень, а тому договору
купівлі-продажу 18/100 частини квартири
АДРЕСА_1, посвідченого приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 24.09.1996 року
за реєстраційним №944, укладеного між
ОСОБА_6,ОСОБА_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
необхідно визнати недійсним.
На підставі вищевикладеного та
керуючись ст..ст.2,11,13,45,48,51 ЦК УРСР (в
ред..1963 р.), ст..ст. 60, 78, 128, 145 Кодексу про
шлюб та сім'ю України, ст..17 Закону
України «Про охорону дитинства», ст. ст.
3, 4, 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа з боку позивачів: ОСОБА_4
про визнання недійсним договору -
Визнати недійсним договір
купівлі-продажу 18/100 частини квартири
АДРЕСА_1, посвідченого приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 24.09.1996 року
за реєстраційним №944, укладеного між
ОСОБА_6,ОСОБА_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_8.
Застосувати наслідки недійсності
правочину, повернути у власність 18/100
частини квартири АДРЕСА_1, передане у
власність ОСОБА_8, спадкоємцем якого є
ОСОБА_3,на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
24.09.1996 року за реєстраційним №944,
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1,
ОСОБА_2 судовий збір в сумі 358,30 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, яки брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення суду може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, яка може
бути подана до Дзержинського районного
суду м. Харкова протягом 10 днів з дня
отримання копії рішення.

Рішення ухвалено та надруковане
власноручно суддею Лазюк С.В. у
нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя
С.В. Лазюк