Справа №: 671/1729/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року
Волочиський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.

при
секретарі Хрупайло Т.В,

з участю представника позивача
ОСОБА_1 ОСОБА_2, представника
відповідача Волочиської РДА Сорокіної
К.А.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Волочиську
справу за позовом ОСОБА_1 до
Волочиської районної державної
адміністрації Хмельницької області,
Завалійківської сільської ради
Волочиського району Хмельницької
області про визнання права на земельну
частку (пай),

встановив:

26 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся
в суд з позовом до Волочиської районної
державної адміністрації Хмельницької
області (далі - Волочиської РДА) та
Завалійківської сільської ради
Волочиського району Хмельницької
області про визнання права на земельну
частку (пай) та виділення такої частки
із земель запасу чи резерву
Завалійківської сільської ради або ж
іншої сільської ради в межах
Волочиського району. В обгрунтування
своїх вимог посилався на те, що він з
липня 1993 року працював в колгоспі
"Україна" с. Завалійки Волочиського
району, правонаступником якого з 2000
року було СТОВ "Україна". Набувши право
членства в даному господарстві в 1993
році, він 19.10.2006 року отримав свідоцтво
про право власності на майновий пай,
однак не був включений до списку осіб,
які мають право на земельну частку (пай)
і відповідно не може отримати таку в
натурі. Про те, що він має право на
земельну частку (пай), він довідався
лише у вересні 2012 року під час його
звернення за роз'ясненням до юриста. В
жовтні 2012 року на його письмову вимогу
про виділення земельної частки (паю)
Волочиська РДА надала відповідь про те,
що на час розпаювання земель
колективної власності у с. Завалійки
Волочиського району земельна частка
(пай) йому не була виділена. Тоді ж йому
стало відомо про невнесення його до
списку осіб, які мають право на
земельну частку (пай). Вважає, що
невнесення його до цього списку не може
його позбавити права на земельну
частку (пай) і така повинна бути
виділена йому в разі її відсутності із
земель запасу.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала в частині
визнання за позивачем права на
земельну частку (пай) з підстав,
викладених в позовній заяві. Крім того,
представник позивача пояснила, що
позивач дізнався про порушене право
лише в 2012 році, що пов'язано з його
правовою необізнаністю і що, на думку
представника позивача, є поважною
причиною пропуску строку звернення до
суду.

Позов ОСОБА_1 в частині вимог про
виділення земельної частки (паю) за
заявою його представника залишено без
розгляду.

Представник відповідача
Волочиської РДА в судовому засіданні
позов не визнала, посилаючись на те, що
позивач не надав доказів в
підтвердження обставин щодо його
членства в колгоспі "Україна", тому
вважає, що він обгрунтовано не був
включений в 1995 році до списку громадян -
членів КСП, які мають право на земельну
частку (пай). Також представник
відповідача просить застосувати строк
позовної давності.

Представник відповідача
Завалійківської сільської ради в
судовому засіданні позов визнав.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що в позові слід відмовити з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 22, 23 ЗК
України ( в редакції 1990 року, чинній на
час виникнення спірних правовідносин),
п. 2 Указу Президента України «Про
порядок паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» №720 від 08 серпня 1995 року
право на земельну частку(пай) мають
члени колективного
сільськогосподарського підприємства,
сільськогосподарського кооперативу,
сільськогосподарського акціонерного
товариства, в тому числі пенсіонери,
які раніше працювали в ньому і
залишаються членами зазначеного
підприємства, кооперативу, товариства,
відповідно до списку, що додається до
державного акта на право колективної
власності на землю.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, вкладених у п.
24 його Постанови «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» від 16 квітня 2004 року №7 право на
одержання земельної частки (паю) у
членів КСП виникає з моменту передачі
членам КСП державного акта на право
колективної власності на землю.

Виходячи зі змісту вказаних вимог
закону особа набуває права на
земельний пай за наявності трьох умов:
перебування в членах КСП, включення до
списку осіб, долучених до Державного
акту на право колективної власності на
землю, одержання КСП цього акту.

Судом об'єктивно встановлено, що
позивач з липня 1993 року перебував
членом колгоспу "Україна" с. Завалійки
Волочиського району Хмельницької
області (з 2000 року - СТОВ "Україна") та
перебував у трудових відносинах з
даним підприємством з липня 1993 року по
жовтень 1993 року, з липня 1996 року по
грудень 1997 року, що підтверджується
довідкою, виданою Волочиським районним
трудовим архівом від 12.03.2012 року № с135
(а.с. 6), свідоцтвом про право власності
на майновий пай члена колективного
сільськогосподарського підприємства
(майновий сертифікат) серії ХМВЛ № 020448
від 19.10.2006 року, виданого на ім'я
позивача (а.с. 5).

Із дослідженого в судовому
засіданні Державного акту на право
колективної власності на землю серії
ХМ024 вбачається, що такий був виданий
колгоспу "Україна" с. Завлійки
Волочиського району Хмельницької
області 03.08.1995 року на підставі рішення
Завалійківської сільської ради
Волочиського району Хмельницької
області від 30.09.1993 року з доданим до
нього списком громадян - членів
колективного сільськогосподарського
підприємства.

Позивач до цього списку не був
включений.

Таким чином, невключенням
позивача в 1995 році до списку осіб, які
мають право на земельну частку (пай)
було порушено його право на отримання в
подальшому сертифіката на земельну
частку (пай), тобто право позивача було
порушено в 1995 році. Проте до
Волочиської РДА з заявою про виділення
йому земельної частки (паю) позивач
звернувся лише в жовтні 2012 року, а в
серпні 2014 року звернувся до суду з
даним позовом.

Відповідно до ст. 71 ЦК УРСР 1963
року, загальний строк для захисту права
за позовом особи, право якої порушено
(позовна давність), встановлюється в
три роки.

За змістом ст. 76 ЦК УРСР 1963 року,
перебіг строку позовної давності
починається з дня виникнення права на
позов. Право на позов виникає з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення свого права.
Винятки з цього правила, а також
підстави зупинення і перериву перебігу
строків позовної давності
встановлюються законодавством Союзу
РСР і статтями 78 і 79 цього Кодексу.

Статтею 80 ЦК УРСР 1963 року
визначено, що закінчення строку
позовної давності до пред'явлення
позову є підставою для відмови в
позові.

Наведені вище обставини справи
свідчать про те, що позивач з моменту
видачі колгоспу "Україна" у 1995 році
Державного акта про право колективної
власності на землю з долученим до нього
списком осіб - членів колективного
сільськогосподарського підприємства,
до 2014 року не вчиняв будь-яких дій для
встановлення його права на земельну
частку (пай), тобто пропустив строк
позовної давності для звернення до
суду, доказів в підтвердження
наявності поважних причин пропуску
такого строку не навів, що є підставою
для відмови в позові. Що стосується
посилань позивача на необізнаність про
право на пай, то такі обставини не є
поважними причинами пропуску строку
позовної давності.

Із долучених до матеріалів справи
письмових доказів (військового квитка)
вбачається, що позивач з 19.12.1994 року по
30.06.1996 року проходив військову службу, а
з липня 1996 року по грудень 1997 року
продовжував працювати в колгоспі
"Україна" с. 1Завалійки Волочиського
району. А тому суд вважає, що на той час
позивач повинен був дізнатися про
порушене право стосовно його
невключення до списку осіб, які мають
право на земельну частку (пай).

Крім того, суд приймає до уваги, що
питання розподілу та виділення
земельних часток (паїв) колишнього КСП
"Україна" розглядалося цією ж
Завалійківською сільською радою 08
жовтня 2003 року на загальних зборах
власників земельних ділянок (паїв) і
тоді ОСОБА_6 земельна ділянка (пай) не
була виділена, земельний сертифікат не
видавався, оскільки він, позивач, не був
включений до списку осіб, які мали
право на таку частку.

При вирішенні питання про початок
перебігу строку позовної давності, суд
також враховує, що в 2006 році позивач
отримав свідоцтво про право власності
на майновий пай як члена КСП (майновий
сертифікат). Ці обставини також
свідчать про те, що ОСОБА_1 повинен був
дізнатися про порушене право до збігу
передбаченого чинним законодавством
строку позовної давності.

Вирішуючи даний спір, суд,
відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, не
приймає визнання позову відповідачем
Завалійківською сільською радою
Волочиського району, оскільки таким
визнанням порушуються вимоги чинного
законодавства та права інших осіб.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 174, 209,
212-215 ЦПК України, ст.ст. 71, 76, 80 ЦК України
(в ред. 1963 року), ст.ст. 22, 23 ЗК України (в
ред. 1990 року), Указом Президента України
від 8 серпня 1995 року № 720 "Про порядок
паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям", суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Волочиської
районної державної адміністрації
Хмельницької області, Завалійківської
сільської ради Волочиського району
Хмельницької області про визнання
права на земельну частку (пай)
відмовити.

На рішення через суд першої
інстанції, який його ухвалив, може бути
подано апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: