Провадження №2/761/1713/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Беширові
О.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-і особи:
Комунальне підприємство
«Житлово-експлуатаційна контора
«Золотоустівська» Шевченківського
району, Комунальне підприємство
«Керуюча дирекція Шевченківського
району» про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
залиття квартири,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
залиття квартири. В ході розгляду
справи позивач уточнила позовні
вимоги, надавши суду відповідну заяву
(а.с. 116).

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.09.2013
року сталося залиття квартири АДРЕСА_2,
власником якої є позивач. Відповідно до
Акту від 09.10.2013 року, складеного КП «ЖЕК
«Золотоустівська», залиття сталося з
квартири № 21 власником якої є
відповідач ОСОБА_2 Залиття квартири № 19
сталося внаслідок виходу з ладу
вентиля (шаровий кран) на квартирній
розводці ХВП (холодне водопостачання)
квартири № 21.

Згідно висновку про оцінку вартості
проведення відновлювального ремонту
квартири позивача після її залиття,
сума матеріальної шкоди становить 65659
грн.

Оскільки відповідач відмовляється
добровільно відшкодувати завдану
шкоду, позивач просить стягнути з
відповідача матеріальну шкоду в
розмірі 65659 грн., витрати за проведення
оцінки відновлювального ремонту в
розмірі 1800 грн.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідач та представник
відповідача в судовому засіданні
заперечували проти позову, пояснивши,
що Акт про залиття не можна брати до
уваги, оскільки він не підписаний
мешканцями квартири АДРЕСА_1, а також
складений не в день залиття. На думку
представника відповідача, що за
залиття квартири позивача повинна
відповідати третя особа КП «ЖЕК
«Золотоустівска», оскільки вихід з
ладу вентиля на квартирній розводці
ХВП квартири відповідача стався
виключно через халатне відношення
працівників обслуговуючої
організації.

Також представник відповідача
пояснив, що аварія сталася 04.09.2013 року о
03-30 год, про що був оповіщений диспетчер
КП «ЖЕК «Золотоустівська», який в свою
чергу викликав аварійну бригаду, однак
аварійна бригада прибула лише о 04-45
год., проте перекрити воду не змогла в
зв'язку з тим, що вентель перекриття
води, що мав би перекрити холодну воду
по стояку був в аварійному стані та не
працював. Вентиль, що перекривав воду в
усьому будинку знаходився в приміщенні
кафе «Палата № 6». Припинити потоп
вдалося по прибуттю власника кафе о 05-20
год. Таким чином, залиття такого
масштабу сталося через перешкоди
доступу до вентиля.

Представники третіх осіб в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
слухання справи повідомлялися
належним чином, а тому суд вважає за
можливе розглядати справу без їх
участі.

Вислухавши пояснення сторін та
представників сторін, дослідивши
докази, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_2, а
відповідач ОСОБА_2 є власником квартири
АДРЕСА_1.

04.09.2013 року в будинку АДРЕСА_2 сталося
залиття з вище розташованої квартири №
21.

Згідно акту про залиття, аварію, що
трапились на системі центрального
опалення, гарячого водопостачання (або
холодного водопостачання) від 09.10.2013
року (а.с. 9), затвердженого директором
КП «ЖЕК «Золотоустівська», залиття
квартири АДРЕСА_2 сталося внаслідок
виходу з ладу вентиля (шаровий кран) на
квартирній розводці ХВП квартири № 21. В
квартирі № 21 власником було проведено
самовільно заміну запірної арматури та
квартирної розводки на мідну. Стояки
ГВП (гарячого водопостачання) та ХВП
(холодного водопостачання) закладено
плиткою.

Отже, з даного Акту вбачається, що
залиття квартири № 19 сталося внаслідок
виходу з ладу вентиля на квартирній
розводці ХВП квартири № 21.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4,
який працює слюсарем-сантехніком КП
«ЖЕК «Золотоустівська», пояснив, що в
квартирі відповідача він був на другий
день після залиття. В туалеті, де
знаходився вентиль, який вийшов із
ладу, він побачив, що вентиля не було,
оскільки його розірвало. Із тих
залишків від вентиля, які залишилися на
різьбі, вбачається, що встановлений
раніше вентиль був неякісним. Також
свідок пояснив, що стояки гарячого та
холодного водопостачання в квартирі
відповідача закладені плиткою.

Про те, що стояк в квартирі
відповідача був закладений плиткою
також підтвердив свідок ОСОБА_3, який
працює в аварійній бригаді КП «Керуюча
дирекція Шевченківського району», що
приїжджала в день залиття за викликом
диспетчера КП «ЖЕК «Золотоустівська».

Таким чином, свідки підтвердили
причину залиття, яка зазначена в Акті
від 09.10.2013 року.

Доводи представника відповідача, що
Акт про залиття є неналежним доказом,
оскільки він був оформлений у
відсутності відповідача, суд не
приймає до уваги, оскільки відсутність
підпису в Акті відповідача не є
підставою для визнання даного акту
неналежним доказом.

Так, майстер технічної дільниці КП
«ЖЕК «Золотоустівська» ОСОБА_5, яка
була допитана в якості свідка, та яка
підписала вищевказаний Акт, пояснила,
що вона двічі приходила до квартири
відповідача з метою ознайомити з актом
про залиття, однак вдома нікого не було.

В судовому засіданні за клопотанням
представника відповідача до справи
було долучено Акт про залиття від 10.09.2013
року (зв. а.с. 135). Тобто, в матеріалах
справи містяться два Акти про залиття
квартири позивача з різними датами.

З цього приводу свідок ОСОБА_5
пояснила, що дійсно спочатку Акт про
залиття був складений 10.09.2013 за
підписом майстра технічної дільниці
ОСОБА_6 В жовтні ОСОБА_6 звільнився і до
свідка звернулася позивач з вимогою
надати Акт. Оскільки позивач була не
згодна з Актом від 10.09.2013 року, а саме в
частині пошкодженого майна, свідком,
після обстеження квартири позивача,
було складено Акт від 09.10.2013 року.

Із досліджуваних вищевказаних актів
вбачається, що причину залиття
зазначено однаково, лише відрізняється
об'єм пошкодженого майна в квартирі
позивача.

Крім того, судом було встановлено, що
аварійна бригада прибула лише о 04-45
год., проте перекрити воду не змогла в
зв'язку з тим, що вентиль перекриття
води, що мав би перекрити холодну воду
по стояку був в аварійному стані та не
працював. Вентиль, що перекриває воду в
усьому будинку знаходиться в
приміщенні кафе «Палата № 6». Припинити
потоп вдалося по прибуттю власника
кафе о 05-20 год.

Про дані обставини підтвердили свідки
ОСОБА_7 - майстер ремонтної дільниці КП
«ЖЕК «Золотоустівська», ОСОБА_5.,
ОСОБА_3, ОСОБА_8 - син відповідача.

Свідок ОСОБА_5 в своїх поясненнях
також зазначила, що нежитлове
приміщення в якому знаходиться вентель
для перекриття води в усьому будинку
передано в оренду кафе «Палата № 6» на
підставі рішення Шевченківської
районної в м. Києві державної
адміністрації.

Про те, що об'єм залиття в квартирі
позивача був значний підтвердили
свідки ОСОБА_9 - батько позивача, ОСОБА_10
- чоловік позивача, ОСОБА_5 та ОСОБА_8

Щодо заперечень відповідача, що
відповідальність за залиття не може
бути покладена лише на відповідача,
враховуючи вищевказані обставини, слід
зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» утримання
приватизованих квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках
здійснюється за рахунок коштів їх
власників згідно з Правилами
користування приміщеннями жилих
будинків та прибудинкових територій,
які затверджуються Кабінетом
Міністрів України, незалежно від форм
власності на них.

Зі змісту вказаного положення Закону
вбачається, що власник квартири
зобов'язаний здійснювати контроль за
технічним станом свого майна. Оскільки
мешканці квартири № 21 недбало
ставилися до сантехнічних приладів, в
результаті чого призвело до залиття
квартири позивача, а тому саме
відповідач, як власник квартири
АДРЕСА_1, несе відповідальність за
спричинену шкоду позивачу.

Для визначення вартості
матеріального збитку, завданого
внаслідок залиття, позивач звернулася
до суб'єкта оціночної діяльності - ТОВ
«Агенство Експертної Оцінки».

Згідно Висновку про вартість
проведення відновлювального ремонту
квартири АДРЕСА_2 (а.с. 14), розмір
матеріального збитку становить 65659 грн.
За проведення оцінки відновлювального
ремонту позивачем було сплачено 1800 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
вказаний Висновок було складено
уповноваженим оцінювачем та за
наявності у нього відповідного дозволу
на здійснення оціночної діяльності та
з врахуванням вимог Методики оцінки
вартості майна, затвердженої
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1891 від 10.12.2003 року.

Не погоджуючись з вказаною сумую
матеріального збитку, за клопотанням
представника відповідача ухвалою
Шевченківського районного суду м.
Києва від 16.06.2014 року по справі було
призначено судову будівельно-технічну
експертизу для визначення
матеріального збитку, завданого в
результаті залиття квартири АДРЕСА_2,
що сталося 04.09.2013 року. Оплату за
проведення експертизи суд поклав на
відповідача.

Однак, вказана ухвала залишилась без
виконання, оскільки попередня оплата
експертизи не була виконана.

В судовому засіданні ні відповідач, ні
представник відповідача не заявляли
клопотання про повторне направлення
справи для проведення судової
будівельно-технічної експертизи.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК
України докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Оскільки суд не переймає на себе
обов'язку щодо доведення заперечень
відповідача на позов в частині розміру
матеріальної шкоди, суд вважає за
необхідне взяти до уваги Висновок про
вартість проведення відновлювального
ремонту квартири, який надала позивач.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України
передбачено, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Відповідач, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК
України, не надала жодних доказів, що
залиття квартири позивача сталося не
лише з її вини, а також не надала
доказів що заявлений позивачем розмір
матеріальної шкоди є завищеним, а сама
оцінка проведена з порушенням вимог
закону, а тому, суд оцінюючі
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, вважає за
необхідне стягнути з відповідача
ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1
матеріальну шкоду в розмірі 65659 грн та
витрати за проведення оцінки
відновлювального ремонту в розмірі 1800
грн.

Керуючись ст.. 15, 16, 1166, 1192 ЦК України.
ст.. 10 Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду», ст.ст. 10, 60,
88, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду в розмірі 65659
грн.(шістдесят п'ять тисяч шістсот
п'ятдесят девять грн.), витрати за
проведення оцінки відновлювального
ремонту в розмірі 1800 грн (одна тисяча
вісімсот грн.), судовий збір в розмірі
656,59 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі протягом 10 днів апеляційної
скарги з дня його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя