Справа № 646/7089/14-ц
№ производства 2/646/1308/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2014 року
м.Харків

Червонозаводський районний суд міста
Харкова у складі:

головуючого -судді Благої І.С.,

за участі секретаря - Горчак О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
треті особи - Приватне підприємство
«Торгівельна фірма «Полюс», Управління
ДАІ ГУМВС України у Харківській
області, - про визнання правочину
недійсним,

зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
третя особа - ОСОБА_2, - про витребування
майна,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом, яким просить:

- визнати недійсним правочин
купівлі-продажу автомобілю «MAZDA» ,
реєстраційний номер НОМЕР_8 № шасі
НОМЕР_7, зареєстрований на ім'я ОСОБА_3
(технічний НОМЕР_1, зареєстрований в
ВРЕР-1 м.Харкова), яка була укладена між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за договором комісії
№ 545 від 11.04.2014 року посвідченого ПП ТФ
«Полюс» ПП;

- скасувати реєстрацію вищевказаного
транспортного засобу, зареєстрованого
на ім'я ОСОБА_3.

Позов обґрунтовано тим, що 19.08.2011
року позивачкою та відповідачем
ОСОБА_2, з яким вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі з 11.02.2009 року,
було придбано вищевказаний автомобіль.
11.04.2014 року відповідач ОСОБА_2 без
відома та згоди позивачки уклав
спірний правочин та переоформив право
власності на автомобіль на свою матір
на підставі договору комісії,
посвідченого Приватним підприємством
ТФ «Полюс». На переконання позивачки
спірний правочин є фіктивним, оскільки
правові наслідки за ним так і не
настали. Відповідачка ОСОБА_3, матір
відповідача ОСОБА_2, ніколи не керувала
автомобілем, не має посвідчення водія,
є пенсіонеркою та крім пенсії не має
інших доходів, тому не мала фінансової
можливості придбати у сина автомобіль,
ринкова вартість якого складає біля 30000
доларів.

В свою чергу, співвідповідач ОСОБА_3
подала зустрічну позовну заяву до
позивачки ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2

Зустрічною позовною вимогою ОСОБА_3 є
витребування з незаконного володіння
ОСОБА_1 вищевказаного транспортного
засобу автомобілю «MAZDA» , реєстраційний
номер НОМЕР_8 шляхом його вилучення та
передачі ОСОБА_3.

Зустрічний позов обґрунтовано
тим, що ОСОБА_3 є власником спірного
автомобілю, який був нею придбаний на
підставі договору комісії №545 від
11.04.2014 року. Її син, ОСОБА_2, з її згоди
користувався цим автомобілем. У червні
місяці їй стало відомо, що дружина її
сина, ОСОБА_1, вивезла цей автомобіль у
невідомому напрямку. Прохання
повернути автомобіль результатів не
надали.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому
засіданні підтримала свій позов,
підтвердила фактичні обставини, якими
він обґрунтований, пояснивши, що їй не
відомо місцезнаходження спірного
автомобілю, оскільки останній раз вона
користувалася ним 20 червня 2014 року.
Коли її чоловік зателефонував їй та
повідомив, що він подав заяву про
розлучення, вона залишила автомобіль у
дворі будинку, де вони проживають, а
ключі та документи від нього - вдома.
Після чого зібрала речі та поїхала.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_5 підтримав позов
ОСОБА_1 та заперечував проти
зустрічного позову ОСОБА_3, посилаючись
на те, що спірний автомобіль є спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, оскільки придбаний під час їх
шлюбу за кошти подружжя. Позивачка
разом зі своїм чоловіком, ОСОБА_2,
домовлялися про придбання спірного
автомобілю, вели з цього приводу
переговори з продавцем саме як сім'я на
спільних та рівних правах та
домовленостях подружжя. Саме позивачка
розраховувалася за автомобіль ОСОБА_6 -
уповноваженою особою попереднього
власника автомобілю ОСОБА_7 Цей
розрахунок відбувався в квартирі
подружжя за день до укладення договору
комісії від 19.08.2011р. в Торговій фірмі
«Автолюбитель». При цьому розрахунку
відповідач ОСОБА_2 не був присутній.
Крім того, оскільки розрахунок
проводився у доларах США, позивачка
особисто купувала за допомогою
платіжної карти у КБ «ПриватБанк» за
особисті кошти декілька тисяч доларів
для повноцінного рахунку з продавцем.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_8 - заперечував в судовому
засіданні проти первісного позову та
підтримав зустрічний позов,
посилаючись на те, що спірний
автомобіль був дійсно придбаний
відповідачем ОСОБА_2 під час шлюбу з
позивачкою, але за його особисті кошти,
які не відносяться до спільного майна
подружжя, а саме: грошові кошти у сумі,
еквівалентній 14700 доларів США,
отриманих від продажу автомобілю Форд,
що належав відповідачу ОСОБА_2 на праві
особистої власності, а також суми
виплаченого страховою компанією
страхового відшкодування за
пошкодження автомобілю Форд в
дорожньо-транспортній пригоді, яка
сталася 30.09.2010р., виплаченої винуватцем
ДТП ОСОБА_9 суми відшкодування
матеріальної шкоди за пошкодження
автомобілю Форд, грошових коштів у сумі
28000 гривень, які були надані
відповідачу ОСОБА_2 його батьком. У
червні 2014 року позивачка забрала у
нього автомобіль та утримує його у
себе.

Представник відповідачки ОСОБА_3 -
ОСОБА_10 - в судовому засіданні також
заперечував проти первісного позову,
підтримавши зустрічний позов,
пояснивши, що 11 червня 2014 року
відповідачка ОСОБА_3 придбала спірний
автомобіль у свого сина, ОСОБА_2. Але у
червні 2014 року позивачка забрала
автомобіль та не повернула.

Представник третьої особи -
Управління ДАІ ГУМВС України в
Харківській області - Арсеньєв В.О.
заперечував проти первісного позову та
підтримав зустрічний позов,
посилаючись на те, що спірний
автомобіль було зареєстровано на ім'я
ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунку,
виписаної 19.08.2011р. Торгівельною фірмою
«Автолюбитель». 11.08.2014р. цей
транспортний засіб був
перереєстрований на нового власника,
ОСОБА_3, на підставі довідки-рахунку від
11.04.2014р. ТФ «Полюс». Під час проведення
реєстраційних дій ніяких відомостей
про обмеження на здійснення
відповідних операцій з цим автомобілем
у співробітників ДАІ не було. 03.07.2014р.
автомобіль оголошено у розшук Слідчим
відділом Червонозаводського РВ у
кримінальному провадженні №0001654
за ст.190 КК України. Підстави скасування
державної реєстрації транспортних
засобів передбачені п.40 Постанови КМУ
від 07.09.1998р. №1388 «Про затвердження
Порядку державної реєстрації Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів».

Представник третьої особи - ПП ТФ
«Полюс» - належним чином повідомлений
про час та місце слухання справи, в
судове засідання не з'явився, подавши
заяву про розгляд справи за його
відсутності (а.с.76).

Вислухавши осіб, які беруть
участь у справі, з'ясувавши обставини
справи та перевіривши їх доказами, суд
встановив такі факти та відповідні їм
правовідносини.

Позивачка, ОСОБА_1, та відповідач,
ОСОБА_2, перебували у зареєстрованому
шлюбі з 11.02.2009р., що підтверджується
копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_9
виданого Орджонікідзевським відділом
РАЦС ХМУЮ (а.с.4).

07.08.2011р. ОСОБА_6, який діяв від
імені ОСОБА_7, власника автомобілю
«MAZDA» , 2008 року випуску, № шасі НОМЕР_7,
видав довіреність на ім'я ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 на право продажу, обміну,
передачі в оренду, страхування за ціну
та на умовах на свій розсуд вказаного
автомобілю (а.с.5, 24).

Згідно з Актом №3/772555 від 19.08.2011р.
Торгівельною фірмою «Автолюбитель»
було взято на комісію у продавця
ОСОБА_7, за дорученням якого діє ОСОБА_6,
вищевказаний транспортний засіб для
продажу покупцю, ОСОБА_2 (а.с.102).

19.08.2011р. між Торгівельною фірмою
„Полюс" (комісіонером) та ОСОБА_2
(покупцем) було укладено договір
комісії №3/772555, згідно з умовами якого
комісіонер, який діє від імені продавця
на підставі акту №3/772555 від 19.08.2011р.,
оформлює договір купівлі-продажу
транспортного засобу після повного
взаєморозрахунку між продавцем та
покупцем, а покупець купує знятий у ДАІ
транспортний засіб МАЗДА СХ-7, д.н.з.
НОМЕР_2, за 134'467 грн. 58 коп. (а.с.104).

19.08.2011р. Торгівельною фірмою
«Автолюбитель» було виписано
довідку-рахунок №772555 про видачу
вищевказаного автомобілю ОСОБА_2
(а.с.101).

19.08.2011р. автомобіль «MAZDA» , 2008 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3,
№шасі НОМЕР_7, було зареєстровано у ДАІ
за ОСОБА_2, що підтверджується копією
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_10 (а.с.7).

11.04.2014р. між ОСОБА_2, ПП ТФ „Полюс" та
ОСОБА_3 було укладено договір комісії
№545, згідно з умовами якого комітент
(ОСОБА_2) здає, а комісіонер (ПП ТФ
„Полюс") приймає на комісію та
зобов'язується продати спірний
автомобіль покупцю (ОСОБА_1) за 216'000 грн.,
які повністю сплачені покупцем
комітенту до підписання цього договору
(а.с.88).

11.04.2014р. Торгівельною фірмою «Полюс»
було виписано довідку-рахунок №426392 про
видачу вищевказаного автомобілю
ОСОБА_3 (а.с.100).

11.04.2014р. автомобіль «MAZDA» , 2008 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3,
№шасі НОМЕР_7, було зареєстровано у ДАІ
за ОСОБА_3, що підтверджується копією
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_11 (а.с.6).

Як вбачається з копії свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_12, 23.03.2007р. за ОСОБА_2 було
зареєстровано автомобіль Ford Fiesta, 2006
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_4 (а.с.155).

Згідно з копією виписки від
12.08.2014р. з банківського рахунку,
відкритого в ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» на ім'я ОСОБА_13, 08.08.2011р. з рахунку
були видані грошові кошти у сумі 28'000
грн. (а.с.99).

Свідок ОСОБА_14 в судовому
засіданні пояснив, що на протязі 4-5
років підтримує дружні стосунки з
відповідачем ОСОБА_2 Свідку відомо, що
раніше у відповідача ОСОБА_2 був
автомобіль Ford, який два роки тому він
замінив на автомобіль Mazda CX-7.
Наприкінці червня 2014 року свідок разом
зі своїм знайомим ОСОБА_15 чекали в
автомобілі свідка відповідача ОСОБА_2 у
дворі будинку, де проживає останній.
Свідок бачив, як відповідач ОСОБА_2,
який знаходився на відстані приблизно
10-15 метрів, передавав позивачці ключі
та техпаспорт. Потім ОСОБА_2 пояснив, що
віддав позивачці автомобіль, щоб вона
забрала дитину. Через деякий час ОСОБА_2
зателефонував йому та сказав, що
дружина не бажає повертати автомобіль.
Свідок знає, що позивачка керувала
автомобілем, але сам її за кермом
ніколи не бачив.

Свідок ОСОБА_15 в судовому
засіданні пояснив, що підтримує дружні
стосунки з відповідачем ОСОБА_2, який
спочатку їздив на автомобілі Ford Focus, а
потім купив автомобіль Mazda. Наприкінці
червня 2014 року свідок разом з ОСОБА_14
чекали відповідача ОСОБА_2 у дворі його
будинку та бачили, як він передає своїй
дружині ключі та документи від
автомобілю. Потім ОСОБА_2 пояснив, що
позивачці потрібно було з'їздити за
дитиною. Свідок бачив, як вона її у цей
поїхала на автомобілі. Через пару днів
ОСОБА_2 сказав свідкові, що дружина не
віддає йому автомобіль.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що
знає подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у
зв'язку з подіями ДТП 30.09.2010р. за участі
їх транспортних засобів. Свідок
виплатив відшкодування за пошкоджений
автомобіль ОСОБА_2 у сумі 40500 грн.
Приблизно 20.06.2011р. свідок на прохання
відповідача ОСОБА_2 зустрівся з
позивачкою у відділенні КБ
«Приватбанк» на Червоношкільній
набережній, де свідок передав
позивачці 40500 грн. біля каси, а
позивачка внесла ці гроші у касу.

Свідок ОСОБА_13 пояснив у судовому
засіданні, що є батьком відповідача
ОСОБА_2 та чоловіком відповідачки
ОСОБА_3 25.06.2014р. свідок разом з дружиною
приїхали до свого сина. Через деякий
час додому прийшла позивачка ОСОБА_1 На
питання свідка, коли вона віддасть
автомобіль, вона відповіла, що брала
його не у свідка та його дружини, а у
відповідача ОСОБА_2 Тоді свідок
зателефонував сину та викликав наряд
міліції. Позивачка викликала свого
брата. Коли той приїхав, зі слів дружини
свідку стало відомо, що позивачка
віддала йому брелок від автомобілю.
Потім приїхали співробітники міліції
та запросили їх проїхати до райвідділу
міліції. Зі слід дружини, свідку стало
відомо, що позивачка сказала своєму
братові, щоб той відігнав автомобіль.
Також свідок пояснив, що автомобіль Mazda
придбавався за грошові кошти від
продажу автомобілю Ford, а також він
знімав частину своїх збережень з
банківського рахунку у сумі 28'000 грн.,
які віддавав ОСОБА_6 19.08.2011р.

Згідно з листом
Червонозаводського РВ ХМУ ГУ МВС
України в Харківській області від
12.11.2014р. №63/650 26.06.2014р. до Єдиного реєстру
досудових розслідувань за №0001654
були внесені відомості за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.356 КК України, за
заявою ОСОБА_3 про те, що 20.06.2014р. по
АДРЕСА_2 у м.Харкові у нех незаконно
заволоділи належним їй автомобілем Mazda
CX-7, держномер НОМЕР_3; місцезнаходження
автомобілю не встановлено (а.с.187).

Таким чином, проаналізувавши всі
надані сторонами докази у справі у їх
сукупності та взаємозв'язку, суд
приходить до висновку, що в судовому
засіданні знайшли підтвердження ті
обставини, на які позивачка ОСОБА_1
посилалася в обґрунтування своєї
позовної вимоги про визнання правочину
недійсним.

Стаття 60 Сімейного кодексу України
презюмує, що майно, набуте під час
шлюбу, належить чоловікові і жінці на
праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.57 СК України
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є:

- майно, набуте нею, ним до шлюбу;

- майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але
на підставі договору дарування або в
порядку спадкування;

- майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але
за кошти, які належали їй, йому
особисто;

- житло, набуте нею, ним за час шлюбу
внаслідок його приватизації
відповідно до Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду";

- земельна ділянка, набута нею, ним за
час шлюбу внаслідок приватизації
земельної ділянки, що перебувала у її,
його користуванні, або одержана
внаслідок приватизації земельних
ділянок державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій, або одержана із
земель державної і комунальної
власності в межах норм безоплатної
приватизації, визначених Земельним
кодексом України;

- речі індивідуального користування, в
тому числі коштовності, навіть тоді,
коли вони були придбані за рахунок
спільних коштів подружжя;

- премії, нагороди, які вона, він
одержали за особисті заслуги;

- кошти, одержані як відшкодування за
втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому
належала, а також як відшкодування
завданої їй, йому моральної шкоди;

- страхові суми, одержані нею, ним за
обов'язковим особистим страхуванням, а
також за добровільним особистим
страхуванням, якщо страхові внески
сплачувалися за рахунок коштів, що були
особистою приватною власністю кожного
з них;

Якщо у придбання майна вкладені крім
спільних коштів і кошти, що належали
одному з подружжя, то частка у цьому
майні, відповідно до розміру внеску, є
його особистою приватною власністю.

В той же час, суду не надано
достатніх та допустимих доказів на
підтвердження того, що спірний
автомобіль було придбано виключно за
особисті кошти відповідача ОСОБА_2, які
не належать до спільної сумісної
власності подружжя, як на цьому
наполягав в судовому засіданні його
представник.

Так, під час розгляду справи була
підтверджена лише сума у розмірі 49171,15
грн., за яку 02.08.2011р. був проданий
автомобіль Ford, що належав відповідачу
ОСОБА_2 (а.с.95).

Разом з тим, під час розгляду справи не
були належним чином підтверджені
показання свідка ОСОБА_9 про те, що у
червні 2011 року він передавав позивачці
40500 грн. в якості відшкодування шкоди,
завданої ДТП, за пошкоджений
автомобіль Ford, який належав
відповідачу ОСОБА_2, а позивачка внесла
на банківський рахунок ці кошти, які за
твердженням представника відповідача
ОСОБА_2 були в подальшому витрачені на
придбання спірного автомобілю.

Згідно виписок щодо руху грошових
коштів по рахункам, відкритих у ПАТ КБ
«ПриватБанк» на ім'я ОСОБА_1, за період з
01.06.2011р. по 31.08.2011р. суми у таких розмірах
позивачкою на рахунки не вносилися та
не знімалися (а.с.178-185, 188-189).

Також суду не надано доказів на
підтвердження виплати страховою
компанією на користь відповідача
ОСОБА_2 суми страхового відшкодування
за пошкодження автомобілю Ford, який йому
належав відповідачу ОСОБА_2

Що стосується грошової суми у розмірі
28'000 грн., що згідно з показаннями свідка
ОСОБА_13 він надавав своєму синові,
ОСОБА_2, то відповідно до ч.5 ст.719 ЦК
України для договорів дарування
валютних цінностей на суму, яка
перевищує п'ятидесятикратний розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, встановлено обов'язкову
нотаріальну форму. У даному ж випадку
такого договору не укладалося.

Таким чином, суд знаходить
підстави для визнання спірного
правочину недійсним.

Частиною 1 статті 215 ЦК України
визначено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.2 ст.65 СК України при
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина, чоловік
має право на звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Задоволення позовної вимоги про
визнання недійсним спірного правочину
виключає задоволення зустрічного
позову.

Крім того, суд звертає увагу, що під час
розгляду справи не було надано
достатніх та допустимих доказів на
підтвердження перебування спірного
автомобілю у володінні позивачки.

Що стосується позовної вимоги про
скасування реєстрації транспортного
засобу, то це не відноситься до
компетенції суду.

Так, згідно з п.35 Порядку державної
реєстрації Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, який затверджений
Постановою КМУ від 07.09.1998р. №1388,
підставою для перереєстрації
транспортного засобу є, зокрема,
рішення суду про визнання недійсними
договору купівлі-продажу, міни,
дарування.

Таким чином, рішення суду про
визнання недійним спірного правочину є
підставою для перереєстрації спірного
транспортного засобу на попереднього
власника - ОСОБА_16.

Щодо доводів заперечень
представника третьої особи - УДАІ ГУМВС
України в Харківській області - про
заборону перереєстрації транспортного
засобу, стосовно якого є ухвала суду
про накладення арешту, то слід
зазначити наступне.

Пунктом 41 цього Порядку
забороняється зняття з обліку та/або
перереєстрація на нового власника
транспортних засобів, стосовно яких є
ухвала суду про накладення арешту або
заборону зняття з обліку чи постанова
державного виконавця про накладення
арешту.

Тобто, така заборона стосується
перереєстрації саме на нового
власника, а не на даний випадок, коли
внаслідок визнання правочину
недійсним сторони приводяться у
попередній стан.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.1-11, 57-61, 208, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В :

Частково задовольнити позов ОСОБА_1.

Визнати недійсним правочин
купівлі-продажу автомобілю MAZDA CX-7,
реєстраційний номер НОМЕР_3, № шасі
НОМЕР_7, зареєстрований на ім'я ОСОБА_3
(технічний НОМЕР_1 виданий ВРЕР-1
м.Харкова), укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 за договором комісії №545 від
11.04.2014р.

В решті позову ОСОБА_1 - відмовити.

Відмовити у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа -
ОСОБА_2, - про витребування майна.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_5, АДРЕСА_1) та ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_2.н., м.Харків, АДРЕСА_3) на
користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3.н.,
ідентифікаційний номер НОМЕР_6,
АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 365 грн. 40
коп.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через Червонозаводський районний суд
м.Харкова протягом 10 днів з дня його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні під час проголошення рішення,
- протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Суддя
І.С.Блага