АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1 й інстанції -
Слюсар Л.П. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі - Денисенко А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Індустріального районного суду
м.Дніпропетровська від 10 вересня 2014
року по справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»,
ОСОБА_2 про звернення стягнення, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2012 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 про звернення
стягнення, мотивуючи тим, що 07 лютого 2007
року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2
укладено кредитний договір
№SAMDN3947, за умовами якого
останньому було надано кредит в
розмірі 47.655 грн. 50 коп. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 9% на рік, з кінцевим терміном
повернення 06 лютого 2014 року.

Зазначав, що у забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором
№SAMDN3947, між банком та ОСОБА_2
укладено договір застави рухомого
майна, за умовами якого ОСОБА_2 передав,
а позивач прийняв у заставу автомобіль
ВАЗ-21114, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Також в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
ОСОБА_2 між банком та ПАТ «А-Банк» 20
жовтня 2010 року укладено договір поруки
№167.

Посилаючись на те, що у порушення умов
кредитного договору та вимог закону,
відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання
належним чином не виконав, у зв`язку з
чим утворилась заборгованість у
розмірі 90.701 грн.86 коп., просили суд в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором №SAMDN3947 від 07
лютого 2007 року витребувати у
відповідача та передати в заклад
(володіння) шляхом вилучення ПАТ КБ
«ПриватБанк» предмет застави -
автомобіль ВАЗ-21114, реєстраційний
випуск НОМЕР_1, що належить на праві
власності ОСОБА_2; комплект ключів,
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу (технічний
паспорт) спірного автомобіля, а також
звернути стягнення на предмет застави -
автомобіль ВАЗ-21114, реєстраційний номер
НОМЕР_1, шляхом його продажу банком, з
укладанням від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
наданням повноважень на отримання
дублікату свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу замість
втраченого, зі зняттям вказаного
автомобіля з обліку в органах ДАЇ
України по свідоцтву про реєстрацію
транспортного засобу або його
дублікату для його подальшої
реалізації, а також наданням банку всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу. Стягнути солідарно з ПАТ
«А-Банк» і ОСОБА_2 на їх користь 10.000 грн.
та судовий збір.

Рішенням Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 10 вересня
2014 року у задоволенні позовних вимог
ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
Індустріального районного суду
м.Дніпропетровська від 10 вересня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
находить, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямованих на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти)
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до ст.6 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що відповідно до
договору №SAMDN3947 про відкриття
картрахунку і обслуговування
платіжної картки «Авторострочка» від 07
лютого 2007 року та ряду додаткових угод
№1 від 07 лютого 2007 року та №2 від 07
лютого 2007 року, укладених між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_2, останній
отримав кредит у сумі 47.655 грн.50 коп. зі
сплатою за користування ним 9,00%
відсотків на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 06 лютого 2014 року
(а.с.9-1-,11,12-14).

В забезпечення виконання зобов'язань
за договором №SAMDN3947 про відкриття
картрахунку і обслуговування
платіжної картки «Авторострочка»
відповідач ОСОБА_2 передав в залог
належний йому автомобіль ВАЗ-21114,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
підтверджується додатковою угодою №2
до договору №SAMDN3947 від 07 лютого
2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ
«ПриватБанк» (а.с.12-14,15).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

За договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб (ч.ч.1,3 ст.553 ЦК
України).

Відповідно до ст.572 ЦК України в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК України у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Згідно ч.1 ст.590 ЦК України звернення
стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Як вбачається з матеріалів
справи, ПАТ КБ «ПриватБанк» листом за
№30.1.0.0/7-110312/1356 від 23 серпня 2011 року, за
підписом провідного спеціаліста з
юридичної роботи ГО ПАТ КБ
«Приватбанк» Резниченко К.В.,
повідомляє, що кредитний договір
№SAMDN3947 (стосовно ОСОБА_2) закритий,
заборгованість по договору відсутня
(а.с.74).

Відомості, наведені у зазначеному
вище листі, позивачем не були
спростовані під час розгляду даної
справи.

Крім того, відповідачем надано
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу ВАЗ-21114, державний
номер НОМЕР_2, яке було ним отримано 05
жовтня 2011 року, після надання довідки
ПАТ КБ «ПриватБанк» про відсутність
боргу та зняття застави, відповідно до
якого здійснена перереєстрація
автомобіля відповідача та відсутня
застава (а.с.142).

Погоджуючись з листом від 23
серпня 2011 року, ПАТ КБ «ПриватБанк»
листом за №20.1.0.0.0/7-20110312/1356 від 05 червня
2013 року, тобто через два роки, за
підписом провідного спеціаліста з
обробки кореспонденції від державних
органів ГО Лонюк Я.М., додатково
повідомляють, що в зв'язку з технічною
помилкою комплексу була надана
помилкова інформація щодо відсутності
заборгованості у ОСОБА_2 (а.с.87).

Однак позивачем на надано доказів того,
яка саме технічна помилка відбулася
при наданні довідки, її дата,
тривалість та причини її не усунення,
службове розслідування за даним фактом
не проводилось.

Відповідно до ст.10 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК.

Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Згідно до вимог ст.57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.
Доказами , зокрема, є висновки
експертизи.

За ст.58 ЦПК України суд приймає до уваги
належні докази. Належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно ст.14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
установлених договором або актом
цивільного законодавства.

Відповідно до ст.545 ЦК України
прийнявши виконання зобов'язання,
кредитор повинен на вимогу боржника
видати йому розписку про одержання
виконання частково або в повному
обсязі.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що довідка є належним та
допустимим доказом відсутності боргу,
а тому, дослідивши надані сторонами
докази, суд першої інстанції оцінивши
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, обґрунтовано прийшов
до висновку про відсутність у
відповідача кредитної заборгованості
в розмірі 90.701 грн. 86 коп., оскільки
позивач не надав доказів щодо
існування заборгованості за кредитним
договором, і колегія суддів вважає, що
рішення суду є законним та
обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач не погасив заборгованість, а
довідка про її відсутність надана в
результаті помилки, не відповідають
дійсним обставинам справи, оскільки
дана довідка датована 23 серпня 2011 року,
а позивач звернувся з позовом 19 вересня
2012 року.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
з'ясувавши в достатньо повному об'ємі
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевіривши доводи та давши їм
правову оцінку, суд першої інстанції
постановив рішення, що відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, а приведені в
апеляційній скарзі доводи зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці.

Оскільки рішення суду постановлено з
додержанням норм матеріального й
процесуального права, підстав для його
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 10 вересня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Демченко Е.Л.

Судді:
Волошин М.П.

Куценко Т.Р.