Провадження № 4-с/344/94/14
У Х В А Л А

05 грудня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Бойчука О.В.

секретар
Кондратів Х.І.,

за участю: державного виконавця
Коцана П.Б.,

представника стягувача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду скаргу ОСОБА_2 на дії
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції ОСОБА_3 щодо
примусового виконання рішення та
скасування постанови про примусове
виконання,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на
дії державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції ОСОБА_3, яка полягає
у не надісланні цим державним
виконавцем заявнику копії постанови №
44026739 про відкриття виконавчого
провадження та скасування постанови у
ВП №44026739 від 27.10.2014 року про примусове
виконання рішення про виселення ОСОБА_2

Представник стягувача та державний
виконавець у судовому засіданні проти
задоволення скарги заперечили.

Заявник у судове засідання не
з’явився. Враховуючи положення
розділу VII Цивільного процесуального
кодексу України щодо строку розгляду
заяв, пов’язаних з виконанням судових
рішень, суд вважає, що скаргу слід
розглянути за відсутності заявника,
надіславши йому копію ухвали для
забезпечення можливості оскарження з
моменту отримання, що не позбавить його
права на справедливий розгляд справи.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Суд вважає, що строк подання скарги
заявником пропущено з поважних причин,
а тому, з метою захисту прав та
інтересів боржника його слід поновити.

Дослідивши матеріали заяви, суд
з’ясував, що до скарги не додано
належних доказів, які б підтвердили
викладені у скарзі обставини.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України, судові рішення ухвалюються
іменем України і є обов’язковими до
виконання на всій території України.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Таким чином, оскільки із скарги
вбачається, що заявник ОСОБА_2 є
боржником у виконавчому провадженні,
при розгляді скарги суд з’ясовував
наявність добровільного виконання ним
рішення, як підстави для усунення
обмежень щодо прав заявника.

Жодних доказів, які б свідчили про
фактичне виконання чи відсутність
зобов’язання щодо виконання боржником
ОСОБА_2 рішення, на забезпечення
виконання якого державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, заявником
суду не представлено.

Таким чином, дослідивши
матеріали справи, перевіривши чи діяв
державний виконавець відповідно до ст.
11 Закону України «Про виконавче
провадження», у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для вчинення дії;
безсторонньо; добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямована ця дія;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку, суд вважає, що підстав для
визнання неправомірними дій
державного виконавця при виконанні
судового рішення немає, а тому у
задоволенні вимог скарги слід
відмовити.

На підставі наведеного, ст.ст. 383-388 ЦПК
України, ст.ст. 11, 12, 25 Закону України
«Про виконавче провадження», керуючись
ст.ст. 209-210 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції ОСОБА_3 щодо
примусового виконання рішення та
скасування постанови про примусове
виконання – відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу
суду першої інстанції подається
протягом 5 днів з дня її проголошення. У
разі якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом 5
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

О.В.Бойчук