РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2014 року Київський
районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді
Губської Я.В.

при секретарі
Приблуда І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Харківського національного
медичного університету про визнання
незаконними та скасування наказів,
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, стягнення середньої
заробітної плати за затримку виплати
розрахунку, відшкодування моральної
шкоди

ВСТАНОВИВ:

15.07.2014 року ОСОБА_1 звернулась з позовом
до суду до Харківського національного
медичного університету про визнання
незаконними та скасування наказів,
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, стягнення середньої
заробітної плати за затримку виплати
розрахунку, відшкодування моральної
шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що з 1972 року вона
працювала у Науково-дослідному
інституті гігієни праці та
профзахворювань Харківського
національного медичного університету
(надалі НДІ гігієни праці та
профзахворювань ХНМУ), 01.10.01.2008 року її
було переведено на посаду провідного
інженера з охорони праці
експлуатаційно-технічного відділу
клініки НДІ гігієни праці та
профзахворювань ХНМУ. 12.06.2014 року її
було звільнено з роботи на підставі п.3
ст. 40 КЗпП України. Звільнення вважає
незаконним, оскільки фактів
систематичного невиконання без
поважних причин обов'язків нею не було
скоєно. Накази про застосування до неї
догани вважає необґрунтованими,
оскільки в них відсутня мотивувальна
частина та з ними вона не ознайомлена,
були видані з порушенням ст. 148 КЗпП
України.

Просить в уточненій позовній заяві (а.с.
97-105 т.1) поновити її на посаді
провідного інженера з охорони праці
експлуатаційно-технічного відділу НДІ
ГП та ПЗ ХНМУ, стягнути з відповідача
на її користь заробітну плату за час
вимушеного прогулу. У відповідності з
вимогами ст. 117 КЗпПУ стягнути середню
заробітну плату за 5 днів затримки
остаточного розрахунку у розмірі 220,79
грн. та у відшкодування моральної шкоди
суму в розмірі 40000 грн.

В обґрунтування моральної шкоди
посилається на те, що систематичні
протиправні дії відповідача, як то
безпідставне притягнення до
дисциплінарної відповідальності у
відповідності з наказами №№162, 422 (за
відсутності вини позивача) та подальше
безпідставне звільнення (згідно з
наказом №520) призвели до її моральних
страждань, втрати нею нормальних
життєвих зв'язків і вимагали від неї
додаткових зусиль для організації
свого життя.

В судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги підтримали
в повному обсязі та просили їх
задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
29.10.2014 року надала особисті пояснення
стосовно обставин справи та пояснила,
що деякі посадові обов'язки не
виконувала, оскільки вважала що до неї
ці обов'язки не відносяться.

В судовому засіданні представник
відповідача проти позовних вимог
заперечувала, зазначаючи про їх
необґрунтованість, надавши суду усні
та письмові пояснення.

Суд, вислухавши думку учасників
судового розгляду, свідків, дослідивши
матеріали справи, приходить до
наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.2 КЗпП України право громадян
на працю, - тобто на одержання роботи з
оплатою праці не нижче встановленого
державою мінімального розміру, -
включаючи право на вільний вибір
професії, роду занять і роботи,
забезпечується державою. Працівники
реалізують право на працю шляхом
укладення трудового договору про
роботу на підприємстві, в установі,
організації або з фізичною особою.

Згідно із ст. 43 Конституції України
кожен громадянин має право на працю, що
включає можливість заробляти собі на
життя працею, яку він вільно обирає або
на яку вільно погоджується.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, позивач ОСОБА_1
була прийнята в НДІ гігієни праці та
профзахворювань з 03.01.1997 року, а 01.10.2008
року була переведена на посаду
провідного інженера з охорони праці
експлуатаційно-технічного відділу
клініки НДІ ГП та ПЗ ХНМУ згідно наказу
№ 767 від 01.10.2008 року.

Згідно матеріалів справи, Харківський
НДІ гігієни праці та профзахворювань
було реорганізовано у Державне
Підприємство Харківське НДІ гігієни
праці та профзахворювань на підставі
Наказу Міністерства охорони здоров'я
України від 19.05.1997 року № 153. На підставі
Наказу Міністерства охорони здоров'я
України від 12.10.2006 року N 189-0 Державне
Підприємство Харківське НДІ гігієни
праці та профзахворювань
реорганізовано у НДІ гігієни праці та
профзахворювань Харківського
державного медичного університету. На
підставі Указу Президента України №
1135/2007 від 22.11.2007 року, Наказу
Міністерства охорони здоров'я України
№ 784 від 05.12.2007 року Харківському
Державному медичному університет
надано статус Харківського
Національного медичного університету.

Звертаючись з позовом до суду, позивач
ОСОБА_1 посилається на те, що на неї
неправомірно було накладено
дисциплінарні стягнення у вигляді
догани та її було незаконно звільнено
за ст. 40 п.3 КЗпП України.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що позивача ОСОБА_1 -
провідного інженера з охорони праці
експлуатаційного відділу НДІ ГП та ПЗ
ХНМУ наказом № 520-к від 12.06.2014 року
звільнено за систематичне невиконання
без поважних причин обов'язків,
покладених на неї трудовим договором,
як невідповідність займаній посаді, п.3
ст. 40 КЗпП України з 12.06.2014 року (а.с. 16).

Підставою даного наказу вказано:
службова записка директора НДІ ГП та
ПЗ ХНМУ від 21.05.2014 року; подання ректора
ХНМУ ОСОБА_2 від 27.05.2014 року; витяг з
протоколу № 50 засідання профкому
співробітників ХНМУ від 02.06.2014 року;
копія наказу ХНМУ № 162-к від 14.02.2014 року;
копія наказу ХНМУ № 422-к від 13.05.2014 року.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадках, в тому числі і за
систематичного невиконання
працівником без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України
підставами працівник може бути
звільнений лише за проступок на роботі,
вчинений після застосування до нього
дисциплінарного стягнення за
невиконання без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку.

Найпершою умовою для звільнення
працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України є
невиконання обов'язків, покладених на
нього трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку.
Трудовий договір завжди, незалежно від
того, в усній чи письмовій формі його
було укладено, містить умови, що
визначають обов'язки як працівника, так
і роботодавця. Ці умови можуть бути
прямими, тобто такими, що визначаються
та закріплюються безпосередньо в
самому трудовому договорі, а також
опосередкованими, які вже встановлені
законодавством, колективним договором,
посадовою інструкцією, правилами
внутрішнього розпорядку, а тому не
потребують додаткового закріплення у
трудовому договорі.

Як зазначено у п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» від 6
листопада 1992 р. № 9, за підставами п.3
ст.40 КЗпП України працівник може бути
звільнений лише за проступок на роботі,
вчинений після застосування до нього
дисциплінарного або громадського
стягнення за невиконання без поважних
причин обов'язків, покладених на
нього трудовим договором або
правилами внутрішнього трудового
розпорядку. У таких випадках слід
враховувати лише ті заходи
дисциплінарного стягнення, які
встановлені чинним законодавством і не
втратили юридичної сили за давністю
або внаслідок дострокового зняття (ст.
151 КЗпП), а також ті громадські
стягнення, які застосовані до
працівника за порушення трудової
дисципліни відповідно до положення або
статуту, що визначає діяльність
громадської організації, і з дня
накладення яких до видання наказу про
звільнення минуло не більше одного
року.

Згідно матеріалів справи та
встановлених в судовому засіданні
обставин, на позивача ОСОБА_1 -
провідного інженера з охорони праці
експлуатаційного відділу НДІ ГП та ПЗ
Харківського національного медичного
університету згідно посадової
інструкції (а.с. 42-44 т.1 ) були покладені
такі обов'язки: - Виконувати роботу,
обумовлену його індивідуальним планом;
- Приймати участь у розробці
комплексних заходів для досягнення
встановлених нормативів з охорони
праці з впровадженням прогресивних
технологій, позитивного досвіду з
охорони праці; - Приймати участь по
усуненню причин, що приводять до
нещасних випадків, професійних
захворювань та виконанню
профілактичних заходів, визначених
комісіями за підсумками розслідування
цих причин; - Приймати участь в
складанні разом з структурними
підрозділами комплексних заходів щодо
досягнення встановлених нормативів
безпеки, гігієни праці та виробничого
середовища; - Приймати участь в
розробці інструкцій, положень та інших
нормативних актів про охорону праці,
що діють в межах НДІ ГП та ПЗ ХНМУ; -
Приймати участь у розслідуванні
нещасних випадків та аварій на
виробництві в межах НДІ ГП та ПЗ ХНМУ; -
Приймати участь у роботі комісій з
атестації робочих місць; - Приймати
участь у роботі комісії по перевірці
знань з питань охорони праці
робітників НДІ ГП та ПЗ ХНМУ; -
Здійснювати постійний контроль за
додержанням працівниками НДІ ГП та ПЗ
ХНМУ правил з охорони праці; - Надавати
допомогу комісії профкому з питань
охорони праці в опрацюванні необхідних
матеріалів та їх реалізації; - Вести
облік нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій, а також
пошкоджень від цих подій; - Проводити
для прийнятих на роботу працівників
вступний інструктаж з питань охорони
праці; - Надавати методичну допомогу
керівникам структурних підрозділів
НДІ ГПтаПЗ ХНМУ у розробці заходів з
питань охорони праці; - Вести облік і
контролювати хід навчання з питань
охорони праці згідно з діючими
постановами Кабінету Міністрів
України та відомчих наказів; - Готувати
проекти наказів та розпоряджень з
питань охорони праці.

В п.1.2. посадової інструкції вказано, що
провідний інженер з охорони праці НДІ
ГП та ПЗ ХНМУ підпорядкований
начальнику відділу охорони праці ХНМУ
і проводить роботу під його
керівництвом.

З приводу підпорядкованості позивача
суд зазначає, що ОСОБА_1 працювала
провідним інженером з охорони праці в
НДІ ГП та ПЗ ХНМУ, що являється
структурним підрозділом ХНМУ,
безпосереднє керівництво якого
здійснює директор, який виконує свої
повноваження на постійній основі та в
межах Положення про НДІ ГП та ПЗ ХНМУ та
Статуту Університету, а керівництво
Клініки НДІ ГП та ПЗ ХНМУ відповідно до
Положення про Клініку НДІ ГП та ПЗ ХНМУ
- здійснює головний лікар. Згідно із п.
4.2, 4.3 «Положення про кабінет охорони
праці», передбачено, що
відповідальність за створення й
устаткування кабінету охорони праці, а
також контроль за його роботою
покладається на головного лікаря.
Організація роботи кабінету охорони
праці відповідно до положення служби
охорони праці й рекомендацій зі
структури й чисельності служби охорони
праці покладається головним лікарем на
інженера по охороні праці, який у
встановленому порядку пройшов
перевірку знань по охороні праці.

Тобто, у своїй діяльності при виконанні
службових обов'язків ОСОБА_1
підпорядковувалась головному лікарю
Клініки НДІ ГП та ПЗ ХНМУ, директору НДІ
ГП та ПЗ ХНМУ, начальнику відділу
охорони праці. Стосовно
підпорядкованості служби охорони
праці ХНМУ, то відповідно до п. 1.2.
затвердженого Положення про службу
охорони праці в ХНМУ: «...Служба охорони
праці підпорядковується безпосередньо
ректору університету...».

В цій же посадовій інструкції
зазначено, що провідний інженер з
охорони праці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ у своїй
діяльності керується законом України
«Про охорону праці», державними,
галузевими та університетськими
нормативними актами з охорони праці,
положенням, статутом та цією
інструкцією. З даною інструкцією
позивач ОСОБА_1 ознайомлена, що вона
підтвердила в судовому засіданні.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що 14.02.2014 року ОСОБА_1 було
оголошено догану за відсторонення від
виконання своїх посадових обов'язків
та низький рівень виконавчої
дисципліни згідно наказу № 162-к. (а.с. 46
т.1)

Підставою для винесення даного наказу
зазначено - службова записка директора
НДІ ГП та ПЗ ХНМУ ОСОБА_3 від 14.02.2014 року,
акт про відмову ОСОБА_1 надання
пояснення від 13.02.2014 року.

Встановлено, що до винесення догани
14.02.2014 року робота провідного інженера
з охорони праці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ ОСОБА_1
була предметом неодноразової
перевірки, так в червні 2013 року, що
знайшло своє відображення в протоколі
робочого засідання НДІ ГП та ПЗ ХНМУ
від 07.07.2013 року та видані попередження
про неприпустимість невиконання своїх
службових обов'язків.

Повторна перевірка стану охорони праці
в НДІ та особисто позивача була
проведена 15.01.2014 року. За результатами
даної перевірки складений план
усунення виявлених порушень
діяльності ОСОБА_1, де вказані ОСОБА_1
порушення: - відсутній контроль по
своєчасному проведенню інструктажу з
охорони праці в підрозділах НДІ ГППЗ
ХНМУ; відсутні річні та квартальні
плани робот; відсутній контроль за
строками проходження навчання з питань
охорони праці; відсутній план
первинного інструктажу на робочому
місці; інструкції з охорони праці не
доведено до працівників НДІ; відсутні
службові записки по результатам
проведення перевірок; відсутній
контроль за умовами радіаційної
безпеки на об'єктах підвищеної
небезпеки. (а.с. 27-28 т.2).

10.02.2014 року на робочому засіданні НДІ
гігієни праці та професійних
захворювань ОСОБА_1 було вказано на
зазначені недоліки та запропоновано їх
усунути у визначений термін. Станом на
13-14 лютого 2014 року ОСОБА_1 пояснювальну
записку по результатах перевірки не
надала, від дачі пояснень відмовилась,
недоліки в роботі, передбачені
посадовою інструкцією не усунула, про
що було складено акт від 13.02.2014 року,
службова записка від 14.02.2014 року та
оголошено догану наказом № 162-к від
14.02.2014 року (а.с. 21-26 т.2).

Згідно акту від 25.02.2014 року ОСОБА_1
відмовилась від ознайомлення з наказом
№ 162-к від 14.02.2014 року ( а.с. 23 т.2).

Судом встановлено, що 01.04.2014 року було
проведено повторну перевірку стану
охорони праці та протипожежної безпеки
в НДІ ГП та ПЗ ХНМУ та виявлено, що план
заходів по усуненню недоліків, яка
встановила попередня перевірка,
виконаний не в повному обсязі: - не до
всіх працівників доведені інструкції з
охорони праці (відповідальна особа -
ОСОБА_4); - відсутній план навчань
працівників на 2014 рік (відповідальна
особа - ОСОБА_1); - план роботи на 2014 рік
провідного інженера з охорони праці
відсутній. (а.с. 33 т.2).

Згідно акту від 01.04.2014 року ( а.с. 173 т.1)
ОСОБА_1 була ознайомлена 01.04.2014 року з
наказом від 24.03.2014 року про перевірку,
однак від підпису про ознайомлення з
наказом відмовилась.

Всі обов'язки в роботі інженера з
охорони праці, недоліки якої виявлені
перевірками, передбачені посадовою
інструкцією інженера з охорони праці
НДІ ГП та ПЗ ХНМУ, з якою позивач ОСОБА_1
ознайомлена та заперечень щодо
посадових обов'язків, закріплених в цій
інструкції до керівництва протягом
часу своєї роботи на доводила.

Також, суд зазначає, що в судовому
засіданні 29.10.2014 року позивач ОСОБА_1
при дачі особистих пояснень пояснила,
що деякі посадові обов'язки не
виконувала, оскільки вважала що до неї
ці обов'язки не відносяться. Це
стосується посадових обов'язків щодо
проведення вступного інструктажу, що
закріплено в п. 2.12 Інструкції,
атестації робочих місць ( п.2.7.
Інструкції), доведення інструкцій з
охорони праці до працівників ( п.2.9.
Інструкції та інше).

Згідно службової записки директору
НДІ ГП та ПЗ ХНМУ ОСОБА_3 від 30.04.2014 року
вбачається, що стан охорони праці в
НДІ ГП та ПЗ ХНМУ та особисто
провідного інженера з охорони праці
ОСОБА_1 перевірявся неодноразово. Їй
після кожної перевірки вказували на
недоліки в роботі, просили звернути
увагу на стан охорони праці в НДІ ГП та
ПЗ ХНМУ. На останню перевірку 01.04.2014
року пояснень ОСОБА_1 не надала,
недоліки в роботі станом на 30.04.2014 року
не усунула та не прийняла належних дій
для усунення вказаних недоліків.
Згідно акту від 13.05.2014 року ОСОБА_1
ознайомившись 06.05.2014 року із службовою
запискою за результатами перевірки
пояснень по усуненню порушень не
надала. (а.с. 30-31 т.2).

Тобто, судом встановлено, що станом на
30.04.2014 року та 13.05.2014 року позивач
ОСОБА_1 не усунула виявлені та вказані
їй порушення в роботі, продовжувала
неналежним чином їй виконувати, що
стало підставою для винесення їй
догани 13.05.2014 року згідно наказу № 422-к.
( а.с. 29 т.2).

Посилання представника позивача на
порушення вимог КЗпП України при
винесення догани 13.05.2014 року суд вважає
необґрунтованими, оскільки повторні
порушення в роботі позивача були
виявлені 01.04.2014 року, продовжували
існувати та не були усунуті 30.04.2014
року, та за повторною вимогою
керівництва не усунуті і 13.05.2014 року.

Згідно акту від 14.05.2014 року ОСОБА_1
ознайомившись з наказом № 422-к від
13.05.2014 року про винесення догани від
підпису про ознайомлення відмовилась.

Допитані в судовому засіданні в якості
свідків інспектор з відділу кадрів
ОСОБА_5 та завідуюча канцелярією
ОСОБА_6 підтвердили, що усі накази та
документи надавались ОСОБА_1 для
ознайомлення, однак вона в присутності
комісії відмовлялась їх отримувати,
розписуватись, надавати пояснення, про
що були складені акти.

Згідно представлених до суду доказів,
станом на день винесення наказу № 520-к
від 12.06.2014 року про звільнення позивача
за ст. 40 п.3 КЗпП України ОСОБА_1
недоліки в роботі, передбачені її
посадової інструкцією та виявлені під
час неодноразових перевірок не
усунуті.

Ці обставини підтверджуються даними,
викладеними в службовій записці
директора НДІ ГП та ПЗ ХНМУ ОСОБА_3 від
21.05.2014 року про те, що ОСОБА_1 не
прийняла належних дій для усунення
недоліків в роботі, пояснень щодо
усунення недоліків не надала, що
свідчить про її невідповідність
займаній посаді. Також, виявлені
факти не усунення недоліків знайшли
своє підтвердження в поданні ректора
Харківського національного медичного
університету ОСОБА_2, в якому
зазначено, що станом на 27.05.2014 року
недоліки у роботі на посаді провідного
інженера з охорони праці
експлуатаційно-технічного відділу
клініки НДІ ГП та ПЗ ХНМУ ОСОБА_1 не
усунуто, підстав для зняття
дисциплінарних стягнень немає. (а.с. 35-37
т.2).

Допитані в судовому засіданні свідки -
головний лікар клініки ОСОБА_7 та
начальник відділу охорони праці
ОСОБА_8 підтвердили, що ОСОБА_1
неодноразово робились як усні, так і
письмові зауваження щодо невиконання
своїх посадових обов'язків, після
проведених перевірок були прохання
надати пояснення з приводу порушень,
однак недоліки в роботі позивачем не
усунуті, про що були складені акти та
службові записки.

Посилання представника позивача на
поважність причин не усунення
недоліків в роботі ОСОБА_1 не знайшло
свого підтвердження в судовому
засіданні. Судом досліджено усі
докази, надані позивачем в
обґрунтування поважності неусунення
недоліків, виявлених керівництвом.

Згідно протоколу № 50 засідання
профкому співробітників Харківського
національного медичного університету
від 02.06.2014 року первинною
профспілковою організацією дано згоду
адміністрації ХНМУ на звільнення
провідного інженера з охорони праці
експлуатаційно-технічного відділу
клініки НДІ ГП та ПЗ ХНМУ ОСОБА_1 за
систематичне невиконання без поважних
причин обов'язків, покладених на неї
трудовим договором, як
невідповідність займаній посаді, за
пунктом 3 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 44-45 т.2).

На дане засідання позивач була
запрошена 29.05.2014 року, однак не
з'явилась без поважних причин та не
повідомила керівництво про причини
своєї неявки. (а.с. 42-43 т.2).

Наказом ректора Харківського
національного медичного університету
№ 520-к від 12.06.2014 року ОСОБА_1, провідний
інженер з охорони праці
експлуатаційно-технічного відділу
клініки НДІ гігієни праці та
професійних захворювань ХНМУ 12.06.2014
року за систематичне невиконання без
поважних причин обов'язків, покладених
на неї трудовим договором, як
невідповідність займаній посаді, ст. 40
п.3 КЗпП України. Зазначено про вказівку
бухгалтерії виплатити грошову
компенсацію за невикористану
відпустку 44 к.д. (а.с. 34 т.2).

Підставою для винесення даного наказу
вказано: службова записка директора
НДІ ГП та ПЗ ХНМУ від 21.05.2014 року;
подання ректора ХНМУ ОСОБА_2 від 27.05.2014
року; витяг з протоколу № 50 засідання
профкому співробітників ХНМУ від 02.06.2014
року; копія наказу ХНМУ № 162-к від 14.02.2014
року; копія наказу ХНМУ № 422-к від 13.05.2014
року.

Посилання позивача також про те, що
формулювання наказів про оголошення
догани та про звільнення є
необґрунтованим, оскільки чинним
законодавством України не передбачено
необхідності вказувати на відповідний
пункт посадової інструкції, який став
підставою для порушення клопотання про
оголошення догани, звільнення, у
розпорядженнях та наказах про
звільнення.

Твердження щодо упередженого
ставлення до позивача з боку
керівництва та ненадання згоди на
відпустку і це є підставою для
звільнення, також не знайшло свого
підтвердження в судовому засіданні і є
необґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позивачкою
ОСОБА_1 не наведено жодної норми права,
яка б була порушена в процесі її
звільнення, а тому підстав для
скасування наказів про винесення
догани та звільнення суд не вбачає, її
звільнення проведено з дотриманням
норм трудового законодавства.

Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП УКраїни
в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Судом не вбачається підстав для
задоволення позовних вимог про
стягнення на користь позивача
середньої заробітної плати за час
затримки виплати у розмірі 220,79 грн.,
оскільки виплата була проведена
вчасно ХНМУ. Відсутні підстави і для
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, оскільки суд
відмовляє позивачу у поновленні на
роботі.

Згідно вимог ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Під час розгляду справи судом не
встановлено підстав для
відшкодування на користь позивача
моральної шкоди в розмірі 40000 грн.,
оскільки суд відмовляє в поновленні
на роботі та

позивачем не надано належних,
допустимих доказів та обґрунтування
щодо підтвердження факту нанесення
моральних страждань та нанесення шкоди
здоров'ю ОСОБА_1 саме діями відповідача.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню в повному
обсязі, у зв'язку з чим суд відмовляє
позивачу в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,61,79,88,169,209, 212-215,218
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківського
національного медичного університету
про визнання незаконними та
скасування наказів №№422к,520к від 13.05.2014
року та 12.06.2014 року відповідно,
поновлення на роботі на посаді
провідного інженера з охорони праці
експлуатаційного відділу НДІ ГП та ПЗ
Харківського національного медичного
університету, стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу,
стягнення середньої заробітної плати
за час затримки виплати розрахунку,
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 40000 грн. - залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя -