Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/4760/14
Головуючий у 1 інстанції: Худіна
Суддя-доповідач: Бабак А.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів
Бабак А.М.

Полякова
О.З.

При секретарі: Бабенко
Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 18 червня 2014 року

у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ
ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК
«ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»)
звернулось до Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що відповідно до укладеного
договору № GOXRRX07201718 від 08.02.2007 року
ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 2268,00
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. Відповідач підтвердив свою
згоду на те, що підписана заява разом з
Умовами надання кредиту фізичним
особам «Розстрочка» складає між ним та
банком договір, про що свідчить підпис
відповідача у заяві.

У зв'язку з неналежним виконання
зобов'язань за кредитним договором,
станом на 22.01.2014 року відповідач має
заборгованість - 49955,09 грн., яка
складається з 2268,00 грн. - заборгованості
за кредитом; 18167, 19 грн. - заборгованості
по процентам за користування кредитом;
611, 27 грн. - заборгованості по комісії за
користування кредитом; 26053, 63 грн. - пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 500,00 грн. -
штрафу (фіксована частина); 2355, 00 грн. -
штрафу (процентна складова).

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач просив стягнути 49955,09 грн.
заборгованості за кредитом та судові
витрати з відповідача на свою користь.

Рішенням Артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 18 червня 2014
року позовні вимоги ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі
49955,09 грн. за кредитним договором №
GOXRRX07201718 від 08.02.2007 року, яка складається
з 2268,00 грн. - заборгованості за кредитом;
18167, 19 грн. - заборгованості по процентам
за користування кредитом; 611, 27 грн. -
заборгованості по комісії за
користування кредитом; 26053, 63 грн. - пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 500,00 грн. -
штрафу (фіксована частина); 2355, 00 грн. -
штрафу (процентна складова).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» суму судових витрат у
розмірі 499, 55 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим,
висновки суду не відповідають
обставинам справи і наданим доказам,
рішення ухвалено з порушенням судом
норм матеріального та процесуального
права, оскільки суд першої інстанції не
застосував строк позовної давності та
не звернув увагу на те, що Банк
неодноразово вже звертався до суду з
позовом про стягнення з нього суми
боргу за кредитом. Просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким застосувавши строк позовної
давності, відмовити у задоволенні
позову.

Відповідно до розпорядження ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну
територіальної підсудності судових
справ, підсудність даної справи
визначена апеляційному суду
Запорізької області.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не
відповідає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, та
порушення або неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
08 лютого 2007 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір за яким, Банк надав
ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 2268,00
гривень. Згідно умов кредитного
договору, який складається із заяви
позичальника та Умов і правил надання
банківських послуг, кредит надано з
умовою сплати за користування кредитом
відсотків у розмірі 12% на рік на суму
заборгованості за кредитом. Термін дії
кредитного договору встановлений
строком 12 місяців до 08 лютого 2008 року.
Строк позовної давності визначений п.5.5
Правил визначений сторонами у 5 років
(а.с. 4-9).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» та стягуючи
заборгованість за кредитним договором
з урахуванням заборгованості по
процентам, комісії за користування
кредитом та штрафів, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
не виконує взяті на себе зобов'язання
за кредитним договором, та допустив
заборгованість по кредиту, чим порушує
умови договору, а тому повинен нести
відповідальність, передбачену
договором.

Судова колегія з таким висновком суду
погоджується частково.

При вирішенні спору про стягнення
заборгованості судом першої інстанції,
у відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК
України, повно, всебічно та об'єктивно
з'ясовані обставини справи на які
посилалися сторони, дана належна
правова оцінка правовідносинам, які
склалися між учасниками процесу, та
правильно визначений закон, що їх
регулює.

Відповідно до статті 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або
інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України
укладений між сторонами договір є
обов'язковим для виконання. Згідно з п. 1
ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України
зазначений договір є підставою
виникнення зобов'язань.

Відповідно ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору або
інших умов та вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно заяви позичальника, ОСОБА_3
погодився, що його заява разом з
пам'яткою клієнта, Умовами і правилами
надання банківських послуг, а також
тарифами, складає між ним та банком
договір про надання банківських
послуг. Порядок погашення кредиту
визначений розділом 6 Умов і правил
надання банківських послуг.

При вирішенні спору судом першої
інстанції правильно застосовані норми
ст. 526,530 ЦК України та правомірно
задоволено позов про стягнення суми
заборгованості за кредитом - 2268,00 грн.,
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 18167,19 грн.;
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 611,27 грн., штраф
(фіксована частина) - 500 грн.; штраф
(процентна складова) - 2355,00 грн.) що
відповідає умовам кредитного договору
від 02 лютого 2007 року.

Разом з цим розмір пені, що стягнутий
за рішенням суду в декілька раз
перевищує розмір заборгованості за
кредитом.

Судова колегія враховуючи принципи
справедливості, добросовісності та
розумності, що закріплені в ст. 3 ЦК
України,з урахуванням вимог ч. 3 ст. 551 ЦК
України, відповідно яких, за рішенням
суду може бути зменшений розмір
неустойки (штраф, пеня), якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення, дійшла висновку про
зменшення пені за користування
кредитом до 2000,00 грн.

За цих обставин, рішення суду в частині
стягнення пені підлягає зміні та
стягненню підлягає пеня у розмірі 2000,00
грн.

Відносно доводів апелянта про те, що
Банк неодноразово звертався до суду з
позовом про стягнення з нього суми
боргу за кредитом у 2007, 2008 та 2014 роках і
його заяви залишені без розгляду, то в
силу ч.2 ст. 207 ЦПК України, залишення
позовної заяви без розгляду не
перешкоджає повторному зверненню до
суду з таким самим позовом.

Щодо доводів апелянта відносно
застосування строку позовної давності,
то судова колегія зазначає наступне.

Із вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу особа може
звернутися до суду у межах строку
позовної давності (ст. 256 ЦК України).
Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України,
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

Умовами п. 5.5. укладеного між сторонами
кредитного договору тривалість
позовної давності за вимогами про
повернення кредиту, процентів за
користування ним, пені, штрафів та всіх
видатків банку за цим договором
визначено у 5 років.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право у примусовому порядку через суд.

Якщо умовами договору встановлені
окремі самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення (постанова Верховного
Суду України від 6 листопада 2013 року №
6-116цс13).

Із наданого позивачем розрахунку
вбачається, що останній платіж за
користування кредитом (сплата
відсотків) позичальником здійснений 07
квітня 2009 року (а.с. 3).

За нормами цивільного законодавства,
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

Оскаржуючи рішення суду першої
інстанції, апелянт наполягав на тому,
що ним у суді першої інстанції під час
першого судового засідання усно
заявлялося клопотання про
застосування строку позовної давності.

При підготовці справи до судового
розгляду, судовою колегію прослуханий
диск на якому здійснювався технічний
запис як першого так і послідуючих
судових засідань, однак, клопотання про
застосування строку позовної давності
відповідачем не заявлялося.

Оскільки, рішення по суті спору
ухвалюється судом першої інстанції, а
на стадії апеляційного провадження
здійснюється лише перевірка
законності й обґрунтованості рішення
суду (ст. 303 ЦПК України), то заява про
застосування позовної давності може
бути розглянута, якщо вона подана під
час розгляду справи у суді першої
інстанції.

Відповідно до вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК
України суд першої інстанції
зобов'язаний з'ясувати всі обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, зокрема вирішити
питання про те, чи є фактичні дані, які
пов'язані із пропуском строку позовної
давності, чи заявлено про це стороною у
справі та чи є такі причини пропуску
самостійною підставою відмови у позові
(за відсутності обставин, які свідчать
про їх поважність, та за
обґрунтованості позовних вимог).

За таких обставин, заява апелянта
ОСОБА_3 про застосування строку
позовної давності не може бути
розглянута на стадії апеляційного
провадження, оскільки така заява ним
не заявлялася у суді першої інстанції.

Враховуючи наведене, судова колегія
дійшла висновку про зміну рішення суду
першої інстанції в частині стягнення
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором у сумі 26053,63
грн. та в частині стягнення судових
витрат. Стягненню підлягає пеня у
розмірі 2000,00 грн., а тому, відповідно,
судові витрати підлягають стягненню
пропорційно задоволених вимог у сумі
259,03 грн., відповідно вимог ст. 88 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 18 червня 2014
року в частині стягнення пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором у сумі 26053,63 грн. та в
частині стягнення судових витрат
змінити, зменшивши розмір стягнення
пені до 2000,00 грн. (двох тисяч грн.) та
судових витрат до 259,03 грн. (двісті
п'ятдесят дев'ять грн. 03 коп.).

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: