АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Винту Ю.М., Заводян К.І.,

секретар Скрипник С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в
інтересах якої діє ОСОБА_2, на рішення
Шевченківського районного суду
м.Чернівці від 29 жовтня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості.
Посилалось на те, що 27.03.2006 року між
сторонами був укладений кредитний
договір б/н, згідно якого ОСОБА_1
отримала кредит у сумі 4000,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 48,00 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом. У зв'язку з
порушенням ОСОБА_1 взятих на себе
кредитних зобов'язань станом на 12.05.2014
року за нею утворилася заборгованість
в сумі 23359,37 грн., яка складається із:
заборгованості за кредитом в сумі 2902,22
грн.; заборгованості по процентам за
користування кредитом в розмірі 18868,61
грн., а також 500,00 грн. - штраф (фіксована
частина); 1088,54 грн. - штраф (процентна
складова). Просило стягнути з
відповідачки вищезазначену
заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Чернівці від 29 жовтня 2014 року
позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
договором б/н від 27.03.2006 року в розмірі
23359,37 грн.

Вирішено питання про стягнення
судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, в
інтересах якої діє ОСОБА_2, просить
вищезазначене рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким відмовити у
задоволені позову. Посилається на те,
що судом першої інстанції були
порушені норми матеріального і
процесуального права, а висновки суду
не відповідають обставинам справи.
Зазначає, що судом безпідставно не було
задоволено її заяву про застосування
строку позовної давності, оскільки
погашення кредиту вона не здійснювала,
а банк самостійно робив списання
коштів з її рахунку, на яке не отримував
згоди. Крім того, з умовами та правилами
надання банківських послуг вона не
ознайомлювалась і про них їй під час
підписання кредитного договору відомо
не було.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи в межах заявлених в
суді першої інстанції вимог, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та відповідачкою 27.03.2006
року був укладений кредитний договір
б/н, згідно якого ОСОБА_1 отримала
кредит у сумі 4000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 48,00 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом. У зв'язку з порушенням
ОСОБА_1 взятих на себе кредитних
зобов'язань станом на 12.05.2014 року за нею
утворилася заборгованість в сумі 23359,37
грн., яка складається із:
заборгованості за кредитом в сумі 2902,22
грн.; заборгованості по процентам за
користування кредитом в розмірі 18868,61
грн., а також 500,00 грн. - штраф (фіксована
частина); 1088,54 грн. - штраф (процентна
складова).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

Із заяви позичальника ОСОБА_1 від
27.03.2006 року вбачається, що вона отримала
кредит у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку. У
заяві від 27.03.2006 року на отримання
кредиту вказано, що боржник ОСОБА_1
ознайомилася та згодна із умовами
надання банківських послуг, правилами
користування платіжною карткою та
тарифами банку, які були надані у
письмовій формі, своїм підписом
підтвердила факт про надання їй повної
інформації щодо умов кредитування
(а.с.7).

З графи «банківські послуги»
кредитного договору від 27.03.2006 року
вбачається, що поле, в якому має бути
зазначено номер картки, з якої може
сплачуватися заборгованість за
кредитним лімітом шляхом списання
банком коштів, не заповнене.

Відповідно до розділу ІІ п.3.1.2 умов та
правил надання банківських послуг
(далі - умови) дата закінчення дії карт,
виданих довіреним особам тримача,
співпадає з датою закінчення дії карти
тримача.

Згідно розділу ІІ п. 3.1.3 умов після
закінчення строку дії відповідна карта
пролонгується банком на новий строк
(шляхом надання клієнту карти з новим
строком дії), якщо раніше (до початку
місяця закінчення строку дії) не
надійшла письмова заява тримача про
закриття карткового рахунку, а також
при умові наявності грошових коштів на
картковому рахунку для оплати послуг
по виконанню розрахункових операцій за
картковим рахунком (в останній день
місця закінчення строку дії) і при
дотриманні інших умов пролонгації,
передбачених договором.

Відповідно до розділу ІІ п.3.1.5 умов
замовлені клієнтом карти, в тому числі
пролонговані з новим строком дії, проте
не отримані, зберігаються в банку для
видачі клієнту: цільові (зарплатні,
пенсійні, соціальні) - 3 місяці;
корпоративні, особисті платіжні по
дебітній, кредитній і
дебітно-кредитній схемах - 6 місяців.

Згідно розділу ІІ п.4.1. зарахування
(поповнення) грошових коштів на
картковий рахунок здійснюється по
номеру картки/рахунку і може
здійснюватися шляхом внесення готівки
в касу банку або перерахунком з
рахунків в інших банках, за допомогою
переказу коштів з інших поточних чи
депозитних рахунків фізичної особи, а
також з рахунків інших осіб за їх
дорученням у відповідності до діючого
законодавства.

Оскільки ОСОБА_1 в суді першої
інстанції заперечувала надання
дозволу на списання коштів з іншої
карти, а банк не подав доказів про
зазначення номера дебітної карти
клієнтом для списання коштів, колегія
суддів приходить до висновку, що
списання коштів на погашення відсотків
були зроблені банком без погодження з
її держателем.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Оскільки умовами договору (графіком
погашення кредиту) встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення
строку його погашення.

Таким чином, якщо за умовами договорів
погашення кредиту та процентів повинно
здійснюватись позичальниками
частинами кожного місяця, у рахунок
чого вносяться кошти, початок позовної
давності для стягнення цих платежів
необхідно обчислювати з моменту
(місяця, дня) невиконання
позичальниками кожного із цих
зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 подала до суду заяву про
застосування строку позовної давності
до даних правовідносин (а.с.47). Останнє
погашення заборгованості відповідачка
здійснила 20.09.2010 року, а з позовом до
суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в
суд з позовом 15.07.2014 року.

За таких обставин, з висновком суду про
необґрунтованість заяви про
застосування позовної давності не
можна погодитись, тому що він
ґрунтується на неправильному
застосуванні норм матеріального права
та невідповідності висновків суду
обставинам справи.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права, а також розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
що викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглядав
справу. Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Враховуючи наведене, рішення
Шевченківського районного суду
м.Чернівці від 29 жовтня 2014 року
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволені позову.

В силу ст.88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

На підставі вищевикладеного, керуюсь
ст. 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів,
-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, я інтересах
якої діє ОСОБА_2, задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Чернівці від 29 жовтня 2014 року
скасувати.

У задоволені позову публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» на користь ОСОБА_1
сплачений судовий збір за подачу
апеляційної скарги в сумі 121,80 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: