Справа № 452/1686/14-ц
УХВАЛА

судового засідання

19 червня 2014 року

м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд
Львівської області

у складі: головуючого-судді Кравціва
В.І.,

з участю
секретаря
Добрянського І.І.,

розглянувши у порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК
України скаргу публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» на дії старшого державного
виконавця ВДВС Самбірського МРУЮ
Львівської області Присліпської Г.Р.,

встановив:

ПАТ «Львівгаз» 11.06.2014 року звернулося
до суду зі скаргою про визнання
неправомірними дій старшого
державного виконавця ВДВС
Самбірського МРУЮ Львівської області
Присліпської Г.Р. щодо винесення
постанови від 27.05.2014 року про відмову у
відкритті виконавчого провадження про
стягнення заборгованості за спожитий
газ із ОСОБА_1 та скасування даної
постанови.

У обґрунтування своєї скарги ПАТ
«Львівгаз» посилалося на те, що 28
серпня 2013 року Самбірським
міськрайонним судом Львівської
області був виданий судовий наказ про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
спожитий природний газ в сумі 439,95 грн.,
який пред’явлено до виконання, але
старший державний виконавець ВДВС
Самбірського МРУЮ Львівської області
Присліпська Г.Р. 27.05.2014 року винесла
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження, у якій
зазначено, що виконавчий документ не
відповідає вимогам ст. 18 Закону України
«Про виконавче провадження», а саме не
вказано ідентифікаційний номер
боржника та дату народження, що
суперечить правилам ст. 103 ЦПК України,
в якій наведений вичерпний перелік
реквізитів судового наказу.

Представник заявника у судове
засідання не з’явився, від заявника
надійшла заява про розгляд справи за
відсутності його представника та
підтримання вимог скарги.

Старший державний виконавець ВДВС
Самбірського МРУЮ Львівської області
Присліпська Г.Р. у судове засідання не
з’явилася, просила розглядати скаргу
за її відсутності, надала письмове
заперечення про відмову у задоволенні
скарги, посилаючись на те, що під час
винесення оскаржуваної постанови
керувалася чинним законодавством.

З’ясувавши всі обставини скарги та
перевіривши її доказами, суд дійшов до
висновку про задоволення скарги з
таких підстав.

Згідно ст. 383 ЦПК України учасники
виконавчого провадження та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до суду із
скаргою, якщо вважають, що рішенням,
дією або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Із судового наказу № 452/1984/13-ц від 25
червня 2013 року, виданого Самбірським
міськрайонним судом Львівської
області, видно, що із ОСОБА_1 стягнуто
на користь ПАТ «Львівгаз»
заборгованість за послуги
газопостачання в сумі 439,95 грн. (а.с. 4).

Із постанови від 27.05.2014 року про відмову
в прийнятті до провадження виконавчого
документа відомо, що старшим державним
виконавцем ВДВС Самбірського МРУЮ
Львівської області Присліпською Г.Р.
відмовлено у прийнятті до провадження
судового наказу № 452/1984/13-ц та у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання вказаного
судового наказу, так як у виконавчому
документі відсутні дані, які б
ідентифікували боржника, зокрема дата
народження та його індивідуальний
ідентифікаційний номер (а.с. 3).

Однак, дану постанову слід визнати
неправомірною.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 102 ЦПК України
видача судового наказу проводиться без
судового засідання і виклику стягувача
та боржника для заслуховування їх
пояснень.

Згідно ч. 1 ст. 103 ЦПК України у судовому
наказі зазначаються дата видачі
наказу; найменування суду, прізвище та
ініціали судді, який видав судовий
наказ; ім’я (найменування) стягувача і
боржника, їх місце проживання або
місцезнаходження; посилання на закон,
на підставі якого підлягають
задоволенню заявлені вимоги; сума
грошових коштів, які підлягають
стягненню, а також розрахунковий
рахунок боржника (юридичної особи) в
установі банку, з якого повинні бути
стягнуті грошові кошти, якщо такий
повідомлений заявником; сума судових
витрат, що сплачена заявником і
підлягає стягненню на його користь з
боржника; відомості про порядок та
строки подання заяви про скасування
судового наказу.

Частиною другою цієї статті
встановлено, що судовий наказ має
відповідати вимогам до виконавчого
документа, встановленим Законом
України «Про виконавче провадження» та
обов’язково містити положення про
дату видачі судового наказу стягувачу,
дату набрання судовим наказом законної
сили та строк пред’явлення судового
наказу до виконання. Зазначені
відомості вносяться до судового наказу
у день його видачі стягувачу для
пред’явлення до виконання.

Із судового наказу, виданого 25 червня
2013 року Самбірським міськрайонним
судом Львівської області, вбачається,
що він відповідає вимогам ст. 103 ЦПК
України.

Відповідно до п. 6) ст. 26 Закону України
«Про виконавче провадження» однією з
підстав для відмови у відкритті
виконавчого провадження є
невідповідність виконавчого документа
вимогам, передбаченим ст. 18 цього
Закону.

Згідно п. 3) ч. 1 ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» у виконавчому
документі зазначаються, зокрема повне
ім’я (прізвище, власне ім’я та по
батькові) для фізичних осіб стягувача
і боржника, їх місце проживання чи
перебування для фізичних осіб,
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер
і серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це
відповідні органи державної влади та
мають відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які
ідентифікують стягувача та боржника чи
можуть сприяти примусовому
виконанню, зокрема, дата народження
боржника та його місце роботи
(для фізичних осіб), місцезнаходження
майна боржника, рахунки стягувача та
боржника тощо.

Отже, ідентифікаційний номер
стягувача та боржника відносяться до
обов’язкових реквізитів виконавчого
документа, а дата народження боржника -
до інших даних, які ідентифікують
боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ.

Однак, ст. 98 ЦПК України, якою
передбачено вимоги до форма і змісту
заяви про видачу судового наказу, не
встановлено, що у такій заяві повинно
бути зазначено індивідуальний
ідентифікаційний номер боржника та
його дата народження, і оскільки
відповідно до ст. 102 цього Кодексу у
разі прийняття судом ухвали про
відкриття наказного провадження, суд у
триденний строк з моменту її
постановлення видає судовий наказ по
суті заявлених вимог та видача
судового наказу проводиться без
судового засідання і виклику стягувача
та боржника для заслуховування їх
пояснень, то суду не відомі дані про
індивідуальний ідентифікаційний номер
боржника та його дату народження.

Ураховуючи наведене, судовий наказ №
452/1984/13-ц, виданий 25 червня 2013 року
Самбірським міськрайонним судом
Львівської області відповідає вимогам
виконавчого документа.

Відповідно до п. 3) ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні
для проведення виконавчих дій
пояснення, довідки та іншу інформацію,
у тому числі конфіденційну, тобто у
разі незазначення індивідуального
ідентифікаційного номера боржника у
судовому наказі державний виконавець
може самостійно звернутися до
відповідного державного органу
державної податкової служби із запитом
про витребування довідки про
індивідуальний ідентифікаційний номер
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків) боржника.

Отже, старшим державним виконавцем
ВДВС Самбірського МРУЮ Львівської
області Присліпською Г.Р. неправомірно
була винесена постанова про відмову в
прийнятті до провадження судового
наказу № 452/1984/13-ц та у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання вказаного судового наказу.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов’язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи
свободи.

Керуючись ст.ст. 208-210, 383- 387
ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Львівгаз» задовольнити
повністю.

Визнати неправомірними дії
старшого державного виконавця ВДВС
Самбірського МРУЮ Львівської області
Присліпської Г.Р. щодо винесення
постанови від 27.05.2014 року про відмову в
прийнятті до провадження судового
наказу № 452/1984/13-ц та у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання вказаного судового наказу.

Зобов’язати старшого державного
виконавця ВДВС Самбірського МРУЮ
Львівської області Присліпську Г.Р.
прийняти виконавчий документ - судовий
наказ № 452/1984/13-ц за заявою
публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» і вирішити питання про
відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не буде подано, і може бути
оскаржена в апеляційному порядку
шляхом подання апеляційної скарги
через місцевий суд до апеляційного
суду Львівської області протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

У разі подання апеляційної скарги
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя