22-ц/775/1333/2014(м)
Головуючий у І інстанції Голуб Т.І.
Доповідач Барков В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року
м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Ткаченко Т.Б.,

Мальцевої Є.Є.,

при секретарі Бєльченко Б.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Маріуполі
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Волноваського районного суду
Донецької області від 29 липня 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Волноваського районного суду
Донецької області від 29 липня 2014 року
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у
відшкодування матеріальної шкоди 30 300
грн. 60 коп., моральної шкоди - 3 000 грн., 1 180
грн. 80 коп. за проведення експертизи та
243 грн. 60 коп. судового збору.

Не погоджуючись з цим рішенням,
відповідач ОСОБА_2 звернувся із
апеляційною скаргою в якій просив
рішення суду скасувати та ухвалити
нове про відмову в задоволенні позову,
посилаючись на недоведеність обставин,
що мають значення для справи, які суд
вважав встановленими та на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
представника позивачки адвоката
ОСОБА_5, яка просила апеляційну скаргу
відхилити, дослідивши матеріали справи
в межах апеляційного оскарження та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
повно, всебічно і об'єктивно перевірив
доводи позивачки, правильно застосував
норми матеріального права і прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
відповідальність за матеріальну шкоду
необхідно покласти на відповідача
ОСОБА_2, оскільки шкода заподіяна з його
вини.

Цей висновок суду підтверджується
дослідженими в судовому засіданні
доказами, які надані сторонами.

Згідно з положеннями ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК
України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом, якщо
вона не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого.

Як встановлено судом, 25 липня 2013 року о
13 год. 00 хв. ОСОБА_2, керуючі мопедом
«Мустанг», на перехресті рівнозначних
доріг вулиць Безіменного та
Дзержинського у с. Дмитрівка не дав
переваги у русі автомобілю Кіа,
номерний знак НОМЕР_1, який рухався з
правого боку від мопеду в результаті
чого зіткнувся з цим автомобілем та
пошкодив його.

Власником автомобілю Кіа, номерний
знак НОМЕР_1, є позивачка ОСОБА_3 (а.с. 5).

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної
пригоди застрахована не була.

Згідно із ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою судді Волноваського
районного суду Донецької області від 20
листопада 2013 року за вказаних обставин
ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КпАП України, та
провадження у справі закрито на
підставі п. 4 ст. 38 КУпАП в зв'язку із
закінченням строків притягнення до
адміністративної відповідальності
(а.с. 6).

При цьому судом було встановлено
наявність в діях ОСОБА_2 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КпАП України та
порушення Правил дорожнього руху
України, які спричинили пошкодження
транспортних засобів.

Таким чином не можна погодитися з
доводами відповідача щодо відсутності
його вини у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди та
завданню матеріальної шкоди
позивачеві.

Враховуючи наведене, апеляційний суд
вважає, що з'ясувавши в достатньо
повному об'ємі обставини справи,
перевіривши доводи та давши їм належну
правову оцінку, суд першої інстанції
ухвалив рішення, що відповідає вимогам
закону. Висновки суду достатньо
обґрунтовані і підтверджені наявними в
матеріалах справи письмовими доказами.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
зазначені висновки суду не
спростовують, зводяться до переоцінки
доказів і незгоди з висновками суду.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів в
їх сукупності, керуючись законом.

При вирішенні справи судом першої
інстанції правильно застосовані норми
матеріального права, порушень норм
процесуального права, які б могли
призвести до неправильного вирішення
справи, колегією суддів не встановлено.

З інших підстав рішення суду не
оскаржується.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Волноваського районного суду
Донецької області від 29 липня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді