Справа №263/7837/14-ц
Провадження №
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2014 року Жовтневий районний суд
м. Маріуполя Донецької області у складі
головуючого судді Помогайбо В.О., при
секретарі Грачової О.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Маріуполі справу за скаргою
ОСОБА_1 про визнання дій державного
виконавця Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції неправомірними та часткове
скасування акту опису та арешту майна,
зацікавлена особа: Жовтневий відділ
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції, Публічне акціонерне
товариство «Державний ощадний банк
«Ощадбанк» в особі філії Володарського
відділення, суд -

ВСТАНОВИВ:

04.08.2014 року заявниця звернулась до суду
з даною скаргою в якій зазначила, що на
виконанні у Жовтневому ВДВС ММУЮ
знаходиться виконавче провадження
№41159049 про стягнення з неї на користь АТ
«Ощадбанк» заборгованості в сумі 1356910,96
грн. на підставі виконавчого листа
№2-3614, виданого на підставі рішення
Жовтневого районного суду м. Маріуполя
від 19.10.2009 року. Так 05.02.2014 року в ході
примусового виконання даного
виконавчого провадження державним
виконавцем Бутрименко Г.Г. проведений
опис та арешт майна – нежитлової
будівлі та вбудованих приміщень,
загальною площею 478,90 кв.м., про що
складений акт, та на майно накладено
арешт з обмеженням право користування
з 06.02.2014 року. Саме обмеження право
користування даною нежитловою
будівлею скаржниця вважає
необгрунтованим та проведеним з
порушенням встановленої процедури, та
таким, що суперечить її правам як
власника будівлі, на підставі того, що
дане обмеження позбавляє її права
одержувати дохід, утримувати себе та
свою сім’ю та сплачувати
заборгованість стягувачу, оскільки
вона з 2005 року зареєстрована як ФОП, та
в арештованому приміщенні з 2008 року
надавала послуги фітнес-центу, за
рахунок цієї діяльності погашала
заборгованість та утримувала свою
родину. Зауважує, що дане нерухоме
майно знаходить в іпотеці, та
відповідно до умов договору іпотеки
право користування даним предметом
іпотеки залишається за нею. Також
зазначає, що опис майна був проведений
без її участі, акт вона не підписувала,
його копія їй не вручалась та не
спрямовувалась. Крім того в акті опису
та арешту відсутні обсяг обмеження та
його строк. На підставі викладеного
скаржниця просить суд поновити їй
строк звернення до суду з даною
скаргою, оскільки про порушення своїх
право вона дізналась коли її
представник 23.07.2014 року ознайомилась з
матеріалами виконавчого провадження,
визнати неправомірними дії державного
виконавця Жовтневого ВДВС ММУЮ ОСОБА_2
по обмеженню її права користування
майном – нежитловою будівлею та
вбудованих приміщень, загальною площею
478,90 кв.м., та скасувати акт опису і
арешту майна від 05.02.2014 року в частині
зазначеного обмеження права
користування майном.

Скаржниця в судове засідання не
з’явилась, надала суду заяву з
проханням про розгляд скарги в її
відсутність за участі її представника,
з підтримкою вимог скарги.

Представник скаржниці – ОСОБА_3 в
судовому засідання доводи, викладені в
скарзі, підтримала, просила їх
задовольнити, при цьому надала
додаткові письмові пояснення по
скарзі, в яких зауважила, що мета
обмеження права користування
нежитловим приміщенням є бажання
стягувача самому отримувати дохід від
цього приміщення. Крім того у
Жовтневому ВДВС ММУЮ малось виконавче
провадження №16893397, яке відкрито 27.01.2010
року, по стягненню з ОСОБА_1
заборгованості по договору іпотеки, та
в рамках якого 05.02.2010 року проводився
опис та арешт вищевказаного
нежитлового приміщення, та відповідно
до акту якого було накладене обмеження
права користування майном, а саме: не
відчужувати, не пошкоджувати. Дане
виконавче провадження було закінчено
постановою від 10.10.2013 року про
повернення виконавчого документу
стягувачу, у зв’язку з відмовою
авансувати витрати державного
виконавця. Проте виконавчий лист був
повторно пред’явлений до виконання
11.12.2013 року та відкрито виконавче
провадження №41159049, в ході якого і була
винесена оскаржувана постанова.

Представник Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
«Ощадбанк» в судовому засіданні
заявлені вимоги не визнав, та просив
відмовити в задоволені скарги.

Представник Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції в судове засідання не з’явився
з невідомих суду причин, хоча про день
та час розгляду скарги був
повідомлений у встановленому законом
порядку.

Суд заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали скарги,
прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою
державного виконавця Жовтневого ВДВС
ММУЮ ОСОБА_2 від 11.12.2013 року відкрите
виконавче провадження №41159049 про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Державний ощадний банк «Ощадбанк» в
особі філії Володарського відділення
заборгованості в сумі 1356910,96 грн. на
підставі виконавчого листа №2-3614/09,
виданого 19.01.2010 року Жовтневим районним
судом м. Маріуполя.

05.02.2014 року державним виконавцем
Жовтневого ВДВС ММУЮ ОСОБА_2, в ході
вищевказаного виконавчого
провадження, складено акт опису та
арешту майна - нежитлової будівлі та
вбудованих приміщень, загальною площею
478,90 кв.м., з вказівкою про обмеження
права користування з 06.02.2014 року.

Так вирішуючи дану скаргу по суті суд
виходить з наступного.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
установленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтею 383 Цивільного процесуального
Кодексу України (далі за текстом ЦПК
України) передбачено право сторін
виконавчого провадження звернутися до
суду із скаргою , якщо вони вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю під
час виконання судового рішення
порушено їх права та свободи.

Згідно із роз'ясненнями,
наданими у постанові № 14 Пленуму
Верховного суду України від 26.12.2003 року
“Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження” у справах за
скаргами на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
інших посадових осіб державної
виконавчої служби предметом судового
розгляду можуть бути рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби (дії чи
бездіяльність органів державної
виконавчої служби щодо виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів).

Відповідно до ч. 1,2 ст.11
Закону України “Про виконавче
провадження” державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 57 Закону України
“Про виконавче провадження”
передбачено, що арешт на майно боржника
може накладатися державним
виконавцем зокрема шляхом проведення
опису майна боржника і накладення на
нього арешту.

Про проведення опису майна
боржника і накладення на нього арешту
державний виконавець складає акт
опису та арешту майна боржника. Під час
проведення опису та арешту майна
боржника державний виконавець має
право оголосити заборону
розпоряджатися ним, а в разі потреби -
обмежити права користування майном,
здійснити опечатування або вилучити
його у боржника та передати на
зберігання іншим особам, про що
зазначається в акті опису та арешту.
Вид, обсяг і строк обмеження
встановлюються державним виконавцем у
кожному конкретному випадку з
урахуванням властивостей майна, його
значення для власника чи володільця,
необхідності використання та інших
обставин.

Відповідно до п.
4.2.1.Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої Мін'юст України, після
виявлення майна боржника державний
виконавець проводить опис та арешт
цього майна, про що складає акт. В акті
опису та арешту майна боржника якщо
державний виконавець установив
зберігачеві обмеження права
користуватися майном, повинні бути
вказані вид, обсяги і строки обмеження.

Проте, як вбачається з
самого акту опису та арешту майна,
вказані вимоги законодавства
державним виконавцем дотримані не
були, а саме не було зазначено обсяг і
строк обмеження. При цьому державним
виконавцем не було враховані
властивості майна, його значення для
ОСОБА_1, та необхідність його
використання, в той час як самою
заявницею на підтвердження своїх
доводів надано суду копію свідоцтва
про державну реєстрацію її як ФОП та
витяг з державного реєстру юридичних
осіб та ФОП, відповідно до якого вона
здійснює діяльність фітнес-центрів, у
зв’язку з чим могла можливість
погашати наявну заборгованість перед
ПАТ «Державний ощадний банк «Ощадбанк»
за допомогою використання нежитлової
будівлі та вбудованих приміщень,
загальною площею 478,90 кв.м.,
розташованої за адресою: м. Маріуполь,
б. Шевченко, б.226.

Крім того, що стосується клопотання
скаржниці про поновлення строку
звернення до суду з даною скаргою, то у
відповідності до ч.1 ст. 385 ЦПК України
скаргу може бути подано до суду у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод.

У п. 4.2.4. вказаної Інструкції
вказано, що якщо опис і арешт майна
здійснюються за участю боржника або
його представника, акт опису та арешту
майна складається в двох примірниках.
Перший залишається в провадженні
державного виконавця, а другий
видається боржнику під розписку на
першому примірнику, що залишається у
державного виконавця.

Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

В той час, як представником Жовтневого
ВДВС ММУЮ, дії якого оскаржуються,
жодних доказів на спростування
тверджень скаржниці, щодо не вручення
та не направлення їй оскарженого акту
опису та арешту майна, суду надано не
було. У зв’язку з чим, суд вважає за
можливе поновити ОСОБА_1 строк для
звернення до суду.

Також слід зауважити, що відповідно до
п.1.2, 1.5 договору іпотеки, укладеного
13.06.2008 року між ВАТ «Державний ощадний
банк України» та ОСОБА_1, нежитлова
будівля та належні до неї будівлі,
загальною площею 478,90 кв.м., розташовані
за адресою: м. Маріуполь, б. Шевченко,
б.226, прим.1,131, є предметом даного
договору.Предмет залишається у
володінні та користуванні
іпотекодавця.

Згідно ст.9 Закону України №
898-IV «Про іпотеку», іпотекодавець має
право володіти та користуватись
предметом іпотеки відповідно до його
цільового призначення, якщо інше не
встановлено цим Законом. При
користуванні предметом іпотеки
іпотекодавець повинен не припускати
погіршення стану предмета іпотеки та
зменшення його вартості понад норми
його звичайної амортизації (зносу).
Іпотекодавець має право одержувати від
предмета іпотеки продукцію, плоди і
доходи, якщо інше не встановлено
іпотечним договором.

Згідно до вимог с. 387 ЦПК України за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Суд оцінивши наявні у справі докази на
підставі свого внутрішнього
переконання та за критеріями їх
належності, допустимості і
достовірності, приходить до висновку,
що вимоги скарги є обгрунтованими та
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.388 ЦПК України судові
витрати, пов'язані з розглядом скарги,
покладаються судом на відділ державної
виконавчої служби, якщо було
постановлено ухвалу про задоволення
скарги заявника, у зв’язку з частковим
задоволенням даної скарги суд вважає
за необхідне стягнути з Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції на користь держави судовий
збір в розмірі 243,60 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 383-389 ЦПК України, Законом України
«Про виконавче провадження, постановою
Пленуму Верховного Суду України "Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження" від 26.12.2003
року № 14, суд –

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк
звернення до суду з даною скаргою.

Скаргу ОСОБА_1 про визнання дій
державного виконавця Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції неправомірними та часткове
скасування акту опису та арешту майна,
зацікавлена особа: Жовтневий відділ
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції, Публічне акціонерне
товариство «Державний ощадний банк
«Ощадбанк» в особі філії Володарського
відділення – задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного
виконавця Жовтневого ВДВС ММУЮ ОСОБА_2
щодо встановлення обмеження права
користування майном – нежитлової
будівлі та вбудованих приміщень,
загальною площею 478,90 кв.м.,
розташованого за адресою: м. Маріуполь,
б. Шевченко, б.226, при складанні акту
опису і арешту майна від 05.02.2014 року.

Скасувати акт опису і арешту майна від
05.02.2014 року, складений державним
виконавцем Жовтневого ВДВС ММУЮ
ОСОБА_2, в частині обмеження права
користування майном -нежитловою
будівлею та вбудованими приміщенями,
загальною площею 478,90 кв.м.,
розташованого за адресою: м. Маріуполь,
б. Шевченко, б.226, з 06.02.2014 року.

Стягнути з Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції на користь держави судовий
збір в розмірі 243,60 грн..

Ухвалу суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через Жовтневий
районний суд м. Маріуполя Донецької
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали. Особи, які брали
участі у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судової ухвали, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя:

В.О.
Помогайбо