Справа №303/6312/14-ц
2/303/3372/14 Номер рядка стат. звіту - 41
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

03 грудня 2014 року
м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області Камінський
С.Е., розглянувши в приміщенні суду в м.
Мукачево цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні власністю шляхом
виселення з будинку,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2
звернулася до Мукачівського
міськрайонного суду із позовною заявою
до ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні нею її власністю, а саме
домоволодінням та земельною ділянкою
по АДРЕСА_1 шляхом виселення з будинку
за даною адресою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та стягнути суму сплачених судових
витрат.

Позов мотивує тим, що на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 27.05.1996 року вона з відповідачкою по
справі - своєю мамою, на праві спільної
сумісної власності, є співвласниками
АДРЕСА_2. Окрім цього на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 24.04.2008 року,
зареєстрованого в реєстрі за № І-990,
вона стала власником житлового будинку
АДРЕСА_1, а право власності на це
домоволодіння за нею зареєстровано
згідно Витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 25.04.2008
р., виданого ТОВ «Мукачівське РБТІ та
ЕО». Будучи власником вказаного майна
вона скориставшись своїм правом на
безкоштовну приватизацію земельної
ділянки, стала власником земельної
ділянки площею 0,25 га за адресою
вказаного майна, з цільовим
призначенням - для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, що
підтверджується Державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЯК № 639603 від 22.09.2010 р. З літа 2013
року в них з відповідачкою сталася
конфліктна ситуація, яка виникла на
ґрунті сімейних, родинних конфліктів,
почалися різного роду сварки, у зв'язку
з чим, вона їй запропонувала піти жити у
належну їм двом квартиру, а вона з
сім'єю, у кількості чотирьох чоловік
будуть жити у будинку, але відповідач
відмовилася. Маючи на меті зберегти
спокійну моральну атмосферу у своїй
сім'ї вони з сім'єю вирішили перейти
жити окремо, тимчасово перейшли жити у
квартиру, а відповідач з її 16-річною
донькою залишилися в будинку. Однак,
відповідач і наразі відмовляється
добровільно звільнити належний лише
позивачу будинок, а її неодноразові
прохання-вимоги ігнорує. Крім того,
відповідач відмовляє їй у доступі до
належного їй будинку.

Представник позивача ОСОБА_2 надав суду
заяву про розгляд справи без його
участі, позовні вимоги підтримує в
повному обсязі, проти ухвалення
заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилася повторно, про час і місце
розгляду справи повідомлялася
належним чинм, причини неявки суду не
повідомила.

Зі згоди представника позивача суд
знаходить можливим розглянути справу у
відсутності відповідача з додержанням
вимог ст.ст. 77 ч.2, 169 ч.4 ЦПК України, на
підставі наявних у справі доказів з
постановленням заочного рішення, в
порядку ст. 224 ЦПК України.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про право на спадщину за заповітом
серії ВКК

Стр. 2 із 3

№ 064096 від 24.04.2008 року зареєстрованого в
реєстрі за № І-990 житловий будинок, що
розташований в АДРЕСА_1 належить на
праві власності ОСОБА_1.

Згідно Витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно №18662924 від
25.04.2008 року, виданого ТОВ «Мукачівське
РБТІ та ЕО» ОСОБА_1 на праві приватної
власності на підставі свідоцтва про
право на спадщину належить 1/1 частка
домоволодіння в АДРЕСА_1.

Згідно Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯК
№ 639603 від 22.09.2010 р. ОСОБА_1 є власником
земельної ділянки площею 0,25 га.
розташованої АДРЕСА_1, з цільовим
призначенням - для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_3
зареєстрована і має можливість
проживати за адресою: АДРЕСА_2.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються відповідними
нормами Конституції України,
Європейської Конвенції, ЦК України та
ЖК України.

Згідно ст.ст. 41, 47 Конституції України
передбачено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним. Ніхто не може
бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Пунктом 1 ст.8 Європейської Конвенції
про захист прав людини та основних
свобод гарантується кожній особі окрім
інших прав, право на повагу до її житла.
Воно охоплює насамперед право займати
житло, не бути виселеним чи позбавленим
свого житла.

Відповідно до п.2 ст.8 вказаної
Конвенції органи державної влади не
можуть втручатися у здійснення цього
права, за винятків випадків, коли
втручання здійснюється згідно із
законом і є необхідним у
демократичному суспільстві для
захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

За ст.150 ЖК України громадяни, які мають
у приватній власності будинок,
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд.

Відповідно до ст.109 ЖК України
виселення із займаного приміщення
допускається з підстав, установлених
законом. Виселення проводиться
добровільно або в судовому порядку.

Згідно ст.116 ЖК України якщо наймач,
члени його сім"ї або інші особи, які
проживають разом з ним, систематичним
порушенням правил співжиття роблять
неможливим для інших проживання із
ними в одній квартирі чи в одному
будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, виходячи з мотивів захисту
права власності позивача, набувшого це
право на законних підставах, вимоги
ОСОБА_1 щодо усунення перешкод в
користуванні власністю шляхом
виселення відповідача є
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

Згідно ст.88 ЦПК України, стороні на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Керуючись ст.ст. 41, 47 Конституції
України, ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України,
ст.ст. 109, 116,150,157 ЖК України, ст.ст. 10, 60, 88,
169, 212-215, 224-228 ЦПК України, суддя

Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 в особі представника
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення з
будинку задоволити.

Усунути перешкоди в користуванні
власністю ОСОБА_1, а саме
домоволодінням та земельною ділянкою
по АДРЕСА_1, шляхом виселення з цього
будинку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІДН
НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІДН
НОМЕР_2, мешканки АДРЕСА_2 в користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІДН НОМЕР_1,
мешканки АДРЕСА_2 судовий збір в сумі 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
учать у справі але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду
С.Е.
Камінський