Номер провадження: 22-ц/785/8271/14
Головуючий у першій інстанції Плавич
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Станкевича В. А., Ступакова О. А.

при секретарі Стадніченко А. І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди, заподіяної
залиттям квартири, третя особа -
ОСОБА_5, за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Малиновського районного
суду м. Одеси від 31. 07. 2014 р.,

в с т а н
о в и л а:

27. 05. 2010 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_5,
про стягнення майнової шкоди у розмірі
10000 грн. та моральної шкоди у розмірі 10000
грн., завданої залиттям квартири з тих
підстав, що він є власником АДРЕСА_1 і на
протязі 2 років його квартира була
неодноразово залита водою з
розташованої вище кв. 108 цього ж
будинку, в якій проживає відповідачка,
власник цієї квартири. 07. 05. 2010 р. о 07 год.
30 хвил. він виявив, що його квартира
знову залита водою, внаслідок чого йому
завдано матеріальну та моральну шкоду,
що було зафіксовано актом комісії КП
«ЖКС Черемушки» дільниці № 4, за яким це
сталося з вини відповідача. Квартира
потребує поновлювального ремонту, а
йому завдано моральну шкоду, яка
пов'язана з тим, що внаслідок
психічного впливу обставин, пов'язаних
з залиттям квартири, він втратив
спокій, не може проживати у квартирі,
яка не відповідає еталону нормального
та придатного житла, стан її
забруднення може негативно вплинути на
організм людини, він вимушений
витрачати час на проведення обстеження
квартири для з'ясування розміру
матеріальної шкоди, звертатися до суду
з приводу захисту прав та інтересів як
власника житла.

В заяві про уточнення позовних вимог
від 09. 12. 2010 р. ОСОБА_2 вказав себе в
якості позивача, а в якості
відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_4,
зазначивши, що вони є співвласниками
АДРЕСА_2, а з уточненої позовній заяви
від 05. 06. 2014 р. ОСОБА_2 вбачається, що в
провадженні суду знаходиться його
позов до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди і з
урахуванням проведених експертиз він
просить стягнути з відповідачки
матеріальну шкоду в розмірі 15794,12 грн. і
моральну шкоду в розмірі 10000 грн.;
витрати, пов'язані з проведенням
експертиз в розмірі 2356,8 грн.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 31. 07. 2014 р. стягнуто з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в
розмірі 15794,12 грн. і суму компенсації
заподіяної моральної шкоди в розмірі
2000 грн.; суму витрат, пов'язаних з
проведенням експертизи в розмірі 2356,8
грн.; суму оплаченого судового збору
(державного мита) в розмірі 59,5 грн.,
витрати на інформаційне-технічне
забезпечення судового процесу в
розмірі 120 грн.

ОСОБА_2 рішення суду не оскаржує.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду як незаконне та
необгрунтоване і в позові ОСОБА_2
відмовити. Зокрема, вказала, що рішення
суду приймалося за відсутності її та її
представника, вона не була належним
чином повідомлена про розгляд справи,
чим було порушено процесуально-правову
гарантію для реалізації права на
справедливий і публічний розгляд
справи (ст. 6 Європейської Конвенції про
захист прав людини та основоположних
свобод (тобто порушено принцип
змагальності, рівноправності,
гласності судового розгляду справи).
Приймаючи рішення про проведення
розгляду справи за її відсутності суд
позбавив її права надати суду докази,
яким вона заперечує проти позову, їй не
була вручена уточнена позовна заява
від 05. 06. 2014 р. і тому вона не могла
надати заперечення на неї. Суд не
звернув уваги на постанову
Малиновського районного суду м. Одеси
по справі за № 1519/2а-167/11, якою скасовано
постанову адміністративної комісія
Малиновської районної адміністрації
про притягнення її до відповідальності
за ст. 150 КУпАП. Вказує, що з матеріалів
цієї справи вбачається, що протокол ОД
№ 000790 від 14. 05. 2010 р. був складений
майстром ВД № 4 КП ЖКС «Черемушки»
незаконно з тих причин, що був
складений без її відома, для
ознайомлення їй не пред'являвся та для
підпису не надавався. Ніякого
відношення до заливу квартири АДРЕСА_1
вона не має. Зазначила, що суд послався
на акт комісії дільниці № 4 КП ЖКС
«Черемушки» від 07. 05. 2010 р., але він не
відповідає наказу Державного комітету
України з питань житлово-комунального
господарства «Про затвердження Правил
підтримання жилих будинків та
прибудинкових територій» № 76 від 17. 05.
2005 р. тому, що акт повинен містити чіткі
причини залиття квартири, і майстру,
якщо він вважає її винною у залитті кв.
105, необхідно було встановити якими
саме діями вона здійснила залиття.
Звертає увагу, що в акті зазначено час
залиття 07. 05. 2010 р. о 07 год. 30 хвил. і він
складений в цей же день, але грибок
вказаний в акті не міг з'явитися за один
раз як наслідок разового залиття.
Вказує, що суддя Плавич І. В.
задовольнив її клопотання про допит
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, але у
зв'язку з тим, що вона не знала про день
слухання справи і не змогла
забезпечити явку свідків до суду, а суд
не звернув увагу на не встановлення
причин заливу і що в неї не було причин
не допуску експерта в квартиру, її не
попереджали про день та час проведення
експертного дослідження. Моральну
шкоду, яку суд з неї стягнув, вважає
недоведеною.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка
в судове засідання інших осіб, які
беруть участь у справі, не перешкоджає
розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і
перевіривши матеріали справи в межах
апеляційної скарги і позовних вимог,
судова колегія приходить до
наступного.

Задовольняючи частково позов суд
першої інстанції виходив з того, що
затоплення квартири позивача мало
місце 07. 05. 2010 р. з вини мешканців
квартири АДРЕСА_1 і позивачем доведена
завдана внаслідок затоплення майнова
шкода в розмірі 15794,12 грн. і суму
компенсації заподіяної моральної
шкоди в розмірі 2000 грн. з відповідним
стягненням судових витрат.

Проте цей висновок суду не в повній
мірі відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України
особа, якій завдано збитків у разі
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування і шкода,
завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в
деліктних зобов'язаннях передбачає
презумпцію вини. Якщо в процесі
розгляду справи зазначена презумпція
не спростована, то вона є юридичною
підставою для висновку про наявність
вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням
визначених цивільним процесуальним
законом принципів змагальності й
диспозитивності цивільного процесу
саме на відповідача покладено
обов'язок доведення відсутності його
вини в завданні шкоди позивачу.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням її майна. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності та справедливості. Моральна
шкода відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування.

За ст. 1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується,
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків встановлених
законом.

Згідно з п. 2.3.6 Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій,
затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України від 17. 05.
2005 р., у разі залиття, аварії квартир
складається відповідний акт у формі,
наведеній у додатку 4 до цих Правил.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
власником і мешканцем АДРЕСА_1, над якою
знаходиться кв. 108 цього ж будинку, де
відповідно до довідки дільниці № 4 КП
ЖКС «Черемушки» від 13. 05. 2010 р. № 1006
мешкають ОСОБА_3 і її донька ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно з 01. 09. 1999 р. та
01. 12. 1999 р.

Згідно інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна від 28. 07. 2014 право
власності на вказану АДРЕСА_2 за ОСОБА_3
зареєстровано з 13. 01. 2011 р.

З акту від 07. 05. 2010 р., складеного старшим
майстром, майстром і сп.- сантехніком
дільниці № 4 КП ЖКС «Черемушки», з
виходом на місце за адресою: АДРЕСА_1, де
проживає гр. ОСОБА_2, видно, що 07. 05. 2010 р.
о 7 год. 30 хвил. мав місце залив цієї
квартири з квартири 108, розташованої
над кв. 105. Залив провела кв. 108
розташована над кв. АДРЕСА_1. Внаслідок
заливу у ванній кімнаті кв. 105 на швах
між плиткою появилося грибкове
утворення і тріщини на плитці стелі, а
також грибкове утворення на стіні
парадної. Вказано на необхідність
проведення обстеження кв. 108 (а. с. 15).

З акту від 07. 05. 2010 р., складеного
начальником дільниці № 4 КП ЖКС
«Черемушки» і 2 майстрами дільниці з
виходом на місце за адресою: АДРЕСА_1, де
проживає гр. ОСОБА_2, видно, що на момент
обстеження квартири по вищевказаному
адресу виявлені наступні дефекти
житлового приміщення: велика кімната -
стеля 17 кв. м. покрита великою кількістю
плям, на стінах відклеїлись шпалери,
паркет під вікном втратив цілісність.
Зі слів мешканців кв. 105 дефекти
утворились у зв'язку з неодноразовими
заливами квартирою АДРЕСА_2 (а. с. 16).

За постановою Малиновського районного
суду м. Одеси від 02. 03. 2011 р. задоволено
адміністративний позов ОСОБА_3 до
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради про визнання
недійсним постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності і
скасована постанова № 641 від 01. 08. 2008
адміністративної комісії про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_3 за ознаками
скоєння адміністративного
правопорушення відповідальність за
яке передбачена ст. 150 КУпАП. Вказана
постанова суду обґрунтована тим, що
позивачка оспорює факт вчинення
адміністративного правопорушення та
вважає, що в її діях відсутній склад
адміністративного правопорушення, а
матеріали адміністративної справи
оформлені з порушенням встановлених
вимог, містять суперечливі дані і не
враховують всю доказову базу по справі,
тобто позбавляють суд можливості
розглянути справу по суті.

Згідно з висновком судової
будівельно-технічної експертизи № 4466
від 01. 10. 2012 р., проведеної Одеським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз з повідомленням експертом
осіб, які приймають участь у розгляді
справи, про місце і час проведення
обстеження об'єкту нерухомості, в
процесі дослідження АДРЕСА_1, виявлені
пошкодження від впливу вологи у кв. 105 і
на стіні парадної суміжній с санвузлом
кв. 105 і ці пошкодження співпадають з
даними актів про залиття і характерні
для впливу вологи. Технічний стан
трубопроводів кв. 105 не є причиною
заливу цієї квартири. У зв'язку з тим, що
на момент дослідження не надано доступ
до трубопроводів кв. 108 цього ж будинку,
не було можливим встановити чи є
причиною залиття кв. 105 стан труб кв. 108
(а. с. 115-124).

За висновком № 028/2014 додаткової судової
будівельно-технічної,
оціночно-будівельної експертизи у
цивільній справі від 11. 04. 2014 р.,
проведеної ПП «Одеський
науково-дослідний центр експертних
досліджень ім. Скибинського С. С.»,
внаслідок дослідження АДРЕСА_1
експертом в приміщенні цієї квартири
встановлені характерні сліди заливу і
пошкодження та дефекти цієї квартири,
які виникли внаслідок залиття з
вищерозташованої кв. 108 цього ж будинку.

Під час проведення
візуально-інструментального
обстеження приміщень квартири АДРЕСА_1
експертом були виявлені наступні
пошкодження від впливу вологи:

стеля і стіни санвузла квартири
облицьовані керамічною плиткою і при
обстеженні їх встановлено сліди
заливу, які представляють собою жовті
плями різної площі, наявність
грибково-пліснявих утворень;

житлова кімната 5 (по технічному плану
квартири), згідно фактичних обмірів
площею 17,1 кв. м., цієї ж квартири:

- при обстеженні стелі встановлено
наявність слідів заливу на стелі, які
представляють собою жовто-бурі плями
різної площі, вздуття і відслоєння
окрасочного і шпакльованого слоїв,
грибково-пліснявні утворення;

- при обстеженні полу - матеріал - паркет
встановлено наявність
грибково-пліснявих утворень в місцях
стиків з поверхнею стін, вздуття і
лушпиння лакової поверхні.

Встановити причину заливу
(несправність, пошкодження
трубопроводів, неправильна
експлуатація санітарно-технічних
приладів і т. д.) експерту не
представилось можливим у зв'язку з тим,
що провести обстеження комунікацій в
кв. 108 не було можливим у зв'язку з тим,
що не був наданий доступ. Вартість
ремонтно-будівельних робіт (з
урахуванням ринкової вартості
будівельних матеріалів), які необхідно
провести по усуненню пошкоджень,
отриманих внаслідок заливу приміщень
кв. 105 складає 15794,12 грн. (а. с. 164-184).

Вказані обставини підтверджені
матеріалами справи і не спростовані
сторонами.

Аналізуючи матеріали справи з
урахуванням вищевказаних правових
положень апеляційний суд приходить до
висновку, що належним чином доведеним у
справі є лише факт заливу 07. 05. 2010 р.
ванної кімнати у АДРЕСА_1, що
підтверджується актом від 07. 05. 2010 р.,
складеним старшим майстром, майстром і
сп.- сантехніком дільниці № 4 КП ЖКС
«Черемушки», з виходом на місце за
адресою: АДРЕСА_1, де проживає гр.
ОСОБА_2, з якого видно, що 07. 05. 2010 р. о 7
год. 30 хвил. мав місце залив цієї
квартири з квартири 108, розташованої
над кв. 105 і залив провела кв. 108
розташована над кв. АДРЕСА_1 (а. с. 15) та
відповідними експертизами, з яких в
основу висновків апеляційного суду
береться висновок додаткової
експертизи у справі тому, що вона є
фактично підсумковою експертизою у
справі.

Разом з тим, у справі відсутній
відповідний акт стосовно факту залиття
07. 05. 2010 р. або і в інший час житлової
кімнати у АДРЕСА_1, а наявний у справі
акт від 07. 05. 2010 р., складений
начальником дільниці № 4 КП ЖКС
«Черемушки» і 2 майстрами дільниці з
виходом на місце за адресою: АДРЕСА_1, де
проживає гр. ОСОБА_2, свідчить, що на
момент обстеження квартири по
вищевказаному адресу виявлені дефекти
житлового приміщення: велика кімната -
стеля 17 кв. м. покрита великою кількістю
плям, на стінах відклеїлись шпалери,
паркет під вікном втратив цілісність і,
що зі слів мешканців кв. 105 дефекти
утворились у зв'язку з неодноразовими
заливами квартирою АДРЕСА_2 (а. с. 16).

Тобто, цей акт фіксує лише факт
дефектів житлової кімнати у кв.
АДРЕСА_1, але в ньому відсутні дані про
встановлення факту залиття цієї
кімнати на час обстеження як це
передбачено законодавством.

За відсутності акту/актів про факт
залиття житлової кімнати самі по собі
посилання мешканців квартири на те, що
дефекти у житловій кімнаті кв. 105
утворилися у зв'язку з неодноразовими
заливами з кв. 108 цього ж будинку без
надання відповідних доказів та без
конкретизації часу та фактів залиття
не можуть бути підставою для визнання
як самих фактів залиття так і вини у
цьому мешканців/власників кв. 108.

У такому випадку за відсутності актів
залиття і конкретного часу цього
залиття щодо житлової кімнати кв. 105 для
суду не мають значення і висновки
експертиз щодо характерних ознак
залиття житлової кімнати у кв. 105, в тому
числі і з урахуванням того, що судом
першої інстанції і експертами не
вивчалися питання щодо можливості
наявності дефектів житлової кімнати і
з інших причин (неякісного ремонту,
неякісних будівельних матеріалів
тощо).

За таких обставин у справі є належним
чином доведеним факт залиття 07. 05. 2010 р.
лише ванної кімнати кв. 105 з
розташованої вище кв. 108 цього ж
будинку.

ОСОБА_3, яка мешкає і є власником кв. 108, з
якої мало місце залиття кв. 105, у зв'язку
з цим є особою, яка завдала шкоди
позивачу залиттям 07. 05. 2010 р. його ванної
кімнати і вона не звільняється від
відшкодування завданої шкоди залиттям
ванної кімнати кв. 105 тому, що вона не
довела, що шкоду завдано не з її вини і
оскільки презумпція її вини не
спростована, то це є юридичною
підставою для висновку про наявність
вини ОСОБА_3 у залитті ванної кімнати
кв. 105.

При визначенні розміру завданої
майнової шкоди внаслідок цього залиття
ванної кімнати квартири позивача
апеляційний суд виходить з такого.

Згідно з висновком № 028/2014 додаткової
судової будівельно-технічної,
оціночно-будівельної експертизи у
цивільній справі від 11. 04. 2014 р.,
проведеної ПП «Одеський
науково-дослідний центр експертних
досліджень ім. Скибинського С. С.»
вартість ремонтно-будівельних робіт,
які необхідно провести по усуненню
пошкоджень, отриманих внаслідок
залиття АДРЕСА_1 складає 15794,12 грн., які
розраховані як різниця між 16877 грн. - це
вартість ремонтно-будівельних робіт
щодо ванної та житлової кімнати (13008
грн. + 1056 грн. (726 - це кошторисний
прибуток + 330 грн. - це вартість на
покриття адміністративних витрат) = 14064
грн. + 2813 грн. - це 20%-й податок на
добавлену вартість, де 13008 грн. = 436 грн. -
це вартість прямих витрат стосовно
ванної кімнати + 12573 грн. - вартість
прямих витрат стосовно стосовно
житлової кімнати) і 1082,88 грн. - це
фізичне зношення та технічний стан
матеріалів в квартирі, яке визначене
експертом у 20% (4512 грн., що складається з
163 грн. вартості матеріалів,
конструкцій, виробів щодо ванної
кімнати + 4349 грн. - це вартість
матеріалів, конструкцій, виробів щодо
житлової кімнати, + 20% податку на додану
вартість = 5414 грн. Ч 20% фізичного
зношення).

За аналогічним розрахунком лише
стосовно ванної кімнати квартири
позивача вартість
ремонтно-будівельних робіт, які
необхідно провести по усуненню
пошкоджень, отриманих внаслідок
залиття ванної кімнати АДРЕСА_1 складає
526,54 грн. - вартість
ремонтно-будівельних робіт щодо ванної
кімнати, які розраховані як різниця між
565,66 грн. (436 грн. - це вартість прямих
витрат стосовно ванної кімнати + 35,38
грн. - це 3,35% від 1056 грн. (726 - кошторисний
прибуток + 330 грн. - вартість на покриття
адміністративних витрат щодо ванної
кімнати та житлової кімнати) = 471,38 грн. +
94,28 грн. - це 20% податок на додану
вартість і 39,12 грн. - це - фізичне
зношення та технічний стан матеріалів
в ванній кімнаті, яке визначене
експертом у 20% (163 грн. вартості
матеріалів, конструкцій, виробів щодо
ванної кімнати + 20% податку на додану
вартість = 195,6 грн. Ч 20% фізичного
зношення), де 3,35% - це частка ванної
кімнати у 13008 грн. (436 грн. - це вартість
прямих витрат стосовно ванної кімнати +
12573 грн. - вартість житлової кімнати).

Таким чином, розмір майнової шкоди,
який підлягає стягненню з відповідача
на користь позивача за залиття ванної
кімнати дорівнює 526,54 грн., а для
стягнення майнової і моральної шкоди з
відповідача за залиття житлової
кімнати не має підстав.

Розмір моральної шкоди завданої
позивачу з боку позивача пошкодженням
його майна внаслідок залиття ванної
кімнати квартири позивача апеляційний
суд на підставі обставин справи
визначає в розмірі 550 грн. з урахуванням
положень ст. ст. 23, 1167 ЦК України
виходячи з характеру правопорушення,
глибини душевних страждань, завданих
позивачу внаслідок пошкодження його
майна, ступеня вини особи, яка завдала
моральної шкоди і вимог розумності та
справедливості.

Доводи апеляційної скарги з проханням
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі спростовуються
вищевикладеним, в тому числі
матеріалами справи і до того ж ОСОБА_3 у
справі у встановленому законом порядку
так і не надано, в тому числі в
апеляційний суд, у даній справі належні
докази, які б спростовували наведене.

Так, посилання ОСОБА_3 на
невідповідність наказу Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства
«Про затвердження Правил підтримання
жилих будинків та прибудинкових
територій» № 76 від 17. 05. 2005 р. акта
комісії дільниці № 4 КП ЖКС «Черемушки»
від 07. 05. 2010 р. тому, що акт повинен
містити чіткі причини залиття
квартири, і майстру, якщо він вважає її
винною у залитті кв. 105, необхідно було
встановити якими саме діями вона
залиття, а також на її посилання на те,
що в акті зазначено час залиття 07. 05. 2010
р. о 07 год. 30 хвил. і він складений в цей
же день, але грибок вказаний в акті не
міг з'явитися за один раз як наслідок
разового залиття, апеляційний суд не
приймає до уваги.

При цьому, апеляційний суд виходить з
того, що акт від 07. 05. 2010 р., який
встановлює факт залиття ванної кімнати
кв. 105, не встановлює факт залиття усієї
кв. 105 і встановлення наявності грибка у
ванній кімнаті не є перешкодою для
визнання факту залиття ванної кімнати.

Формальне недотримання форми акту,
передбаченої вказаним апелянтом
наказом, не спростовує встановлений
зазначеним актом факт заливу ванної
кімнати кв. 105 саме з боку АДРЕСА_2,
власником якої є ОСОБА_3; а не
встановлення конкретної причини
заливу кв. 105 з боку кв. 108 пояснюється
відсутністю доступу експертів до кв. 108
і ненаданням відповідачем доказів з
цього питання, в тому числі на протязі
судового розгляду даної справи на
протязі 2010-2014 р. р. і до того ж в
матеріалах справи зазначається
неодноразовість заливу, що в цій
частині не суперечить висновкам
експертиз, в тому числі додаткової
експертизи щодо заливу ванної кімнати
кв. 105.

З урахуванням вищенаведеного, в тому
числі даними про повідомлення
учасників процесу про дослідження і
конкретними вказівками у висновках
експертиз про неможливість
дослідження кв. 108 у зв'язку з
ненаданням доступу, не приймаються до
уваги доводи апеляційної скарги, що суд
не звернув увагу на не встановлення
причин заливу і, що у відповідача не
було причин не допуску експерта в
квартиру, її не попереджали про день та
час проведення експертного
дослідження.

Одночасно, розглядаючи дану справу,
апеляційний суд виходить з того, що
відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом;
суд розглядає цивільні справи на
підставі доказів сторін; особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмету спору на
власний розсуд.

Вказана справа була відкрита
провадженням ухвалою суду від 20. 07. 2010 р.
з призначенням попереднього судового
засідання на 10. 08. 2010 р. та пропозицією
відповідачу подати в строк до 10. 08. 2010 р.
письмові заперечення проти позову та
посилання на докази, якими вони
обґрунтовуються.

З листа адвокатського об'єднання
«Юридична консультація Малиновського
району м. Одеси» від 21. 09. 2010 р. вих. 2/2030
від 21. 09. 2010 р. вбачається, що справа
призначена до розгляду в судовому
засіданні на 22. 09. 2010 р. і захист
інтересів ОСОБА_3 здійснює адвокат
ОСОБА_11, яка зайнята в інших процесах.

Цей же представник здійснював
представництво інтересів відповідача
ОСОБА_3 у даній цивільній справі як в
суді першої інстанції, так і в
апеляційній інстанції за її скаргою на
рішення суду у справі.

Тобто, відповідач ОСОБА_3 на протязі
2010-2014 р. р. знала про дану цивільну
справу, в тому числі з її боку була
оскаржена в апеляційному порядку
ухвала суду першої інстанції про
забезпечення позову від 09. 12. 2010 р., яка
залишена без змін з її участю
апеляційною інстанцією 20. 05. 2011 р.; нею
надавалися докази у справі, в судових
засіданнях у справі зрідка, але мало
місце прийняття участі з боку ОСОБА_3 і
її представника (а. с. 35-37,51-55, 86-87, 139, 191,
198-199 тощо).

Уточнена позовна заява, яка
стосувалася лише уточнення розміру
грошових сум, які підлягають стягненню,
була подана з боку позивача до суду в
судовому засіданні 05. 06. 2014 р. за участю
представника відповідача ОСОБА_3, за
проханням якої в цьому ж судовому було
оголошено перерву з подальшим
розглядом справи 16. 06. 2014 р. за участю
представників сторін, коли вони
визнали можливим закінчити розгляд
справи і виступили в судових дебатах, а
суд вийшов до нарадчої кімнати, з якої
суддя повернувся для встановлення
факту хто є власником кв. 108, для чого
було в судовому засіданні 23. 06. 2014 р.
витребувано з реєстраційної служби
інформацію про власників кв. АДРЕСА_2.

У справі відсутні належні письмові
докази звернення у встановленому
законом порядку ОСОБА_3 щодо допиту в
суді першої інстанції, вказаних нею в
апеляційній скарзі свідків, у зв'язку з
чим її посилання, що неповідомлення її
про час розгляду справи позбавило її
можливості забезпечити явку цих
свідків до суду першої інстанції, не
приймається до уваги, а також
апеляційний суд відмічає, що не
заявлялося у встановленому законом
порядку і клопотання про допит цих
свідків в судовому засіданні в
апеляційній інстанції.

До того ж у справі відповідними
вищевказаними експертизами об'єктивно
встановлено факт впливу вологи (заливу)
ванної кімнати кв. 105 з боку кв. 108,
власником якої є ОСОБА_3, та узгодження
цього зі змістом акту працівників
дільниці № 4 КП ЖКС «Черемушки» від 07. 05.
2010 р. щодо ванної кімнати кв. 105.

Що стосується посилання відповідача на
постанову Малиновського районного
суду м. Одеси по справі за № 1519/2а-167/11, то
з наявної у справі копії постанови
Малиновського районного суду м. Одеси
від 02. 03. 2011 р. у справі за № 1519/2а-167/11,
видно, що судом скасована постанова №
614 від 01. 08. 2008 р. адміністративної
комісії про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_3 за фактом заливу 07. 05. 2010 р.
вказаної кв. 105 за ст. 150 КУпАП у зв'язку з
тим, що ОСОБА_3 оскаржує факт вчинення
нею адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 150 КУпАП України, а
матеріали адміністративної справи
оформлені з порушенням встановлених
вимог, містять суперечливі дані і не
враховують усю доказову базу по справі,
то це судове рішення, за відсутності
інших даних з цього питання, не має
преюдиціального значення для
вирішення по суті даної цивільної
справи.

Тому, з урахуванням встановлених
фактичних обставин у даній цивільній
справі за позовом про відшкодування
шкоди внаслідок залиття квартири не
мають значення у даній справі і
посилання на суб'єктивні пояснення
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в
адміністративній справі, які викладені
в постанові Малиновського районного
суду м. Одеси від 02. 03. 2011 р., про те, що 07.
05. 2010 р. у кв. 108 не було заливу, який би
вплинув на кв. 105, і вони не бачили
членів комісії працівників дільниці №
4 КП ЖКС «Черемушки», які складали
зазначені акти від 07. 05. 2010 р.

Викладене свідчить про те, що
відповідач ОСОБА_3 на протязі тривалого
розгляду даної судової справи на
протязі 2010-2014 р. р. за участю
представника - адвоката користувалася
наданими їй законом правами сторони у
справі на свій розсуд, в тому числі з
матеріалів справи не вбачається, щоб
вона в належній мірі особисто
цікавилася розглядом справи.

При цьому, апеляційний суд враховує
також, що розгляд справи судом першої
інстанції з ухвалення рішення по суті
справи за відсутності відповідача/його
представника за діючим процесуальним
законодавством само по собі не є
підставою для скасування рішення суду.

Викладене свідчить, що у суду першої
інстанції не було підстав для
задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про відшкодування шкоди, заподіяної
залиттям квартири, щодо житлової та
ванної кімнат і ухвалюючи рішення про
задоволення позову щодо майнової шкоди
в повному обсязі та моральної шкоди
частково в сумі 2000 грн. суд першої
інстанції допустив невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення і неправильне застосування
норм матеріального і процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи і необґрунтованого
задоволення позову в повному обсязі.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що відповідно до ст. ст. 303, 307, 309
ЦПК України рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню і за
наявності підстав для часткового
задоволення позову з ухваленням нового
рішення про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 майнової шкоди в
розмірі 526,54 грн. і моральної шкоди в
розмірі 550 грн. у зв'язку з завданням
шкоди внаслідок залиття 07. 05. 2010 р.
ванної кімнати квартири позивача, і
відмовою у задоволенні інших позовних
вимог ОСОБА_2, в тому числі щодо залиття
житлової кімнати кв. 105.

Одночасно відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України належить стягнути з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 судові витрати в
розмірі 160,82 грн., що складає 6,05% від
судових витрат у справі, з урахуванням
часткового задоволення її апеляційної
скарги, а також з того, що загальна сума
судових витрат сторін у справі складає
2658,1 грн., судом першої інстанції
задоволено позов у розмірі 15794,2 гр., а
апеляційним судом позов задоволено
лише в розмірі 526,54 грн., що складає 6,05%.

Керуючись ст. ст. 209, 304, 307 ч. 1; 313, 314, 316, 317,
319, 324, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Скасувати рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 31. 07. 2014 р. і
ухвалити нове рішення суду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
майнову шкоду в розмірі 526,54 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
моральну шкоду в розмірі 550 грн.

Відмовити у задоволенні інших позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, заподіяної
залиттям квартири.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судові витрати в розмірі 160,82 грн.

Судове рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області А. П.
Бабій

О. А. Ступаков

В. А. Станкевич