Справа № 465/851/14
Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/6005/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О.
Категорія справи: 54
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючої - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П., Курій Н.М.

при секретарі Куцик І.Б..,

за участю позивача ОСОБА_2,
представника позивача

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в
інтересах Комунального закладу
Городоцької районної ради "Городоцька
центральна районна лікарня" на рішення
Франківського районного суду м. Львова
від 21 липня 2014 року по справу за позовом
ОСОБА_5 до Комунального закладу
Городоцької районної ради "Городоцька
центральна районна лікарня", Головного
лікаря Комунального закладу
Городоцької районної ради "Городоцька
центральна районна лікарня" -
Фалинського Павла Омельяновича про
стягнення середнього заробітку за час
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі та моральної
шкоди, завданої внаслідок затримки
виконання рішення суду про поновлення
на роботі,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Франківського районного суду
міста Львова від 21 липня 2014 року позов
ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з Комунального закладу -
Городоцької районної ради "Городоцька
центральна районна лікарня" на користь
ОСОБА_5 середній заробіток за час
затримки виконання судового рішення
про поновлення на роботі в розмірі 36632,70
грн.

Стягнуто з Комунального закладу
Городоцької районної ради "Городоцька
центральна районна лікарня" на користь
ОСОБА_5 моральну шкоду завдану
внаслідок затримки виконання судового
рішення про поновлення на роботі в
розмірі 2000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в апеляційному
порядку через свого представника
ОСОБА_4 оскаржив Комунальний заклад
Городоцької районної ради "Городоцька
центральна районна лікарня".

Апелянт вважає рішення таким,
незаконним та необгрунтованим, таким,
що ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
з неповним з"ясуванням обставин, що
мають значення для справи з
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, недоведеністю
обставинам, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими.
Також вважає, що в рішенні застосовано
норми матеріального права, які не
регулюють відносини, що склались між
позивачем та відповідачами, суд
безпідставно стягнув з відповідача
моральну шкоду, оскільки позивачем
така недоведена.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача, представника позивача,
перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає із
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст.11, 59, 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб які беруть участь у
справі. При цьому кожна із сторін
зобов"язана довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, а обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинстава, вирішив
справу згідно із законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Колегія суддів вважає що рішення суду
першої інстанції таким вимогам
відповідає.

Матеріалами справи встановлено, що
рішенням Франківського районного суду
м.Львова від 30.05.2013 року , скасовано
наказ № 140-к від 26.12.2011 року, що був
виданий головним лікарем Комунального
закладу Городоцької районної ради
«Городоцька центральна районна
лікарня» Фалинським П.О. про звільнення
з роботи ОСОБА_5 (ОСОБА_5 ) з 17.01.2012 року
за п.1 ст. 40 КЗпП. Цим же рішенням суду
скасовано наказ №58-к від 23.05.2012 року, що
був виданий виконуючим обов»язків
головного лікаря Комунального закладу
Городоцької районної ради "Городоцька
центральна районна лікарня» ОСОБА_8,
про звільнення ОСОБА_5 ( ОСОБА_5) з 23.05.2012
року, у зв»язку із скороченням штату за
п. 1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням суду,
ОСОБА_5 поновлено на посаді заступника
головного лікаря з медсестринства
Комунального закладу Городоцької
районної ради «Городоцька центральна
районна лікарня», стягнуто з
Комунального закладу Городоцької
районної ради «Городоцька центральна
районна лікарня» в користь ОСОБА_5
середній заробіток за час вимушеного
прогулу.

Дане рішення оскаржувалось в
апеляційному порядку, проте Ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області від 04.11.2013 року
залишено без змін, та набрало законної
сили.

Також встановлено, що 31.05.2013 року,
позивач звернулась до відповідача із
заявою про поновлення її на роботі на
підставі рішення суду /а.с.11/.

04.06.2013 року на підставі
виконавчого листа по вказаній справі,
відкрито виконавче провадження про
примусове виконання рішення суду,
проте рішення суду від 30.05.2013 року в
частині поновлення ОСОБА_5 на роботі,
виконано не було /а.с.12/

24.12.2013 року позивач повторно
звернувся до відповідача із заявою про
поновлення її на роботі.

Задовольняючи уточнені позовні
вимоги в частині стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
суд вважав, що такі вимоги є
правомірними та підлягають до
часткового задоволення, тобто
стягнення компенсації з роботодавця,
оскільки рішення Франківського
районного суду м. Львова від 30.05.2013 року
в добровільному порядку не виконано з
дотриманням вимог 235 КЗпП України.

При вирішені питання судом
моральної шкоди, судом першої
інстанції враховано, що позивач не
достатньо вжила заходів щодо виконання
рішення Франківського районного суду
м.Львова від 30.05.2013 року, а саме шляхом
звернення до державної виконавчої
служби в порядку передбаченому Законом
України «Про виконавче провадження», а
тому районний суд прийшов до висновку,
що позовні вимоги в частині стягнення
моральної шкоди слід задовольнити
частково, в розмірі 2000 грн., які слід
стягнути з відповідача, а саме: з
Комунального закладу Городоцької
районної ради "Городоцька центральна
районна лікарня на користь позивача по
справі.

З згаданими висновками суду
першої інстанції колегія суддів
погоджується в повній мірі.

Статтею 235 КЗпП України
передбачено, що рішення про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, прийняте органом, який
розглядає трудовий спір, підлягає
негайному виконанню.

Рішення Франківського районного
суду міста Львова від 30.05.2013 року в
частині поновлення ОСОБА_5 на роботі,
виконано не було.

Статтею 236 КЗпП України
передбачено, що у разі затримки
власником або уповноваженим ним
органом виконання рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки.

В зв"язку з наведеним, суд прийшов
до правильного висновку про
необхідність стягнення з Комунального
закладу Городоцької районної ради
"Городоцька центральна районна
лікарня" на користь ОСОБА_5 середній
заробіток за час затримки виконання
судового рішення про поновлення на
роботі.

Судом вірно встановлено, з
врахуванням уточнених позовних вимог,
що час затримки виконання рішення суду
в частині поновлення позивача на
роботі становить 279 днів (з 31.05.2013 року
по 09.07.2014 року). Згідно довідки про
доходи № 164 від 30.07.2012 року у листопаді
та грудні 2011 року заробітна плата
позивача становила 2795,33 грн. та 2981,67
грн., що складає 5777 грн., кількість
робочих днів 44, а відтак, середній
заробіток становить 131,3 грн. в день. А
отже до стягнення підлягає 36632,70 грн.
(279Х131,3=36632,70).

Згаданий розрахунок здійснено з
врахуванням Постанови Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 рок
№100 "Про затвердження Порядку
обчислення середньої заробітної
плати".

Враховуючи незаконність
звільнення позивача з посади
заступника головного лікаря з
медсестринства Комунального закладу
Городоцької районної ради "Городоцька
районна лікарня", що є порушенням його
законних прав, а також того факту, що
станом на 20 листопада 2014 року рішення
Франківського районного суду міста
Львова від 03.05.2013 року в частині
поновлення ОСОБА_5 на посаді заступника
головного лікаря медсестринства
Комунального закладу районної ради
"Городоцька центральна районна
лікарня" не виконане, в зв"язку з чим
такі порушення прав призвели до
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв»язків і вимагали від
позивача додаткових зусиль для
організації свого життя, колегія
суддів, враховуючи положення ст.
237-1КЗпП України, вважає розмір
моральної шкоди визначений судом
першої інстанції в розмірі 2000 грн.
відповідає засад розумності,
виваженості, справедливості.

З врахуванням вищенаведеного, колегія
приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги ОСОБА_4,
представника Комунального закладу
Городоцької районної ради "Городоцька
центральна районна лікарня" висновків
суду не спростовують, рішення суду
ґрунтується на повно і всебічно
досліджених обставинах справи та
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому у задоволенні апеляційної
скарги ОСОБА_4, представника
Комунального закладу Городоцької
районної ради "Городоцька центральна
районна лікарня" слід відмовити, а
рішення Франківського районного суду
м. Львова від 21 липня 2014 року залишити
без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1
ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах
Комунального закладу Городоцької
районної ради "Городоцька центральна
районна лікарня" - відхилити.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 21 липня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
О.Я. Мельничук

Судді:
Н.П. Крайник

Н.М. Курій