Справа № 570/2610/14-ц
Номер провадження 2/570/1110/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2014 року Рівненський
районний суд Рівненської області

в особі судді
Остапчук Л.В.

при секретарі
Захарук Г.Л.

за участю: позивачки
ОСОБА_1

представника органу опіки

і піклування
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Рівному

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

Сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 17 квітня 2010
року. Від шлюбу мають малолітню дитину -
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний
час проживає з матір'ю.

У зв'язку з тим, що подружні стосунки
у них з чоловіком не склалися, в них
різні погляди на життя, через
несумісність характерів у них
виникають постійні сварки, які
призвели до того, що між ними відсутнє
взаєморозуміння, вони втратили почуття
поваги і любові одне до одного, з травня
2013 року припинили подружні стосунки, не
спілкуються, спільного господарства не
ведуть і на примирення не згідні,
позивачка звернулася з даним позовом
до суду і просить шлюб розірвати.

В ході судового розгляду справи
позивачка подала уточнюючу позовну
заяву, в якій крім розірвання шлюбу
просить надати дозвіл для виїзду
дитини за кордон, яку мотивує тим, що
вона піклується про належне виховання
сина, а поїздки за кордон сприятимуть
гармонійному розвитку дитини як
особистості, чоловік відмовляється
надавати нотаріально-посвідчену згоду
для виїзду їх сина за кордон, тому вона
звернулася до суду з даною позовною
вимогою.

Позивачка ОСОБА_1 в суді позов
підтримала, пояснила, що з чоловіком не
проживає з травня 2013 року, він вигнав її
з будинку в м.Києві, оскільки вона не
подобалася його матері. Вона робила
спроби з ним примиритися, але згоди між
ними так і не досягнуто. Весь цей час
чоловік не цікавиться сином, який
проживає разом з нею в смт.Квасилів
Рівненського району. Вона бажає возити
дитину на відпочинок за кордон, однак
чоловік згоди на це не надає. В зв'язку з
цим звернулася до суду з даним позовом
і просить розірвати шлюб між нею та
відповідачем, малолітнього сина
залишити проживати разом з нею і надати
дозвіл для виїзду сина за кордон.

Відповідач ОСОБА_3, з'явившись в
перше судове засідання, позов про
розірвання шлюбу визнав, не заперечив
проти розлучення, попросив перерву в
судовому засіданні для оформлення у
нотаріуса дозволу для виїзду дитину за
кордон. В подальше судове засідання
відповідач не з'явився, хоча про дату,
місце і час розгляду справи був
повідомлений своєчасно і належним
чином. Подав клопотання, в якому
просить справу розглядати у його
відсутності, позов визнає і не
заперечує проти розірвання шлюбу і
надання дозволу на тимчасовий виїзд
сина за кордон. За таких обставин суд
вважає за можливе справу слухати у
відсутності відповідача, проти чого
позивачка не заперечує.

Представник органу опіки і
піклування Рівненської районної
державної адміністрації ОСОБА_2 в
судовому засіданні не заперечила проти
проживання дитини з матір'ю і надання
дозволу на виїзд дитини за кордон,
оскільки це не суперечитиме інтересам
дитини.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
17 квітня 2010 року. Від шлюбу мають
малолітню дитину: сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час дитина
проживає з матір'ю. Сторони тривалий
час, один рік і шість місяців, подружніх
стосунків не підтримують, проживають
окремо, спільного господарства не
ведуть, у них різні бюджети, на
примирення не згідні, так як вважають,
що шлюб неможливо зберегти.

Суд, відповідно до ст.112 Сімейного
кодексу України, з'ясувавши фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини
позову про розірвання шлюбу, прийшов до
переконання, що дана сім'я існує
формально. В ситуації, що склалася,
примирення подружжя неможливе, їх
подальше спільне життя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам кожного з
них та інтересам їх малолітньої дитини.
Тому суд вважає за необхідне і доцільне
розірвати шлюб між ними.

На думку суду, малолітнього сина
необхідно залишити з матір'ю.

Що стосується вимоги позивачки про
дачу дозволу для виїзду дитини за
кордон, то суд вважає, що і ця вимога
підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України
"Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" оформлення
проїзного документа дитини
проводиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників.

Згідно до п.18 Правил оформлення і
видачі паспортів громадянам України
для виїзду за кордон і проїзних
документів дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, затверджених
постановою КМ України № 231 від 31
березня 1995 року, за відсутністю згоди
одного з батьків виїзд неповнолітнього
за кордон може бути дозволений за
рішенням суду.

Незважаючи на те, що відповідач у
своєму клопотанні не заперечував проти
виїзду дитини за кордон, однак він
тривалий час не надавав позивачці
такого дозволу, тому суд приходить до
висновку, що їй необхідно надати дозвіл
на тимчасовий виїзд сина за межі
України в судовому порядку, оскільки це
не суперечитиме інтересам дитини.

Керуючись ст.ст.57, 59, 213-215, 223, 294, 295 ЦПК
України, ст.ст.105, 110, 112, 160 Сімейного
кодексу України, Законом України "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України", суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу (з врахуванням
уточнюючої позовної заяви про надання
дозволу для виїзду дитини за кордон) -
задоволити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1,
зареєстрований 17 квітня 2010 року
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Рівненського міського
управління юстиції (актовий запис № 321).

Неповнолітню дитину - сина: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити з матір'ю.

Надати дозвіл ОСОБА_1, без згоди батька
ОСОБА_3, оформляти документи для
тимчасового виїзду неповнолітнього
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України до
досягнення дитиною 16-річчя, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Надати дозвіл на виїзд ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України та на його
в'їзд до будь-якої країни світу (в тому
числі до Австралії, Австрії, Албанії,
Білорусії, Бельгії, Болгарії,
Великобританії, Греції, Данії,
Домініканської Республіки, Еквадору,
Естонії, Єгипту, Ізраїлю, Індії,
Ірландії, Ісландії, Іспанії, Італії,
Йорданії, Канади, Китаю, Кіпру,
Колумбії, Куби, Латвії, Литви,
Ліхтенштейну, Люксембургу, Мальти,
Мексики, Молдови, Монако, Непалу,
Нідерландів, Німеччини, Нової Зеландії,
Норвегії, Об'єднаних Арабських
Еміратів, Панами, Польщі, Португалії,
Російської Федерації, Румунії, Сербії,
Словаччини, Словенії, Сполучених
Штатів Америки, Таїланду, Тунісу,
Туреччини, Угорщини, Фінляндії,
Франції, Хорватії, Чехії, Чорногорії,
Швейцарії, Швеції, Югославії, Ямайки,
Японії) без згоди батька ОСОБА_3 на весь
час до досягнення дитиною 16-річчя,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Остапчук Л.В.