Справа № 2-671/1529/12
Провадження № 6/515/3283/14
Татарбунарський районний суд Одеської
У Х В А Л А

01 грудня 2014 року. Татарбунарський
районний суд Одеської області у складі:

головуючого-судді Чебан
А.П.

за участю секретаря Білик
М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Татарбунари
Одеської області подання державного
виконавця відділу ДВС
Татарбунарського районного управління
юстиції ОСОБА_1 про примусове
входження,

В С Т А Н О В И В:

До Татарбунарського районного суду
27.11.2014 року надійшло подання державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Татарбунарського
районного управління юстиції ОСОБА_1, в
якому виконавець просить надати дозвіл
на примусове входження до
домоволодіння, посилаючись на те, що на
примусовому виконанні у відділі
державної виконавчої служби
Татарбунарського районного управління
юстиції знаходиться виконавчий лист
№22-ц/785/4961, виданий Апеляційним судом
Одеської області 29.05.2014 року про
виселення ОСОБА_2.

Представник ВДВС вказує, що 28.07.2014 року
на адресу відділу надійшла заява ПАТ
“ПриватБанк” про відкриття
виконавчого провадження по
примусовому виконанню виконавчого
листа №22-ц/785/4961, виданий Апеляційним
судом Одеської області 29.05.2014 року про
виселення ОСОБА_2. 30.07.2014 року по
вищевказаному виконавчому документі у
відділі ДВС Татарбунарського РУЮ
відкрите виконавче провадження та
надано боржнику строк для
самостійного виконання.

В поданні державного виконавця відділу
ДВС Татарбунарського районного
управління юстиції ОСОБА_1 вказано, що
боржником в наданий строк для
самостійного виконання вимоги
виконавчого документу не виконано.

27.11.2014 року державний виконавець Чакір
Н.Ф. звернулась до суду із поданням про
примусове проникнення до будинку
боржника, аргументуючи своє подання
тим, що державним виконавцем здійснено
декілька виходів за місцем проживання
ОСОБА_2, проте остання постійно
ухиляється від виконання рішення суду,
до житлового будинку не допускає.

Перевіривши матеріали справи, суд не
вбачає правових підстав для
задоволення подання, виходячи з
наступного.

Статтею 376 Цивільного процесуального
кодексу України встановлено, що
питання про примусове проникнення до
житла чи іншого володіння боржника -
фізичної особи або особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб, ... при виконанні судових рішень та
рішень інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

Коментована стаття встановлює порядок
дозволу суду на такі дії, як у випадках
виконання рішень судових органів, так і
інших органів (посадових осіб).

Разом з тим, стаття 30 Конституції
України закріпила принцип
недоторканості житла чи іншого
володіння особи. Проникнення до житла
чи до іншого володіння особи,
проведення в них огляду чи обшуку не
допускається інакше, як за
вмотивованим рішенням суду. Тому, суд
вважає, що надання дозволу про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння особи є виключним
заходом, який може бути застосований в
разі неможливості виконання рішення
суду іншими примусовими заходами.

За ст.1 Закону України «Про виконавче
провадження», виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

За змістом ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Також, згідно ст. 11 цього ж Закону,
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Доказів того, що боржник свідомо не
виконує зобов'язання в повному обсязі
або частково, державним виконавцем
суду не надано, як не наведено їх і у
поданні з посиланням на застосовані
примусові заходи під час проведення
виконавчих дій. Крім того, не надано
жодних підтверджень того, що боржник
дійсно перешкоджає проведенню
виконавчих дій та не впускає
державного виконавця до житлового
будинку, будучи обізнаним про наявне
відкрите виконавче провадження.

Представлені виконавцем акти від 08.08.2014
року, 17.09.2014 року та 15.10.2014 року, складені
у відсутності боржника та понятих,
судом не можуть бути взяті до уваги,
оскільки вказані докази оформлені
неналежним чином.

До того ж, суд звертає увагу на те, що
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Татарбунарського районного управління
юстиції на початку жовтня та на початку
листопада 2014 року вже подавались
аналогічні подання до суду та ухвалами
Татарбунарського районного суду від
07.10.2014 року та 04.11.2014 року за обставин,
наведених вище, було відмовлено у
задоволенні подання. Тому, суд вкотре
наголошує на тому, що виконавцю
необхідно надати належним чином
оформлені документи, які можуть
підтверджувати ухилення боржника від
виконання рішення суду, який
повідомлений належним чином про
відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин, суд вважає, що на
теперішній час підстав для задоволення
подання про примусове входження до
житла боржника не має.

Керуючись ст.376 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного
виконавця відділу ДВС
Татарбунарського районного управління
юстиції ОСОБА_1 про примусове
проникнення до будинку ОСОБА_2 -
відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
через Татарбунарський районний суд
протягом 5 днів з дня її проголошення, а
особою, без участі якої було
постановлено ухвалу протягом п’яти
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Чебан