Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
Справа № 22-ц/778/4921/14 Головуючий у 1
інстанції: Олійник М.Ю.
Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 09» грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
заочне рішення Михайлівського
районного суду Запорізької області від
04 вересня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5,
про стягнення боргу,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовною заявою до ОСОБА_3, третя
особа: ОСОБА_5, про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 29.12.2011 року між ним та
відповідачем було укладено договір
купівлі-продажу насіння соняшнику
вагою 24490 кг. Відповідач свої
зобов'язання за договором не виконав.

В грудні 2012 року позивач звернувся в
Михайлівський районний відділ
внутрішніх справ із заявою щодо
притягнення ОСОБА_3 до кримінальної
відповідальності за невиконання
зобов'язання щодо сплати вартості
придбанних 24490 кг. насіння соняшнику.

07 грудня 2012 року Михайлівським РВ ГУМВС
України в Запорізької області було
порушено кримінальне провадження №
0000056, яке 30 січня 2013 року було
закрито у зв'язку з відсутністю події
кримінального правопорушення і
наявністю між ОСОБА_3 і ним цивільних
правових відносин.

10 квітня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
нього з проханням відстрочити сплату
боргу та запропонував в добровільному
порядку додатково компенсувати
матеріальні збитки, заподіяні через
прострочення сплати боргу двома
платежами по 50 000 грн. до 01 грудня 2013
року та 01 червня 2014 року, про що надав
розписку, зобов'язання за якою також не
виконав.

На підставі зазначеного просив
стягнути з відповідача на його користь
борг в розмірі 100 000 грн., а також
витрати на сплату судового збору.

Заочним рішенням Михайлівського
районного суду Запорізької області від
04 вересня 2014 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
борг в сумі 100 000 грн., витрати на сплату
судового збору в сумі 1000 грн. та 121,80
грн., а всього - 101121,80 грн.

Не погоджуючись із зазначеним заочним
рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, просить
скасувати заочне рішення суду та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову, судові витрати за
подання апеляційної скарги покласти на
позивача.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення 100 000 гривень, суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
між сторонами фактично був укладений
договір купівлі-продажу 24490 кг насіння
соняшнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно зі ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

За положеннями ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного Кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичайного ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є невиконання
або виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України визначено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Судом першої інстанції встановлено, що
10 квітня 2013 року ОСОБА_3 видав позивачу
розписку, в якій зобов'язувався
повернути ОСОБА_4 100 000 гривень за 24490 кг
насіння соняшнику, двома частинами: 50 000
грн. до 1 грудня 2013 року та 50 000 грн. до 1
червня 2014 року (а.с.9).

Факт підписання зазначеної розписки, а
також отримання від позивача 24490 кг
насіння соняшнику відповідач
підтвердив в судовому засіданні
апеляційного суду.

Як вбачається з матеріалів справи, за
заявою ОСОБА_4 07 грудня 2012 року
Михайлівським РВ ГУМВС України в
Запорізької області було порушено
кримінальне провадження № 0000056,
яке 30 січня 2013 року було закрито у
зв'язку з відсутністю події
кримінального правопорушення і
наявністю між ОСОБА_4 та ОСОБА_3
цивільно - правових відносин щодо
договору купівлі -продажу насіння
соняшнику в кількості 24490 кг (а.с. 11).

Відповідно до показань ОСОБА_3 мав
місце договір купівлі-продажу з
розстроченням платежу. Крім того,
ОСОБА_3 поясняв, що він внаслідок
обставин, що від нього не залежали та не
залежать у зв'язку з тим, що робота
масло-цеха тимчасово призупинена,
вимушений порушувати умови усних
договорів купівлі-продажу, що полягає у
простроченні платежів по ним.

Вказані обставини щодо укладання саме
договору купівлі- продажу підтвердили
в судовому засіданні свідки: ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Згідно ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором
зберігання одна сторона (зберігач)
зобов'язується зберігати річ, яка
передана їй другою стороною
(поклажодавцем), і повернути її
поклажодавцеві у схоронності.

Доводи апеляційної скарги, що між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мав місце договір
зберігання спростовується змістом
розписки від 10 квітня 2013 року, в який
відповідач власноручно вказав, що
зобов'язується повернути ОСОБА_4 не
насіння соняшнику, а грошові кошти в
сумі 100000 грн. двома частинами: по 50 000
гривень.

Зазначення в розписці строку
повернення коштів двома частинами: по 50
000 гривень до 01.12.2013 року та до 01.06.2014
року - відповідно спростовує доводи
апеляційної скарги проте, що договір не
містить строку виконання.

Неприйнятними колегія суддів вважає
доводи апеляційної скарги про те, що в
договорі відсутня кількість товару,
оскільки як розписці так і в накладних,
вказана кількість переданого
відповідачу товару-насіння соняшнику -
24490 кг.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з

додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

За таких обставин колегія вважає, що
ухвалене в справі судове рішення
відповідає вимогам закону й підстави
для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Михайлівського
районного суду Запорізької області від
04 вересня 2014 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: