Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Федисько К. П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа :
КП Білоцерківської міської ради ЖЕК №6
про визнання осіб такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням та за зустрічним позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа :
КП БЦМР ЖЕК №6 про відновлення
порушеного права шляхом вселення та
встановлення порядку користування
житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з
даним позовом мотивуючи тим, що вона
була вселена в квартиру за адресою:
АДРЕСА_1, 03.07.2012 року внаслідок
поновлення її порушених прав за
рішенням суду. На даний час позивач є
наймачем зазначеної квартири, на
підставі ордеру. І на сьогоднішній день
позивач проживає та зареєстрована в
цій квартирі. За вказаною адресою також
зареєстровані відповідачі, втім, вже
більш ніж півроку, з листопада 2013 року,
вони не перебувають за місцем своєї
реєстрації, не користуються спірним
житлом, не беруть участі у веденні
спільного господарства, не сплачують
комунальних послуг. Позивач не бажає
сплачувати комунальні платежі за
відповідачів, оскільки вони не
проживають в квартирі, а в неї скрутне
матеріальне становище, ОСОБА_1
навчається в Білоцерківському
медичному коледжі, не має належного
доходу. Таким чином, позивач просить
суд визнати відповідачів такими, що
втратили право користування квартирою
АДРЕСА_1.

Відповідачі по справі подали
зустрічний позов про відновлення
їхнього порушеного права шляхом
вселення, встановлення порядку
користування житловим приміщенням,
мотивуючи тим, що позивач вже
зверталася з вказаним позовом про
визнання ОСОБА_2 і ОСОБА_3 втратившими
право користування вказаним житлом та
за рішенням суду їй було відмовлено в
її вимогах, але ОСОБА_1 не погоджуючись
з висновками суду, посилаючись на інші
обставини чинить відповідачам
перешкоди в користуванні житлом, не
надає доступ до квартири, а тому ОСОБА_2
і ОСОБА_3 просять суд відновити їх права
шляхом усунення перешкод у
користуванні квартирою АДРЕСА_1,
вселити їх в дане житло та встановити
порядок користування житловим
приміщенням, виділивши у користування
ОСОБА_1 кімнату площею 11,9 кв.м., а
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - кімнату площею 17,5
кв.м., зобов'язати ОСОБА_1 надати ключі
позивачам за зустрічним позовом,
стягнути судові витрати.

Представник позивача за договором
адвокат ОСОБА_4 і представник позивача
за довіреністю ОСОБА_5 первісний позов
підтримали та просили суд відмовити в
задоволенні зустрічного позову.

Представник відповідачів по
первісному позову за договором адвокат
ОСОБА_6 не визнала первісний позов та
просила задовольнити зустрічні
позовні вимоги, уточнивши, що слід
відновити порушені права ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 шляхом вселення їх в квартиру
АДРЕСА_1 та встановити порядок
користування даною квартирою
виділивши у користування ОСОБА_1
кімнату площею 11,9 кв.м., а ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 - кімнату площею 17,5 кв.м.,
підсобні приміщення залишити в
спільному користуванні сторін.

Третя особа Комунальне
підприємство Білоцерківської міської
ради ЖЕК № 6 в судове засідання не
направили свого представника, про день
та час розгляду справи були
повідомлені належно, подали суду акти
та клопотання про розгляд справи без їх
представника.

Суд, заслухавши учасників
судового процесу, покази свідків,
дослідивши матеріали справи, прийшов
до висновку, що первісний позов не
підлягає до задоволення, а зустрічний
позов підлягає до часткового
задоволення.

Судом встановлено, що рішенням
Апеляційного суду Київської області
від 15.11.2011 року було поновлено житлові
права позивача ОСОБА_1 шляхом
поновлення її в реєстрації у квартирі,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
визнано незаконним розпорядження
комунальної служби приватизації
державного житлового фонду м. Біла
Церква №1-2-40 від 02.11.2006року про передачу
даної квартири в особисту власність
ОСОБА_2, визнано недійсним свідоцтво
про право власності на цю квартиру за №
39608 від 02.11.2006 року (а.с.7-9).

Відповідно до довідки КПБМР ЖЕК №6
від 02.09.2013 року № 398, квартира АДРЕСА_1
розприватизована, та в ній
зареєстровані особи: 03.07.2012 року -
ОСОБА_1, 15.01.2013 року - ОСОБА_2, який
приходиться ОСОБА_1 дядьком та
зареєстрований 29.01.2013 року ОСОБА_3,
батько ОСОБА_1 (а.с.12).

Суду було надано представниками
сторін, як позивача так і відповідачів
квитанції про оплату комунальних
послуг в спірній квартирі. Дані
квитанції були досліджені судом і
встановленим є те, що за вказаною
квартирою існують борги по комунальних
платежах, зокрема перед КП БЦМР
«Тепломережа», але частково
оплачуються комунальні послуги, як
позивачем (а.с.13-25), так і відповідачами
(а.с.77-81).

Судом встановлено, що ОСОБА_2
звертався до Білоцерківського МВМ з
заявою про те, що 22.09.2013 року він не зміг
потрапити до квартири де мешкає та за
наслідками такого звернення було
проведено перевірку, були опитані
сусіди, але працівникам міліції при
неодноразовому відвідуванні квартири
АДРЕСА_1 не виявилося можливим
зустрітися з мешканцями даного
помешкання (а.с.67-68).

Судом встановлено, що 21.01.2014 року за
рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду по справі за
позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
зміну договору найму було задоволено
позовні вимоги, але за рішенням
Апеляційного суду Київської області
зазначене рішення Білоцерківського
міськрайонного суду було скасоване і
ухвалене нове про відмову в позові
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про зміну договору
найму спірної квартири (а.с. 69-70, 71-73).

В судовому засіданні встановлено,
що в спірній двохкімнатній квартирі на
даний час проживає ОСОБА_1, яка займає
більшу кімнату і де знаходяться її
особисті речі, а в меншій кімнаті
знаходяться речі відповідачів. Дане
підтвердили самі представники
позивача за первісним позовом та
наведене підтверджується Актом
комісії УЖКГ Білоцерківської міської
ради від 20.11.2014 року.

Представник позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_5, яка приходиться бабусею
позивача за первісним позовом суду
пояснила, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не
проживають в квартирі де прописані, не
утримують це житло та мають інші місця
проживання, а тому не потребують
проживання в квартирі АДРЕСА_1. Але при
бажанні відповідачі матимуть доступ до
квартири, якщо повернуть борг ОСОБА_5 в
розмірі 3000 доларів США та сплатять
борги за квартиру.

Представник відповідачів суду
пояснила, що позивач та її бабуся
ОСОБА_5 чинять перешкоди відповідачам в
проживанні в квартирі де вони
зареєстровані. Відповідачі за
первісним позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_3
неодноразово намагалися потрапити до
спірної квартири, але не мають ключів,
крім того, вони задля уникнення
конфліктних ситуацій та належної
оплати витрат по комунальних послугах
звернулися в січні 2014 року до суду з
позовом про зміну договору найму
квартири АДРЕСА_1, але в квітні 2014 року
їм стало відомо про відмову в їхньому
позові. Незважаючи на зазначене, ОСОБА_3
і ОСОБА_2 частково оплачують квитанції
комунальних платежів, мають особисті
речі в спірній квартирі.

Допитана в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_7, яка є працівником
служби у справах дітей БЦМР, суду
повідомила про обставини, які мали
місце до жовтня 2006 року, коли ОСОБА_1
перебувала під супроводом ССД, а щодо
проживання ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в спірній
квартирі - свідчень не має. Допитаний в
якості свідка ОСОБА_8, бувший ДІ МВМ,
суду повідомив, що був присутнім в 2013
році при примусовому вселенні
позивача ОСОБА_1 в спірну квартиру.
Житло не було придатне до проживання,
ОСОБА_2 заперечував вселення ОСОБА_1 до
цієї квартири, пославшись на
оскарження судового рішення. На даний
час в спірній квартирі проведені деякі
ремонтні роботи, є світло, батареї.
Свідок ОСОБА_9, який на даний час є
дільничним інспектором міліції по
АДРЕСА_1 суду показав, що зі слів
сусідів йому відомо, що в квартирі №338
проживає ОСОБА_1, інших свідчень по суті
справи суду не надано. Свідок ОСОБА_10,
який є сусідом сторін, суду показав, що
в спірній квартирі близько року
проживає ОСОБА_1 Свідок двічі був в
спірній квартирі, але ОСОБА_2 і ОСОБА_3
не зустрічав, з ними не знайомий. Свідок
ОСОБА_13 суду показав, що близько 10 раз
за останній рік зустрічав ОСОБА_1 біля
будинку АДРЕСА_1, один раз був в її
квартирі. Відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3
свідок не знає.

При вирішенні даного спору, суд
виходив з наступного.

Згідно ст. 47 Конституції України
кожен має право на житло. Ніхто не може
бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Відповідно до ст.64 ЖК України,
члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення.

Тимчасово відсутній наймач
зберігає права і несе обов'язки за
договором найму жилого приміщення. (
ст.78 ЖК України).

Відповідно до ст.71 ЖК України, при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Таким чином, даючи аналіз зібраних
доказів у справі, зазначеним правовим
нормам, суд прийшов до висновку, що
первісний позов не підлягає до
задоволення, оскільки неналежний стан
кімнати де знаходяться речі
відповідачів за первісним позовом,
старі речі, меблі, відсутність світла в
кімнаті та борги не є підставою для
визнання ОСОБА_2 і ОСОБА_3 втратившими
право користуватися даним житлом. Так,
з встановлених обставин вбачається, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 тимчасово не
проживають в спірній квартирі, але не
втратили інтерес до помешкання де
зареєстроване їхнє місце проживання,
вони мають свої речі у відокремленій
кімнаті зазначеної квартири, що й не
заперечує сама позивач за первісним
позовом. ОСОБА_2 звертався до
правоохоронних органів з приводу
вчинення йому перешкод в користуванні
житлом. Крім того, відповідачі за
первісним позовом зверталися до суду з
позовом про зміну договору найму.
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 частково оплачують
комунальні платежі в спірній квартирі
і дане було встановлено рішенням
Білоцерківського міськрайонного суду
від 10.02.2014 року. А згідно ст. 61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Представники позивача за
первісним позовом не надали суду
належних та допустимих доказів в
підтвердження своїх вимог, а саме: що
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 не проживають в спірній
квартирі понад шість місяців без
поважних причин та порушують житлові
права позивача. Натомість представник
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 довела в судовому
засіданні що відповідачі за первісним
позовом тимчасово відсутні за місцем
своєї реєстрації з поважних причин,
через вчинення їм перешкод на вселення
і належне користування житлом, але вони
виконують свої обов'язки по сплаті
комунальних послуг і зберігають свої
житлові права, не втратили інтерес до
місця реєстрації свого проживання.

Поряд із зазначеним, судом
встановлено, що позивач та її бабуся і
представник в суді, ОСОБА_5,
перешкоджають ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у
вільному доступі до спірної квартири.
ОСОБА_12 повідомила, що ОСОБА_3 і ОСОБА_2
зможуть потрапити до квартири після
повернення боргу, тобто мають місце
боргові зобов'язанні між ОСОБА_5 і
відповідачами ОСОБА_1, що є перешкодою у
визнанні позивачем житлових прав
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на спірну квартиру.
Однак, суду не було надано доказу чи
аргументованого пояснення
пріоритетного права позивача ОСОБА_1 на
користування спірною квартирою та
відсутній будь-який зв'язок між
борговими зобов'язаннями відповідачів
ОСОБА_1 перед ОСОБА_5 і правом
користування житлом особами де
належним чином зареєстроване їхнє
місце проживання. Отже, суд вважає, що
позовна вимога про усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням,
шляхом вселення ОСОБА_3 і ОСОБА_2 в
квартиру АДРЕСА_1, підлягає до
задоволення.

Таким чином, оцінюючи подані
докази в їх сукупності, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи, суд
дійшов висновку, що первісний позов не
підлягає до задоволення. Позивачем
ОСОБА_1 не надано жодних належних та
допустимих доказів, надавши належну
правову оцінку яким, суд мав би
можливість дійти обґрунтованого
висновку про задоволення позову.
Позивач скористалася своїм правом на
судовий захист, однак її позиція не
знайшла свого підтвердження в ході
судового слідства.

Також, не підлягає до задоволення
позовна вимога за зустрічним позовом
про встановлення порядку користування
житловим приміщенням даної квартири,
оскільки відповідно до ст. 104 ЖК
України член сім'ї наймача вправі
вимагати, за згодою інших членів сім'ї,
які проживають разом з ним, укладення з
ним окремого договору найму, якщо жилу
площу, що припадає на нього, може бути
виділено у вигляді приміщення, яке
відповідає вимогам статті 63 цього
Кодексу. Відповідно до п. 16 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» від 12.04.1985 р. за №2, роз'яснено,
що в силу ст.104 ЖК суд вправі
задовольнити вимоги члена сім'ї
наймача про поділ жилого приміщення,
якщо жилу площу, що припадає на
нього (або з урахуванням укладеної
угоди про порядок користування жилим
приміщенням), може бути виділено у
вигляді ізольованого приміщення, яке
складається з однієї або кількох
кімнат, розмір якого не менше
встановленого для надання одній особі.
При поділі жилого приміщення за
вимогою члена сім'ї наймача йому може
бути виділено ізольоване жиле
приміщення розміром меншим за жилу
площу, що припадає на нього. Однак
поділ не може бути допущений, коли це
призведе до штучного погіршення
житлових умов позивача і викличе
необхідність постановки його на
облік, як такого, що потребує
поліпшення житлових умов.

Як було встановлено в судовому
засіданні, між сторонами відсутня
будь-яка угода щодо порядку
користування спірною квартирою, але,
фактично, встановлений вже порядок
користування квартирою, так як з
пояснень представників сторін
вбачається, що позивач провела
ремонтні роботи та користується
кімнатою розміром 17.5 кв.м., а речі
відповідачів за первісним позовом
знаходяться в меншій кімнаті розміром
11,9кв.м., яка на даний час потребує
ремонту (отоплення, освітлення та ін.).
Тобто, на даний час, поділ квартири за
запропонованим варіантом в зустрічній
позовній заяві призведе до погіршення
житлових умов позивача ОСОБА_1, і
додаткових витрат.

З огляду наведеного, суд прийшов
до висновку, що первісний позов не
підлягає до задоволення, а зустрічний
позов підлягає до часткового
задоволення з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 64, 71, 78,104 ЖК України,
постановою Пленуму ВС України «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» від 12.04.1985 р. за №2ст.ст. 3, 10,11,
60, 61,88, 207, 212 - 215, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні первісного
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа : КП Білоцерківської міської ради
ЖЕК №6 про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням - відмовити.

Зустрічний позов задовольнити
частково.

Усунути перешкоди в
користування житлом шляхом вселення
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини
позовних вимог за зустрічним позовом -
відмовити.

Рішення суду може бути
оскаржене до Апеляційного суду
Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня його проголошення .

Суддя О. Я. Ярмола