АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Головуючий у 1 - й інстанції: Зінченко
Доповідач: Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

11 грудня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду місті Києва
в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 ОСОБА_5 на рішення
Солом'янського районного суду міста
Києва від 30 вересня 2014 року в цивільній
справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про
стягнення безпідставно отриманих
коштів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного
суду міста Києва від 30 вересня 2014 року
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3
відмовлено в задоволенні позовних
вимог до ОСОБА_6 про стягнення
безпідставно отриманих коштів.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
1-ї інстанції, представник позивача
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій
просив рішення Солом'янського
районного суду міста Києва від 30
вересня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
рішення суду 1-ї інстанції ухвалене з
порушенням норм матеріального права,
без урахування усіх обставин, що мають
значення для справи. Зазначає, що
відмовляючи в задоволенні позову, суд
1-ї інстанції виходив з того, що надана
на підтвердження позовних вимог
відомість від 15 березня 2014 року не
підтверджує факту передачі позивачем
грошових коштів відповідачу в сумі 240
000 грн., оскільки не містить підпису
відповідача та містить ознаки
дописаного тексту. Зазначені висновки
суду 1-ї інстанції є безпідставними та
ґрунтуються виключно на припущеннях,
оскільки в матеріалах справи відсутній
висновок експерта та інші належні та
допустимі докази, які б їх
підтверджували. Вважає, що наявна в
матеріалах справи платіжна відомість
від 15 березня 2014 року є належним та
допустимим доказом по даній справі та
підтверджує факт отримання
відповідачем від позивача грошових
коштів.

В судовому засіданні представники
позивача фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 повністю
підтримали доводи апеляційної скарги
та просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_6ОСОБА_9 проти
доводів апеляційної скарги
заперечував посилаючись на їх
безпідставність, просив рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення осіб, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 15 березня 2012 року
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
було передано ОСОБА_6 грошові кошти в
сумі 240 000 грн.

02 липня 2013 року фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 на ім'я
ОСОБА_6 було направлено вимогу про
повернення грошових коштів в сумі 240 000
грн.

Оскільки ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 240
000 грн. фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_3 не повернув, то позивач
звернувся до Солом'янського районного
суду міста Києва з позовом про
стягнення з відповідача грошових
коштів в сумі 240 000 грн. в судовому
порядку.

Відмовляючи фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до
ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів в
сумі 240 000 грн., суд 1-ї інстанції виходив
з того, що наявна в матеріалах справи
платіжна відомість від 15 березня 2014
року не підтверджує факту передачі
позивачем відповідачу грошових коштів
в сумі 240 000 грн., оскільки не містить
підпису відповідача та містить ознаки
дописаного тексту, а тому правові
підстави для задоволення позовних
вимог відсутні.

Проте, з такими висновками суду 1-ї
інстанції колегія суддів погодитись не
може з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Судом встановлено, що підставою для
отримання ОСОБА_6 від фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 грошових
коштів в сумі 240 000 грн. був намір сторін
вести спільну господарську діяльність.

Оскільки в подальшому підстава, на якій
ОСОБА_6 набув грошові кошти в сумі 240 000
грн. відпала, між позивачем та
відповідачем договір про спільну
діяльність підписаний не був, то, в силу
вимог закону, ОСОБА_6 зобов'язаний
повернути фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_3 безпідставно набуті грошові
кошти в сумі 240 000 грн. і позовні вимоги
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
ОСОБА_6 про стягнення безпідставно
отриманих коштів в сумі 240 000 грн. є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Безпідставними є висновки суду 1-ї
інстанції про те, що надана позивачем
на підтвердження факту передачі
грошових коштів відповідачу платіжна
відомість від 15 березня 2014 року не є
належним доказом, так як не містить
підпису відповідача та містить ознаки
дописаного тексту, з огляду на таке.

Порядок ведення касових операцій у
національній валюті України
підприємствами (підприємцями), а також
окремі питання організації банками
роботи з готівкою визначає Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затверджене Постановою Правління
Національного банку України №637 від
15.12.2004 року, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 13 січня
2005 року за №40/10320.

Розділом 3 Положення встановлено, що
касові операції оформляються касовими
ордерами, видатковими відомостями,
розрахунковими документами,
документами за операціями із
застосуванням електронних платіжних
засобів, іншими касовими документами,
які згідно із законодавством України
підтверджували б факт продажу
(повернення) товарів, надання послуг,
отримання (повернення) готівкових
коштів.

Видача готівки з каси проводиться за
видатковими касовими ордерами та
відомостями, підписаними головним
бухгалтером або особою, уповноваженою
керівником підприємства.

Відомість застосовують для видачі
готівки з каси: на виплату заробітної
плати (основне застосування); та для
здійснення інших виплат як
працівникам, так і особам, які не
перебувають із підприємством у
трудових відносинах. При цьому видачу
готівки особам, яких немає у штатному
розписі підприємства, здійснюють за
окремою відомістю.

Відомості мають заповнюватися
бухгалтером чорнилом темного кольору
чорнильною або кульковою ручкою, за
допомогою друкарських машинок,
комп'ютерних засобів чи іншими
способами, які забезпечили б належне
збереження цих записів протягом
установленого для зберігання
документів терміну. Виправлення в
видаткових відомостях забороняються.

З наданої суду та дослідженої в
судовому засіданні відомості від 15
березня 2012 року (а.с.4) вбачається, що її
форма та зміст повністю відповідає
вимогам Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні, затверджене Постановою
Правління Національного банку України
№637 від 15.12.2004 року, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 13 січня
2005 р. за №40/10320. В ній, зокрема,
зазначено, що грошові кошти в сумі 240 000
грн. видано ОСОБА_6, в ній є підпис
одержувача коштів, підписи головного
бухгалтера та особи, яка видала кошти -
ОСОБА_3, а також печатка фізичної
особи-підприємця.

Крім того, факт отримання ОСОБА_6 від
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
грошових коштів в сумі 240 000 грн. на
підставі платіжної відомості від 15
березня 2014 року, підтверджується
наявними в матеріалах справи
банківськими виписками та
бухгалтерськими проводками.

Враховуючи встановлені обставини
справи та досліджені докази, колегія
суддів приходить до висновку, що
платіжна відомість від 15 березня 2014
року є належним та допустимим доказом,
що підтверджує факт передачі позивачем
відповідачу грошових коштів в сумі 240 000
грн.

Необґрунтованими є висновками суду 1-ї
інстанції про те, що платіжна відомість
від 15 березня 2014 року не містить
підпису відповідача та містить ознаки
дописаного тексту, з огляду на таке.

Статтею 213 ЦПК України встановлено, що
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

В матеріалах справи відсутні будь-які
належні та допустимі докази, зокрема,
висновок судової експертизи, які б
давали підстави вважати, що підпис на
платіжній відомості від 15 березня 2014
року виконаний не ОСОБА_6, а іншою
особою та/або дана відомість містить
ознаки дописаного тексту.

Оцінивши в сукупності докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення Солом'янського районного суду
міста Києва від 30 вересня 2014 року про
відмову фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до
ОСОБА_6 про стягнення безпідставно
отриманих коштів підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про
стягнення безпідставно отриманих
коштів в сумі 240 000 грн.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України
підлягають стягненню ОСОБА_6 на користь
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
витрати по сплаті судового збору в сумі
2400 грн.

Керуючись ст.. 1212 ЦК України, ст.ст. 88, 303,
307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України колегія
суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника
позивача фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду
міста Києва від 30 вересня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення
наступного змісту.

Позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про
стягнення безпідставно отриманих
коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
безпідставно отримані грошові кошти в
сумі 240 000 ( двісті сорок тисяч ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
витрати по сплаті судового збору в сумі
2400 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий: Судді: