Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"27" листопада 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Кашицьку С. А., при секретарі Бурлаковій
М.М., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист
права власності та усунення перешкод у
користуванні квартирою шляхом
виселення,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист
права власності та усунення перешкод у
користуванні квартирою шляхом
виселення з квартири АДРЕСА_1. В
обґрунтування позовних вимог вказала
на те, що вона є власником квартири
АДРЕСА_1 на підставі договору дарування
від 30 серпня 2014 року, завіреного
приватним нотаріусом Маріупольського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
та зареєстровано в реєстрі за № 734.
Разом з тим на даний момент в належній
позивачці квартирі без будь-яких
правових підстав проживають ОСОБА_2,
ОСОБА_3, які для позивачки є сторонніми
особами та втратили право користування
спірною квартирою після укладання
вищезазначеного договору дарування
квартири. На неодноразові звернення і
прохання - звільнити приміщення
добровільно, відповідачі не реагують,
чим порушують законні права позивачки
та майнові інтереси, а також
перешкоджають у здійсненні права
власності. 30 серпня 2014 року відбулась
заміна власника квартири АДРЕСА_1 у
зв'язку з оформленням договору
дарування. Угоди про найм, оренду або
вселення між сторонами не укладались
та не обговорювались. З урахуванням
наведених обставин, позивачка вважає,
що її права мають бути захищені в
судовому порядку шляхом виселення
відповідачів без надання іншого житла.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просить
визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1,
усунути перешкоди позивачки у
користуванні квартири АДРЕСА_1 шляхом
виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із
зазначеної квартири без надання іншого
житла.

Возивачка в судове засідання не
з'явилась, надала заяву про розгляд
справи за її відсутності, в якій
вказала,що позовні вимоги підтримує та
не заперечує проти винесення заочного
рішення по справі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 до судового
засідання не з'явились за невідомих
суду причин, про день та час розгляду
справи були повідомлені своєчасно та
належними чином.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення у
заочному порядку, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим . Законним є рішення ,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з законом . Обґрунтованим є
рішення ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин , на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженими в судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідно до
договору дарування від 30 серпня 2014
року, завіреного приватним нотаріусом
Маріупольського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та
зареєстровано в реєстрі за № 734 ОСОБА_5
подарував ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1.

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності № 26202042 від
30.08.2014 року ОСОБА_1, на праві приватної
власності на підставі договору
дарування належить 1/1 частина
двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Згідно ст. 386 ЦК України держава
забезпечує рівний захист прав усіх
суб'єктів права власності. Власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Ніхто не може бути
позбавлений права власності.

Судом встановлено та ніким не
оспорювався той факт, що позивачка
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1,
тому має право вільно розпоряджатися
належній їй власністю.

Відповідно до ст. 150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші
не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод
у здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 156 ЖК України до
членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
ч. 2 ст. 64 ЖК України.

Так на підставі ст. 64 ч. 2 ЖК України до
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Однак при розгляді справи було
встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не
відносяться до членів родини
позивачки, не мешкають та не ведуть
разом із ним спільне господарство, вони
не пов'язані спільним побутом та не
мають взаємних прав та обов'язків.

Також договорів оренди та найму
квартири АДРЕСА_1 між позивачкою та
відповідачами не укладалось.

Тобто, виходячи з вищевикладеного, 30
серпня 2014 року відбулась заміна
власника квартири АДРЕСА_1 у зв'язку з
оформленням договору дарування.
Відповідно до п. 8 ст. 346 ЦК України -
право власності відповідачів було
припинено.

Оскільки відповідачі не з'явились у
судове засідання та не скористались
своїм процесуальним правом надання
доводів або заперечень проти позову, а
саме доказів які б підтвердили
наявність в них законних підстав
користуватися спірною квартирою, суд
задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 про
визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням та виселення з квартири.

На підставі ст. ст. 317,319,321,358,391
Цивільного кодексу України, керуючись
ст. 10,11 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про захист права власності та усунення
перешкод у користуванні квартирою
шляхом виселення - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Виселити Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, які
проживають за адресою: АДРЕСА_1, з
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
житла.

На заочне рішення відповідачем може
бути подана заява про його перегляд до
Іллічівського райсуду міста Маріуполя,
протягом 10 днів з дня отримання копії
заочного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана в апеляційній суд
Донецької області через Іллічівський
районний суд м. Маріуполя протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя:
С. А. Кашицька