Справа № 521/105/14-ц
№ провадження 2/521/2809/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

« 27» листопада 2014 року Малиновський
районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання
Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИВ :

11 січня 2014 року представник
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, в якому,
згідно наданих до суду уточнень, просив
стягнути солідарно з відповідачів на
його користь заборгованість за
кредитним договором в сумі 1 345723,45 грн.
та пропорційно судовий збір в розмірі 3
441 грн.

Свої позовні вимоги позивач,
обґрунтовував тим, що 19 листопада 2007
року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір №
3-502/ФКВІП-07, згідно з умовами якого Банк
надав Позичальнику кредитні кошти у
розмірі 71145,00 доларів США з розрахунку
14,20 % річних за весь час фактичного
користування кредитом на строк з 19
грудня 2007 по 18 листопада 2022 року. Мета
кредитування - споживчі потреби.

Також позивач зазначив, що усі
права кредитора за кредитним договором
№ 3-502/ФКВІП-07 від 19.11.2007 року на даний
час належать АТ «Дельта Банк», оскільки
30.06.2010 року між ТОВ «Український
промисловий банк», АТ «Дельта Банк» та
Національним банком України був
укладений договір про передачу активів
та кредитних зобов'язань ТОВ
«Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта
Банк», відповідно до п. 4.1. якого в
порядку, обсязі та на умовах,
визначеним цим договором, ТОВ
«Укрпромбанк» передає (відступає) АТ
«Дельта Банк» права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, що забезпечують виконання
кредитних зобов'язань перед
Національним банком України, внаслідок
чого АТ «Дельта Банк» змінює ТОВ
«Укрпромбанк» як кредитора (стає новим
кредитором) у зазначених зобов'язаннях,
а згідно з п. 4.2. цього договору
внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанк»
АТ «Дельта Банк» прав вимоги до
боржників, АТ «Дельта Банк» переходить
(відступається) право вимагати (замість
ТОВ «Укрпромбанк») від боржників
повного, належного та реального
виконання обов'язків за кредитними та
забезпечувальними договорами.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Отже, відповідно до вищевказаного
АТ «Дельта Банк» набуло права вимоги по
кредитному договору № 3-502/ФКВІП-07 від
19.11.2007 року.

Відповідно до п. 2.4, 2.5 кредитного
договору повернення кредиту
здійснюється щомісячно частинами у
розмірі не менш як 955,00 доларів США по 20
число (включно) кожного місяця,
починаючи з місяця, наступного за
місяцем отримання Кредиту, шляхом
безготівкового перерахування коштів з
рахунку Позичальника та/або шляхом
внесення готівки до каси банку.

Згідно п.1.5, 2.6, 2.7 Кредитного
договору проценти за користування
Кредитом нараховуються у валюті
Кредиту за період з дня його надання до
дня його повернення . Проценти
нараховуються щомісячно на фактичну
заборгованість по Кредиту за період з
першого по останній день кожного
календарного місяця. Нараховані
проценти сплачуються позичальником у
валюті кредиту по 20 число (включно)
кожного наступного місяця за місяцем
нарахування процентів та одночасно з
остаточним поверненням кредиту шляхом
внесення готівкових коштів у касу
банку або шляхом безготівкового
перерахування з поточного рахунку
позичальника.

Виконання Позичальником
зобов'язань за кредитним договором
забезпечується порукою відповідно до
укладеного Договору поруки №
3-502/ZФПОР-07 від 19 листопада 2007 року між
ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_2
(Поручитель), ОСОБА_1 (Боржник), згідно з
яким Поручитель поручається перед
кредитором за виконання Боржником
зобов'язань за кредитним договором №
3-502/ФКВІП-07 від 19.11.2007 року.
Відповідальність Поручителя настає у
випадку невиконання Боржником
зобов'язань за Договором. Поручитель і
Боржник несуть перед Кредитором
солідарну відповідальність.

Позичальник умови кредитного
договору належним чином не виконує, про
що неодноразово повідомлявся в тому
числі й шляхом направлення письмової
вимоги про виконання зобов'язань
згідно умов кредитного договору. Однак
зобов'язання не виконуються, у зв'язку з
чим станом на 03.09.2014 року за
Відповідачем наявна заборгованість у
сумі: 1 345 723,45 грн., з яких сума
заборгованості за кредитом - 897514,12 грн.,
відсотки - 448209,33 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав до суду
заяву, згідно якої просив суд проводити
розгляд справи за його відсутності,
уточнені позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились, про причини неявки до суду не
повідомили, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином.

Представник відповідача - ОСОБА_3
надала до суду письмові заперечення
проти позову, відповідно до яких проти
задоволення позову заперечувала і свою
позицію обґрунтовувала тим, що між
ОСОБА_1 та ТОВ «Український промисловий
банк» 19 листопада 2007 року дійсно був
укладений кредитний договір №
3-502/ФКВІП-07. Однак приблизно на початку
2010 року по незалежним від відповідача
причинам виконання кредитних
зобов'язань стало неможливим. Всі
відомі відповідачу ОСОБА_1 відділення
ТОВ «Український промисловий банк» у м.
Одесі почали раптово закрились, в свою
чергу виконання зобов'язань через
відділення інших банків вбачалося
неможливим, бо позичковий рахунок, який
повинен був бути вказаний у п.2.1. та п. 2.7
кредитного договору залишився
незазначеним. Через засоби масової
інформації відповідачам стало відомо,
що в січні місяці 2010 року була
розпочата процедура ліквідації ТОВ
«Український промисловий банк». З того
часу, ніяких повідомлень від ТОВ
«Український промисловий банк»
відповідачам не надходило, в тому
числі, не повідомлялось і про заміну
кредитора. Представник відповідачів
зазначала, що в наданій суду, в якості
додатку до позову, копії договору про
передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на
користь АТ «Дельта Банку» від 30.06.2010
року жодного разу не зазначено про
перехід прав по кредитному договору №
3-502/ФКВІП-07 від 19.11.2007р. між ОСОБА_1 та ТОВ
«Український промисловий банк», в свою
чергу в п. 1.7. договору вказано, що
перелік кредитних та забезпечувальних
договорів, які підлягають передачі на
підставі цього договору, наведений в
додатку № 2 до цього договору.

Проте, такий додаток в матеріалах
справи відсутній, а тому відсутні
докази того, що до ПАТ «Дельта Банк»
перейшло право вимоги по вказаному
кредитному договору та, що позивач має
право вимоги до відповідачів. Що
стосується наданої позивачем копії
витягу з додатку № 2 до договору про
передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на
користь АТ «Дельта Банку» від 30.06.2010,
який наданий позивачем до матеріалів
справи, то він є неналежним доказом
переходу права вимоги за кредитним
договором № 3-502/ФКВІП-07 від 19.11.2007р. бо,
по-перше, в ньому відсутні підписи всіх
заінтересованих сторін договору, а
лише заінтересованої сторони -
представника позивача, по - друге, він
містить посилання на боржника -
«ОСОБА_1», а ім'я, по-батькові
відповідача «ОСОБА_1», по-третє, в ньому
зазначається, що в забезпечення по
кредитному договору № 3-502/ФКВІП-07 від
19.11.2007р. передано автомобіль марки
DADISHUTLE 2007 року, в свою чергу доказів
зазначеного суду не надано,
відповідачам про цей автомобіль нічого
невідомо і в заставу він ними не
надавався. Крім того, представник
відповідачів зазначив, що позивач в
позові посилався на п. 4.3, 4.2 договору
про передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на
користь АТ «Дельта Банку» від 30.06.10р., де
нібито вказано, що ТОВ «Укрпромбанк»
відступає Дельта Банку права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, однак сторінок з даними
пунктами Договору позивач суду не
надав.

Крім того, позивач вказує, що він
неодноразово, в тому числі письмово,
звертався до відповідачів про
необхідність виконання зобов'язань з
кредитним договором, однак доказів
відправки повідомлень боржнику суду не
надано, в реєстрі поштових відправлень,
міститься прізвище, ім'я, по батькові
лише поручителя, однак вона його не
отримувала і доказів отримання
позивачем не надано. Тобто банк, не
виконав умови п. 6.1-6.3 Кредитного
договору про досудовий порядок
розірвання договору, тому не набув
права на звернення до суду з вимогою
про дострокове виконання зобов'язань
за кредитним Договором.

Відповідно до ст. 514 ЦК України
встановлено, що до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Всупереч зазначеному доказів,
в якому обсязі, перейшли права ТОВ
«Український промисловий банк» до АТ
«Дельта Банк» позивач також не надав, в
свою чергу в період з 19.11.2007 року по
30.06.2010 року відбувалось виконання
договору. Розрахунок заборгованості,
як письмовий доказ, суперечить ст. 57-58
ЦПК України, не відповідає принципу
належності доказу, а тому не може
свідчити про існування заборгованості.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Суд, дослідивши та перевіривши
докази встановив наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

19 листопада 2007 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір №
3-502/ФКВІП-07, згідно з умовами якого Банк
надав Позичальнику кредитні кошти у
розмірі 71145,00 доларів США з розрахунку
14,20 % річних за весь час фактичного
користування кредитом на строк з 19
грудня 2007 по 18 листопада 2022 року. Мета
кредитування - споживчі потреби.

Виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором №
3-502/ФКВІП-07 забезпечується порукою
відповідно до укладеного Договору
поруки № 3-502/ZФПОР-07 від 19 листопада 2007
року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_2
(Поручитель), ОСОБА_1 (Боржник), згідно з
яким Поручитель поручається перед
кредитором за виконання Боржником
зобов'язань за кредитним договором №
3-502/ФКВІП-07 від 19.11.2007 року.
Відповідальність Поручителя настає у
випадку невиконання Боржником
зобов'язань за Договором. Поручитель і
Боржник несуть перед Кредитором
солідарну відповідальність.

Проте в матеріалах справи
відсутні допустимі докази виконання
ТОВ «Український промисловий банк»
своїх зобов'язань за вказаним
кредитним договорами.

В матеріалах справи відсутні
бухгалтерські касові документи за
підписом відповідача ОСОБА_1 (заява на
видачу готівки, видатковий касовий
ордер, грошовий чек чи ін.) відповідно
до Р. ІІІ Інструкції «Про касові
операції в банках України»,
затвердженої постановою Правління
Національного банку України № 337 від
14.08.2003 року, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України за № 768/8089
від 05.09.2003 року, чинній на час
виникнення спірних правовідносин,
укладення вищезазначеного кредитного
договору, які б підтверджували видачу
відповідачеві ОСОБА_1 грошових коштів
за вищевказаним кредитним договорам
готівкою з каси банку, зарахування
кредитних коштів на поточний рахунок
відповідача ОСОБА_1 тощо.

Надану позивачем копію заяви на
видачу готівки без підпису отримувача
грошових коштів суд не приймає до
уваги, оскільки зазначена довідка не
підтверджує видачу ОСОБА_1 грошових
коштів, враховуючи вищезазначені
документи, які можуть підтверджувати
видачу та перерахунок грошових коштів.
Розрахунок заборгованості за
договором кредиту, як письмовий доказ,
суперечить ст. 57-58 ЦПК України, не
відповідає принципу належності доказу,
а тому не може свідчити про існування
заборгованості, оскільки вказаний
документ не містить жодного підпису
Відповідача і навіть підпису
будь-якого представника Позивача, та не
є документом бухгалтерського обліку.

З гідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Крім того, позивач посилався на
те, що відповідно до договору про
передачу активів та кредитних
зобов'язань, укладеного 30.06.2010 року між
ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та
Національним Банком України, АТ
«Дельта Банк» набув права вимоги по
кредитному договору № 3-502/ФКВІП-07 від
19.11.2007 року, укладеному між ТОВ
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_1.

Однак, до позовної заяви додано
копію вказаного договору про передачу
активів та кредитних зобов'язань від
30.06.2010 року в п. 1.7. якого вказано, що
перелік кредитних та забезпечувальних
договорів, які підлягають передачі на
підставі цього договору, наведений в
додатку № 2 до цього договору.

Проте, такий додаток в матеріалах
справи відсутній, на що вказує
відповідач в запереченнях до позовної
заяви, а тому відсутні докази того, що
до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право
вимоги по вказаному кредитному
договору та, що позивач має право
вимоги до відповідачів. Крім того,
копія вказаного договору про передачу
активів та кредитних зобов'язань від
30.06.2010 року надана позивачем не в
повному обсязі (вибірково).

Надану суду копію витягу з
додатку № 2 до договору про передачу
активів та кредитних зобов'язань ТОВ
«Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта
Банку» від 30.06.2010, який наданий
позивачем до матеріалів справи, суд не
приймає до уваги в якості належного та
допустимого доказу переходу права
вимоги за кредитним договором №
3-502/ФКВІП-07 від 19.11.2007р., бо в ньому
відсутні підписи всіх заінтересованих
сторін договору, а лише
заінтересованої сторони - представника
позивача; прізвище, ім'я та по-батькові
боржника не відповідає прізвищу, імені
та по-батькові відповідача ОСОБА_1, а
зазначений в ньому предмет
забезпечення кредитного договору №
3-502/ФКВІП-07 від 19.11.2007р. автомобіль марки
DADISHUTLE 2007 року, не підтверджений жодним
письмовим доказом.

Відповідно до ст. 517 ЦК України
первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються, та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення. Боржник має
право не виконувати свого обов'язку
новому кредиторові до надання
боржникові доказів переходу до нового
кредитора прав у зобов'язанні.

В матеріалах справи також
відсутні докази звернення Позивача до
Відповідача ОСОБА_1 про необхідність
виконання зобов'язань за кредитним
договором № 3-502/ФКВІП-07 від 19.11.2007 року
позивачу ПАТ «Дельта Банк», відсутні
докази про сповіщення боржника ОСОБА_1
про заміну кредитора за кредитним
договором № 3-502/ФКВІП-07 від 19.11.2007 року,
що суперечить п.4.8. договору про
передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на
користь АТ «Дельта Банку» від 30.06.2010

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до п.11 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судове рішення» №14 від 18.12.2009 року
встановлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (частина четверта статті 60
ЦПК).

Згідно ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
кодексом.

Відповідно до клопотання
представника позивача останній просив
розглянути справу за його відсутності.
В судові засідання представник
позивача не з'являвся, про час і місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, клопотань про
відкладення розгляду справи від нього
не надходило. Тому суд, розглядає
справу, виходячи з вимог ЦПК України у
відсутності представника позивача на
підставі наявних у справі доказів.

За таких обставин та на підставі
досліджених доказів, які знаходяться в
матеріалах справи, суд вважає що
відсутні правові підстави для
задоволення вимог позову.

Проте відповідно до наданих
позивачем доказів, які знаходяться в
матеріалах справи, позивачем не
доведено ті обставини, на які він
посилався як на підставу своїх вимог,
що ПАТ «Дельта Банк» має право вимоги
до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Таким чином на підставі
наведеного необхідно відмовити в
задоволенні позову ПАТ «ДельтаБанк» до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
з підстав його недоведеності.

Відповідно до ст.88 ЦПК України не
підлягають стягненню з відповідачів і
судові витрати, в зв'язку з відмовою в
задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.10, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Малиновський районний суд міста Одеси
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги, а особи, які не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ
А.П. ЦЕЛУХ