Справа № 367/3809/14-ц Головуючий у І
інстанції Саранюк Л.П.Провадження №
22-ц/780/5145/14 Доповідач у 2
інстанції Воробйова Н.С.Категорія 46
УХВАЛА

Іменем України

08 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Верланова С.М., Березовенко Р.В.

при секретарі Бобко О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу апеляційною скаргою Прокурора
Київської області на рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 09 липня 2014 року за
позовом Прокурора м. Ірпеня до
Коцюбинської селищної ради , ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа: КП "Святошинське
лісопаркове господарство" про визнання
недійсним рішення, державного акту на
право власності на землю, визнання
права власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року прокурор м. Ірпеня
звернувся до суду з даним позовом
мотивуючи його тим, що рішенням
Коцюбинської селищної ради від 24.12.2008 р.
№1892/25-5 «Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення та
передачу у приватну власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1» ОСОБА_2 затверджено проект
землеустрою щодо відведення та
передачу у приватну власність
земельної ділянки площею 0,15 га для
вказаних цілей.

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_2
видано державний акт серії ЯЖ №903283 на
право власності на земельну ділянку
площею 0,1500 га (кадастровий номер
земельної ділянки :01:043:0020),
цільове призначення - для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

Також позивач зазначив, що рішення
Коцюбинської селищної ради прийнято, а
державний акт видано з порушенням
вимог чинного законодавства, у зв'язку
з чим їх має бути визнано недійсними.
Спірна земельна ділянка знаходиться за
межами сел. Коцюбинське, що
підтверджується висновком
судово-землевпорядної експертизи №325
від 05.03.2012 р., проведеної Київським
державним підприємством геодезії,
картографії, кадастрових та
геоінформаційних систем
«Київгеоінформатика». Проте, рішення
про передачу земельної ділянки у
власність прийнято Коцюбинською
селищною радою.

Крім того, спірну земельну ділянку у
приватну власність передано за рахунок
земель, що перебувають в постійному
користуванні комунального
підприємства «Святошинське
лісопаркове господарство». Так,
указану земельну ділянку на підставі
постанови Ради Міністрів УРСР № 673 від
20.06.1956 р. надано у користування
Святошинському лісопарковому
господарству без виключення її з
Держлісфонду України. Комунальне
підприємство «Святошинське
лісопаркове господарство» з 1976 року
постійно здійснює господарську
діяльність на оспорюваній земельні
ділянці, що підтверджується проектом
організації лісового господарства.
Вказана земельна ділянка містить
таксаційні описи. Згідно з інформацією
Державного комітету України із
земельних ресурсів №9946/26/4-11 від 01.07.2011
р., Коцюбинською селищною радою
передано у власність громадянам
земельні ділянки загальною площею 72 га,
в тому числі і відповідачу, за рахунок
земель, які знаходяться у користуванні
КП «Святошинське лісове господарство»
та згідно з картографічними
матеріалами лісовпорядкування
обліковуються як квартали
Святошинського та Київського лісництв.

За даними КП «Святошинське лісопаркове
господарство», зазначена земельна
ділянка відноситься до земель
лісогосподарського призначення та
будь-яких погоджень на вилучення
земель із свого користування
підприємство не надавало.

Спірну земельну ділянку в приватну
власність відповідача було передано
без її вилучення з користування КП
«Святошинське лісопаркове
господарство» на підставі
відповідного рішення органу державної
влади чи органу місцевого
самоврядування, прийнятого в межах
його компетенції.

Вказував, що Коцюбинською селищною
радою не дотримано вимог щодо порядку
зміни цільового призначення землі.
Земельну ділянку лісового фонду
спірним рішенням Коцюбинської
селищної ради передано у приватну
власність для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, що
призведе до знищення лісових ресурсів.

В порушення вимог ст. 9 Закону України
«Про державну експертизу
землевпорядної документації», якою
передбачено обов'язковість проведення
вказаної експертизи проектів
землеустрою щодо відведення земель
лісогосподарського призначення,
проект землеустрою щодо відведення
спірної земельної ділянки ОСОБА_2
державну експертизу не проходив.

Рішення Коцюбинської селищної ради від
24.12.2008 року №1892/25-5 вказаним вимогам не
відповідає, порушує право державної
власності на спірну земельну ділянку. З
цих же підстав підлягає визнанню
недійсним виданий на підставі
вказаного рішення на ім'я ОСОБА_2
державний акт серії ЯЖ № 903283 на право
власності на земельну ділянку.

Позивач вказував, що при проведенні
додаткової перевірки було встановлено,
що на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
07.12.2010 р. земельну ділянку площею 0,1500 га
по АДРЕСА_1 придбала ОСОБА_3 та на ім'я
останньої був виданий державний акт
серії ЯЛ № 325114 на право власності на
земельну ділянку.

Позивач просив визнати недійсним
рішення Коцюбинської селищної ради від
24.12.2008 р. №1892/25-5 «Про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення та
передачу у приватну власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1»; визнати недійсним державний
акт серії ЯЖ № 903283 на право власності
на земельну ділянку площею 0,1500 га
(кадастровий номер земельної ділянки
:01:043:0020), цільове призначення - для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_2, визнати
недійсним державний акт серії ЯЛ № 325114
на право власності на земельну ділянку
площею 0,1500 га (кадастровий номер
земельної ділянки :01:043:0020),
цільове призначення - для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
виданий на ім'я ОСОБА_3, та скасувати
його державну реєстрацію; визнати
право власності держави на земельну
ділянку.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 09 липня 2013 року
позов задоволено частково.

Визнано недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради від 24.12.2008 р.
№1892/25-5 «Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення та
передачу у приватну власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1».

Скасовано заходи забезпечення позову,
які були вжиті ухвалою Ірпінського
міського суду від 03.06.2013 р та знято
арешт, який був накладений на земельну
ділянку пл.0,15 га із кадастровим номером
:01:043:0020 по АДРЕСА_1 Київської
області цільове призначення якої для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, власником якої є
ОСОБА_3

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
прокурор подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на те, що рішення
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та без урахування доказів, що мають
істотне значення для справи, судом не
вирішено усі позовні вимоги, а тому
просив скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 06 жовтня 2014 року справу за позовом
прокурора м.Ірпеня до Коцюбинської
селищної ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа: КП "Святошинське лісопаркове
господарство" про визнання недійсним
рішення, державного акту на право
власності на землю, визнання права
власності на земельну ділянку
направлено до суду першої інстанції
для ухвалення додаткового рішення у
зв»язку з тим, що судом не вирішено
позовні вимоги прокурора у повному
обсязі.

Додатковим рішенням Ірпінського
міського суду від 31 жовтня 2014 року
визнано недійсним державний акт серії
ЯЖ №903283 на право власності на земельну
ділянку, кадастровий номер
:01:043:0020, виданий на ім.»я ОСОБА_2.

Визнано недійсним державний акт серія
ЯЛ №325114 на право власності на земельну
ділянку, кадастровий номер
:01:043:0020, виданий на ім.»я ОСОБА_3 та
скасовано його державну реєстрацію.

Задовольняючи позовні вимоги
прокурора м. Ірпеня та визнаючи
недійсним рішення Коцюбинської
селищної ради, суд виходив з того, що
спірна земельна ділянка знаходилася
поза межами смт. Коцюбинське, оскільки
на момент прийняття вищезазначеного
рішення межі смт. Коцюбинське у
встановленому законом порядку не були
визначені та не встановлені, а тому
рішення Коцюбинської селищної ради не
відповідає вимогам земельного
законодавства. У зв»язку з цим, як
наслідок, вважав, що державний акт,
виданий на підставі незаконного
рішення, також підлягає визнанню
недійсним.

Даний висновок суду відповідає вимогам
закону та обставинам справи.

Додатковим рішенням суду першої
інстанції від 31 жовтня 2014 року
задоволено позовні вимоги прокурора в
частині визнання недійсними
державного акту серії ЯЖ №903283 на право
власності на земельну ділянку,
кадастровий номер :01:043:0020 на ім»я
ОСОБА_2 та державного акту серія ЯЛ
№325114 на право власності на земельну
ділянку, кадастровий номер :01:043:0020
на ім»я ОСОБА_3 та скасовано його
державну реєстрацію.

Зазначене додаткове рішення в
апеляційному порядку не оспорювалося.

В той же час слід зазначити, що в
апеляційній скарзі прокурор помилково
посилався на те, що державний акт серії
ЯЖ №903283 на ім»я ОСОБА_2 містить
відмітку про перехід права власності
до ОСОБА_3, оскільки це не відповідає
дійсним обставинам справи.

Не заслуговують також на увагу вимоги
апеляційної скарги щодо внесення змін
до мотивувальної частини рішення
Ірпінського суду від 09.07.2014 року про
виключення положення про те, що договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
укладений 07 грудня 2010 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_3, не є нікчемним, замінивши їх
положеннями про нікчемність вказаного
договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 81, ст. 131 ЗК України
(в редакції на час виникнення спірних
правовідносин) громадяни України
набувають права власності на земельні
ділянки, в тому числі на підставі
придбання за договорами
купівлі-продажу, дарування, міни,
іншими цивільно-правовими угодами.
Укладення таких угод здійснюється
відповідно до Цивільного кодексу
України з урахуванням вимог цього
Кодексу.

Згідно з ст.126 ЗК України (в редакції на
час виникнення спірних правовідносин)
право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом.

За змістом вказаних норм правовою
підставою набуття громадянином права
власності на земельну ділянку є
укладення ним цивільно-правової угоди,
а державний акт, що видається на
підставі такої угоди, лише посвідчує
право особи на земельну ділянку.

Відповідно до положень ч. 3 ст.152 ЗК
України, якою передбачено, що захист
порушених прав громадян та юридичних
осіб на земельні ділянки здійснюється,
в тому числі, шляхом заявлення позову
про визнання угоди недійсною.

Такі позовні вимоги позивачем не
заявлялися та не були предметом
розгляду по даній справі.

Колегія суддів вважає також
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції в частині відмови прокурору
у задоволенні вимог про визнання права
власності держави на спірну земельну
ділянку

Як вже зазначалося, способом захисту
порушеного права власності держави на
земельну ділянку прокурором обрано
позов про визнання права власності на
це майно (ст. 392 ЦК України), а не
витребування майна від нинішнього його
володільця шляхом віндикації (ст. ст. 387,
388 ЦК України).

Як випливає з роз'яснення, яке
міститься в пункті 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними», позов
про визнання права власності на майно
(стаття 392 ЦК України) є належним
способом захисту, якщо позивач вимагає
залишення у нього майна, відчуженого
третьою особою за договором, учасником
якого він не був, і це майно ще не вибуло
з його володіння.

Установивши, що земельна ділянка вже
вибула з володіння власника у
зазначений спосіб, суд обґрунтовано
відмовив у позові, заявленому з
підстав, передбачених ст. 392 ЦК України,
оскільки обраний позивачем спосіб не є
належним способом захисту.

Згідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін , якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

В апеляційній скарзі не приведено
доводів, які б спростували висновки
суду, викладені в рішенні.

Керуючись: ст.ст. 307, 308 ЦПК України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Прокурора Київської
області відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 09 липня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді