Справа № 372/1600/14 Головуючий у І
інстанції Проць Т.В.Провадження №
22-ц/780/5861/14 Доповідач у 2
інстанції Сушко Л.П.Категорія 18
УХВАЛА

Іменем України

26 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді:
Сушко Л.П.,

суддів:
Лащенка В.Д., Кулішенка Ю.М.,

при секретарі:
Токар Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Альфа-Банк" на рішення Обухівського
районного суду Київської області від 11
серпня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Альфа-Банк" до ОСОБА_2, третя особа:
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2014 року позивач ПАТ «Альфа
Банк» звернувся до суду з
вищезазначеним позовом обґрунтовуючи
його тим, що 26.06.2008 року між банком та
ОСОБА_3 був укладений кредитний договір
№490080134. В забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором між ПАТ «Альфа Банк» та
ОСОБА_2 26.06.2014 укладено договір поруки.
Оскільки відповідач, взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором не
виконує, його заборгованість станом на
24.02.2014 року складає 2942310,59 грн.. У зв'язку
з цим просив стягнути з відповідачів
заборгованість за кредитним договором
та судові витрати.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 11 серпня 2014 року
в задоволені позову ПАТ «Альфа Банк»
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ
«Альфа Банк» просить скасувати рішення
та ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги до ОСОБА_2 в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Вважає, що підвищення
відсоткової ставки, яке відбулося не
було зміною основного зобов'язання, а
лише зміною його умов, можливість
підвищення відсоткової ставки було
передбачено кредитним договором, з
яким поручитель був ознайомлений в
повному обсязі. Вважає, що підстави для
припинення договору поруки відсутні, а
тому поручитель повинен відповідати
перед кредитором за не виконання
боржником своїх обов'язків зі сплати
кредиту.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції обґрунтовував свої висновки
тим, що порука відповідача припинена у
зв'язку з тим, що позивач змінив умови
договору збільшивши відсоткову ставку,
що потягло за собою збільшення обсягу
відповідальності за кредитним
договором, разом з цим відповідач своєї
письмової згоди на зміну умов договору
не надавав, що виключає можливість
стягнення заборгованості по
кредитному договору з поручителя.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з ст.553 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку.

Згідно з ст.554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно з ч.1 ст.559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Судом встановлено, що 26.06.2008 року між
ЗАТ «Альфа-Банк» правонаступником
якого є ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_3
укладено кредитний договір №490080134,
згідно якого банк надав позичальнику
грошові кошти у сумі 49998,96 доларів США з
датою остаточного погашення 26.06.2015 року
зі сплатою 14,99 % річних.

З договору поруки №490080134 - П від 26.06.2008
року вбачається, що ОСОБА_2 поручилась
за виконання позичальником взятих
зобов'язань по кредитного договору.

Судом також встановлено, що всупереч
умовам укладеного між сторонами
кредитного договору, третя
особа-боржник допустив порушення
зобов'язань в наслідок чого виникла
заборгованість, яка станом на 24 лютого
2014 року становить 2942310 грн. 59 коп., що
складається із заборгованість по
кредиту 409855 грн. 03 коп., по відсотках 228583
грн. 90 коп., пені 2303871 грн. 66 коп.

Відповідно до п. 3.1 договору поруки №
490080134-П від 26.06.2008 року відповідач та
третя особа відповідають перед Банком
за порушення зобов'язань за кредитним
договором, як солідарні боржники.
Поручитель відповідає перед Банком у
тому ж обсязі, що і боржник.

Пунктом 5.4. цього договору встановлено,
що у разі збільшення обсягу
відповідальності боржника за основним
договором передбачена цим договором
порука діє тільки у випадку, якщо
поручитель надасть свою згоду на таке
збільшення.

Як видно з матеріалів справи, позивачем
з 01.09.2008 р. було з збільшено відсоткову
ставку за користування кредитом з 14,99%
до 17,50 %, що потягло за собою збільшення
обсягу відповідальності за кредитним
договором, що підтверджується
розрахунком заборгованості.

В справі відсутні належні докази, які б
свідчили про те, що поручитель ОСОБА_2
надала свою згоду на таке збільшення
відповідальності, тому її порука є
припиненою. За таких обставин,
відповідач не може нести
відповідальності за невиконання умов
кредитного договору, й підстав для
стягнення з неї заборгованості за
кредитом немає.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів, вважає, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, оскільки порука відповідача
припинена.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідач надавав згоду на підвищення
процентної ставки, у зв'язку з чим обсяг
зобов'язань не збільшувався, а лише
відбулась зміна умов договору, не
ґрунтуються на вимогах закону,
оскільки процентна ставка збільшена з
14,99% до 17,50 %, що фактично збільшує обсяг
зобов'язання .

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції
викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду,
рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права і не може бути скасовано з
підстав, викладених у апеляційній
скарзі.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Альфа-Банк"
відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 11 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: