Номер провадження: 22-ц/785/7522/14
Головуючий у першій інстанції Гудіна
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Доценко Л.І.,

за участю секретарів - Колмакова В.І.,
Стадніченка А.І., Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до державної судноплавної
компанії «Чорноморське морське
пароплавство» про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
компенсації за невикористану
відпустку, вихідної допомоги,
додаткової вихідної допомоги та
моральної шкоди, за апеляційною
скаргою державної судноплавної
компанії «Чорноморське морське
пароплавство» на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 19 червня 2014 року,

встановила:

Рішенням Приморського районного
суду м. Одеси від 19.06.14 р. стягнуто з
державної судноплавної компанії
«Чорноморське морське пароплавство»
(далі - Судноплавна компанія) на користь
ОСОБА_4 невиплачену при звільненні
заробітну плату за грудень 2013 р. та
січень 2014 р. в сумі - 1 584,09 грн.,
компенсацію за невикористану
відпустку в сумі - 2 818,67 грн., вихідну
допомогу в розмірі середньомісячного
заробітку в сумі - 3 219,80 грн., додаткову
вихідну допомогу за колективним
договором у розмірі
дванадцятимісячного середнього
заробітку в сумі - 34 970,45 грн., а всього
стягнуто - 42 593,01 грн..

Судноплавна компанія в апеляційній
скарзі оскаржує рішення тільки в
частині стягнення додаткової вихідної
допомоги за колективним договором у
розмірі дванадцятимісячного
середнього заробітку в сумі - 34 970,45 грн.
та середнього заробітку за час
затримки розрахунку. Просить рішення
суду першої інстанції в цій частині
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову в цій
частині. Посилається на те, що рішення в
оскарженій частині ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Судноплавна компанія свого
представника в судове засідання не
направила. Про час і місце розгляду
справи сповіщена належним чином.
Причини неявки свого представника не
повідомила, заяв та клопотань не
надала. На вимогу апеляційного суду
надала відомості про нарахування сум,
належних звільненим працівникам
ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Згідно з ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

ОСОБА_4 письмових заперечень на
апеляційну скаргу не надав. В судовому
засіданні вважав необхідним скаргу
відхилити, рішення суду залишити без
змін. Посилався на те, що колективним
договором розмір додаткової вихідної
допомоги встановлено саме у розмірі
дванадцятимісячного середнього
заробітку. На підтвердження своїх
доводів надав рішення апеляційного
суду Одеської області від 26.12.13 р. по
аналогічній справі.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
колегія суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Суд першої інстанції
не ухвалював рішення щодо стягнення на
користь позивача середнього заробітку
за час затримки розрахунку, тому доводи
апелянта в цій частині не
перевіряються.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при ухваленні
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про стягнення з
судноплавної компанії на користь
ОСОБА_4 невиплаченої додаткової
вихідної допомоги за колективним
договором у розмірі
дванадцятимісячного середнього
заробітку в сумі - 34 970,45 грн., суд першої
інстанції виходив з того, що виплата
такої допомоги передбачена діючим в
судноплавній компанії колективним
договором, у випадку прийняття судом
рішення про санацію боржника або
визнання його банкрутом (а. с. 61 - 64).

Колегія суддів, вважає, що суд першої
інстанції, на підставі наданих
сторонами і досліджених в судовому
засіданні доказів, дійшов правильного
висновку про існування між сторонами
трудових правовідносин щодо сплати
належних працівникові сум при його
звільненні. Судом правильно
встановлено наявність підстав для
задоволення позову в частині стягнення
додаткової вихідної допомоги. Висновки
суду відповідають обставинам справи,
вимогам діючого законодавства України
(ст. ст. 10 - 20 КЗпП України, ст. ст. 10, 11, 60,
61, 179, 213 ЦПК України). Доводи апелянта
про порушення судом норм матеріального
та процесуального права не
спростовують вказаних висновків суду.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Висновки суду першої інстанції
зроблені, відповідні правовідносини
між сторонами встановлені на підставі
наявних у справі і наданих сторонами
доказів.

За правилами, передбаченими ст. ст. 10,
13, 17 КЗпП України, колективний договір
укладається на основі чинного
законодавства, прийнятих сторонами
зобов'язань з метою регулювання
виробничих, трудових і
соціально-економічних відносин і
узгодження інтересів трудящих,
власників та уповноважених ним
органів. У колективному договорі
встановлюються взаємні зобов'язання
сторін щодо регулювання виробничих,
трудових і соціально-економічних
відносин, зокрема щодо встановлення
гарантій, компенсацій, пільг.
Колективний договір може передбачати
додаткові порівняно з чинним
законодавством і угодами гарантії,
соціально-побутові пільги. Колективний
договір набуває чинності з дня його
підписання представниками сторін або з
дня, зазначеного у ньому. Після
закінчення строку чинності
колективний договір продовжує діяти
до того часу, поки сторони не укладуть
новий або на переглянуть чинний, якщо
інше не передбачено договором.

Статтею 116 КЗпП України передбачено,
що при звільненні працівника виплата
всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення

Судом встановлено, що ухвалою
господарського суду Одеської області
від 24.02.06 р. (а. с. 51 - 54) в судноплавній
компанії введено процедуру санації,
яка діє на даний час. Умовами чинного на
час розгляду судом справи колективного
договору, укладеного між
адміністрацією судноплавної компанії
та трудовим колективом на 2005 - 2007 р. р.,
та додатковими угодами до колективного
договору (а. с. 9 - 24) передбачено виплату
працівникам судноплавної компанії, які
звільняються в процесі санації чи
банкрутства за ініціативою
адміністрації або особи яка її замінює,
крім допоміг передбачених КЗпП
України, додаткової допомоги у розмірі
дванадцятимісячного середнього
заробітку працівника, який
звільняється. Виплата цієї допомоги
проводиться в першочерговому порядку
(п. 9.4.1). Правомірність стягнення
вказаної одноразової допомоги
підтверджується наданими судноплавною
компанією, управлінням Пенсійного
фонду України в Приморському районі м.
Одеси відомостями про нарахування
вказаної допомоги працівникам ОСОБА_5
та ОСОБА_6 (а. с. 86 - 87, 89 - 92, 94 - 95).

Виходячи з вищезазначеного, колегією
суддів не приймаються до уваги доводи
апелянта про те, що судом неправомірно
визначено розмір додаткової вихідної
допомоги у розмірі середнього
заробітку за дванадцять місяців, в той
час як необхідно визначити в розмірі
середнього місячного заробітку за
дванадцять місяців, що становить - 3 164,21
грн., оскільки вони є неспроможними.

За викладених обставин колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим.
Судом повно та всебічно досліджені
наявні в матеріалах справи докази, їм
надана правильна оцінка, порушень норм
матеріального та процесуального права
не допущено. Підстави для скасування,
зміни рішення суду першої інстанції в
межах доводів судноплавної компанії, а
також для прийняття доводів
апеляційної скарги у суду апеляційної
інстанції відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.
Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу державної
судноплавної компанії «Чорноморське
морське пароплавство» - відхилити.

Рішення Суворовського районного
суду м. Одеси від 19 червня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена до касаційного суду протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий суддя:
А. П. Заїкін

Судді:
Л. А. Гірняк

Л. І. Доценко