Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/4541/14
Головуючий у 1 інстанції: Молчанов В.А.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.

суддів: Каракуші К.В.

Боєвої В.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Олександрівського районного суду
Донецької області від 13 серпня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди.

У позові зазначав, що 08 квітня 2013 року
він уклав з відповідачем договір
доручення, згідно якого відповідач
отримав від нього 799,8 кг меду на суму 8797
грн. 80 коп., який відповідач
зобов'язався продати до 01 травня 2013
року. Відповідач не виконав свої
зобов'язання.

Посилаючись на те, що з вини
відповідача мед зберігався в
неналежних умовах і його якість
погіршилась і подальша реалізація меду
не відбулась, позивач просив суд
стягнути з відповідача компенсацію у
розмірі 8797грн.80 коп. за отриманий мед,
моральну шкоду у розмірі 3000 грн. та
судові витрати.

Рішенням Олександрівського районного
суду Донецької області від 13 серпня 2014
року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1600
грн. та судові витрати.

У задоволенні позову в іншій частині
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить змінити
рішення суду та задовольнити вимоги в
повному обсязі.

В судове засідання апеляційного суду
сторони, які були належним чином
повідомлені не з'явились, що у
відповідності до приписів ст.305 ЦПК
України не перешкоджає розглядові
справи.

У письмовій заяві апелянт ОСОБА_3
просить розглянути справи за його
відсутності, доводи скарги підтримує в
повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом встановлено, що 08 квітня 2013 року
позивач уклав з відповідачем договір,
згідно якого відповідач отримав від
позивача 799,8 кг. меду збору 2012 року, на
суму 8797 гривень 80 коп., з умовою сплати
вказаної суми після реалізації меду. На
підтвердження отримання вказаної
кількості меду та суми, яка підлягає
сплаті, відповідач надав позивачу
письмовий розрахунок. Письмового
договору між сторонами не укладалось.
Відповідач ОСОБА_4 не реалізував мед
через те, що перевіркою меду 25 липня 2013
року у ТОВ "Гера" встановлено, що у 12 з 15
бідонів з медом мед має вологість
більшу за норму, що не відповідає
Технічним умовам для меду натурального
ДСТУ 4497:2005. Відповідач з 15 бідонів з
медом, що взяв у позивача під
реалізацію, продав 3 бідони на суму 1600
грн.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції вірно дійшов висновку
про те, що між сторонами виникли
договірні зобов'язання з приводу
реалізації меду, і встановивши, що
відповідач реалізував мед частково на
суму 1600грн. стягнув вказану суму на
користь позивача.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають обставинам справи,
належним чином оціненим доказам, а
також узгоджуються з нормами
матеріального права, які судом
правильно застосовані.

На думку колегії суддів,
правовідносини, що склались між
сторонами мають характер договору
комісії, за яким ОСОБА_4, як комісіонер,
зобов'язався за дорученням ОСОБА_3, як
комітента, вчинити правочини з продажу
меду від свого імені, але за рахунок
комітента. Вказані правовідносини
врегульовані главою 69 ЦК України.

Сторонами визнається, що письмового
правочину вони не укладали.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідач повинен нести матеріальну
відповідальність за те, що переданий
йому на реалізацію мед зіпсувався є
бездоказовими.

Згідно до приписів ст.1021 ЦК
України комісіонер відповідає перед
комітентом за втрату, недостачу або
пошкодження майна.

Тобто, відповідач несе матеріальну
відповідальність за передану йому для
подальшої реалізації продукцію, якщо з
його вини продукцію знищено, втрачено
або пошкоджено.

Позивач, обґрунтовуючи позов,
посилався на те, що ОСОБА_4 є
досвідченою людиною і приймаючи на
реалізацію мед візуально визначив його
прийнятну якість. Проте, вказане
обґрунтування не є належним та
допустимим доказом якості меду, якого
було передано ОСОБА_3 ОСОБА_4 для
продажу.

Оскільки ОСОБА_3 під час укладання
договору комісії і передачі меду на
реалізацію не надав відповідних
документів на підтвердження якості
меду, твердження апелянта про те, що мед
зіпсувався внаслідок неправильного
зберігання ОСОБА_4 є припущенням.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко -
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Частиною 1 ст. 212 ЦПК України
встановлено, що суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно визначив характер
правовідносин між сторонами, вірно
застосував норми матеріального права,
що їх регулюють, надав оцінку усім
доказам зібраним у справі та дійшов
вірного висновку про те, що позивач не
надав належних та допустимих доказів
на підтвердження підстав позову щодо
передачі на реалізацію меду
відповідної якості, провини ОСОБА_4 у
зіпсуванні меду внаслідок його
неправильного зберігання та підстав
покладання відповідальності за
спричинення відповідачем матеріальної
та моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги є такими, що
не спростовують висновків суду першої
інстанції, а лише відображують позицію
позивача, висловлену в ході розгляду
справи і полягають лише в переоцінці
доказів, які належним чином перевірені
і оцінені судом першої інстанції і не
доводять порушення судом першої
інстанції норм процесуального і
матеріального права.

Посилання в апеляційній скарзі на
незгоду з висновками суду щодо оцінки
наданих по справі доказів не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки в силу
ч.2 ст. 303 ЦПК України суд апеляційної
інстанції повноважень переоцінювати
докази, встановлені судом першої
інстанції, не має.

За таких обставин судова колегія
вважає, що підстав для скасування
рішення суду першої інстанції не
вбачається.

Керуючись ст. ст.307, 308, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Олександрівського
районного суду Донецької області від 13
серпня 2014 року по цій справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: