АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

Головуючого Заводян К. І.

Суддів: Винту Ю.М., Лисака І.Н.,

Секретаря: Ковальчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Приватбанк" (далі: ПАТ КБ
"Приватбанк") до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою ПАТ КБ
"Приватбанк" на рішення
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 05 березня 2014 року, -

в с т а н о
в и л а:

В грудні 2013 року ПАТ КБ "Приватбанк"
подало позов до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Посилалося на такі обставини.

30 січня 2006 року ОСОБА_1 отримав у банку
кредит в сумі 3000 гривень у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 48%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Договір між ним та банком складають
підписана позичальником заява разом з
Умовами надання банківських послуг та
Правилами користування платіжною
карткою. Правочин відповідає вимогам
ст.634 част.1 ЦК України і є договором
приєднання.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору він автоматично лонгується
на такий же термін.

В порушення вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК
України відповідач умови кредитного
договору не виконував.

____________________________________________________________________

Провадж. №22ц-794/703/2014 р.
Головуючий у першій
інстанції Літвінова О.Г.

Категорія:19/27
Доповідач:
Заводян К.І.

За правилами част.2 ст.1050, част.2 ст.1054 ЦК
України банк має право достроково
вимагати повернення всієї суми
кредиту.

Станом на 30 жовтня 2013 року загальна
сума заборгованості ОСОБА_1 складала
13711 грн. 56 коп., в тому числі:
заборгованість по кредиту - 1650 грн. 60
коп., заборгованість по процентах - 10931
грн. 84 коп., штраф (фіксована частина) - 500
грн., штраф (процентна складова) - 629 грн.
12 коп.

ПАТ "КБ "Приватбанк" просило суд
стягнути із ОСОБА_1 на його користь борг
за кредитом в сумі 13711 грн. 56 коп.

Вирішити питання про стягнення з
ОСОБА_1 судових витрат.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 05 березня 2014 року
позов ПАТ КБ Приватбанк задоволено
частково.

Із ОСОБА_1 на користь ПАТ "КБ
"Приватбанк" стягнуто заборгованість
за кредитним договором в сумі 12582 грн. 44
коп.

ПАТ "КБ "Приватбанк" подало на рішення
суду апеляційну скаргу.

Вважає, що судом порушені норми
матеріального і процесуального права.

Судом не були досліджені належним
чином умови кредитного договору та
неправомірно відмовлено у задоволенні
позовної вимоги про стягнення з
відповідача штрафу в сумі 1129 грн. 12 коп.,
в тому числі: 500 грн. - штраф (фіксована
частина) і 629 грн. 12 коп. - штраф
(процентна складова).

Просить рішення суду змінити в частині
відмови банку у стягненні із ОСОБА_1
штрафів та ухвалити в цій частині нове
рішення, яким задовольнити їх позовні
вимоги про стягнення штрафу в сумі
1129,12 грн., в іншій часті рішення суду
залишити без змін..

Колегія суддів вважає. що апеляційна
скарга ПАТ "КБ "Приватбанк" підлягає
задоволенню частково.

Конституційний Суд України у своєму
рішенні №15-рп/2011 від 10.11.2011 року
зазначив, що держава сприяє
забезпеченню споживання населенням
якісних товарів (робіт, послуг),
зростанню добробуту громадян та
загального рівня довіри в суспільстві.
Разом з тим споживачу, як правило,
об'єктивно бракує знань, необхідних
для здійснення правильного вибору
товарів (робіт, послуг) із
запропонованих на ринку, а також для
оцінки договорів щодо їх придбання,
які нерідко мають вид формуляра або
іншу стандартну форму (частина
перша статті 634 Кодексу).

Отже, для споживача існує ризик
помилково чи навіть унаслідок
уведення його в оману придбати не
потрібні йому кредитні послуги. Тому
держава забезпечує особливий захист
більш слабкого суб'єкта економічних
відносин, а також фактичну, а не
формальну рівність сторін у
цивільно-правових відносинах, шляхом
визначення особливостей договірних
правовідносин у сфері споживчого
кредитування та обмеження дії
принципу свободи цивільного
договору. Це здійснюється через
встановлення особливого порядку
укладення цивільних договорів
споживчого кредиту, їх оспорювання,
контролю за змістом та розподілу
відповідальності між сторонами
договору. Тим самим держава одночасно
убезпечує добросовісного продавця
товарів (робіт, послуг) від можливих
зловживань з боку споживачів.

Відповідно до част.3 ст.303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; як розподілити між
сторонами судові витрати.

Задовольняючи частково позов ПАТ КБ
«ПриватБанк», суд першої інстанції,
виходив з доведеності позову та
наявності передбачених ст. ст. 526, 527, 530,
1050, 1054 ЦК України підстав для стягнення
з відповідача кредитної
заборгованості, яка утворилася у
зв'язку з невиконанням ним належним
чином взятих за кредитним договором
зобов'язань.

При цьому суд встановив, що строк
позовної давності на звернення до суду
з цим позовом не пропущено, так як
відповідно до п. 9.12 Умов надання
банківських послуг укладений між
сторонами у справі кредитний договір
було пролонговано, строк дії договору
не закінчився, оскільки відсутні
докази на підтвердження того, що
відповідач звертався до позивача з
пропозицією розірвати договір від 30
січня 2006 року.

Проте погодитися з такими висновками
суду не можна.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 30 січня 2006 року ОСОБА_1
отримав у банку кредит в сумі 3000
гривень у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 48% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом, з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, а також
Правилами користування платіжною
карткою складає між ним та банком
договір.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору він автоматично лонгується
на такий же термін.

Відповідач умови кредитного договору
не виконував.

Станом на 30 жовтня 2013 року загальна
сума заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ
"КБ "Приватбанк" складала 13711 грн. 56 коп.,
в тому числі: заборгованість по кредиту
- 1650 грн. 60 коп., заборгованість по
процентах - 10931 грн. 84 коп., штраф
(фіксована частина) - 500 грн., штраф
(процентна складова) - 629 грн. 12 коп.

Відповідно до пп. 3.1.1 пункту 3 частини
ІІ Умов та правил надання банківських
послуг, строк дії картки вказаний на
картці (місяць та рік). Картка дійсна до
останнього календарного дня
зазначеного місяця.

Водночас, із Правил користування
платіжною карткою випливає, що договір
є чинним у межах строку дії картки
(п.3.1.2).

На усну вимогу суду першої
інстанції ПАТ "Приватбанк" повідомив,
що не може подати суду доказів
отримання відповідачем картки -
надати для огляду журнал видачі карток
з підписом відповідача, оскільки строк
його зберігання 5 років і на час
розгляду справи він знищений (а.с.62).

Із розділу "Кредитна картка" заяви
ОСОБА_1 убачається, що строк дії
карткового ліміту відповідає строку
дії картки. Порядок погашення
заборгованості: щомісячними платежами
в розмірі 7% суми трат. Погашення
заборгованості по кредитному ліміту
здійснюється як шляхом внесення коштів
на карту клієнтом, так і списанням
банком коштів з дебетної картки. Це ж
передбачено в п.5.4.Умов і Правил надання
банківських послуг.

Відповідно до Правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту,
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Такої правової позиції дійшов
Верховний Суд України у постанові від 19
березня 2014 року № 6-14цс14, яка відповідно
до ст.360-7 є обов'язковою для всіх судів
України.

Суд першої інстанції не звернув увагу
на клопотання ОСОБА_1 від 04 лютого 2014
року (а.с.56) про застосування до
позовних вимог ПАТ "ПриватБанк"
позовної давності. Не перевірив
обставин щодо заявленого клопотання,
що відповідно до п.1 част.1 ст.309 ЦПК
України є підставою для скасування чи
зміни рішення суду.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Як видно з розрахунку
заборгованості за договором б/н від
30.01.2006 року, укладеного між ПАТ
"Приватбанк" та ОСОБА_1 станом на 30.10.2013
року, останні платіж відповідач
здійснив 25.01.2007 року в погашення
процентів в сумі 297,78 гривень (а.с.4). В
лютому 2007 року і надалі платежів від
відповідача не надходило

Отже, строк позовної давності
почався в лютому 2007 року і закінчився в
лютому 2010 року.

Позовна заява ПАТ "ПриватБанк"
надійшла до суду 25 листопада 2013 року,
тобто за межами позовної давності.

Вирішуючи спір, суд не з'ясував
строку дії картки, а отже строку дії
кредитного договору та строку, з якого
у банку виникає право на звернення до
суду з позовом про стягнення
заборгованості за договором, в
результаті чого дійшов передчасного
висновку про часткове задоволення
позову, при цьому помилково залишив без
належної уваги і правової оцінки
заперечення відповідача проти позову
щодо пропущення позивачем позовної
давності.

За таких обставин, незважаючи на
обґрунтованість позову, в його
задоволенні слід відмовити за
пропуском позовної давності.

Керуючись ст.ст.303, 307, п.1, 4 част.1 ст.309
ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Приватбанк" задовольнити
частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 05 березня 2014 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк
"Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовити за пропуском позовної
давності.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді :