Номер провадження: 22-ц/785/9622/14
Головуючий у першій інстанції Гандзій
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Колеснікова Г.Я.,

суддів - Вадовської Л.М., Ващенко
Л.Г.,

при секретарі - Орловій С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою начальника
відділу державної виконавчої служби
Овідіопольського районного управління
юстиції Одеської області на ухвалу
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 23 жовтня 2014 року у
справі за поданням державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Овідіопольського
районного управління юстиції Одеської
області (далі - державний виконавець
ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської
області, державний виконавець) про
тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві
виїзду за кордон,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року державний виконавць
ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської
області звернувся до суду з поданням
про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві
виїзду за межі України без вилучення
паспорта шляхом заборони перетинати
державний кордон України до виконання
своїх зобов'язань, покладених на нього
рішенням Маньківського районного суду
Черкаської області про стягнення
аліментів на користь ОСОБА_4 на
утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 13
частини всіх видів доходів щомісячно,
але не менше ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 24 вересня 2012 року і до
досягнення старшою дитиною повноліття.

Подання обґрунтовано тим, що боржник
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням суду, не
сплачує коштів на утримання дітей,
своєчасно не з'являється до ВДВС та
станом на 1 жовтня 2014 року має
заборгованість по аліментам в розмірі
9354,13 грн.

Ухвалою Овідіопольського районного
суду Одеської області від 23 жовтня 2014
року у задоволенні подання державного
виконавця відмовлено.

В апеляційній скарзі начальник ВДВС
Овідіопольського РУЮ Одеської області
просить ухвалу суду скасувати та
постановити нову ухвалу, якою
задовольнити подання державного
виконавця, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права.

Представник ВДВС Овідіопольського РУЮ
Одеської області та стягувач ОСОБА_4 в
судове засідання не з'явились, причини
неявки не повідомили, про час та місце
розгляду справи були сповіщені
належним чином (а.с.76, 77).

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК
України, неявка вказаних учасників
цивільного процесу не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
боржника, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а ухвала суду залишенню
без змін.

Судом встановлено, що рішенням
Маньківського районного суду
Черкаської області від 4 грудня 2012 року
з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на
утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь
ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів
заробітку (доходів) щомісячно, але не
менше 30% прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку, починаючи з 24
вересня 2012 року і до досягнення старшою
дитиною повноліття.

10 грудня 2012 року вказаним районним
судом видано виконавчий лист №2312/1281/2012
(а.с.5).

Постановою державного виконавця ВДВС
Овідіопольського РУЮ Одеської області
від 17 грудня 2012 року відкрито виконавче
провадження щодо стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 аліментів на утримання
двох дітей (а.с. 6).

ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований.

Матеріали справи містять дані про те,
що державним виконавцем вжито всі
необхідні заходи, передбачені Законом
України «Про виконавче провадження»
для виконання рішення суду про
щомісячне стягнення аліментів, а також
для стягнення заборгованості по
аліментам (а.с.9, 10, 11, 12, 16, 18, 19-20, 21, 22, 23, 24,
25, 26).

З урахуванням наданих ОСОБА_3
державному виконавцю квитанцій про
сплату алиментів на загальну суму 11150
грн. (9350+1800) розмір заборгованості
боржника станом на 1 жовтня 2014 року
становить 9354, 31 грн. (а.с.27).

Відмовляючи у задоволенні подання
державного виконавця суд першої
інстанції виходив з того, що у зв'язку з
відсутністю постійної роботи ОСОБА_3
умисно не ухиляється від виконання
рішення суду, що ним частково погашена
заборгованість по аліментам.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

За правилом п.5 ч.1 ст.6 Закону України
"Про порядок виїзду з України та в'їзду
в Україну громадян України",
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, в тому
числі, якщо він ухиляється від
виконання покладених на нього судовим
рішення зобов'язань - до виконання цих
зобов'язань.

Відповідно до правової позиції
Верховного Суду України щодо вирішення
питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України "ухилення
від виконання зобов'язань, покладених
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1
ст. 6 Закону № 3857-ХІІ та у п. 18 ч. 3 ст. 11
Закону № 606-ХІV, означає з об'єктивної
сторони такі діяння (дії чи
бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків. У зв'язку з цим і
здійснюється примусове виконання. Це
також є підставою для звернення з
поданням до суду щодо вирішення
питання про застосування до такої
особи тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання,
не може вважатися винною в ухиленні,
поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови "доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання".

Ухилення боржника від виконання своїх
зобов'язань є оціночним поняттям.
Теоретично їх невиконання може бути
зумовлене об'єктивними причинами,
наприклад, внаслідок відсутності
майна, роботи, незадовільного
фінансового стану, тривалого
відрядження, важкої хвороби тощо. Однак
воно може мати й принципово інше
походження, суб'єктивне, коли боржник
свідомо ухиляється від виконання - має
змогу виконати зобов'язання у повному
обсязі або частково, але не робить
цього без поважних причин.

Саме неможливість офіційно
працевлаштуватись, не може свідчити
про ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

Поняття "ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням" варто розуміти як будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Враховуючи фактичні обставини справи,
надання боржником суду апеляційної
інстанції квитанції від 22 жовтня 2014
року про сплату заборгованості по
аліментам в розмірі 2000 грн. (а.с. 78) та
зміст подання державного виконавця,
яким суду пропонується тимчасово
обмежити боржника у праві виїзду за
межі України, не до погашення
заборгованості по аліментам, а до
досягнення донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
повноліття (тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року),
суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про відсутність
підстав вважати, що ОСОБА_3 свідомо та
умисно ухиляється від виконання
покладених на нього зобов'язань та
відповідно безпідставність
задоволення подання державного
виконавця.

Висновки суду ґрунтуються на
матеріалах справи та вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують. Підстав для
скасування ухвали суду з мотивів,
викладених в апеляційні скарзі,
колегія не знаходить.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
ухвала апеляційного суду не підлягає
оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п. 1 ч.1
ст. 312, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу начальника відділу
державної виконавчої служби
Овідіопольського районного управління
юстиції Одеської області відхилити.

Ухвалу Овідіопольського районного
суду Одеської області від 23 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області
Г.Я.
Колесніков