Провадження № 2/712/2016/14
Справа № 712/8608/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року Соснівський районний
суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді -
ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі -
ШМАГАЙЛО Н.В.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А
Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до
відповідача про стягнення боргу,
посилаючись на те, що 18 січня 2014 року
між ним та відповідачем було укладено
договір позики у вигляді розписки,
відповідно до умов якого відповідач
отримав від позивача грошові кошти в
сумі 97 000 грн., на придбання зерна, та
зобов'язався повернути вказану суму
грошей до 18 лютого 2014 року. В порушення
договірних зобов'язань, що виникли між
сторонами відповідач взяті грошові
кошти в борг не повернув, а тому
позивач був змушений звернутись до
суду за захистом свого права.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги збільшила та
просила стягнути з відповідача на
користь позивача основний борг в сумі 97
000 грн., інфляційні в сумі 5 405 грн. 42 коп.,
3% річних в сумі 853 грн. 07 коп., судовий
збір в сумі 1 032 грн. 58 коп. та витрати на
оплату вартості телеграми в сумі 67 грн.
98 коп.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнав частково та
пояснив, що в позивача перебуває його
виробниче обладнання, яке за своєю
вартістю може покрити борг на
зазначену суму.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини, які регулюються
нормами цивільного законодавства.

Як встановлено в судовому засіданні, 18
січня 2014 року між ним та відповідачем
було укладено договір позики у вигляді
розписки, відповідно до умов якого
відповідач отримав від позивача 97 000
грн. та взяв на себе зобов'язання
повернути борг до 18 лютого 2014 року.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України -
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей, того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

У відповідності до ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Виходячи з цього, суд вважає,
що вимоги позивача про стягнення боргу
в сумі 97 000 грн. є цілком

обґрунтованими на законі та умовами
договору позики від 18 січня 2014 року, а
тому підлягають до задоволення.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цивільного кодексу України.

Згідно положень ч.1 ст.530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Заборгованість відповідача перед
позивачем з урахуванням 3 % річних за
порушення зобов'язання становить 853
грн. 07 коп., інфляційні - в сумі 5 405 грн. 42
коп., які і підлягають до стягнення з
відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.
Відповідно до наданої позивачем
квитанції розмір судового збору
складає 1 032 грн. 58 коп. які і підлягають
до стягнення з відповідача на користь
позивача.

З-приводу заявленої позовної вимоги
про стягнення з відповідача на користь
позивача витрат на оплату вартості
телеграми в сумі 67 грн. 98 коп., суд
вважає, що дана вимога задоволенню не
підлягає, оскільки відповідно до ст.ст.
79, 85 ЦПК України вони не відносяться до
судових витрат.

За таких обставин, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення, а саме до
стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованості за договором
позики в сумі 97 000 грн., 3 % річних в сумі
853,07 коп., інфляційних в сумі 5 405,42 грн. та
судових витрат в сумі 1 032 грн. 58 коп., а
всього 104 291 грн. 07 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 79, 88, 208-210, 212-215, 218
ЦПК України, ст.ст. 625, 629, 1046-1047, 1049 ЦК
України, суд -

В И
Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1
заборгованість за договором позики в
сумі 97 000 грн., 3 % річних в сумі 853,07 коп.,
інфляційні в сумі 5 405,42 грн., та судові
витрати в сумі 1 032,58 грн., а всього 104 291
грн. 07 коп.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Черкаського
апеляційного суду протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: