Справа № 699/1462/14-ц
Номер провадження 2/699/545/14
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

04.12.2014
м.Корсунь-Шевченківський

Суддя Корсунь-Шевченківського
районного суду Черкаської області
Кіхтенко Н.І., розглянувши позовну
заяву ОСОБА_1 до Моринської сільської
ради, за участю 3-ї особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
на стороні позивача: відділу
Держземагенства у
Корсунь-Шевченківському районі про
встановлення факту родинних відносин;
про встановлення факту належності
правовстановлюючого документу; про
визнання права власності на земельну
ділянку за заповітом; про тлумачення
заповіту,-

ВСТАНОВИВ:

03.12. 2014 року позивач звернувся до суду
з даним позовом.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно з приписами ч.1 ст. 15 ЦПК України
суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових,
земельних,сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

Відповідно до ст.16 ЦПК України не
допускається об»єднання в одне
провадження вимог, які підлягають
розгляду за правилами різних видів
судочинства, якщо інше не встановлено
законом.

Як вбачається зі змісту позовної заяви
позивач вправі звернутися до суду, але
при усуненні виявлених недоліків,
оскільки пред'явлена позовна заява в
такому виді не може бути розглянута, бо
подана з порушенням вимог ст.ст. 119,257
ЦПК України, а тому така підлягає
залишенню без руху з наданням позивачу
строку для усунення виявлених
недоліків.

Так у вказаній позовній заяві
об»єднано кілька позовів, які
підлягають розгляду як у
позовному,так і у окремому провадженні;
у заяві не викладені всі обставини,
якими позивач обґрунтовує свої позовні
вимоги по кожній вимозі, а тому
порушені вимоги п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України.

Так відповідно до
цивільно-процесуального законодавства
України сторонами у справах окремого
провадження є заявники, заінтересовані
особи, які є спеціальними суб'єктами
цього виду провадження. При визначенні
кола заінтересованих осіб у
встановленні факту враховується їх
юридичний інтерес та заінтересованих
осіб. При цому заява повинна
відповідати як загальним правилам щодо
змісту і форми позовної заяви,
встановленим ст. 119 ЦПК, так і вимогам
щодо її змісту, передбаченим ст. 258
цього Кодексу.

А сторонами позовного провадження є
позивач і відповідач та треті особи із
самостійними вимогами та без
самостійних вимог.

По даному позову, з кількома різними
вимогами, є лише одна третя особа,
заінтересованих осіб немає, як немає і
інших відповідачів, хоча спадщина
прийнята іншою особою.

Крім того, в порушення вимог ч. 5 ст. 119
ЦПК України до позовної заяви не додано
документів, що підтверджують
правильність оплати судового збору,
так як в позовній заяві позивач ставить
вимоги майнового і не майнового
характеру, то за кожну окрему вимогу
повинен бути сплачений судовий збір.

Так, відповідно до роз”яснень, даних у
постанові Пленуму вищого
спеціалізованого Суду України № 10 від
17.10.2014 року “Про застосування судами
законодавства про судові витрати у
цивільних справах” роз»яснено, що
частиною п'ятою статті 119 ЦПК
передбачено, що до позовної заяви
додається документ, що підтверджує
сплату судового збору.

Отже, якщо сплата судового збору згідно
з вимогами закону є обов'язковою, то
наслідком недотримання цієї умови є
залишення позовної заяви без руху, а у
разі, якщо документ, що підтверджує
сплату судового збору (частина п'ята
статті 119 ЦПК), не буде поданий у строк,
установлений судом, - визнання заяви
неподаною та її повернення позивачеві
(стаття 121 ЦПК) або залишення заяви без
розгляду (пункт 8 частини першої статті
207 ЦПК).

У п. п. 10,11,16 вказаної постанови
роз»яснено, що подані до суду позовні
заяви чи заяви, а також зустрічні
позовні заяви можуть містити кілька
самостійних позовних вимог, але кожна з
яких є об'єктом справляння судового
збору.

Якщо в позовній заяві об'єднано дві або
більше самостійних вимог немайнового
характеру, пов'язані між собою, судовий
збір сплачується окремо з кожної із
таких вимог (або загальною сумою).

Якщо в позовній заяві об'єднано кілька
самостійних вимог майнового характеру,
пов'язаних між собою, то, враховуючи, що
об'єктом справляння судового збору є
позовна заява, максимальний розмір
судового збору має відповідати
загальній сумі всіх вимог (пункт 10
частини першої статті 80 ЦПК). При цьому
судовий збір може бути сплачено окремо
за кожною вимогою або загальною сумою
за всіма позовними вимогами.

Для з'ясування питання про те, які
вимоги відносяться до майнових, а які -
до немайнових, суди повинні також
враховувати роз'яснення, викладені у
пункті 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних відносин".

Розмір судового збору за подання
позовної заяви про визнання права
власності на майно або його
витребування (у тому числі з
урахуванням положень, передбачених
частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК
тощо) визначається з урахуванням
вартості спірного майна, тобто як зі
спору майнового характеру.

По даному позову ці вимоги
позивачем,його представником, не
виконані.

Крім того, у заяві про встановлення
факту, належності документу, повинні
бути вказані причини неможливості
одержання або відновлення документів,
що посвідчують певний факт, та навести
докази його існування. А з урахуванням
зазначеної в заяві мети, суд визначає
коло осіб, які можуть бути залучені до
участі у справі. Що по вказаній заяві
визначити неможливо.

При вирішенні питання про прийняття
заяви про встановлення факту, що має
юридичне значення, окрім перевірки
відповідності поданої заяви вимогам
закону щодо форми та змісту, яка таким
не відповідає, також з»ясовано
питання про підсудність та
юрисдикційність і частина вимог не
підсудна Корсунь-Шевченківському
районному суду.

Так згідно даних позовної заяви (
даних паспорта) позивач ОСОБА_1
зареєстрований і проживає у
ІНФОРМАЦІЯ_1, тому, відповідно до ст.257
ЦПК України заява фізичної особи про
встановлення факту, що має юридичне
значення, подається до суду за місцем
її проживання, тобто це є
Білоцерківський міськрайсуд.

А місце виникнення або реєстрації
факту, що має юридичне значення, не
впливає на визначення підсудності
справи, за винятком виключної
підсудності, передбаченої ст. 114 ЦПК.

При подачі такої заяви про
встановлення факту родинних відносин,
повинно бути зазначено мету, з якою
заявник просить встановити цей факт, та
додаються докази :

1) які підтверджують наявність цього
юридичного факту (акти, анкети,
автобіографії, листівки, сімейні
фотографії, листи ділового та
особистого характеру, особові справи,
рішення судів, ордери на вселення,
обмінні ордери, погосподарські книги,
виписки з домових книг та інші
документи, які у собі містять відомості
про родинні відносини осіб);

2) довідки органів реєстрації актів
цивільного стану (далі - РАЦС) про
неможливість поновлення втрачених
записів, внесення змін і доповнень,
виправлень у записи актів цивільного
стану;

3) пояснення свідків, яким достовірно
відомо про взаємовідносини померлого
із заявником.

Цих доказів при позовній заяві
немає.

У справах щодо оформлення права на
спадщину повинні також надаватися, або
заявлятися клопотання про
витребування відомостей щодо
відкриття спадкової справи
нотаріальною конторою, про наявність
кола спадкоємців, які повинні були б
бути заінтересованими особами у
справі, наявність заповіту, право особи
на обов'язкову частку і ін.

Такі посилання, клопотання відсутні.

Крім того, відповідно до п. 6 ч.1 ст.256
ЦПК громадяни мають право звернутися
до суду із заявою про встановлення
факту належності правовстановлюючого
документа. Проте сам по собі факт
належності документа не породжує для
його власника жодних прав, юридичне
значення має той факт, що
підтверджується документом. Таким
чином, для заявника важливо не так саме
одержання документа, як оформлення
особистих чи майнових прав, що
випливають із цього факту. Це означає,
що в судовому порядку можна встановити
належність громадянину такого
документа, який є правовстановлюючим.

Для порушення в суді справи про
встановлення належності
правовстановлюючих документів
необхідно подавати заяву з доказами
того, що цей документ належить заявнику
і що організація, яка його видала, не
може внести до нього відповідні
виправлення, бо у цих справах суд
встановлює належність особі
правовстановлюючих документів, а не
тотожність прізвища, імені, по
батькові, неоднаково названих у різних
документах.

При подачі однією особою заяв про
встановлення декількох фактів, що
мають юридичне значення, усі ці заяви
відповідно до правил статей 15, 16, 118 ЦПК
можуть бути об'єднані та розглянуті
судом в одному провадженні. Інші вимоги
не можуть розглядатись у провадженні
про встановлення цих фактів.

А у даному випадку позивач об»єднав
різні вимоги, що є недопустимим.

Що стосується позовної вимоги:
тлумачення заповіту, то такі заяви
розглядаються судом тоді, коли воля
заповідача у заповіті буде викладена
незрозуміло або двозначно, що
позбавляє можливості спадкоємців та
нотаріуса її виконати.

І лише при умові, якщо сторонами не буде
досягнуто згоди з приводу тлумачення
тих чи інших положень заповіту, зокрема
один із спадкоємців вважатиме, що його
права в результаті такого тлумачення
порушуються, така особа вправі
звернутися до суду за офіційним
тлумаченням змісту заповіту, яке може
бути здійснене після відкриття
спадщини самими спадкоємцями. У разі
спору між ними тлумачення здійснюється
судом відповідно до ст.213 ЦК.

Як вбачається із змісту копії
заповіту, доданого до позову, який
ніким не завірений про відповідність
його оригіналу, що є порушенням, то
воля померлої чітко висловлена, спору
за зміст заповіту немає, а допущена
помилка у її : " по-батькові"поравинна
бути іншою позовною вимогою.

Таким чином, оскільки у вказаному
позові об»єднано вимоги, які
підлягають розгляду за правилами
різного цивільного
судочинства;пред"явлені вимоги мають
різну підсудність; окремі вимоги не
оплачені судовим збором, та з
урахуванням того, що встановлення
фактів розглядає суд за місцем
проживання заявника, а визнання права
на спадкове майно може бути розглянуте
після встановлення фактів, рішення по
яких повинні вступити в законну силу,
тому суд залишає даний позов без руху,
надає позивачу строк для того,щоб
розібратися з вказаними вимогами та
усунути всі недоліки, що вказані в
ухвалі.

Керуючись ст.ст.119, 256,257 ЦПК України,
суддя

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позовну заяву
ОСОБА_1 до Моринської сільської ради, за
участю 3-ї особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
на стороні позивача: відділу
Держземагенства у
Корсунь-Шевченківському районі про
встановлення факту родинних відносин;
про встановлення факту належності
правовстановлюючого документу; про
визнання права власності на земельну
ділянку за заповітом; про тлумачення
заповіту ,-

надати позивачу строк для усунення
недоліків, викладених в ухвалі суду.

Строк усунення недоліків не повинен
перевищувати п”яти днів з дня
отримання копії даної ухвали суду.

Копію ухвали невідкладно надіслати
позивачу та його представнику для
усунення недоліків.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя
Кіхтенко Н. І.