№4-с/756/182/14
УХВАЛА

1 грудня 2014 року суддя Оболонського
районного суду м. Києва Шевчук А.В.
перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до
відділу державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції у м. Києві про визнання дій
протиправними та звільнення майна
з-під арешту,

встановив:

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль
за виконанням судових рішень» визначає
порядок оскарження дій, бездіяльності,
державного виконавця.

Відповідно до ст.ст. 383, 384, 385 ЦПК
України, скаргу на дії державного
виконавця може бути подано стороною
виконавчого провадження до суду, який
видав виконавчий документ, при цьому,
скарга подається до суду у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод; у
триденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод в разі
оскарження постанови про відкладення
провадження виконавчих дій. Пропущений
з поважних причин строк для подання
скарги може бути поновлено судом (в
порядку ст. 73 ЦПК України за
клопотанням заявника).

Розділ ІII ЦПК України «Позовне
провадження», крім іншого, визначає
порядок пред»явлення позову, вимоги до
форми та змісту позовної заяви.

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до
ВДВС Оболонського районного
управління юстиції у м. Києві у
прохальній частині якого фактично
оскаржує дії посадових осіб ДВС, які б
мали оформлятися у вигляді скарги в
порядку ст.ст. 383, 384, 385 ЦПК України та,
одночасно, заявляє вимогу про
звільнення майна з-під арешту, яка мала
б розглядатися в порядку позовного
провадження.

Таким чином, ОСОБА_1 має визначитись із
вимогами, способом та порядком захисту
порушеного права.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна
заява повинна містити ім»я
(найменування) відповідача його місце
проживання (перебування) або
місцезнаходження, чіткий зміст
позовних вимог, виклад обставин, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги з
зазначенням доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування.

Згідно ст. 30 ЦПК України, сторонами в
цивільному процесі є позивач і
відповідач.

У відповідності до ст. 26 ЦПК України, у
справах позовного провадження особами,
які беруть участь у справі, є сторони,
треті особи, представники сторін та
третіх осіб.

У відповідності до абзацу 2 п. 16
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження» вимоги інших
осіб щодо належності їм, а не боржнику
майна, на яке накладено арешт,
вирішуються шляхом пред'явлення ними
відповідно до правил підвідомчості (ст.
24 ЦПК, ст. 12 ГПК) позову до боржника та
особи, в інтересах якої накладено
арешт, про визнання права власності на
майно і звільнення його з-під арешту. В
такому ж порядку розглядаються вимоги
осіб, які не є власниками майна, але
володіють ним на законних підставах.

У відповідності до п. 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 27
серпня 1976 року №6 «Про судову практику
в справах про виключення майна з опису»
відповідачами в справі суд притягує
боржника, особу, в інтересах якої
накладено арешт на майно, і в
необхідних випадках - особу, якій
передано майно, якщо воно було
реалізоване.

В порушення ст. 119 ЦПК України в
позовній заяві не зазначено імені
(найменування) особи в інтересах якої
здійснювався арешт майна за постановою
ВДВС Оболонського районного
управління юстиції у м. Києві 17.04.2001
року, не зазначено доказів та
обґрунтувань на підтвердження
порушень із сторони ВДВС при
здійсненні виконавчого провадження та
не обґрунтовано можливості звернення
із даним позовом саме до виконавчої
служби.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК
України до позовної заяви додаються
документи, що підтверджують сплату
судового збору.

У відповідності до Закону України «Про
судовий збір» від 04.08.2011 року визначено
правові засади справляння судового
збору, платників, об»єкти та розміри
ставок судового збору, порядок сплати,
звільнення від сплати та повернення
судового збору.

Згідно ч.2 ст. 4 цього Закону ставка
судового збору за подання до суду
позовної заяви майнового характеру
складає 1% ціни позову, але не менше 0,2
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати. Ставка ж судового
збору за подання до суду позовної заяви
немайнового характеру складає 0,2%
розміру мінімальної заробітної плати.

При цьому, ОСОБА_1 сплачено судовий збір
лише у розмірі 73 грн. 08 коп.

Таким чином, у разі подачі позову,
позивачу необхідно визначитись із
складом осіб які мають брати участь у
справі, їх процесуальним статусом,
вказати осіб в інтересах яких
здійснювався арешт майна та оплатити
судовий збір у належному розмірі.

За таких обставин позовну заяву слід
залишити без руху та надати позивачу
строк для усунення недоліків.

На виконання зазначеної ухвали позивач
повинен надати до суду позовну заяву, з
дотриманням вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК
України, або ж скаргу в порядку ст.ст. 383,
384, 385 ЦПК України та з врахуванням вимог
про усунення недоліків, викладених в
зазначеній ухвалі.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відділу
державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції у м. Києві про визнання дій
протиправними та звільнення майна
з-під арешту залишити без руху та
надати строк для усунення вказаних
недоліків до 10 грудня 2014 року, але не
більше п'яти днів з часу отримання
даної ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали в
зазначений строк позовна заява
вважатиметься неподаною і буде
повернута позивачеві.

Суддя
А.В. Шевчук