Справа № 234/9629/14-ц
Провадження № 2/234/4438/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року
м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької
області у складі:

головуючого судді Бакуменко А.В.

при секретарі Кісточка І.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача -
Коломойцевої Н.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Краматорської міської ради
про визнання права власності на
нерухоме майно за набувальною
давністю ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом
про визнання права власності на
будинок за набувальною давністю, свої
вимоги обґрунтувавши тим, що він з
жовтня 1974 року постійно проживає в
будинку АДРЕСА_1. Разом з ним проживала
в даному будинку його дружина ОСОБА_3,
котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Також в
цьому будинку проживала мати його
дружини ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. У відповідності до
свідоцтва про право власності від
24.03.1958 року, виданого виконкомом
Краматорської міської ради, будинок
АДРЕСА_1 належить дідусю його
померлої дружини ОСОБА_5. На
сьогоднішній час він продовжує
проживати в даному будинку, просить
суд визнати за ним право власності на
будинок АДРЕСА_1.

Позивач в судовому засіданні
підтримав заявлені вимоги в повному
обсязі та просив їх задовольнити,
навів пояснення аналогічні
викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача заперечувала
проти задоволення позову, оскільки
позивач в даному будинку ніколи
зареєстрований не був, крім того не
довів факту родинних відносин з
власником будинку.

Суд, дослідивши матеріали справи
набуває висновку, що заявлені
ОСОБА_1 вимоги задоволенню не
підлягають . з наступних підстав.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом;

- п. 10 додатка 1 Тимчасового положення
про порядок реєстрації прав власності
на об'єкти нерухомого майна, який
передбачає, що рішення суду про
встановлення факту набуття права
власності на об'єкт нерухомого майна є
правовстановлюючим документом, на
підставі якого проводиться реєстрація
прав власності на об'єкти нерухомого
майна;

- ч. 1 ст. 344 ЦК України, передбачає, що
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність);

- ч. 3 ст. 344 ЦК України, визначає, якщо
особа заволоділа майном на підставі
договору з його власником, який після
закінчення строку договору не
пред'явив вимоги про його повернення,
вона набуває право власності за
набувальною давністю на нерухоме майно
через п'ятнадцять років;

- ч. 4 ст. 344 ЦК України, визначає, що
право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно набувається
за рішенням суду.

У ЦК набувальна давність
розглядається як спосіб набуття права
власності.

Набувальна давність поширюється на
випадки фактичного безпідставного
володіння чужим майном за певних умов.

Для набуття права власності на майно за
набувальною давністю згідно з
правилами ст. 344 ЦК, по-перше, необхідно,
щоб заволодіння майном було
добросовісним, тобто особа при
заволодінні майном не знала і не могла
знати про відсутність у неї підстав для
набуття права власності. Разом з тим
факт

обізнаності особи про те, що вона не є
власником речі, не виключає
добросовісності володіння за умови, що
заволодіння майном не відбулося з
порушенням норм права (викрадення,
шахрайство).

По-друге, таке володіння повинно бути
відкритим, тобто очевидним для всіх
інших осіб, при цьому володілець має
ставитись до цього майна як до власного
(експлуатувати, вживати необхідні
заходи для утримання майна в належному
стані тощо). Приховування володільцем
свого володіння майном є порушенням
цієї вимоги.

По-третє, володіння майном повинно бути
безперервним протягом встановлених
законом строків (відповідно до ч. 2 ст.
344 ЦКособа, яка володіє майном, до часу
свого фактичного володіння може
приєднати час, протягом якого цим
майном володіла особа, чиїм
спадкоємцем (правонаступником) вона є).

Цей строк відповідно до ст. 344 ЦК для
нерухомого майна встановлений
тривалістю десять років, для рухомого
майна - п'ять років.

Інші строки за набувальною давністю
встановлені на випадки, коли особа
заволоділа майном на підставі договору
з його власником, але після закінчення
строку договору власник не пред'явив
вимоги про повернення майна. У цьому
випадку право власності за набувальною
давністю виникає через 15 років на
нерухоме майно та через п'ять років на
рухоме (ч. 3 ст. 344 ЦК). Цей строк
обчислюється з дня спливу позовної
давності, протягом якої власник мав
право витребувати своє майно.

Перерви у володінні таким майном (ч. 3
ст. 344 ЦК) не впливають на перебіг
строків набувальної давності, якщо
володілець протягом одного року
пред'явить вимоги про повернення майна
або фактично поверне своє майно.

За загальним правилом право власності
за набувальною давністю виникає з
моменту спливу строків, визначених у
частинах 1, 3 ст. 344 ЦК.

Позивачем у справах про набуття права
власності за набувальною давністю є
володілець чужого майна.

Відповідачем за позовом про визнання
права власності за набувальною
давністю є попередній власник майна
або особа, яка вважає себе власником
майна.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, від 07.02.2014, № 5 "Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав"
роз'яснено, що при вирішенні спорів,
пов'язаних із набуттям права власності
за набувальною давністю, суди повинні
враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа
при заволодінні чужим майном не знала і
не могла знати про відсутність у неї
підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо
особа не приховувала факт знаходження
майна в її володінні. Вжиття звичайних
заходів щодо забезпечення охорони
майна не свідчить про приховування
цього майна;

- володіння визнається безперервним,
якщо воно не переривалось протягом
всього строку набувальної давності. У
разі втрати не із своєї волі майна його
давнісним володільцем та повернення
цього майна протягом одного року або
пред'явлення протягом цього строку
позову про його витребування
набувальна давність не переривається
(частина третя статті 344 ЦК). Не
переривається набувальна давність,
якщо особа, яка заявляє про давність
володіння, є сингулярним чи
універсальним правонаступником,
оскільки в цьому разі вона може
приєднати до часу свого володіння
увесь час, протягом якого цим майном
володіла особа, чиїм спадкоємцем
(правонаступником) вона є (частина
друга статті 344 ЦК).

З матеріалів справи вбачається,
що спірний будинок належить на праві
власності ОСОБА_5 з 24 березня 1958 року,
котрий помер, після його смерті
спадщину ніхто не приймав.

Позивач ОСОБА_1 в спірному будинку
АДРЕСА_1 зареєстрований не був.

Зважаючи на вищевикладене, суд
вважає, що вимоги ОСОБА_1 не
підлягають задоволенню.

Керуючись , ст.ст.3, 10, 15, 60, 212-215 ЦПК
України, ст..ст. 328,344 ЦК України суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1
до Краматорської міської ради про
визнання права власності на
нерухоме майно за набувальною
давністю - відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може
бути подана до Апеляційного суду
Донецької області через Краматорський
міський суд Донецької області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення

Суддя А. В. Бакуменко