Справа № 372/1996/14-ц
Провадження 2-1998/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 грудня 2014 року
Обухівський районний суд Київської
області

у складі: головуючого суді -Тиханського
О.Б.

за участю секретаря Михайлової Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщення Обухівського
районного суду Київської області
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства
«БРОКБІЗНЕСБАНК» до Ужгородської
міської ради, про визнання незаконною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
дії, третя особа ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даними
позовом, в обґрунтування якого
зазначив, що являється
іпотекодержателем нерухомого майна, що
знаходиться в смт. Козин по вул.
Старокиївській Обухівського району
Київської області яке перебувало у
власності померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року
ОСОБА_3. З моменту смерті ОСОБА_3 і до
моменту звернення до відповідача з
проханням вжити заходів до визнання її
відумерлою ніхто спадщини не прийняв.
Однак відповідач незважаючи на вимоги
ч.1 ст. 1277 ЦК України не вчинив
необхідних дій для визнання спадщини
відумерлою. В зв'язку з цим, позивач
просить визнати незаконною
бездіяльність Ужгородської міської
ради та зобов'язати вчинити дії шляхом
подання заяви про визнання спадщини
відумерлою.

В судове засідання з'явився
представник позивача, позов підтримав
та просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлялися належним чином,
заяв, клопотань суду не надав.

Третя особа, в судове засідання не
з'явилась, однак направила свого
представника.

Представник третьої особи в судовому
засіданні пояснив, що дружина
померлого ОСОБА_3 спадщини не приймала
і приймати не збирається, жодних заяв з
цього приводу не подавала.

Зі згоди позивача, суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

18 лютого 2008 року між АТ
«БРОКБІЗНЕСБАНК» та ОСОБА_3, як
позичальником укладено кредитний
договір №08Ф-25 від 18 лютого 2008р. за
умовами до якого Позичальнику надано
кредит в розмірі 12 000 000,00 дол. США зі
сплатою процентів в розмірі 12% на строк
до 19 лютого 2018 р.

В забезпечення виконання умов
Кредитного договору 19 лютого 2008 р. між
Банком та ОСОБА_3 укладено іпотечний
договір, посвідчений приватним
нотаріусом Обухівського районного
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстровим №771, за яким Позичальник
передав в іпотеку Банку нерухоме майно,
а саме:

- земельну ділянку, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1 площею 0,2506 га
(кадастровий номер :03:024:0118,
:03:024:0120);

- земельну ділянку, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1 площею 0,6094 га
(кадастровий номер :03:024:0119);

- житловий будинок, розташований
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
853,2 кв.м.

Зобов'язання за Кредитним договором в
повному обсязі не були виконані і
станом на 11.04.2014р. залишок
заборгованості по кредиту складав 14 901
116,37 (Чотирнадцять мільйонів дев'ятсот
одна тисяча сто шістнадцять) доларів
США 37 центів, в т.ч. 11 888 891,36 дол. США -
заборгованість за основним боргом та 3
012 225,01 дол. США - заборгованість за
процентами).

18.11.2013 р. АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» стало
відомо із листа за вх. № 9983 від ОСОБА_5
про смерть ОСОБА_3. Разом з листом було
надіслано нотаріально завірену копію
свідоцтва про смерть ОСОБА_3 (свідоцтво
про смерть серії НОМЕР_1, видане
17.08.2011р.), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 р.

Відповідно до ст.1221 Цивільного кодексу
України місцем відкриття спадщини є
останнє місце проживання спадкоємця.

Відповідно до поданої позивачем
копії паспорту ОСОБА_3, яка надавалася
при отриманні кредиту, Позичальник був
зареєстрований за адресою АДРЕСА_3.

Відповідно до поданої позивачем копії
паспорту дружини ОСОБА_2, яка
надавалася при отриманні кредиту,
остання була зареєстрована за адресою
АДРЕСА_4 тобто за іншою адресою
проживання померлого ОСОБА_3 Про дану
обставину відповідачу було відомо із
направленого звернення та доданих
документів.

Факт окремого проживання дружини
ОСОБА_2 із померлим ОСОБА_3 також
підтверджується листом
Адресного-довідкового підрозділу
Головного управління Державної
міграційної служби України у
Закарпатській області з якого
вбачається, що дружина померлого
ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_3
зареєстрована лише з 2013 року, тобто
практично через два роки з моменту
смерті ОСОБА_3

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець,
який постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2, яка була
дружиною померлого ОСОБА_3, на момент
смерті чоловіка не була зареєстрована
за адресою АДРЕСА_3, а також на те, що
відповідач не надав доказів, які б
спростовували дану обставину, а
представник третьої особи надав
пояснення, що ОСОБА_2 не прийняла
спадщину чоловіка, суд приходить до
висновку про відсутність спадкоємців
ОСОБА_3, як на момент звернення банку до
відповідача, так і на момент розгляду
справи в суді.

Відповідно до ч.2 ст.1281 Цивільного
кодексу України кредиторові
спадкодавця належить протягом шести
місяців від дня, коли він дізнався або
міг дізнатись про відкриття спадщини,
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, незалежно від
настання строку вимоги.

Враховуючи вищевикладене, АТ
«БРОКБІЗНЕСБАНК» як кредитор
померлого позичальника, направив
нотаріусу вимогу №9353/012-01 від 20.12.2013р.

30.12.2013р. до банку надійшла відповідь
Першої Ужгородської державної
нотаріальної контори вх.№11593 з
повідомленням про те, що претензія
Банку до ОСОБА_3 зареєстрована в Книзі
обліку і реєстрації спадкових справ
Першої Ужгородської державної
нотаріальної контори 26.12.2013р. Головного
управління юстиції у Закарпатській
області за №777, долучена до спадкової
справи №318/2013рік. та згідно витягу із
спадкового реєстру на день отримання
претензії спадщину ніхто не прийняв.

Відсутність спадкоємців у ОСОБА_3 на
момент розгляду справи підтверджена
також відповіддю Першої Ужгородської
державної нотаріальної контори
аналогічного змісту.

Згідно ч.1 ст. 1277 ЦК України, у разі
відсутності спадкоємців за заповітом і
за законом, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття орган місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини зобов'язаний подати до суду
заяву про визнання спадщини
відумерлою.

Частиною 2 статті 1277 ЦК України
передбачено, що заява про визнання
спадщини відумерлою подається після
спливу одного року з часу відкриття
спадщини.

У відповідності до ч.2 ст. 1220 ЦК України
часом відкриття спадщини є день смерті
особи або день, з якого вона
оголошується померлою.

Судом встановлено, що часом відкриття
спадщини є ІНФОРМАЦІЯ_3 р. , а річний
строк з якого у відповідача виникло
зобов'язання вжити заходів до визнання
спадщини відумерлою сплинув 16.08.2012
року.

Незважаючи на вищезазначені обставини,
у відповідь на зверненняАТ
«БРОКБІЗНЕСБАНК» щодо подання до суду
заяви про визнання спадщини померлого
позичальника ОСОБА_3 відумерлою банк
отримав 04.04.2014 року відповідь Першого
заступника міського голови
Ужгородської міської ради В.Семаль від
27.03.2014 року за №375/03-14 згідно якої
визнати відумерлою спадщину не є
можливим, оскільки в Ужгородської
міської ради не має достатніх доказів
відсутності спадкоємців за заповітом і
за законом, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
чи відмови від їх прийняття.

Згідно ч.1 ст. 275 ЦПК України у заяві про
визнання спадщини відумерлою повинно
бути наведено відомості про час і місце
відкриття спадщини, про майно, що
становить спадщину, а також докази, які
свідчать про належність цього майна
спадкодавцю, про відсутність
спадкоємців за заповітом і за законом,
або про усунення їх від права на
спадкування, або про неприйняття ними
спадщини, або про відмову від її
прийняття.

Таким чином, для звернення до суду
органу місцевого самоврядування
необхідно було надати докази, які
свідчать про належність цього майна
спадкодавцю та про відсутність
спадкоємців за заповітом і за законом.
Докази про усунення спадкоємців від
права на спадкування, про неприйняття
ними спадщини чи про відмову від її
прийняття є альтернативним обов'язком
обов'язку надання доказів про
відсутність спадкоємців за заповітом і
за законом.

Наведені відповідачем у справі
підстави для відмови у невжитті
заходів для визнання спадщини
відумерлою могли бути предметом
дослідження саме судом при вирішенні
питання про визнання спадщини
відумерлою, а не органом місцевого
самоврядування.

Згідно ч.1 ст.278 ЦПК України суд,
встановивши, що спадкоємці за
заповітом і за законом відсутні або
спадкоємці усунені від права на
спадкування, або спадкоємці не
прийняли спадщину чи відмовилися від
її прийняття, ухвалює рішення про
визнання спадщини відумерлою та про
передачу її територіальній громаді за
місцем відкриття спадщини.

Таким чином, саме суд, а не орган
місцевого самоврядування має право
встановлювати дані обставини. Органу
місцевого самоврядування необхідно
було подати лише докази, які свідчать
про відсутність спадкоємців за
заповітом і за законом, а суд надати їм
оцінку.

Отже, для звернення органу місцевого
самоврядування до суду із заявою про
визнання спадщини відумерлою було
достатньою правових підстав, а також
доказів, які вимагаються чинним
законодавством. Однак відповідач
ухилився від виконання свого обов'язку.

Згідно п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України право
власності припиняється у разі смерті
власника.

Водночас, ч.1 ст. 23 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що у разі
переходу права власності (права
господарського відання) на предмет
іпотеки від іпотекодавця до іншої
особи, у тому числі в порядку
спадкування чи правонаступництва,
іпотека є дійсною для набувача
відповідного нерухомого майна, навіть
у тому випадку, якщо до його відома не
доведена інформація про обтяження
майна іпотекою. Частиною 2 цієї ж статті
цього ж закону передбачено, що особа, до
якої перейшло право власності на
предмет іпотеки, набуває статус
іпотекодавця і має всі його права і
несе всі його обов'язки за іпотечним
договором у тому обсязі і на тих умовах,
що існували до набуття ним права
власності на предмет іпотеки.

На підставі постанови Правління
Національного банку України від 28
лютого 2014 року №107 «Про віднесення
Публічного акціонерного товариства
«БРОКБІЗНЕСБАНК» до категорії
неплатоспроможних», виконавчою
дирекцією Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб 28.02.2014 прийнято рішення №
9 щодо запровадження тимчасової
адміністрації та призначення
уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
тимчасову адміністрацію в Публічне
акціонерне товариство
«БРОКБІЗНЕСБАНК» (код за ;
МФО 300249; місцезнаходження: м. Київ, пр.
Перемоги, буд. 41, 03057) (далі -АТ
«БРОКБІЗНЕСБАНК»).

Уповноваженою особою Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
здійснення тимчасової адміністрації в
АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» призначено
провідного професіонала з питань
врегулювання неплатоспроможності
банків відділу запровадження
процедури тимчасової адміністрації та
ліквідації департаменту врегулювання
неплатоспроможності банків Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
ОСОБА_8.

Тимчасову адміністрацію в АТ
«БРОКБІЗНЕСБАНК» запроваджено строком
на три місяця з 03 березня 2014 по 02 червня
2014.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 53 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб», уповноважена
особа фонду має право заявляти від
імені банку позови майнового та
немайнового характеру до суду, у тому
числі позови про винесення рішення,
відповідно до якого боржник банку має
надати інформацію про свої активи.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір» від сплати
судового збору звільняється
уповноважена особа Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб - у справах,
пов'язаних із здійсненням тимчасової
адміністрації та ліквідації банку.

З урахуванням задоволення позову та
згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача
необхідно стягнути судові витрати на
користь держави.

Керуючись ст.ст. 3,4,10,11,15,57,60,61,88,209,212-214,2236
ЦПК України, ст. ст. 15,16,346,1221,1277,1281 ЦК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконною бездіяльність
Ужгородської міської ради щодо
невиконання обов'язку подання до суду
заяву про визнання спадщини ОСОБА_3
відумерлою.

Зобов'язати Ужгородську міську раду
відновити становище, яке існувало до
моменту прийняття рішення першим
заступником міського голови В.Семалем
№375/03-14 від 27.03.2014 року шляхом подання до
суду заяви про визнання спадщини
померлого позичальника ОСОБА_3
відумерлою наступного майна:

- земельної ділянки площею 0,2506 га
(кадастрові номери :03:024:0118,
:03:024:0120), розташованої за адресою:
АДРЕСА_1;

- земельної ділянки площею 0,6094 га
(кадастровий номер :03:024:0119),
розташованої за адресою: АДРЕСА_1;

- житловий будинок загальною
площею 853,2 кв.м., розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з Ужгородської міської ради
на користь держави судові витрати у
розмірі 243, 60 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Обухівський районний суд Київської
області шляхом подачі в десятиденний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
Обухівським районним судом у випадку
подання відповідачем відповідної
заяви протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя:
О.Б. Тиханський