Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/5491/14
Головуючий у 1-й інстанції: Федченко
Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Воробйової І.А.,

При секретарі: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист прав
споживачів, визнання добросовісним
набувачем,

за апеляційною скаргою Іноземної
компанії «А.М.А.» Товариства Взаємного
Страхування на заочне рішення
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 27 листопада 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із вищевказаним позовом.

Зазначав, що 30 січня 2012 року купив у
ОСОБА_4 за 45 000 доларів США автомобіль
марки AUDI Q 7 QUATTRO 3.0, 2008 року випуску,
державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ,
на підтвердження чого останній оформив
на його ім'я довіреність на право
користування і розпорядження
автомобілем, а також видав розписку про
отримання коштів за проданий
автомобіль. У листопаді 2012 року
вказаний автомобіль був вилучений у
нього працівниками ДАІ і поставлений
на штрафний майданчик, оскільки
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу являється
фальшивим.

Посилаючись на те, що постановою
Шевченківського РВ ГУМВС у Запорізькій
області від 14.04.2012 року відмовлено у
порушенні кримінальної справи за
фактом підробки чи зміни
ідентифікаційних номерів кузова та
двигуна автомобіля громадянином
ОСОБА_3, просив про задоволення позову з
підстав, передбачених ст.ст. 220 ч.2, 328, 391
ЦК України.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2013
року позов задоволено. Визнано угоду
купівлі-продажу автомобілю «AUDI Q 7 QUATTRO
3.0» , 2008 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_3, укладену 30.01.2012 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчену 30 січня 2012
року приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
реєстровий номер №02/71 -дійсною. Визнано
ОСОБА_3 добросовісним набувачем та
визнати за ОСОБА_3 право власності на
автомобіль «AUDI Q 7 QUATTRO 3.0», 2008 року
випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний
номер НОМЕР_3.

В апеляційній скарзі про скасування
судового рішення і ухвалення нового
про відмову у позові Іноземна компанія
«А.М.А.» Товариства Взаємного
Страхування зазначає, що спірний
автомобіль не являвся власністю
відповідача, оскільки був викрадений у
2011 році у громадянина іноземної
держави і з цього часу знаходиться в
міжнародному розшуку Інтерполу.
Іноземною компанією «А.М.А» Товариства
Взаємного Страхування потерпілому
була виплачена сума страхового
відшкодування, а викрадений автомобіль
перейшов у власність страхової
компанії. Після вилучення працівниками
ДАІ спірного автомобіля у червні 2012
році у ОСОБА_3 було з'ясовано, що записи
в свідоцтві про реєстрацію
транспортного засобу не відповідають
записам бази даних ДАІ. Під час
експертного дослідження було
з'ясовано, що ідентифікаційний номер
кузову вказаного автомобіля був
змінений кустарним способом. Апелянт
вважає, що вказаним рішенням суд першої
інстанції вирішив питання про його
права і обов'язки, не залучивши його до
участі у розгляді справи.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
набув право власності на спірний
транспортний засіб в установленому
законом порядку, являється
добросовісним набувачем, а тому його
право власності на підставі ст.ст. 317, 319,
328, 330 ЦК України підлягає судовому
захисту в обраний позивачем спосіб.

Проте таких висновків суд першої
інстанції дійшов з грубими порушеннями
норм матеріального і процесуального
права, вони не ґрунтуються на зібраних
у справі доказах, а тому з ними не можна
погодитися.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Цивільні права
можуть виникати з рішення суду, як
зазначено у ч.5 ст.11 ЦК України, лише у
випадках, встановлених актами
цивільного законодавства.

Положеннями цієї статті закріплюється
презумпція правомірності набуття
права власності на певне майно, тобто
право власності на конкретне майно
вважається набутим правомірно, якщо
інше не буде встановлено в судовому
порядку або незаконність права
власності не випливатиме із закону.

Цивільний кодекс України передбачає
можливість виникнення права власності
на підставі рішення суду у випадках,
зазначених у ст.ст. 335, 376 та 392 ЦК
України, а саме щодо набуття права
власності на безхазяйну річ; щодо
набуття права власності на об'єкти
самочинного будівництва та за позовом
власника майна, якщо його право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також в разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Статтями 203, 208, 210, 640 ЦК України
передбачено, що правочини, щодо яких
законом встановлена письмова форма, а
також у випадках, встановлених законом,
вони підлягають державній реєстрації
і є такими, що відповідають закону, у
разі дотримання цих вимог. Договір
купівлі продажу (міни) транспортного
засобу вважається таким, що відповідає
вимогам закону, якщо він укладений у
письмовій формі, та проведена його
державна реєстрація.

Згідно із ч.1 ст. 334 ЦК України право
власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України
правочин підлягає державній
реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації.

За змістом ст.ст.34, 37 Закону України
„Про дорожній рух" забороняється
експлуатація незареєстрованих
транспортних засобів, ідентифікаційні
номери складових частин яких не
відповідають записам у реєстраційних
документах, знищені чи підроблені,
тощо.

Державній реєстрації та обліку
підлягають призначені для
експлуатації на вулично-дорожній
мережі загального користування
транспортні засоби усіх типів:
автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх
типів марок і моделей, інші прирівняні
до них транспортні засоби та мопеди, що
використовується на автомобільних
дорогах державного значення.

Порядком державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
№1388 від 07.09.1998 року (з подальшими
змінами і доповненнями), передбачено,
що реєстрація транспортних засобів
здійснюється на підставі заяви
власника, поданої особисто, і
документів, що посвідчують його особу,
правомірність придбання транспортного
засобу, оцінку його вартості, тощо.

Згідно п.8 Правил державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затверджених
постановою КМУ від 07.09.1998 року за №1388,
державна реєстрація транспортних
засобів здійснюється за умови
попереднього зняття їх з обліку в
підрозділі ДАІ.

Пунктом 42 згаданих Правил передбачено,
що у разі коли транспортний засіб
знімається з обліку у зв'язку з його
відчуженням, у свідоцтві про
реєстрацію (технічному паспорті) або на
копії реєстраційної картки, що
додається до свідоцтва про реєстрацію
на пластиковій основі, робиться запис:
"Транспортний засіб знято з обліку для
реєстрації".

Правомірність придбання транспортного
засобу підтверджується, зокрема,
довідкою-рахунком, виданою за формою
згідно з додатком №1, виданою суб'єктом
господарювання, діяльність якого
пов'язана з реалізацією транспортних
засобів та їх складових частин, що
мають ідентифікаційні номери, та
іншими посвідченими в установленому
порядку документами, що встановлюють
право власності на автомобіль /п.8
Правил/.

Встановлено, що відповідно до
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу власником
спірного автомобіля марки «AUDI Q 7 QUATTRO
3.0», 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1,
реєстраційний номер НОМЕР_3, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2 являється
ОСОБА_4 (а.с.7-8).

30 січня 2012 року ОСОБА_4 за попереднім
усним договором доручення уповноважив
ОСОБА_3 керувати та розпоряджатися
спірним автомобілем, про що була видана
відповідна нотаріально посвідчена
довіреність (а.с.10).

Відповідно до розписки, складеної
ОСОБА_4 30.01.2012р., за продаж автомобіля
він отримав від ОСОБА_3 45 000 доларів США
(а.с.5).

Постановою оперуповноваженого СВР
Шевченківського РВ ЗМУ від 14 квітня 2012
року у порушенні кримінальної справи
за фактом підробки ідентифікаційного
номеру кузова на спірному автомобілі
відмовлено (а.с.6).

Листом слідчого СВ Комунарського РВ
ЗМУ ГУМВС від 19 листопада 2012 року
ОСОБА_3 відмовлено у поверненні
вказаного автомобіля, оскільки його
визнано речовим доказом у кримінальній
справі, порушеній за ознаками ст.290 КК
України (а.с.9).

Відповідно до інформації робочого
апарату Укрбюро інтерполу від 05. 09.2014
року автомобіль AUDI Q 7, VIN НОМЕР_4
значиться у міжнародному розшуку як
викрадений в Королівстві Іспанія 11.07.2011
року (а.с.61).

Із наданих апелянтом документів
вбачається, що власнику викраденого
автомобіля страховою компанією було
виплачено страхове відшкодування,
право власності на викрадений
автомобіль перейшло до страхової
компанії - апелянта у цій справі
(а.с.38-60).

За висновком експерта сектора
комплексного дослідження транспортних
засобів і документів НДЕКЦ при МУМВС в
Запорізькій області від 04.09.2012 р. №14
ідентифікаційний номер (номер кузова)
автомобіля AUDI Q 7, чорного кольору,
державний номер НОМЕР_3 піддавався
зміні шляхом видалення початкового
номеру з подальшим нанесенням
кустарним способом номерного
позначення, яке читається як НОМЕР_5. За
наслідками проведеного дослідження
встановлений початковий
ідентифікаційний номер, який читається
як НОМЕР_4 (а.с.68-69).

Аналіз фактичних обставин справи і
зібраних у справі доказів свідчить про
те, що позивач в установленому законом
порядку не набув право власності на
спірне майно, а посилання на розписку,
якими позивач обґрунтовує набуття
права власності на нього, є
безпідставними, оскільки відповідач не
був власником спірного автомобіля.

Автомобіль з липня 2011 року перебуває у
міжнародному розшуку як викрадений у
громадянина іноземної держави, записи
в реєстраційному посвідчені на ім'я
відповідача не відповідають базі даних
ДАІ, ідентифікаційний номер кузову
автомобіля перебитий. За таких
обставин відповідач не мав права
розпоряджатися викраденим майном, а
тому генеральна довіреність і розписка
про отримання коштів від ОСОБА_3 не
свідчать про набуття останнім права
власності на авто. Позивач не може бути
визнаний добросовісним набувачем,
оскільки про підробку
ідентифікаційних номерів,
невідповідність реєстраційних
документів базі даних ДАІ і розшук
автомобіля він мав можливість
дізнатися при оформленні довіреності
і передачі грошей.

Оскаржуване рішення порушило права
апелянта, оскільки фактично
унеможливило його повернення
страховій компанії, яка відшкодувала
потерпілому вартість викраденого
автомобіля і набула на нього право
власності.

За таких обставин оскаржуване рішення
не можна визнати таким, що постановлено
з дотримання норм матеріального і
процесуального права, а тому на
підставі ст.309 ЦПК України воно
підлягає скасуванню з ухваленням
нового про відмову у позові.

Керуючись ст. ст.307, 309, 313, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Іноземної компанії
«А.М.А.» Товариства Взаємного
Страхування задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2013
року по цій справі скасувати і ухвалити
нове рішення, яким позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання права власності на
автомобіль залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: