Справа № 274/4836/14-ц Провадження №
Бердичівський міськрайонний суд
Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

10.11.2014 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області Корбут В.В.,
за участю секретаря судового засідання
Жмурко В.І.,

розглянувши цивільну справу за
позовомОСОБА_1доОСОБА_2провизнання
особи такою, що втратила право на
користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом, у
якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням -будинком АДРЕСА_1.

Від ОСОБА_2 заяви про визнання позову
або заперечень проти позову не
надходило.

Судом з'ясовано, що ОСОБА_1 на підставі
договору купівлі-продажу житлового
будинку, укладеного 09.07.2012 р. з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 (а. с. 4), набула у власність
будинок АДРЕСА_1, що підтверджується
витягом про державну реєстрацію прав
від 20.07.2012 р. (а. с. 5).

За адресою вказаного будинку з жовтня
2002 р. зареєстрований ОСОБА_2, що
підтверджується актом від 17.07.2014 р.,
складеним комісією Райгородоцької
сільської ради Бердичівського району
Житомирської області, а також
відомостями адресно-довідкового
підрозділу територіального органу ДМС
України від 07.09.2014 р. (а. с. 9, 15).

Суд, зважаючи на те, що одним з
попередніх власників будинку АДРЕСА_1
була, як зазначалось вище, ОСОБА_4,
приходить до висновку, що ОСОБА_2 був
членом її сім'ї.

Частиною першою статті 401, частиною
першою статті 402 Цивільного кодексу
України передбачено, що право
користування чужим майном (сервітут)
може бути встановлене щодо земельної
ділянки, інших природних ресурсів
(земельний сервітут) або іншого
нерухомого майна для задоволення
потреб інших осіб, які не можуть бути
задоволені іншим способом. Сервітут
може бути встановлений договором,
законом, заповітом або рішенням суду.

Частиною першою статті 405 Цивільного
кодексу України встановлено, що члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником.

Враховуючи зазначені норми Цивільного
кодексу України, суд вважає, що право
ОСОБА_2 на користуванням житлом -
будинком АДРЕСА_1 (сервітут), виникло в
нього на підставі закону як у члена
сім'ї одного з власників цього будинку -
ОСОБА_4.

Зі змісту позовної заяви та акту від
17.07.2014 р., складеного комісією
Райгородоцької сільської ради
Бердичівського району Житомирської
області, вбачається, що ОСОБА_2 не є та
ніколи не був членом сім'ї ОСОБА_1.

Статтею 150 Житлового кодексу
Української РСР визначено, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

З наведених раніше положень статей 401
та 405 Цивільного кодексу України та
положення статті 150 Житлового кодексу
Української РСР випливає, що особи, які
не є членами сім'ї власника житла
(будинку), мають право на користування
цим житлом лише за умови наявності
відповідного договору з власником
цього житла (будинку).

Доказів наявності такого договору не
подано, а зі змісту позовної заяви
вбачається, що таких договір відсутній.

Таким чином, ОСОБА_2 після набуття
ОСОБА_1 права власності на будинок
АДРЕСА_1 втратив право користування цим
будинком.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає
задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 79
Цивільного процесуального кодексу
України судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи.

Згідно з частиною першою статті 88
Цивільного процесуального кодексу
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
у якості відшкодування судових витрат
підлягають стягненню грошові кошти у
розмірі 243,60 грн. (сплачений судовий
збір).

Керуючись статтями 1 - 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 57 -
60, 64, 79, 88, 208, 209, 212 - 215, 224 - 226 Цивільного
процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням -
будинком АДРЕСА_1.

Роз'яснити, що:

- рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано, а у разі подання
апеляційної скарги це рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом;

- апеляційна скарга на рішення може
бути подана лише позивачем до
Апеляційного суду Житомирської
області через Бердичівський
міськрайонний суд Житомирської
області протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення;

- апеляційна скарга на рішення може
бути подана також особами, які не брали
участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов'язки;

- рішення може бути переглянуто
Бердичівським міськрайонним судом
Житомирської області за письмовою
заявою відповідача, заяву про перегляд
цього рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
В.В. Корбут