АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 435/3349/12 22-ц/774/2525/К/14
Справа № 435/ 3349/12
Провадження 22-ц7742525К14
Категорія № 27 ( ІІІ )
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А.,
Турік В.П.,

при секретарі: Трофименко О.О.,

за участю: представника позивача
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» -
Подолінного Романа Георгійовича,

представника відповідача - ОСОБА_4 -
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на заочне рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 11
липня 2012 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2012 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» зазначив, що згідно
договору №KRХRRX11840370 від 25.06.2007 року між
позивачем та відповідачем ОСОБА_4
укладений Кредитний договір,
відповідно до умов якого відповідач
отримала кредитні кошти у сумі 1678,76
грн. зі сплатою 12% на рік на суму залишку
заборгованості з кінцевим терміном
його повернення 24.06.2009 року.

У порушення норм закону та умов
договору відповідач зобов'язання за
даним договором не виконала, у зв'язку з
чим станом на 05.03.2012 року виникла
заборгованість у розмірі 21408,36 грн., яку
позивач просить стягнути з
відповідача, а також судовий збір в
сумі 214,60 грн.

Заочним рішенням Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 11
липня 2012 року позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» - задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованість в сумі 21408,36 грн., а також
судовий збір в розмірі 214,60 грн.

Ухвалою Саксаганського районного
суду м.Кривого Рогу від 10 листопада 2014
року ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні
заяви про перегляд заочного рішення
Саксаганського районного суду м.
Кривого Рогу від 11 липня 2012 року у
справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк».

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, невідповідністю висновків суду
обставинам справи, ставить питання про
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
про відмову ПАТ КБ «Приват Банк» в
задоволенні позовних вимог.

Вважає, що суд не взяв до уваги, що
позивач пропустив строк позовної
давності для звернення до суду за
захистом порушених прав.

Судом не взято до уваги, що до вимог
про стягнення пені застосовується
річний строк позовної давності.

Посилаючись на ЗУ «Про захист прав
споживачів» відповідач вважає, що
вимоги Банку про стягнення
заборгованості за кредитним
договором, строк якого минув є
безпідставними.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду
в повній мірі не відповідає.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Одним із загальних принципів
законодавства є принцип свободи
договору, який знайшов своє
підтвердження у положеннях ст. 627 ЦК
України, і передбачає вільне
визначення сторонами його умов, де
фіксуються взаємні права та обов'язки
учасників.

Судом встановлено, що 25.06.2007 року між
ПАТ КБ «Приватбанк»та відповідачем
ОСОБА_4 був укладений Кредитний договір
№KRХRRX11840370, відповідно до умов якого
позивач надав відповідачу кредит у
сумі 1678,76 грн. зі сплатою 12% на рік на
суму залишку заборгованості з кінцевим
терміном його повернення 24.06.2009 року. У
порушення норм закону та умов договору
відповідач зобов'язання за даним
договором не виконав, у зв'язку з чим
станом на 05.03.2012 року виникла сума
заборгованості у розмірі 21408,36 грн., яка
склалася з заборгованості за кредитом,
заборгованості по процентах за
користування кредитом, заборгованості
по комісії, пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором та
штрафів. ( а.с.7-9).

Заява разом з Умовами надання кредиту
фізичними особами («Розстрочка»)
(Стандарт) складає між сторонами
Договір ( а.с.5 на звороті).

Задовольняючи позов ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 суд першої
інстанції виходив з обов'язку
відповідача, у зв'язку із порушенням
умов кредитного договору сплатити
заборгованість за кредитом.

Колегія суддів частково погоджується
із висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору у
встановлені строки і боржник
зобов'язаний виконати свій
обов'язок.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти) у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем у строк та в порядку, що
встановлені договором, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 цього
кодексу.

Висновок суду про обов'язок
відповідача ОСОБА_4 здійснити
погашення заборгованості по кредиту
та сплатити відсотки за його
користування відповідають вимогам
законодавства.

Колегія суддів вважає доводи
апеляційної скарги про пропуск ПАТ КБ
«ПриватБанк» строку позовної
давності для звернення до суду за
захистом порушених прав, такими, що не
заслуговують на увагу, та не
відповідають вимогам законодавства, з
огляду на наступне.

Так згідно ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалась або могла
довідатись про порушення свого права
або про особу яка його порушила.

Згідно ч.1 ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

Так з матеріалів справи вбачається, що
у Заяві на отримання кредиту вказано,
що боржник ознайомлений та згодний із
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»
Стандарт), які були надані їй у
письмовій формі, своїм підписом
підтвердила факт надання їй повної
інформації про умови кредитування.

Згідно п.п.5.5 Умов надання споживчого
кредиту, термін позовної давності по
вимогах про стягнення кредиту,
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки - пені, штрафів за
даним договором встановлюється в 5
років. Вказане відповідає положенню ч.1
ст. 259 ЦК України. ( а.с.9)

Зі змісту Заяви позичальника про
надання споживчого кредиту, укладеного
між сторонами, убачається, що
позичальник ознайомлений з Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам , які були надані йому у
письмовій формі. ( а.с. 5)

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Частиною 1 першою ст. 259 ЦК України
визначено, що позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.

Крім того, як убачається із заяви
позивальника ОСОБА_4 на отримання
кредитних коштів строк повернення
кредитних коштів встановлений
строками - 24 червня 2009 року ( а.с.5).

З урахуванням строку повернення
кредитних коштів строк позовної
давності, передбачений ст.257 ЦК України
закінчується 25 червня 2012 року. Зі
штампу вхідної кореспонденції суду
убачається, що позивач ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернувся до суду 27
березня 2012 року, тобто у межах строку
позовної давності для звернення до
суду за захистом порушених прав. Тому
доводи апеляційної скарги
відповідача в частині пропуску
позивачем строку позовної давності не
заслуговують на увагу.

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі на ст..11 Закону України «Про
захист прав споживачів», колегія
суддів до уваги не приймає, тому що
позивачем не пропущено строк позовної
давності для звернення до суду за
захистом порушених прав.

Крім того, у відповідності до правової
позиції, викладеній в постанові
Верховного Суду України від 20
листопада 2013 року № 6-126цс13, яка
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є
обов'язковою для всіх судів України, п.
7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку з
самою частиною 11 статті 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Перевіривши правильність даного
позивачем розрахунку (а.с. 3), колегія
суддів не може погодитися із
визначеним судом першої інстанції
розміром пені та звертає увагу на
доводи апеляційної скарги
відповідача в цій частині вважає їх
такими, що заслуговують на увагу.

Розглянувши наявні у справі матеріали
та дослідивши доводи сторін, колегія
суддів вважає неправомірним стягнення
пені за несвоєчасне погашення
відсотків та кредиту у сумі 9541, 93 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК
України дає підстави для висновку про
те, що стягнення неустойки (пені,
штрафу) обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора до
суду, а починається з дня (місяця), з
якого вона нараховується, у межах
загального строку позовної давності за
основною вимогою.

Пунктами 5.1 Умов надання споживчого
кредиту передбачено, що при
порушенні позичальником взятих на
себе зобов'язань Банк, має право
нарахувати , а Позичальник сплатити
пню в розмірі 0,15 % від суми
простроченого платежу, але не менше 1
гривні за кожний день прострочки
платежу. ( а.с.9).

Враховуючи викладене, розмір
неустойки, який підлягає стягненню з
відповідача за період з березня 2011
року по березень 2012 року, тобто за рік
до звернення до суду із позовом, та в
межах заявлених позовних вимог
становить 696,87., виходячи з розрахунку :
прострочена заборгованості по кредиту
становить 1272,78 грн. х 0,15% х 360 днів /100% =
696,87 грн.

З урахуванням викладеного, на думку
колегії суддів, рішення суду першої
інстанції підлягає зміні відповідно
до п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України в частині
визначеного судом першої інстанції
розміру пені та зменшенню його з 9541,93
грн. до 696,87 грн., що відповідно
призводить до зменшенню загального
розміру заборгованості за кредитним
договором з 21408,36 грн. до 12563,3 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.5 ст.88 ЦПК
України, якщо суд апеляційної
інстанції не передаючи справи на
новий розгляд, змінює рішення або
ухвалює нове, суд відповідно змінює
розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції , в
частині стягнення сплаченого
позивачем судового збору змінити ,
зменшивши його з 214,60 грн. до 125,63 грн. -
пропорційно до задоволеної частини
позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303, 307, п.п1,4 ч.1 ст.309,
ст.ст.314- 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Заочне рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 11
липня 2012 року змінити в частині
стягнутого з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" розміру
пені, зменшивши його з 9541,93 грн. до 696,87
грн., та відповідно зменшити розмір
загальної заборгованості за
кредитним договором з 21408,36 грн. до 12563,3
грн.

Змінити рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 11
липня 2012 року в частині стягнутого з
ОСОБА_4 на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" судового збору,
зменшити його з 214,60 грн. до 125,63 грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом
двадцяти днів з дня набрання ним
законної сили.

Головуючий :

Судді: