Справа №463/6012/14-ц
Провадження №2-с/463/66/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року
Личакі
вський районний суд м. Львова

в складі: головуючого
судді
Головатого Р.Я.

при секретарі судових засідань
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові матеріали заяви
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування судового
наказу, -

в с т а н о в и в:

боржники звернулися до суду із заявою
про скасування судового наказу від
14.10.2014р. по справі №463/5039/14-ц,
провадження №2-н/463/541/14 за заявою
Львівського комунального підприємства
„№504” про видачу судового наказу про
стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_3
заборгованості за фактично надані
житлово-комунальні послуги в розмірі
5941,04 грн. та 121 грн. 80 коп. судового збору.

Заяву про скасування судового наказу
мотивують тим, що вказана сума не
відповідає дійсній заборгованості:
розрахунки не об’єктивні, не
відповідають фактично наданим
послугам, не зроблена звірка
розрахунків по вказаній
заборгованості, стверджують про
наявність спору про право. Враховуючи
вищенаведене, просять судовий наказ
скасувати.

Заявники та представник стягувача в
судове засідання не з’явилися, про час
та місце розгляду заяви належним чином
повідомлені, причин неявки суду не
повідомили, а тому у відповідності до
ч.6 ст.105-1 ЦПК України, суд вважає, що
справу слід розглянути за їх
відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень ЦПК
України розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

14.10.2014р. судом видано судовий наказ про
стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь
ЛКП «№504» заборгованості за фактично
надані житлово-комунальні послуги в
розмірі 5941,04 грн. та стягнення судового
збору в розмірі 121 грн. 80 коп.

Разом з тим, як вбачається із заяви про
скасування судового наказу заявники
стверджують, що послуги з
централізованого опалення та
утримання будинку надавалися не
регулярно і неповністю, про що заявники
зверталися до стягувача із
актом-претензією, однак вказані у ньому
недоліки так і не були усунені. Крім
цього вважають, що стягувачем не
правильно здійснено розрахунок
заборгованості, оскільки у такому
частково відсутні дані про оплату за
комунальні послуги.

Крім цього, до матеріалів заяви про
видачу судового наказу додано
розрахунок заборгованості за гаряче
водопостачання у розмірі 447,60 грн.,
однак така уже існувала станом на 01.2011
року.

Відповідно до п.1 ст.257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

З матеріалів заяви про видачу судового
наказу вбачається, що ЛКП «№504» 23.09.2014р.
заявлено вимогу про стягнення
заборгованості, що утворилася до 01.2011
року, тобто з пропуском строку позовної
давності.

Згідно з п.9 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23.12.2011р. №14 «Про практику
розгляду судами заяв у порядку
наказного провадження» наявність
спору про право (пункт 2 частини третьої
статті 100 ЦПК, яке є підставою для
відмови у прийнятті заяви про видачу
судового наказу, вирішується суддею у
кожному конкретному випадку,
виходячи із характеру та
обґрунтованості заявленої
матеріально-правової вимоги і
документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність
суб'єктивного права у заявника;
документів, що підтверджують
порушення суб'єктивного права або
документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того,
мають ураховуватися обставини, якщо
із доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає або
оспорює свій обов'язок перед
заявником (кредитором); із доданих
документів вбачається пропуск
позовної давності. Така вимога може
бути вирішена лише у позовному
провадженні (частина третя статті 267
Цивільного кодексу України (далі - ЦК)).

Відповідно до положень до п.2 ч.8 ст.105-1
ЦПК України, суд за результатами
розгляду заяви скасовує судовий наказ
та роз’яснює стягувачу про те, що
заявлені вимоги можуть бути заявлені в
позовному провадженні.

Враховуючи вищенаведене, оскільки
боржники не погоджуються із обсягом
свого обов’язку перед стягувачем щодо
оплати послуг, вимогу про стягнення
заборгованості за послуги з гарячого
водопостачання подано з пропуском
строку на звернення до суду, суд
приходить до висновку, що із заяви та
доданих документів вбачається спір про
право, а тому судовий наказ слід
скасувати.

Скасовуючи судовий наказ, слід
роз’яснити стягувачу право на
звернення до суду для вирішення спору у
позовному провадженні з додержанням
загальних правил щодо пред’явлення
позову.

Керуючись ст.ст. 105-1, 197, 210 ЦПК
України, -

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування
судового наказу задовольнити.

Скасувати судовий наказ, виданий
Личаківським районним судом м.Львова
14.10.2014р. по справі №463/5039/14-ц,
провадження №2-н/463/541/14 за заявою
Львівського комунального підприємства
«№504» про видачу судового наказу про
стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_3
заборгованості за фактично надані
житлово-комунальні послуги в розмірі
5941,04 грн. та 121 грн. 80 коп. судового збору.

Роз’яснити, що заявлені Львівським
комунальним підприємством «№504»
вимоги можуть бути розглянуті у
позовному провадженні з додержанням
загальних правил щодо пред’явлення
позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Р.Я. Головатий