АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 216/1500/14-ц 22-ц/774/2226/К/14
Справа № 216/1500/13-ц
Провадження №22-ц/774/2226/К/14
суддя Бутенко М.В.
Категорія - 54 ( ІУ )
Суддя-доповідач -
26 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
головуючого - судді: Остапенко В.О.,
суддів: Митрофанової
Л.В., Чорнобука В.І.
при секретарі: Петренко К.І.
розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 23
вересня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Державного воєнізованого
(аварійно-рятувального) загону
державної служби України з
надзвичайних ситуацій, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору командир загону
Євстратенко Ігор Анатолійович про
скасування наказу про звільнення, про
поновлення на роботі на посаді
головного бухгалтера.
Особи, які беруть участь у
розгляді справи:
позивач - ОСОБА_2 та її представник
представник Державного воєнізованого
(аварійно-рятувального) загону
державної служби України з
надзвичайних ситуацій - Григорьєва
Олена Володимирівна.
У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулась
з позовом до Державного
воєнізованого гірничорятувального
(аварійно-рятувального) загону
державної служби України з
надзвичайних ситуацій (далі - ДВГРЗ
ДСНС), третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
командир загону Євстратенко Ігор
Анатолійович про скасування наказу про
звільнення, про поновлення на роботі на
посаді головного бухгалтера,
посилаючись на те, що на протязі
останнього часу вона працювала на
посаді головного бухгалтера ДВГРЗ
ДСНС. Ввечері 5 лютого 2014 року під
впливом негативних емоцій вона
написала заяву про звільнення за
власним бажанням. 6 лютого 2014 року о 8
год ранку, позивач надала секретарю
командира загону заяву про недійсність
попередньої заяви від 5 лютого 2014 року
про звільнення за власним бажанням,
після чого пішла до себе на робоче
місце та виконувала свої посадові
обов'язки головного бухгалтера. О 9
годині ранку цього ж дня до неї в
кабінет зайшла начальник відділу
кадрів загону, яка надала їй копію
наказу від 5 лютого 2014 року № 28к про
звільнення з 6 лютого 2014 року за власним
бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.
Згідно даного наказу її останнім
робочим днем є день звільнення - 6
лютого 2014 року. Після цього вона
почувала себе недобре і о 10.30 год.
звернулась в медичний заклад за
допомогою, де їй було встановлено
діагноз: гіпертонічний криз з
показниками кров'яного тиску 200/120. Вона
отримала листок непрацездатності та
прохворіла до 21 лютого 2014 року.
Вважає відмову командира загону у
відкликанні її заяви про звільнення
протиправною. Посилаючись на
викладене, ОСОБА_2 просила скасувати
наказ від 5 лютого 2014 року № 28к про її
звільнення з посади головного
бухгалтера штабу загону 6 лютого 2014
року за власним бажанням згідно зі ст. 38
КЗпП України та поновити її на посаді
головного бухгалтера штабу Державного
воєнізованого гірничорятувального
(аварійно-рятувального) загону
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій з 6 лютого 2014
Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 23
вересня 2014року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на те, що суд першої
інстанції не взяв до уваги, що в заяві
позивача не було зазначено поважної
причини звільнення передбаченого ст. 38
КЗпП України, а тому роботодавець не
мав права погоджуватись на такий
скорочений строк попередження про
звільнення.

Суд першої інстанції не врахував право
позивача на відзив заяви про
звільнення, а також її не бажання
розірвати трудовий договір.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на протязі
останнього часу працювала на посаді
головного бухгалтера ДВГРЗ ДСНС.

На підставі наказу № 28к від 05.02.2014 року
ОСОБА_2 звільнено з посади головного
бухгалтера штабу загону з 06 лютого 2014
року згідно ст.. 38 КЗпП України за
власним бажанням (а.с.5)

6 лютого 2014 року о 8 годині ранку,
позивач здала заяву зареєстровану за №
2 від 06.02.2014 року, якою просила заяву про
звільнення від 5 лютого 2014 року вважати
недійсною.

06 лютого 2014 року позивача було
ознайомлено з наказом про звільнення
та видано трудову книжку.

Відповідно до доповідної записки
першого заступника командира загону
Власенка В.Б., головний бухгалтер
загону ОСОБА_2 06 лютого 2014 року була
відсутня на робочому місці з 11 години,
про свою відсутність нікого не
повідомляла.

Однак, як вбачається з табелю робочого
часу штабу загону (а.с. 73) за лютий 2014
року, ОСОБА_2 06 лютого 2014 року
знаходилась на робочому місці повний
робочий день.

Відмовляючи в задоволення позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що позивач добровільно подала
заяву про звільнення за власним
бажанням з 06.02.2014 року, видача наказу
про звільнення позбавила відповідача
можливості задовольнити заяву
позивача про відкликання її заяви про
звільнення.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 38 КЗпП України
працівник має право розірвати трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, попередивши про це власника або
уповноважений ним орган письмово за
два тижні. У разі, коли заява працівника
про звільнення з роботи за власним
бажанням зумовлена неможливістю
продовжувати роботу (переїзд на нове
місце проживання; переведення чоловіка
або дружини на роботу в іншу
місцевість; вступ до навчального
закладу; неможливість проживання у
даній місцевості, підтверджена
медичним висновком; вагітність; догляд
за дитиною до досягнення нею
чотирнадцятирічного віку або
дитиною-інвалідом; догляд за хворим
членом сім'ї відповідно до медичного
висновку або інвалідом I групи; вихід на
пенсію; прийняття на роботу за
конкурсом, а також з інших поважних
причин), власник або уповноважений ним
орган повинен розірвати трудовий
договір у строк, про який просить
працівник.

Судом не враховано п. 12 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду
судами трудових спорів» - працівник,
який попередив власника або
уповноважений ним орган про розірвання
трудового договору, укладеного на
невизначений строк, вправі до
закінчення строку попередження
відкликати свою заяву і звільнення в
цьому випадку не проводиться, якщо на
його місце не запрошена особа в порядку
переведення з іншого підприємства,
установи, організації (ч. 4 ст. 24 КЗпП).

З огляду на вищевикладене, ст. 38 КЗпП
України зобов'язує власника звільнити
працівника в строки, про які працівник
просить, також за наявності інших
поважних причин.

Водночас працівникові надається право
відкликати раніше подану заяву про
звільнення за власним бажанням. Це
безумовне право працівника. Працівник
позбавляється права відкликати заяву
про звільнення за власним бажанням,
коли у зв'язку з подачею заяви про
звільнення власник запросив на його
місце працівника, якому не можна
відмовити у прийняття на роботу.

Як встановлено в суді першої та
апеляційної інстанції на місце ОСОБА_2
інша особа запрошена не була.

06 лютого 2014 року ОСОБА_2 відкликала
свою заяву про звільнення її з посади
головного бухгалтера штабу загону до
її ознайомлення з наказом про
звільнення - 06.02.2014 року, а тому правових
підстав для її звільнення у
роботодавця не було.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 24 Конституції України
громадяни мають рівні конституційні
права і свободи та є рівними перед
законом; не може бути привілеїв чи
обмежень за ознаками раси, кольору
шкіри, політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

Відповідні гарантії рівності
закріплено також ст. 2-1 КЗпП України,
якою встановлено, що Україна
забезпечує рівність трудових прав усіх
громадян незалежно від походження,
соціального і майнового стану, расової
та національної приналежності, статі,
мови, політичних поглядів, релігійних
переконань, роду і характеру занять,
місця проживання та інших обставин.

Згідно ч.2 ст. 22 КЗпП України -
відповідно до Конституції України
будь-яке пряме або непряме обмеження
прав чи встановлення прямих або
непрямих переваг при укладенні, зміні
та припиненні трудового договору
залежно від походження, соціального і
майнового стану, расової та
національної належності, статі, мови,
політичних поглядів, релігійних
переконань, членства у професійній
спілці чи іншому об'єднанні громадян,
роду і характеру занять, місця
проживання не допускається.

Відповідно до ч.1, ч. 2, ч.5 ст. 235 КЗпП
України у разі звільнення без законної
підстави або незаконного переведення
на іншу роботу працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік.

Рішення про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, прийняте органом, який
розглядає трудовий спір, підлягає
негайному виконанню.

Відповідно до абз. 3 п.2 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
(далі - Порядок), середньомісячна
заробітна плата визначається за
загальними правилами обчислення
середнього заробітку, виходячи з
виплат за останні два календарні
місяці, що передують події, якою
пов'язана відповідна виплата.

Згідно п. 5 Порядку нарахування
виплат у випадку збереження середньої
заробітної плати провадиться виходячи
з розміру середньоденної заробітної
плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи провадяться шляхом
множення середньоденного (годинного)
заробітку на число робочих днів/годин,
у випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число
календарних днів за цей період. У разі
коли середня місячна заробітна плата
визначена законодавством як
розрахункова величина для нарахування
виплат і допомоги, вона обчислюється
шляхом множення середньоденної
заробітної плати на середньомісячне
число робочих днів у розрахунковому
періоді (п. 8 Порядку).

Згідно наданої до суду апеляційної
інстанції довідки Державного
воєнізованого гірничорятувального
(аварійно-рятувального) загону
державної служби України з
надзвичайних ситуацій середньоденний
заробіток ОСОБА_2 складає 383, 90 грн.

На підставі наказу № 28к від 05.02.2014 року
ОСОБА_2 звільнено з посади головного
бухгалтера штабу загону з 06 лютого 2014
року тобто 06 лютого 2014 року є останнім
робочим днем, таким чином звільнення
позивача проведено з 07.12.2014 року і з
цієї дати вона перебуває у вимушеному
прогулі, за який з відповідача має бути
стягнуто середній заробіток за час
вимушеного прогулу. Вимушений прогул
ОСОБА_2 становить 201 робочий день.

Таким чином, з Державного
воєнізованого гірничорятувального
(аварійно-рятувального) загону
державної служби України з
надзвичайних ситуацій на користь
ОСОБА_2 підлягає стягненню середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
період з 07 лютого 2014 року по 26
листопада 2014 року (день ухвалення
рішення) в сумі 77 163 грн. 90 коп. з
розрахунку : 201 день( з урахуванням п`яти
денного робочого тижня) х 383, 90 грн.
(середньоденної заробітної плати) = 77
163 грн. 90коп.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог

Таким чином, з Державного
воєнізованого гірничорятувального
(аварійно-рятувального) загону
державної служби України з
надзвичайних ситуацій на користь
держави підлягає стягненню судовий
збір в сумі 365, 40 грн.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
скасування рішення суду першої
інстанції на підставі п.3 ч.1 ст.309 ЦПК
України в зв`язку з невідповідністю
висновків суду обставинам справи, та
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог та
стягнення з відповідача на користь
ОСОБА_2. середнього заробітку за час
вимушеного прогулу за період з 07.02.2014
року. по 26.11.2014р (день ухвалення
рішення), який становить 77 163 гривень
90 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.ст.
313, 314, 316 ЦПК України,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 23
вересня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Державного
воєнізованого гірничорятувального
(аварійно-рятувального) загону
державної служби України з
надзвичайних ситуацій, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору командир загону
Євстратенко Ігор Анатолійович про
скасування наказу про звільнення, про
поновлення на роботі на посаді
головного бухгалтера задовольнити.

Скасувати наказ № 28к від 05.02.2014 року
виданий командиром Державного
воєнізованого гірничорятувального
(аварійно-рятувального) загону
державної служби України з
надзвичайних ситуацій про звільнення
ОСОБА_2 з посади головного бухгалтера
штабу загону.

Поновити ОСОБА_2 на посаді головного
бухгалтера штабу загону Державного
воєнізованого гірничорятувального
(аварійно-рятувального) загону
державної служби України з
надзвичайних ситуацій з 07 лютого 2014
року.

Стягнути з Державного воєнізованого
гірничорятувального
(аварійно-рятувального) загону
державної служби України з
надзвичайних ситуацій на користь
ОСОБА_2 середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період з 07
лютого 2014 року по 26 листопада 2014 року в
сумі 77 163 грн. 90 коп.

Стягнути з Державного воєнізованого
гірничорятувального
(аварійно-рятувального) загону
державної служби України з
надзвичайних ситуацій на користь
держави судовий збір в сумі 365, 40 грн.

Допустити до негайного виконання
рішення в частині поновлення позивача
на роботі.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді:/підписи/