МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
вул. Фрунзе, 35, смт. Макарів, Київська
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2014 р.
Справа № 370/2168/14-ц

Макарівський районний суд
Київської області у складі головуючого
судді Тандира О.В., при секретарі
Приходько О.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в смт. Макарові Київської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором позики, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, (далі - позивач) звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2, (далі -
відповідач), в якому просила стягнути з
останнього 1 917 600 (один мільйон
дев'ятсот сімнадцять тисяч шістсот)
грн. 00 коп. заборгованості за договором
позики.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилалась на те, що 01 серпня 2013 року
між нею та відповідачем було укладено
договір позики № 01-08/13 (надалі -
договір,), згідно п. 1.1 якого позивач
передає у власність відповідачу
грошові кошти в сумі 1 997 500,00 грн., що є
еквівалентом 250 000,00 доларів США за
офіційним курсом Національного банку
України станом на день укладення
договору (1 долар США = 7,99 гривень), а
відповідач зобов'язався повернути
зазначені грошові кошти відповідно до
умов договору. Згідно п. 3.1 договору,
термін повернення позики до 01 серпня 2014
року. Позивач виконав взяті на себе
зобов'язання у повному обсязі та
передав суму позики, передбачену в п. 1.1
договору, про що свідчить Акт
прийому-передачі грошових коштів № 1
від 01 серпня 2013 року. Відповідачем 05
вересня 2013 року та 03 листопада 2013 року
було повернуто частину позики. Так,
позивачу згідно Акту прийому-передачі
грошових коштів № 2 від 05 вересня 2013
року повернуто частину позики в
розмірі 39 950,00 грн.; згідно Акту
прийому-передачі грошових коштів № 3
від 03 листопада 2013 року повернуто
частину позики в розмірі 39 950,00 грн..
Решти коштів відповідачем повернуто не
було, чим порушено виконання
зобов'язань згідно п. 3.1 договору, тобто
не повернуто суму позики до 01 серпня 2014
року. На момент подачі даного позову
решта суми позики в розмірі 1 917 600,00 грн.
залишилась неповернутою відповідачем.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3., позовні вимоги
підтримав і просив їх задовольнити із
вказаних вище підстав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
проти позову заперечив, посилаючись на
його безпідставність.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши наявні у матеріалах справи
докази, суд встановив наступне.

01.08.2013 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір
позики, згідно п. 1.1 якого позивач
передає відповідачу грошові кошти в
сумі 1 997 500 (один мільйон дев'ятсот
дев'яносто сім тисяч п'ятсот) грн. 00 коп.,
що є еквівалентом 250 000,00 доларів США за
офіційним курсом Національного банку
України станом на день укладення
договору (1 долар США = 7,99 гривень), а
відповідач зобов'язався повернути
зазначені грошові кошти відповідно до
умов договору. Згідно п. 3.1 договору,
термін повернення позики до 01 серпня 2014
року.

Позивач свої обов'язки за договором
позики виконав, надавши відповідачу
кошти в сумі 1 997 500 (один мільйон
дев'ятсот дев'яносто сім тисяч п'ятсот)
грн. 00 коп., що є еквівалентом 250 000,00
доларів США за офіційним курсом
Національного банку України станом на
день укладення договору (1 долар США = 7,99
гривень), що підтверджується Актом
прийому-передачі грошових коштів № 1
від 01 серпня 2013 року.

Відповідачем на виконання умов
договору 05 вересня 2013 року та 03
листопада 2013 року було повернуто
частину позики. Так, позивачу згідно
Акту прийому-передачі грошових коштів
№ 2 від 05 вересня 2013 року повернуто
частину позики в розмірі 39 950,00 грн.;
згідно Акту прийому-передачі грошових
коштів № 3 від 03 листопада 2013 року
повернуто частину позики в розмірі 39
950,00 грн.

Решта коштів, а саме1 917 600,00 грн.
залишились невідшкодованими.

Вирішуючи спір, суд виходить також з
наступного.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів або таку ж кількість речей того
ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Враховуючи викладене, позов підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК
України судові витрати підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача в розмірі 3654 грн. сплаченого
судового збору.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 525, 526, 610, 1046, 1048, 1049 ЦК України,
ст.ст.15, 60, 79, 88, 212-215, 223 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 - 1 917 600 (один
мільйон дев'ятсот сімнадцять тисяч
шістсот) грн. 00 коп. заборгованості за
договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на
відшкодування, понесених нею судових
витрат зі сплати судового збору в
розмірі 3654 (три тисячі шістсот
п'ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Макарівський районний суд
Київської області протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий

О.В. Тандир