АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/3767/14
Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О.
Доповідач Триголов В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Триголова В.М.,

Суддів: Дорош А.І., Омельченко Л.М.,

При секретарі: Коваль А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засідання в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду
м. Полтави від 04 листопада 2014 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 04 листопада 2014 року
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з громадянина України ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» заборгованість за
договором № 447399 від 29 серпня 2012
року у розмір 10941 ( десять тисяч
дев'ятсот сорок одна ) грн.. 81 (
вісімдесят одна ) коп. та 243 ( двісті
сорок три ) грн. 60 коп. судового збору.

З рішенням суду не погодився
відповідач ОСОБА_1, внаслідок чого
подав на нього апеляційну скаргу, у
якій просить рішення скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Апелянт вважає рішення суду
незаконним та необґрунтованим, та
таким, що ухвалено внаслідок
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи, із
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги
вмотивовує тим, що суд необґрунтовано
дійшов висновку з приводу того, що
строк на звернення до суду з вимогами
про стягнення неустойки сплинув.
Вказував на те, що судом не встановлено
природу утворення штрафу, внаслідок
чого допущено подвійне стягнення за
порушення одного виду.

Окрім того, посилався на
наявність істотних умов, що мають
значення при визначенні розміру
неустойки, а саме - тяжкої хвороби
батька боржника, яка потребувала за трт
на лікування.

Колегія суддів, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку, що
скарга не підлягає до задоволення, за
наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Вирішуючи спірні правовідносини,
місцевий суд вірно встановив коло та їх
характер і правомірно виходив з
наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що
29 серпня 2012 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено
додаткову угоду про реструктуризацію
заборгованості та приєднання до Умов
та правил надання продукту кредитних
карт, у відповідності до якого отримав
кредит у розмірі 8167 грн. 85 коп. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку за сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 18%
на рік на суму залишку заборгованості.

Умовами договору також визначено, що
погашення заборгованості за кредитним
договором має здійснюватися з першого
по двадцять п'яте число кожного місяця.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1
взятих на себе зобов'язань за кредитним
договором належним чином не виконує,
внаслідок чого станом на 10 вересня 2014
року позивачем нарахована
заборгованість у розмірі 10941 грн. 81 коп.,
яка складається з наступних платежів:
6949,88 грн. - заборгованість по тілу
кредиту, 1410,19 грн. - заборгованість з
пені та комісії за користування
кредитом, 2581,74 грн. - залишок за
несплаченим штрафом.

Висновки місцевого суду при
врегулюванні спірних правовідносин,
відповідають наступним нормам.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до норм статей 629, 610, 612, 625 ЦК
України - договір є обов'язковим до
виконання; порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання; боржник вважається таким,
що прострочив, якщо не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором та
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору у
встановлений договором строк, як
закріплено нормами статей 526, 530 ЦК
України.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст.1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2
ст.1050 ЦК України).

Умовами та правилами надання
банківських послуг визначено терміни
та поняття, відповідно до яких,
мінімальний обов'язковий платіж - це
розмір боргових зобов'язань Держателя,
які щомісячно належать сплаті
Держателем протягом строку дії Карти.
Мінімальний обов'язковий платіж є
обов'язковим для Держателя платіжних
карт, здійснюючих операції по
кредитній схемі.

Згідно умов договору ( додаткової
угоди) а.с. - 6, сторонами визначено
графік та розміри щомісячних платежів.

Останній платіж був здійснений
боржником 05 червня 2014 року.

З рахуванням викладеного, місцевий су
дійшов правомірного та обґрунтованого
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк».

В свою чергу, доводи апеляційної скарги
є неспроможними, не спростовують
вищевказаних висновків суду першої
інстанції та не підтверджують
належними доказами їх неправомірність,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України).

Частина 2 ст.258 ЦК України передбачає, що
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

По справі відсутні докази щодо
існування погодженої сторонами іншої
тривалості строку позовної давності
відповідно до ст.259 ЦК України.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Зі змісту умов договору сторін та
зазначених правових норм, у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

При цьому, аналізуючи норми ст.ст. 261, 530,
631 ЦК України, колегія суддів приходить
до висновку, що у разі порушення
боржником строків сплати чергових
платежів, передбачених договором,
відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України
кредитор протягом всього часу - до
закінчення строку виконання
останнього зобов'язання вправі заявити
вимогу про дострокове повернення тієї
частини позики, що підлягає сплаті
разом з нарахованими процентами, а
також стягнути несплачені до моменту
звернення кредитора до суду з позовом,
щомісячні платежі ( з процентами) в
межах позовної давності щодо кожного
із цих платежів. В останньому випадку,
перебіг позовної давності буде
починатися в залежності від закінчення
строку сплати кожного із щомісячних
платежів.

Позивач, встановивши порушення з боку
боржника у строках сплати
заборгованості, вже в жовтні 2014 року
звернувся з позовом до суду.

Звідси, доводи апелянта щодо пропуску
ПАТ КБ «ПриватБанк» строку позовної
давності колегія суддів вважає
надуманими.

Що стосується посилань ОСОБА_1 на не
встановлення судом правової природи
штрафу та застосування подвійного
стягнення за порушення одного виду, то
вони не відповідають дійсності,
оскільки умовами договору ( п. 1.6.4)
застосування штрафу визначено у
розмірі фіксованої суми.

Також доводам позивача за клопотанням
застосувати норми ст.. 551 ЦК України та
зменшення розміру неустойки, надана
відповідна правова оцінка судом першої
інстанції, з якою колегія суддів
погоджується.

Враховуючи викладене, судова колегія
дійшла висновку про те, що судом першої
інстанції з'ясовано всі обставини та
надано їх належну правову оцінку.
Порушень норм матеріального та
процесуального права, які б могли
призвести до зміни чи скасування
рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 04 листопада 2014 року не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 04 листопада 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя :
В.М. Триголов

Судді:
А.І. Дорош

Л.М. Омельченко