АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 2-2427/11
Провадження № 22-ц/792/2296/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року
м.
Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої - судді
Спірідонової Т.В.,

суддів - Купельського А.В.,
Кізюн О.Ю.,

при секретарі - Дорощук О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області від 21 жовтня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа без самостійних
вимог: відділ Держземагенства у м.
Кам'янець-Подільському про поділ майна
подружжя,

встановила:

В серпні 2011 року позивач ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом та
вказала, що з 07.02.1995 року вона перебуває
у шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 16.02.2002
року в період шлюбу вони придбали 1/2
частину житлового будинку з надвірними
господарськими будівлями, що
розташований по АДРЕСА_1. Просить
визнати спільною сумісною власністю
подружжя 1/2 частину житлового будинку з
надвірними господарськими будівлями
та спорудами, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1; провести розподіл 1/2
частини житлового будинку з надвірними
господарськими будівлями та спорудами,
виділивши їй та відповідачу по 1/4
частині житлового будинку з надвірними
господарськими будівлями та спорудами.

Рішенням Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 21 жовтня 2014 року позов
ОСОБА_2 задоволено. Визнано, що 1/2
частина житлового будинку з надвірними
господарськими будівлями та спорудами,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка
зареєстрована на праві власності за
ОСОБА_1 і придбана ним згідно договору
купівлі-продажу частини будинку від
16.04.2002р., є спільною сумісною власністю
подружжя - ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Визнано за
ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину
житлового будинку з надвірними
господарськими будівлями та спорудами,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1;
залишено у власності ОСОБА_1 1/4 частину
житлового будинку з надвірними
господарськими будівлями та спорудами,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

________________________________________________________________________
________

Головуюча в першій інстанції - Стельмах
Д.В.

Доповідач - Спірідонова Т.В.

Категорія: 48

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким у задоволенні позову відмовити,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи. Апелянт вказує, що 1/2 частина
будинку за адресою: АДРЕСА_1 була
придбана ним не на спільні кошти
подружжя, а є його особистою власністю.
З метою передачі йому у власність
частини будинку його мати ОСОБА_4
придбала ОСОБА_5 інший житловий будинок
із земельною ділянкою. Отримавши згоду
органу опіки та піклування на
відчуження майна, належного
недієздатному ОСОБА_5, вона вимушена
була укласти виключно договір
купівлі-продажу, чим фактично
подарувала кошти на придбання вказаної
частини будинку. За договором
купівлі-продажу ні ним, ні його
дружиною за спірну частину будинку
кошти не сплачувалися.

Апелянт ОСОБА_1 повідомлений належним
чином про час і місце розгляду справи, у
судове засідання не з'явився.

Позивач ОСОБА_2 повідомлена належним
чином про час і місце розгляду справи, у
судове засідання не з'явилася, подала
заперечення на апеляційну скаргу та
зазначила, що рішення суду є законним
та обґрунтованим, а тому відсутні
підстави для його скасування.

Третя особа без самостійних вимог -
представник відділу Держземагенства у
м.Кам'янець-Подільському повідомлений
належним чином про час і місце розгляду
справи, у судове засідання не з'явився.

Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом правильно з'ясовані фактичні
обставини справи та дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
з 7 лютого 1995 року перебували у
зареєстрованому шлюбі.

16.04.2002 року між ОСОБА_4, яка діяла від
імені ОСОБА_5, та ОСОБА_1 укладено
договір купівлі-продажу частини
будинку, посвідченого приватним
нотаріусом Кам'янець - Подільського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
згідно з яким ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_4,
яка діяла від імені ОСОБА_5, 1/2 частину
житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 на земельній ділянці
площею 678 кв.м. Відповідно до п.3
вказаного договору продаж вчинено за
11998грн., які покупець сплатив
представникові продавця під час
підписання цього договору.

Відповідно до ст.60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст.63 СК України дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування та розпорядження майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.ст.69, 70 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу. У разі поділу майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Виходячи із змісту ст.60 СК України
законодавець встановлює презумпцію
виникнення права спільної сумісної
власності щодо майна, набутого
подружжям у шлюбі.

Обов'язок з доведенням тієї обставини,
що майно, придбане у шлюбі, є особистою
власністю одного з подружжя,
покладений на останнього.

Відповідно до ч.1 ст.204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Відповідачем не надано доказів того, що
вказаний договір купівлі-продажу
визнаний судом недійсним, а тому суд
першої інстанції правильно критично
оцінив доводи відповідача та показання
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8 про те,
що фактично спірна частина житлового
будинку була подарована, а не придбана
сторонами за договором
купівлі-продажу.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку щодо
задоволення позовних вимог про
визнання за позивачем права власності
на 1/4 частину будинку, з огляду на те, що
спірна частина будинку є спільним
майном подружжя, оскільки придбана під
час перебування сторонами у шлюбі.

Доводи апеляційної скарги не містять
посилань на докази, які б спростовували
висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і
всебічно досліджених обставинах
справи та ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 316, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 21 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча:/підпис/
Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:суддя апеляційного
суду
Т.В.Спірідонова