Справа № 509/1816/14-ц
Провадження № 2/522/6457/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року Приморський районний
суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача Страхове
товариство із додатковою
відповідальністю «Гарантія» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовною заявою до ОСОБА_2, за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача СТзДВ «Гарантія»
та просить стягнути з ОСОБА_2 на його
користь матеріальну шкоду у розмірі 44
594, 00 грн., моральну шкоду у розмірі 2 000, 00
грн., а також суму судових витрат у
розмірі 466, 00 грн.

При цьому позивач посилається на те, що
05 березня 2014 року близько 19:30 год.
ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по
вул. М.Жукова, 91 в м. Одесі, не врахував
дорожніх обставин, не вибрав безпечну
дистанцію, в результаті чого допустив
зіткнення з автомобілем «Мерседес» д/н
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, у зв'язку
з чим вищевказаним автомобілям були
заподіяні механічні пошкодження.

Також ОСОБА_1 зазначає, що в подальшому
вина ОСОБА_2 була підтверджена
постановою Овідіопольського районного
суду Одеської області від 18 квітня 2014
року, якою він був визнаний винним у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП.

Матеріальна шкода, заподіяна
автомобілю позивача внаслідок
вищевказаної ДТП складає 69 194, 00 грн., а
також 800, 00 грн. позивач сплатив за
проведення незалежної експертизи. При
цьому, відповідачем була відшкодована
матеріальна шкода лише в розмірі 2 500, 00
дол. США. Інша частина шкоди
відповідачем сплачена не була

Також позивач вказує, що крім
матеріального збитку, йому була
заподіяна моральна шкода, що
виражається в душевних стражданнях з
приводу вищезазначеного, сильного
нервового та емоційного потрясіння
внаслідок неможливості протягом
тривалого часу використовувати
власний транспортний засіб. Вважає, що
перенесена психічна травма настала
саме в результаті скоєного ДТП, і
оцінює завдану йому моральну шкоду в
розмірі 2 000, 00 грн.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив
їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у
судовому засіданні не визнала позовні
вимоги ОСОБА_1 та вказала, що
цивільно-правова відповідальність
автомобіля відповідача була
застрахована в СТзДВ «Гарантія», що
підтверджується полісом № АС/2574716, тому
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок ДТП повинно здійснюватись
саме відповідною страховою компанією.
Також зазначила, що позивачем жодним
чином не обґрунтована сума завданої
моральної шкоди.

Представник СТзДВ «Гарантія» в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про причини неявки до суду не
повідомляв.

Дослідивши матеріали цивільної справи
у їх сукупності, прийнявши до уваги
докази, наявні у матеріалах справи,
вислухавши думки представників сторін,
повно і всебічно з'ясувавши обставини
справи, суд вважає позовні вимоги
ОСОБА_1 такими, що підлягають
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 05 березня 2014 року
близько 19:30 год. ОСОБА_2, керуючи
автомобілем НОМЕР_1 по вул. М.Жукова, 91 в
м. Одесі, не врахував дорожніх обставин,
не вибрав безпечну дистанцію, в
результаті чого допустив зіткнення з
автомобілем «Мерседес» д/н НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_1, у зв'язку з чим
автомобілю позивача були заподіяні
механічні пошкодження у вигляді
пошкоджень задньої частини кузова
автомобіля «Мерседес» д/н НОМЕР_2, що
підтверджується також відповідним
протоколом огляду КТЗ №03-050 від 21
березня 2014 року.

Постановою Овідіопольського районного
суду Одеської області від 18 квітня 2014
року ОСОБА_2 був визнаний винним у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення та
притягнутий до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу.

Тому, беззаперечно э
причинно-наслідковий зв'язок між
вищевказаною дорожньо-транспортною
пригодою та механічними ушкодженнями,
спричиненими автомобілю позивача. Так,
неправомірними діями відповідача
автомобілю «Мерседес» д/н НОМЕР_2, що
належить ОСОБА_1 було завдано
матеріальну шкоду.

Згідно звіту спеціаліста-оцінювача по
визначенню вартості матеріального
збитку ФОП ОСОБА_5 №03-050 від 01 квітня 2014
року розмір матеріальної шкоди
спричиненої автомобілю, що належить
позивачу, внаслідок ДТП від 05 березня
2014 складає 69 194, 00 грн. Крім того, ОСОБА_1
поніс витрати за проведення незалежної
експертизи у розмірі 800, 00 грн., що
підтверджується відповідною
квитанцією №160R43818 від 01 квітня 2014 року,
наданою позивачем до суду.

В подальшому, ОСОБА_2 відшкодував
позивачу матеріальну шкоду в розмірі 2
500, 00 дол. США, еквівалентно 25 400, 00 грн.
Вказаний факт не заперечувався
представником позивача у судовому
засіданні.

Судом також встановлено, що
автотранспортний засіб марки
«Лексус», д/н НОМЕР_1, в рамках дії
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» був
застрахований СТзДВ «Гарантія», що
підтверджується полісом № АС/2574716.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ від 01
березня 2013 року «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» за вибором потерпілого
вимога про відшкодування шкоди може
бути пред'явлена безпосередньо до
винної особи, оскільки за змістом
статті 1191 ЦК України особа, яка
відповідає за шкоду, завдану з вини
іншої особи, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи.

Вищевказана позиція викладена також в
судовій практиці Верховного суду
України від 2013 року щодо розгляду
цивільних справ, що виникають з
договорів страхування, з якої
вбачається, що при спричиненні шкоди
потерпілий має право отримати
відшкодування від її заподіювача, а
також обирати, до кого цю вимогу
пред'являти - до заподіювача чи до
страховика, що спростовує доводи
представника відповідача щодо
необхідності стягнення страхового
відшкодування саме з СТзДВ «Гарантія».

У зв'язку з наведеним, позивач
обґрунтовано пред'явив позовні вимоги
саме до ОСОБА_2 - винного в ДТП.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

У відповідності з ч. 2, 5 ст. 1187, п. 1 ч. 1 ст.
1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок
зіткнення декількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується винною
особою, яка на відповідній правовій
підставі володіє транспортним засобом,
якщо вона не доведе, що шкоду було
завдано внаслідок непереборної сили
або умислу потерпілого.

Вирішуючи питання про відшкодування
шкоди, завданої майну позивача в
результаті ДТП, та визначаючи розмір
такої шкоди, суд враховує положення ст.
1192 ЦК України, згідно з яким з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов 'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати їй в натурі (передати річ
того ж роду і тієї ж якості, полагодити
пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
таких збитків підлягає відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення втраченої речі.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України
збитками є витрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що звіт №03-050 від 01 квітня 2014 року про
визначення вартості матеріальних
збитків не викликає сумнівів, суд
вважає за можливе задовольнити позовні
вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1, враховуючи 2 500, 00 дол.
США в еквіваленті 25 400, 00 грн., які були
відшкодовані відповідачем,
матеріальну шкоду у розмірі 44 594, 00 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення
моральної шкоди, то за п. 3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. відповідно до
чинного законодавства моральна шкода
може полягати, зокрема: у приниженні
честі, гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

У судовому засіданні встановлено, що
позивачу була заподіяна моральна
шкода, що виражається в душевних
стражданнях з приводу вищезазначеного,
а також сильного нервового та
емоційного потрясіння внаслідок
неможливості протягом тривалого часу
використовувати власний транспортний
засіб.

Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Тому, суд вважає за можливе
задовольнити вищевказану позовну
вимогу частково, виходячи із принципу
розумності та справедливості, та
стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача
моральну шкоду у розмірі 500, 00 грн.

Крім того, у судовому засіданні
доведено, що внаслідок звернення до
суду з позовом ОСОБА_1 поніс додаткові
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 466, 00 грн., які відповідно до ч. 1
ст. 88 ЦПК України також підлягають
стягненню з відповідача.

Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільну справу в межах заявлених
вимог і на підставі представлених
сторонами доказів.

Частиною першою статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод передбачено право на
справедливий суд, зокрема кожен має
право на справедливий і публічний
розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом, який вирішить спір щодо
його прав та обов'язків цивільного
характеру.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
задоволенню частково.

Керуючись п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» № 4 від
31.03.1995 р., п. 11 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ від 01
березня 2013 року «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки», ст. ст. 8, 20 Закону України
«Про страхування», ст. ст. 15, 16, 22, 1166, 1187,
1188 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 61, 208-209,
212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Страхове
товариство із додатковою
відповідальністю «Гарантія» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду у розмірі 44 594 (сорок
чотири тисячі п'ятсот дев'яносто
чотири) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду у розмірі 500 (п'ятсот)
грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму судового збору у розмірі 466
(чотириста шістдесят шість) грн.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подачі апеляційної скарги через
Приморський районний суд м. Одеси
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Ю.Б. Свячена