Справа № 159/3743/13-ц
Провадження № 2/159/8/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
06 листопада 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області

в складі головуючого - судді
Панасюка С.Л.,

за участю секретаря Віндюк Н.І.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ковелі справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про втрату
права користування квартирою та
усунення перешкод у здійсненні права
користування нею,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним
позовом.

Вимоги обґрунтовані тим, що позивач 10
травня 2007 року купив у свекрухи
відповідача ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1, в
якій зареєстрована і проживає
відповідач. Між ним та відповідачем
існувала усна домовленість, що остання
протягом року проведе ремонт у своїй
квартирі АДРЕСА_2 і перебереться туди,
знявшись з реєстраційного обліку.
Однак, відповідач до цього часу,
ігноруючи неодноразові звернення до
неї, не вибралася з квартири, не вивезла
звідти свої речі і не знялася з
реєстраційного обліку. Позивач просить
визнати відповідача такою, що втратила
право користування квартирою та
зобов'язати її усунути перешкоди в
користуванні квартирою шляхом
виселення з неї.

Відповідач позов не визнала повністю і
заперечила його тим, що, незважаючи на
те, що позивач купив квартиру у її
свекрухи, право користування квартирою
за нею збереглося. Просить у позові
відмовити.

Позов слід задовольнити повністю.

Позивач 10 травня 2007 року купив у
свекрухи відповідача ОСОБА_4 квартиру
АДРЕСА_1, що підтверджується договором
купівлі-продажу квартири, нотаріально
посвідченим приватним нотаріусом
Ковельського міського нотаріального
округу Волинської області ОСОБА_5 і
зареєстрованим в реєстрі за № 1459. Право
власності позивача зареєстроване в
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно 30 серпня 2007 року (інформаційна
довідка з Реєстру № 11055100 від 17.10.2013
року).

Згідно ч.ч.1,2 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідач не довела, що її право
користування спірною квартирою
збереглося після зміни власника
останньої.

Попередній власник квартири, свекруха
відповідача, ОСОБА_4 29 грудня 1997 року
дала відповідачу дозвіл на вселення у
належну їй квартиру і її реєстрацію у
ній на невизначений термін, що
підтверджується довідкою Ковельського
РВ УДМС України у Волинській області №
0717/670 від 31.07.2013 року.

Відповідач у період з 29 грудня 1997 року
до моменту відчуження квартири її
свекрухою ОСОБА_4 користувалася
квартирою на основі правового зв'язку з
останньою. Після відчуження квартири
цей зв'язок був перерваний, а з новим
власником квартири, позивачем, такий
зв'язок у неї не виник.

Відповідач не довела, що між нею та
позивачем існує правовий зв'язок, який
дає їй право далі користуватись
квартирою, зокрема, проживати у ній.

Після зміни власника квартири ні закон,
ні договір не дають право відповідачу
користуватися нею. Те, що квартира
належить їй на праві власності чи за
набувальною давністю, відповідач не
довела. Звертаючись до суду з позовом
про визнання за нею права власності на
квартиру за набувальною давністю,
відповідач заперечила існування
будь-яких цивільно-правових договорів
як з попереднім власником квартири, так
і з нинішнім. Більше того, вона
стверджувала, що квартира насправді
придбана нею і свекруха є лише
номінальним власником. Така позиція
взагалі виключає можливість існування
будь-яких реальних договорів з
формальним власником з приводу
користування квартирою. Крім цього, і
доказів існування таких договорів з
нинішнім власником квартири
відповідач не подала.

Нинішній власник квартири, позивач, дав
відповідачу достатньо часу для того
щоб виселитися з квартири і знятися з
реєстрації у ній. До того ж, 10 квітня 2013
року він звертався до неї з такою
вимогою за посередництвом державного
нотаріуса.

Відповідач, продовжуючи проживати у
квартирі і зберігаючи за собою
реєстрацію у ній, порушує право
власності на квартиру позивача,
протиправно обмежує його у здійсненні
цього права.

Тому вимоги позивача визнати
відповідача такою, що втратила право
користування квартирою, та зобов'язати
її усунути перешкоди в користуванні
квартирою шляхом виселення з неї є
обґрунтованими і такими, що підлягають
до задоволення.

Витрати, які належить стягнути з
відповідача в користь позивача,
складають 229 грн. 40 коп. (за дві
немайнові вимоги, виходячи з ставок
судового збору на день подання заяви до
суду).

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 223
ЦПК України, на підставі ст.16, ст.391,
ст.ст.316, 317, 319, ч.ч.1,2 ст.321 ЦК України суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування квартирою АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в
користуванні належною ОСОБА_3 на праві
власності квартирою АДРЕСА_1 шляхом
виселення ОСОБА_2 з вказаної квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3
понесені ним витрати на судовий збір в
сумі 229 (двісті двадцять дев'ять) грн. 40
коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3
понесені ним витрати на правову
допомогу в сумі 2000 (дві тисячі) грн.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, - протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
С.Л.ПАНАСЮК