УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Горелкіної Н.А.,
Завгородньої І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Харківського національного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_4 про стягнення витрат, пов'язаних
з навчанням, за касаційною скаргою
Харківського національного
університету внутрішніх справ на
рішення апеляційного суду Донецької
області від 13 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року Харківський
національний університет внутрішніх
справ (далі - ХНУВС) звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення витрат,
пов'язаних з навчанням.

Посилався на те, що наказом ХНУВС від 26
липня 2005 року № 241 о/с відповідач був
зарахований до складу курсантів ХНУВС.
1 вересня 2007 року між ХНУВС та ОСОБА_4
був укладений договір про підготовку
фахівця у вищому навчальному закладі
Міністерства внутрішніх справ України
(далі - Договір). Відповідно до наказу
ХНУВС від 27 червня 2009 року № 251 о/с,
після закінчення навчання ХНУВС
курсант 4-го курсу ОСОБА_4 був
відрахований зі складу курсантів та
відкомандирований для подальшого
проходження служби.

Наказом ГУМВС України в Донецькій
області від 4 серпня 2011 року № 315 о/с
лейтенант міліції ОСОБА_4 був
звільнений з органів внутрішніх справ
за п. 66 (за дискредитацію звання
рядового та начальницького складу)
Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ.

Відповідно до п. 2.3.6 Договору
відповідач зобов'язується у разі
відрахування з навчального закладу чи
звільнення з органів внутрішніх справ
по закінченню навчання до
встановленого трирічного терміну
перебування на службі відшкодувати
фактичні витрати, пов'язані з його
утриманням під час навчання в
університеті згідно з затвердженим
розрахунком. Сума витрат становить 22 682
грн 62 коп.

Відповідно до п. 4.4 Договору у разі
відмови особи добровільно
відшкодувати витрати, стягнення їх
суми здійснюється в судовому порядку.
Приймаючи до уваги, що у добровільному
порядку ОСОБА_4 суму витрат, пов'язаних
із його навчанням у вищому навчальному
закладі, не відшкодував, позивач
просить стягнути з відповідача на його
користь вказану суму витрат, пов'язаних
з навчанням, в розмірі 22 682 грн. 62 коп.

Рішенням Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 27 червня 2013 року позовні вимоги
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ХНУВС суму фактичних витрат,
пов'язаних з навчанням в сумі 22 682 грн 62
коп. та стягнуто судовий збір в розмірі
229 грн 40 коп.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 13 березня 2014 року рішення
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 27 червня 2013 року
скасовано, ухвалено нове рішення. Позов
ХНУВС залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ХНУВС просив
скасувати рішення апеляційного суду
Донецької області від 13 березня 2014
року, залишити в силі рішення суду
першої інстанції, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про відхилення касаційної скарги та
залишення без змін рішення
апеляційного суду Донецької області
від 13 березня 2014 року, оскільки воно
законне та обґрунтоване, так як
відповідно до п. 3.1 Договору, за яким
підставами відшкодування фактичних
витрат на підготовку є дострокове
розірвання договору про підготовку
фахівця у вищому навчальному закладі
МВС України у зв'язку з небажанням
особи продовжувати навчання або
порушення нею дисципліни, відповідач в
період навчання у вищому навчальному
закладі дисципліни не порушував і
навчання пройшов у повному обсязі.

Другою підставою для відшкодування
витрат на навчання згідно з п. 3.2
Договору є відмова від подальшого
проходження служби в органах
внутрішніх справ України протягом
перших трьох років після закінчення
навчання, відповідач також не
відмовлявся від проходження служби, а
був звільнений за ініціативою
роботодавця за дискредитацію звання
рядового начальницького складу п. 66 (за
дискредитацію звання рядового та
начальницького складу) Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
норм процесуального та матеріального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Харківського
національного університету внутрішніх
справ відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 13 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. ІваненкоН.А. Горелкіна І.М.
Завгородня