Справа 431/139/13-ц
Провадження 6/431/95/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2014 року Старобільський
районний суд Луганської області

у складі головуючого судді

Олійник С.В.,

при
секретарі

Хорольської І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Старобільську Луганської області
подання старшого державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Старобільського районного управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду боржника за межі України,

встановив:

Старший державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Старобільського районного управління
юстиції (далі ВДВС) ОСОБА_1 звернулась
до суду з поданням про тимчасове
обмеження у праві виїзду боржника за
межі України.

В обґрунтування подання ВДВС
посилається на те, що у Старобільському
ВДВС знаходиться виконавче
провадження № 37257772 від 29.03.2013 року по
виконанню виконавчого листа № 2/431/164
від 21.03.2013 року про стягнення з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 61145,40
гривень. 29.03.2012 року було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження, копія постанови була
надіслана боржнику простою
кореспонденцією. Однак, боржник ОСОБА_2
у строк, наданий для самостійного
виконання, рішення суду не виконав.
Відповідно до вимог ст. 27 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавцем розпочато примусове
виконання рішення суду. Державним
виконавцем було вжито заходи
примусового виконання рішення,
зроблені запити до відділу
Держземагенства у Старобільському
районі, Старобільського ВРЕР,
Старобільської МДПІ, УПФУ у
Старобільському районі, відділу
персоніфікації УПФУ у Старобільському
районі. Боржник ОСОБА_2 до відділу
державної виконавчої служби жодного
разу не надав інформацію про
самостійну сплату боргу. В ході
проведення виконавчих дій державним
виконавцем було з’ясовано, що боржник
ОСОБА_2 періодично виїжджає за межі
кордону України. Протягом півтора року
рішення Старобільського районного
суду не виконано, не дивлячись на те, що
державним виконавцем вжито усіх,
передбачених чинним законодавством
заходів примусового виконання рішень,
боржник ухиляється від виконання
зобов’язань, покладених на нього
рішенням. Приймаючи до уваги великий
розмір заборгованості боржника та
можливість в будь-який момент виїхати
за межі України, що може ускладнити чи
зробити неможливим виконання
виконавчого документа, просить суд
тимчасово обмежити право виїзду
боржника ОСОБА_2 за межі України, без
вилучення паспортного документу
шляхом заборони перетинати державний
кордон до виконання ним своїх
зобов’язань покладених на нього
рішенням суду № 2/431/164.

В судове засідання старший державний
виконавець ВДВС ОСОБА_1 не з’явилася,
про час та місце розгляду справи була
повідомлена своєчасно, надала суду
заяву, в якій просить суд подання
розглянути за її відсутності.

Розглянувши подання, перевіривши
матеріали справи, суд вважає, що
подання не підлягає задоволенню з
таких підстав:

29.03.2013 року відділом ДВС було відкрите
виконавче провадження про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі
61145,40 гривень.

Вирішення питання про тимчасове
обмеження особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
врегульовано статтею 377-1 ЦПК України.

Відповідно до ст.33 Конституції України,
- кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

П. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» передбачено, як
підставу для тимчасового обмеження у
праві виїзду за кордон наявність
невиконаних зобов'язань, але лише до
моменту виконання зобов'язань, або
розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України.

Відповідно до пункту 18 частини 3 статті
11 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець в
процесі здійснення виконавчого
провадження має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звернутися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника фізичної особи за межі
України до виконання зобов'язань за
рішенням суду.

Крім того, доказів стосовно вчинення
інших виконавчих дій заявником не
надано, також в матеріалах справи
відсутні докази отримання боржником
направлених йому виконавчих
документів та його ухилення від
виконання зобов'язання за вказаними
рішеннями. Не надано доказів, щодо
наявності інформації про бажання
боржника виїжджати за кордон та
здійснення ним будь-яких дій,
пов’язаних із оформленням його виїзду.

Враховуючи вимоги ст.ст.21, 33,43
Конституції України, закріплені в
Конституції України право кожного
громадянина на відпочинок та охорону
здоров’я, право на труд, в тому числі і
за кордоном, а також, що сума боргу не
пов’язана зі стягненням аліментів і
обмеженнями, які витікають з
кримінальних справ; враховуючи, що
заборона виїзду за кордон є не
обов’язковою, а також враховуючи
можливість проведеня інших виконавчих
дій, в тому числі з майном боржника суд
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні подання старшого
державного виконавця ВДВС.

На підставі викладеного і
ст.33 Конституції України, ст. 5 Закону
України «Про виконавче провадження»,
ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду
з України і в'їзду в Україну громадян
України», керуючись ч.8 ст.8, ст. 3771 ЦПК
України, суд

ухвалив:

В задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Старобільського районного управління
юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження
у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі
України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Луганської області через
Старобільський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 5-денний
строк з дня її проголошення. У разі,
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя

С.В. Олійник