ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2014 р. Дарницький
районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Трусової Т.О.,

при секретарі Мінасян С.Г., з участю:
позивача ОСОБА_2, його представника
ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору
дарування недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про
визнання недійсним договору дарування
2/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1 від
31 грудня 2013 р., укладеного між ОСОБА_4 та
ОСОБА_5

В обґрунтування позову ОСОБА_2 послався
на те, що зазначена в оспорюваному
договорі житлова площа будинку - 24,7
кв.м., не відповідає дійсності. Оскільки
згідно свідоцтва про право на спадщину
за заповітом, на підставі якого він
набув право власності на 3/5 частин
будинку АДРЕСА_1, та технічного
паспорту на вказаний будинок його
житлова площа становить 18,7 кв.м.,
відповідачі у договорі дарування
безпідставно збільшили житлову
будинку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та
його представник ОСОБА_3 позов
підтримали пославшись на обставини,
викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4, він же представник
відповідача ОСОБА_5, позов не визнав.
Пояснив, що житлова площа будинку в
договорі дарування була зазначена на
підставі даних договору
купівлі-продажу частини будинку на
наявного у нього технічного паспорту
на вказаний будинок за 1995 р. Новий
технічний паспорт на будинок він не
замовляв, так як нотаріус пояснив, що на
даний час закон цього не вимагає.
Відповідач вказав, що позивач до
будинку його не допускає, і саме він
здійснив його перепланування,
переобладнавши жилу кімнату в кухню,
внаслідок чого і відбулося зменшення
жилої площі будинку на 6 кв.м.

ОСОБА_4 заявив, що він готовий подати до
реєстраційної служби заяву про
внесення змін щодо житлової площі
частини будинку, яка на підставі
договору дарування перейшла у
власність його дочки ОСОБА_5 Однак він
може це зробити за умови надання йому
позивачем наявного у нього технічного
паспорту за 2009 р. або замовлення нового
технічного паспорту, що займе певний
час.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників та дослідивши письмові
докази, суд вважає встановленими
наступні обставини та визначені
відповідно до них правовідносини.

Житловий будинок АДРЕСА_1 належав на
праві спільної часткової власності
відповідачу ОСОБА_4 - 2/5 його частин, та
позивачу ОСОБА_2 - 3/5 частин, що
підтверджується договором
купівлі-продажу від 17 серпня 1995 р. та
свідоцтвом про право на спадщину за
заповітом від 10 травня 2002 р. (а.с. 11, 6)

31 грудня 2013 р. між ОСОБА_4
(дарувальником) та ОСОБА_5
(обдаровуваною) укладено договір
дарування, відповідно до умов якого
дарувальник подарував, а обдаровувана
прийняла в дар 2/5 частин житлового
будинку АДРЕСА_1 (а.с. 4-5).

Вказаний договір було нотаріально
посвідчено та зареєстровано в реєстрі
за № 798.

Позивач ОСОБА_2 просить визнати його
недійсним посилаючись як на правову
підставу своїх вимог на норми ч. 1 ст. 203
та ч. 1 ст. 229 ЦК України.

Однак при вирішенні позовних вимог
ОСОБА_2 суд виходить з положень ст.ст. 15,
16 ЦК України, зі змісту яких вбачається,
що підставою для судового захисту
цивільного права або інтересу є його
порушення, невизнання або оспорювання.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не був стороною
оспорюваного ним договору дарування,
на нього відповідно до вимог ст.ст. 10, 60
ЦПК України покладається обов'язок
доказування тієї обставини, що
вказаний договір порушує його право
або цивільний інтерес.

Однак позовна заява не містить
посилань та те, яке право чи цивільний
інтерес позивача порушені оспорюваним
договором. За результатами розгляду
справи в судовому засіданні також не
встановлено обставин, які б давали
підстави вважати, що оспорюваним
договором порушуються суб'єктивні
права позивача.

Таким чином суд приходить до висновку,
що договором дарування 2/5 частин
житлового будинку АДРЕСА_1 права
позивача, який є власником інших 3/5
частин вказаного будинку, жодним чином
не порушуються. За таких обставин
підстави для захисту непорушеного
права відсутні.

Що стосується посилань позивача на
положення ч. 1 ст. 203 ЦК України, то суд
враховує, що позивач взагалі не вказав
норми ЦК України чи інших актів
цивільного законодавства, яким, на його
думку, суперечить зміст оспорюваного
ним договору.

Судом також не встановлено обставин,
які б давали підстави вважати, що при
укладенні договору дарування його
сторони помилково сприймали обставини
щодо природи правочину, своїх прав і
обов'язків за ним та певних
властивостей частини будинку, яка є
предметом договору.

Враховуючи наведене, підстав для
визнання недійсним договору дарування
суд не вбачає і відмовляє у позові за
недоведеністю вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 27, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,
-

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання договору дарування недійсним
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: