Справа №490/3778/13-ц 01.09.2014 01.09.2014 01.09.2014
Провадження №22-ц/784/2406/14
Провадження №22-ц/784/2406/14
Суддя суду першої інстанції Алєйніков
Доповідач апеляційного суду
Рішення

Іменем України

01 вересня 2014 року
місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Серебрякової
Т.В.,

із секретарем судового засідання
Горенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
на заочне рішення Центрального
районного суду міста Миколаєва від
19 лютого 2014 року,
ухваленого за позовом публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА :

У квітні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ
«Дельта Банк») звернулося до суду із
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 28 лютого 2008 року
між товариством з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» (далі - ТОВ
«Український промисловий банк») та
ОСОБА_3 укладено кредитний договір
№27-0041003/ФК - 08, за умовами якого
остання отримала кредит у розмірі 5 400
грн. на поточні потреби, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 19% річних з кінцевим терміном
повернення кредитних коштів
27 лютого 2010 року.

30 червня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк»
та ТОВ «Український промисловий банк»
укладено договір про передачу активів
та кредитних зобов'язань ТОВ
«Український промисловий банк» на
користь ПАТ «Дельта Банк», відповідно
до якого ТОВ «Український промисловий
банк» передає (відступає) ПАТ «Дельта
Банк» право вимоги за кредитними та
забезпечувальними договорами.

Посилаючись на вказані обставини, а
також на те, що позичальник свої
зобов'язання за договором виконував
неналежним чином, внаслідок чого
виникла заборгованість за договором,
яка станом на 22 лютого 2013 року складала
4 538 грн. 23 коп., з яких: 2 700 грн. 00 коп. -
заборгованість по кредиту, 1 838 грн. 23
коп. - заборгованість по відсоткам,
позивач просив позов задовольнити,
стягнути з відповідача вказану
заборгованість та судові витрати у
справі в розмірі 229 грн. 40 коп.

Заочним рішенням Центрального
районного суду міста Миколаєва від
19 лютого 2014 року в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк»
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі. На його думку, рішення
суду є незаконним, необґрунтованим та
ухваленим з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивачем пропущений встановлений
законом строк на звернення до суду із
вказаним позовом.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком місцевого суду з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно ст.3 ЦК України однією із засад
цивільного законодавства є свобода
договору.

Статтею 14 ЦК України встановлено, що
цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Положеннями ст.627 ЦК України визначено,
що відповідно до ст.6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

В силу ст.ст.512,516 ЦК України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Кредитор у зобов'язанні не може бути
замінений, якщо це встановлено
договором або законом.

Правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення щодо
договору позики, якщо інше не
встановлено законом і не випливає із
суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором.

За правилам ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві кредит у строк та
порядок, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів
він не звільняється від обов'язку
виконання зобов'язання, при цьому
кредитодавець має право вимагати від
позичальника достроково повернути всю
суму кредиту та внести інші платежі,
передбачені договором.

Згідно вимог ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином, згідно умов договору та у строки
передбачені цим договором.

З матеріалів справи вбачається, що 28
лютого 2008 року між товариством з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_3 укладено у простій
письмовій формі кредитний договір
№27-0041003/ФК-08, за яким остання
отримала кредит у розмірі 5 400 грн. під 19%
річних, з кінцевим терміном повернення
27 лютого 2010 року, в обмін на
зобов'язання позичальника повернути
кредит, сплатити проценти за
користування кредитними коштами
(а.с.6-11).

30 червня 2010 року між позивачем та
надавачем кредиту, укладено договір
про передачу активів та кредитних
зобов'язань Укрпромбанку на користь
Дельта Банку, за умовами якого
первісний кредитор (ТОВ «Український
промисловий банк») відступає новому
кредиторові (позивачу по справі), а
новий кредитор набуває право вимоги
(а.с.21-25).

Отже, новий кредитор одержує право
(замість первісного кредитора)
вимагати від боржника належного
виконання частини зобов'язань за
основним договором, а також тих, які
випливають з нього.

З доданого до справи розрахунку
убачається, що ТОВ «Український
промисловий банк» виконав свої
зобов'язання належним чином, надавши
позичальнику кредитні кошти, в розмірі
передбаченим договором. Проте,
відповідач свої зобов'язання за
договором належним чином не виконала, у
зв'язку з чим, станом на 22 лютого 2013 року
утворилась заборгованість в
загальному розмірі 4 538 грн. 23 коп., у
тому числі:

- 2 700 грн. 00 коп. - заборгованість
по тілу кредиту;

- 1 838 грн. 23 коп. - заборгованості по
відсоткам (а.с.26).

Вказана заборгованість на час розгляду
справи в суді не погашена.

Отже, з врахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що між
сторонами мають місце договірні
відносини, зокрема, кредитні, які
повинні виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та в
установлений строк (ст.ст.526,527,530 ЦК
України).

При цьому, колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо пропущення позивачем
встановленого законом строку на
звернення до суду з указаним позовом
виходячи з наступного.

Згідно зі ст.ст.256,257 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

У кредитному договорі, що був укладений
сторонами, строк виконання
зобов'язання чітко визначений:
щомісячно частинами в розмірі не менш
як 225 грн. 00 коп. по 20 число
(включно) кожного місяця, починаючи з
місяця, наступного за місяцем
отримання кредиту. Сторонами
узгоджено, що кінцевий термін
погашення кредиту становить 27 лютого
2010 року та даний договір не містить
умов про збільшення загального строку
позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся з даним позовом до
відповідача 29 березня 2013 року.

Враховуючи викладене, судом правильно
зазначено, що ПАТ «Дельта Банк»,
звертаючись до суду з даним позовом,
пропустив без поважних причин позовну
давність тривалістю у три роки,
установлену ст.257 ЦК України.

Втім, ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог з цих
підстав, суд не звернув належної уваги
на положення ч.4 ст.267 ЦК України про те,
що сплив позовної давності є підставою
для відмови у позові за умови, якщо про
застосування її було заявлено стороною
у спорі.

Між тим, від ОСОБА_3 такої заяви про
застосування строку позовної давності
не надходило.

До того ж в порушення вимог ч.2 ст.214 ЦПК
України суд першої інстанції не
врахував висновки Верховного Суду
України, викладені у постанові від
20 листопада 2013 року у справі
№6-126цс13, прийнятої за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
п.1 ч.1 ст.355 цього Кодексу,
відповідно до яких п.7 ч.11 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув, у
системному зв'язку з самою ч.11 ст. 11
зазначеного Закону стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямований на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

Зазначена правова позиція відображена
у новій редакції п.31 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
зміни до якої було внесено постановою
пленуму від 07 лютого 2014
року №7. До того ж роз'яснено, що
враховуючи, що ЦК України не
передбачає заборони пред'явлення
окремих вимог у зв'язку з пропущенням
строку позовної давності, при
вирішенні таких спорів, суди повинні
враховувати положення ЦК України про
позовну давність.

За такого, відсутні правові підстави
для відмови у задоволенні позову ПАТ
«Дельта Банк».

При цьому, вирішуючи вказане питання,
колегія суддів виходить з того, що
відповідно до ст.ст.514,515,603 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

У зв'язку з викладеним, відповідно до п.4
ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення позову
ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з
ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк»
підлягає стягненню відшкодування
судових витрат в сумі 351 грн. 20 коп. (229
грн. 40 коп. - за подачу позовної заяви до
суду першої інстанції + 121 грн. 80 коп. за
подачу апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції).

Керуючись ст.ст.303,309,316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
задовольнити.

Заочне рішення Центрального районного
суду міста Миколаєва від 19
лютого 2014 року скасувати і ухвалити
нове рішення.

Позовні вимоги публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» 4 538 (чотири тисячі п'ятсот
тридцять вісім) грн. 23 коп.
заборгованості за кредитним договором
№27-0041003/ФК -08, укладеним 28 лютого 2008 року
між товариством з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» та ОСОБА_3 станом на
22 лютого 2013 року, з яких: 2 700 (дві
тисячі сімсот) грн. 00 коп. -
заборгованість за тілом кредиту та 1 838
(одна тисяча вісімсот тридцять вісім)
грн. 23 коп. заборгованість за
відсотками за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» на відшкодування судових
витрат в сумі 351 (триста п'ятдесят одна)
грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головую