АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Головуючий у 1 й інстанції -
Іщенко І.М. Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року м.
Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю.,
Повєткіна В.В.

при секретарі: Кравець
Є.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Петриківського
районного суду Дніпропетровської
області від 28 жовтня 2014 року за заявою
ОСОБА_2, заінтересована особа Головне
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області Петриківський районний сектор,
про встановлення факту постійного
проживання на території України, -

В с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з заявою, заінтересована особа
Головне управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області
Петриківський районний сектор, про
встановлення факту постійного
проживання на території України(а.с.2-3).

В обгрунтування вимог ОСОБА_2
зазначила, що їй необхідно оформити
документи для отримання паспорта
громадянина України, але міграційна
служба України відмовила у зв'язку з
необхідністю встановити факт
проживання на території України станом
на 24 серпня 1991 року.

Згідно свідоцтва про народження
НОМЕР_1 ОСОБА_2 мала прізвище(мовою
оригіналу): «ОСОБА_3, родилась
ІНФОРМАЦІЯ_1 в городе Хойники
Гомельськой області Республика
Беларусь».

Згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_2,
виданого 22.09.1962 року(мовою оригіналу):
«ОСОБА_3, после регистрации брака
присвоила фамилию ОСОБА_2

В 1970 році вона, ОСОБА_2, разом зі своїм
чоловіком ОСОБА_4 та дітьми ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, та
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, переїхали на
постійне місце проживання в село
Улянівку Петриківського району
Дніпропетровської області.

ІНФОРМАЦІЯ_10 у неї, ОСОБА_2, в селі
Улянівка Петриківського району
Дніпропетровської області народився
син ОСОБА_4. Із 1970 року і по теперішній
час вона, ОСОБА_2, мешкає в АДРЕСА_1.

Посилаючись на викладені обставини,
та вказуючи на те, що факт постійного
проживання на території України
підтверджують свідки, що без
встановлення даного факту в судовому
порядку позбавлена можливості
отримати паспорт громадянина України,
ОСОБА_2 просила встановити факт, що
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, постійно, без
виїзду, проживала на території України
станом на 24 серпня 1991 року по 2014 рік.

Рішенням Петриківського районного
суду м.Дніпропетровська від 28 жовтня 2014
року в задоволенні заяви
відмовлено(а.с.44-46).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про задоволення заявлених
вимог, посилаючись на неповне
з'ясування обставин справи, неналежну
оцінку доказів, порушення судом норм
матеріального та процесуального
права(а.с.50-52).

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,11 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

За положеннями ч.1 ст.234 ЦПК України
окреме провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення(п.5
ч.2 ст.234 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені юридичні факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

У заяві фізичної особи про
встановлення факту, що має юридичне
значення, повинно бути зазначено,
зокрема, причини неможливості
одержання або відновлення документів,
що посвідчують цей факт; докази, що
підтверджують факт. До заяви додаються
докази, що підтверджують викладені в
заяві обставини, і довідка про
неможливість відновлення втрачених
документів - ст.258 ЦПК України.

Згідно з п.п.1, 2 ч.1 ст.3 Закону України
«Про громадянство України»
громадянами України є усі громадяни
колишнього СРСР, які на момент
проголошення незалежності України (24
серпня 1991 року) постійно проживали на
території України; особи, незалежно від
раси, кольору шкіри, політичних,
релігійних та інших переконань, статі,
етнічного та соціального походження,
майнового стану, місця проживання,
мовних чи інших ознак, які на момент
набрання чинності Законом України "Про
громадянство України" (13 листопада 1991
року) проживали в Україні і не були
громадянами інших держав.

Питання встановлення, оформлення та
перевірки належності до громадянства
України, прийняття до громадянства
України, оформлення набуття
громадянства України, припинення
громадянства України, скасування
рішень про оформлення набуття
громадянства, а також процедуру
подання цих документів та провадження
за ними врегульовано Указом Президента
України № 215/2001 від 27 березня 2001 року
«Питання організації виконання Закону
України «Про громадянство України», з
подальшими змінами і доповненнями,
яким затверджено Порядок провадження
за заявами і поданнями з питань
громадянства України та виконання
прийнятих рішень.

Відповідно до зазначеного Порядку
рішення суду, яким підтверджується
факт постійного проживання на
території України станом на 24.08.1991 року,
є одним із необхідних документів для
встановлення належності особи до
громадянства України та видачу
відповідного документу, що підтверджує
громадянство України, зокрема,
паспорту громадянина України.

Відтак, встановлення факту
проживання на території України станом
на 24 серпня 1991 року або на момент
набрання чинності Законом України "Про
громадянство України" (13 листопада 1991
року) є підставою для оформлення
належності до громадянства України.
Юридичне значення має факт постійного
проживання на території України на
момент проголошення незалежності
України, тобто станом на 24 серпня 1991
року.

Із справи видно, що ОСОБА_2 звернулась
до суду з заявою, в якій просила
встановити факт постійного проживання
на території України станом на 24 серпня
1991 року з метою отримання паспорта
громадянина України.

Перевіряючи доводи щодо обставин,
зазначених ОСОБА_2 в заяві, суд
встановив, що згідно свідоцтва про
народження НОМЕР_1, що видане 27 вересня
2008 року, «ОСОБА_3, родилась ІНФОРМАЦІЯ_7
в городе Хойники Гомельськой області
Республика Беларусь»(а.с.6), згідно
свідоцтва про шлюб НОМЕР_2, що видане
22.09.1963 року, «ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8,
зарегистрировала брак. После
регистрации брака присвоена фамилия -
«ОСОБА_2»(а.с.24).

Разом з тим, в матеріалах справи
відсутні докази в розумінні ст.ст.57,58
ЦПК України, які б містили інформацію
щодо предмета доказування, а саме
докази, які б свідчили про те, що станом
на 24 серпня 1991 року, як це передбачено
положеннями зазначених норм
матеріального права, ОСОБА_2 постійного
проживання на території України.

Судом встановлена відсутність
доказів, як-то: про трудову діяльність в
Петриківсьому районі, тимчасові
договори про працевлаштування, архівні
довідки з попереднього місця роботи та
проживання, відповідні медичні картки
та інше, які б свідчили про постійне
проживання ОСОБА_2 на території України
станом на 24 серпня 1991 року. Факт
відсутності зазначених доказів
підтвердили в судовому засіданні
апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її
представник.

Що стосується довідки Чаплинської
сільської ради Петриківського району
Дніпропетровської області від 10.10.2014
року №698, в якій зазначено про
реєстрацію ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, в
с.Улянівка з 1970 року з посиланням на
погосподарську книгу 1970 р. №38 та 2011-2015
р.р. книги №16 особовий рахунок №1241, а
також акту від 27.10.2014 року, складеного
ОСОБА_8 та ОСОБА_9, про те, що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_9, проживає в АДРЕСА_1 з 1970
року без виїзду з України(а.с.36), то
останні не є належними доказами щодо
постійного проживання ОСОБА_2 на
території України станом на 24 серпня 1991
року, оскільки зазначена
погосподарська книга не містить даних
про дату реєстрації ОСОБА_2 в
с.Улянівка(а.с.22,37), а згідно довідки
Петриківського районного сектору ГУ
ДМС в Дніпропетровській області від
17.10.2014 року №1362 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, на
території Петриківського району
Дніпропетровської області не
зареєстрована, паспортом громадянина
України не документувалася(а.с.30).

Крім того, надані ОСОБА_2 свідоцтво
про народження та свідоцтво про
реєстрацію шлюбу мають розбіжності
щодо дати народження. Так, в свідоцтві
про народження зазначено: «ОСОБА_3,
родилась ІНФОРМАЦІЯ_7», а в свідоцтві
про реєстрацію шлюбу зазначено:
«ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, зарегистрировала
брак»(а.с.6,24).

Таким чином, встановивши відсутність
доказів в підтвердження заявлених
ОСОБА_2 вимог про встановлення факту
постійного проживання на території
України станом на 24 серпня 1991 року, суд
обгрунтовано відмовив в їх
задоволенні.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній
скарзі на неналежну оцінку доказів, у
тому числі відносно показань свідків -
дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, які
навчалися в навчальних закладах
Петриківського району
Дніпропетровської області та
підтвердили факт її проживання на
території України з 1970 року по
теперішній час, не можуть бути взяті до
уваги, оскільки, як видно із справи,
донька ОСОБА_6 закінчила повний курс
Чаплинської середньої школи с.Чаплинки
Царичанського району
Дніпропетровської області у 1982
році(а.с.10), син ОСОБА_5 закінчив повний
курс Царичанської заочної середньої
школи Царичанського району у 1981
році(а.с.12), син ОСОБА_7 закінчив
Петриківське СПТУ №9 у 1984 році(а.с.16),
син ОСОБА_4 закінчив повний курс
Чаплинської середньої школи с.Чаплинки
Царичанського району
Дніпропетровської області у 1989
році(а.с.17), тобто, закінчили навчальні
заклади задовго до періоду, який
визначено законом як підставу для
встановлення факту постійного
проживання особи на території України,
а тому не можуть свідчити, що ОСОБА_2
постійного проживання на території
України станом на 24 серпня 1991 року.

Крім того, із зазначеної довідки
Петриківського районного сектору ГУ
ДМС в Дніпропетровській області від
17.10.2014 року №1362 вбачається, що діти
заявниці зареєстровані на території
Петриківського району
Дніпропетровської області за різними
адресами в період з 1998 року по 2006
рік(а.с.30), тобто після дати, яка
визначено законом як підстава для
встановлення факту постійного
проживання особи на території України.

Отже, рішення суду першої інстанції
відповідає матеріалам справи та
діючому законодавству, що регулює
зазначені правовідносини, доказам у
справі суд дав оцінку відповідно до
положень ст.212 ЦПК України, підстав для
скасування судового рішення не
встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Петриківського районного
суду м.Дніпропетровська від 28 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий -

Судді -