Справа №573/1944/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Кліщ О. В.Номер провадження
22-ц/788/2061/14 Суддя-доповідач - Сибільова Л.
УХВАЛА

26 листопада 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Дубровної В. В. , Лузан Л. В.

за участю секретаря - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3, поданою його
представником ОСОБА_4,

на ухвалу Білопільського районного
суду Сумської області від 15 жовтня 2014
року про зупинення провадження

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5
про розірвання шлюбу,

в с т а н
о в и л а:

Ухвалою Білопільського районного суду
Сумської області від 15 жовтня 2014 року
надано строк для примирення подружжя
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 терміном шість
місяців.

Зупинене провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про
розірвання шлюбу у зв'язку з наданням
сторонам строку для примирення до
закінчення визначеного судом
шестимісячного строку для примирення
сторін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі
свого представника ОСОБА_4, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
ухвалу скасувати та направити справу
до суду першої інстанції для
продовження розгляду (а.с. 28-30).

Вказує, зокрема, що надаючи сторонам
строк для примирення, суд першої
інстанції не врахував характеру
взаємовідносин подружжя, фактичне
припинення подружніх відносин з квітня
2014 року та відсутність примирення між
ними із зазначеного часу. Не врахував
суд і окремого проживання подружжя,
відсутності обставин, які б свідчили
про можливість примирення, доводи
позивача про те, що примирення
неможливе.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення відповідача, яка заперечує
проти скарги та вважає ухвалу суду
вірною, дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність та
обгрунтованість ухвали суду першої
інстанції в оскаржуваній частині,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

12 вересня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що
з 14 серпня 1993 року він перебуває у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, від
якого мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та неповнолітню дочку ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

На протязі останніх трьох років в сім'ї
почали виникати сварки, причиною яких
була відсутність взаєморозуміння та
різні життєві інтереси. З часом
подальше спільне проживання стало
неможливим і з квітня 2014 року вони
припинили шлюбні відносини та почали
проживати окремо.

Тривале проживання окремо один від
одного та фактичне припинення сімейних
стосунків створює невизначеність у їх
шлюбно-сімейних відносинах,
перешкоджає здійсненню його прав і
обов'язків.

На даний час він підтримує близькі
стосунки з іншою жінкою, з якою має
намір створити сім'ю, а тому збереження
шлюбу з відповідачкою суперечить його
інтересам.

Просив розірвати шлюб з ОСОБА_5,
зареєстрований 14 серпня 1993 року
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Білопільського районного управління
юстиції у Сумській області, актовий
запис №104.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про
зупинення провадження в справі, суд
першої інстанції виходив з
необхідності надання сторонам строку
для примирення і з положень п.7 ч.1 ст. 201
ЦПК України, згідно якої суд
зобов'язаний зупинити провадження у
справі у разі надання сторонам у справі
про розірвання шлюбу строку для
примирення.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 14 серпня 1993 року сторони перебувають
у зареєстрованому шлюбі, від якого
мають двох дітей: сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітню доньку
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4-6).

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 111, 112 СК України суд
вживає заходів щодо примирення
подружжя, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства; суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, бере до уваги наявність
малолітньої дитини, дитини - інваліда
та інші обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
в п. 10 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21 січня 2007 року №11
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна» проголошена
Конституцією України охорона сім'ї
державою полягає, зокрема, в тому, що
шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей. Із цією метою суди
повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя.

Згідно ч.5 ст. 191 ЦПК України у справі
про розірвання шлюбу суд може зупинити
розгляд справи і призначити подружжю
строк для примирення, який не може
перевищувати шести місяців.

Згідно п.7 ч.1 ст. 201 ЦПК України суд
зобов'язаний зупинити провадження у
справі у разі надання сторонам у справі
про розірвання шлюбу строку для
примирення.

Висновок суду про необхідність
зупинення провадження в зв'язку з
наданням сторонам строку для
примирення шість місяців узгоджується
з обставинами справи та вимогами
процесуального права.

Позивач не надав суду доказів
відсутності підстав для надання судом
сторонам строку для примирення, а
відтак - і незаконності зупинення
провадження в справі.

Згідно п.13 ч.1 ст. 293 ЦПК України окремо
від рішення суду можуть бути оскаржені
в апеляційному порядку ухвали суду
першої інстанції щодо зупинення
провадження у справі.

Ухвала в частині надання сторонам
строку для примирення згідно ст. 293 ЦПК
України оскарженню не підлягає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 -315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану його
представником ОСОБА_4, відхилити.

Ухвалу Білопільського районного суду
Сумської області від 15 жовтня 2014 року в
частині зупинення провадження в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -