Справа № 296/9229/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" листопада 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира
в складі :

головуючого - судді Колупаєва В.В.

при секретарі Долецької Ж.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Виконкому
Житомирської міської ради, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання недійсним
розпорядження про приватизацію
квартири та анулювання свідоцтва про
право власності ,-

В С Т А
Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до
Виконкому Житомирської міської ради,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними
розпорядження №7732 від 30.11.1993 року щодо
приватизації квартири АДРЕСА_1 та
анулювання свідоцтва про право
власності на житло №7732 від 30.11.1993 року,
виданого Відділом приватизації
державного житлового фонду
Виконавчого комітету Житомирської
міської ради ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на вищевказану квартиру.

Вказаний позов позивач мотивував тим,
що спірне розпорядження Відділу
приватизації державного житлового
фонду Виконкому Житомирської міської
ради було прийнято в порушення
Положення «Про порядок передачі
квартир (будинків) у власність
громадян», затвердженого Наказом
Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству від
15.09.1992 року за №56, оскільки в матеріалах
приватизаційної справи відсутні
підписи всіх членів сім'ї наймача
ОСОБА_4, які мешкали разом з ним, а саме
не містила підпису ОСОБА_6, як
повнолітнього члена сім'ї наймача, та
не було значено позивача, яка хоч і була
малолітньою особою на той час але
повинна була бути включена до складу
осіб, що мали право на участь в
приватизації спірної квартири. В
обґрунтування своїх вимог позивачка
також посилається на рішення
Корольовського районного суду
м.Житомир від 12.08.2014 року, яким
встановлено факт постійного
проживання її в спірній квартирі з
05.07.1991 року по теперішній час.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали в
повному обсязі, посилаючись на їх
обґрунтування на обставини, які
викладені у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явились, про час та
місце розгляду справи судом
повідомлялись , про причини неявки суду
не повідомили.

Представник Відповідача - Виконавчого
комітету Житомирської міської ради в
судовому засіданні позов не визнав,
подав письмові заперечення, просив
відмовити в його задоволені, так як
приватизація квартири АДРЕСА_1 була
проведена відповідно до вимог діючого
законодавства України.

Третя особа - ОСОБА_6 проти задоволення
позову не заперечувала з тих підстав,
що на час приватизації вона проживала
разом зі своєю дочкою ОСОБА_1 та своїми
батьками - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в спірній
квартирі, але в приватизацію квартири
АДРЕСА_1 їх не включили.

Відповідно до вимог ст.169 ЦПК України,
суд приймає рішення у відсутності
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
вважає позов таким, що підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Правові основи приватизації житла, що
знаходиться в державній власності,
його подальшого використання і
утримання визначені у Законі України
"Про приватизацію державного житлового
фонду" від 19.06.1992 року N 2482-XII. Метою
приватизації державного житлового
фонду є створення умов для здійснення
права громадян на вільний вибір
способу задоволення потреб у житлі,
залучення громадян до участі в
утриманні і збереженні існуючого житла
та формування ринкових відносин.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду" приватизація державного
житлового фонду - це відчуження квартир
(будинків), квартир у гуртожитках,
призначених для проживання сімей та
одиноких осіб, кімнат у квартирах та
одноквартирних будинках, де мешкають
два і більше наймачів, та належних до
них господарських споруд і приміщень
(підвалів, сараїв і т. ін.) державного
житлового фонду на користь громадян
України.

Стаття 64 ЖК України передбачає, що
члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживають в
АДРЕСА_1.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 є
власниками по 1/4 частці квартири
АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про
право власності на житло №7732 від 30.11.1993
року, виданого Відділом приватизації
державного житлового фонду
Виконавчого комітету Житомирської
міської ради, третя особа - ОСОБА_6 є
власником 1/2 частки вказаної квартири
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 18.11.2010 року.

Також в судовому засіданні
встановлено, що приватизація квартири
АДРЕСА_1 відбувалась на підставі заяви
відповідального квартиронаймача
ОСОБА_4 від 03.11.1993 року, доданого до неї
розрахунку площі квартири (будинку) що
безоплатно приватизується та довідки
ВЖРЕП №11 м.Житомира,, довідки про склад
сім'ї наймача ізольованої квартири
(одноквартирного будинку) та займані
ними приміщення, в якій зазначено
чотири особи - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5.

На підставі вказаних документів було
видано розпорядження Відділу
приватизації державного житлового
фонду Виконавчого комітету
Житомирської міської ради від 30.11.1993
року за №7732 про приватизацію квартири
АДРЕСА_1 та свідоцтво про право
власності на житло №7732 від 30.11.1993 року
на ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням по цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили не доказуються
при розгляді інших справ, у яких
беруть участь ті самі особи або особа,
щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Корольовського районного
суду м.Житомир від 12.08.2014 року в справі
№296/6820/14-ц встановлено факт постійного
проживання ОСОБА_1, в період з 05.07.1991
року по теперішній час у квартирі
АДРЕСА_1.

Згідно ст.8 Закону України „Про
приватизацію державного житлового
фонду", спори, що виникають при
приватизації квартир державного
житлового фонду, вирішуються судом.

Відповідно до п. 2 ст. 8 «Про
приватизацію державного житлового
фонду» передача квартир (будинків) у
власність громадян» передача займаних
квартир здійснюється в спільну сумісну
або часткову власність за письмовою
згодою всіх повнолітніх членів сім'ї,
які постійно мешкають в даній квартирі
(будинку), в тому числі тимчасово
відсутніх, за якими зберігається право
на житло, з обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири .

На підставі ч.4 ст.5 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» право на приватизацію квартир
державного житлового фонду з
використанням житлових чеків
одержують громадяни України, які
постійно проживають в цих квартирах.

Відповідно до ч.2 п.21 «Положення про
порядок передачі квартир (будинків) у
власність громадян», затвердженого
Наказом Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству №56
від 15.09.1992 року, у довідці вказуються
новонароджені, і на них розраховується
норма площі, що передається
безкоштовно, незалежно від строку їх
народження та введення в дію Закону
України "Про приватизацію державного
житлового фонду".

При приватизації квартири
відповідачами на виконання положень
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» та
Положення про порядок передачі квартир
(будинків) у власність громадян згода
третьої особи - ОСОБА_6 отримана не була,
до складу осіб, що беруть участь в
приватизації житла ОСОБА_1 не включено,
хоча остання на час приватизації
проживала у вказаній квартирі.

Згідно з положеннями норм ст. 16 ЦК
України особа вправі звернутися до
суду з вимогою про захист порушеного
права будь-яким способом, що є
адекватним змісту порушеного права,
який ураховує характер порушення та
дає можливість захистити порушене
право.

Відповідно, за правилами недійсності
правочинів не можна визнавати
недійсними документи, які за своїм
змістом не є правочинами. Тому
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 за №7732 від 30.11.1993 року,
видане Відділом приватизації
державного житлового фонду
Виконавчого комітету Житомирської
міської ради щодо приватизації як
правовстановлюючий документ не може
бути визнаний недійсним, а підлягає
анулюванню як правові наслідки
визнання недійсним розпорядження
органу приватизації про приватизацію
квартири.

Керуючись ст.ст.4-6,9,64 ЖК України,
ст.ст.1,5,8 Законом України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», ст.ст.10, 11, 30, 60, 61, 169, 209, 215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І
Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним розпорядження
Відділу приватизації державного
житлового фонду Виконавчого комітету
Житомирської міської ради від 30.11.1993
року за № 7732 щодо приватизації
квартири АДРЕСА_1.

Анулювати свідоцтво про право
власності на житло № 7732 від 30.11.1993 року,
виданого Відділом приватизації
державного житлового фонду
Виконавчого комітету Житомирської
міської ради на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м.Житомира на протязі 10 днів з дня
його проголошення поданням
апеляційної скарги.

Cуддя
В. В. Колупаєв