У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Гордійчук
С.О.,

суддів: Боймиструк С.В., Шеремет
А.М.

секретар судового засідання:
Демчук Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Зарічненського
районного суду Рівненської області
від 13 жовтня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи
на стороні відповідачів, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмету спору - відділ державної
виконавчої служби Горохівського
районного управління юстиції
Волинської області, Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк "Приватбанк", про визнання
договору купівлі - продажу дійсним,
визнання права власності, звільнення
майна з-під арешту.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
що з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Рішенням Зарічненського районного
суду Рівненської області від 13 жовтня
2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи на стороні
відповідачів, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору -
відділ ДВС Горохівського районного
управління юстиції Волинської області,
ПАТ КБ «Приватбанк», про визнання
договору купівлі - продажу дійсним,
визнання права власності, звільнення
майна з-під арешту відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі позивач вказує на його
незаконність, оскільки судом не взято
до уваги, що автомобіль він придбав у
ОСОБА_2 18 жовтня 2012 року на підставі
розписки про отримання грошових коштів
останнім. Вважає, що в нього виникло
право власності на автомобіль з
моменту укладення договору
купівлі-продажу та передачі йому майна.

Крім того, судом не застосовано
норми матеріального права, які
необхідно було застосувати, у зв'язку з
чим судом неправильно оцінено надані
ним докази

Просить скасувати рішення та
постановити нове яким позов
задовольнити.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що позивач
в установленому законом порядку не
набув право власності на спірний
автомобіль, тому підстави для
задоволення позову відсутні.

На підтвердженні такого висновку в
рішенні наведенні відповідні мотиви та
докази з якими погоджується і і
апеляційний суд.

Судом встановлено, що автомобіль марки
«Suzuki Baleno Sedan» 1995 року випуску
зареєстрований за ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Згідно із ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до положень ст. 655 ЦК України
за договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди (ст.638 ЦК України).

Згідно п.3 ч.1 ст.208 ЦК України у
письмовій формі належить вчиняти
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, крім
правочинів, передбачених частиною
першою статті 206 цього Кодексу

Письмова форма договору
купівлі-продажу автомобіля також
передбачена Постановою Кабінету
Міністрів України від 07.09.1998 року №1388,
якою затверджені Правила державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів (далі Правила),
згідно п.2 яких вони є обов'язковими для
всіх юридичних і фізичних осіб.

Відповідно до п.8 зазначених
Правил, державна реєстрація
транспортних засобів здійснюється за
умови попереднього зняття їх з обліку в
підрозділі ДАІ. Згідно п.40 цих Правил,
зняття з обліку транспортних засобів
проводиться після їх огляду в
підрозділах Державтоінспекції на
підставі заяви власника, документа, що
посвідчує особу, виконавчого напису
нотаріуса, постанови державного
виконавця або рішення суду.

Згідно ч.3 ст. 34 Закону України
«Про дорожній рух», державній
реєстрації та обліку підлягають
призначені для експлуатації на
вулично-дорожній мережі загального
користування транспортні засоби усіх
типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли
всіх типів, марок і моделей, самохідні
машини, причепи та напівпричепи до них,
мотоколяски, інші прирівняні до них
транспортні засоби та мопеди, що
використовуються на автомобільних
дорогах державного значення.

Правомірність придбання
транспортного засобу підтверджується,
зокрема, довідкою-рахунком, виданою за
формою згідно з додатком №1, виданою
суб'єктом господарювання, діяльність
якого пов'язана з реалізацією
транспортних засобів та їх складових
частин, що мають ідентифікаційні
номери, та іншими посвідченими в
установленому порядку документами, що
встановлюють право власності на
автомобіль /п.8 Правил/.

Проте, спірний автомобіль ні
ОСОБА_3, ні ОСОБА_2, який мав право на
розпорядження вказаним транспортним
засобом згідно довіреності від
власника автомобіля, не був знятий з
обліку в органах ДАІ у зв'язку із його
відчуженням за процедурою,
встановленою п.п.8, 40 Правил,
залишається зареєстрованим за ним
ОСОБА_3, . Доказів подання заяви про
зняття автомобіля з обліку і його огляд
органами ДАІ, позивачем не надано.

Більше того, будь-яке відчуження даного
автомобіля взагалі було неможливо у
зв'язку із наявною забороною такого
відчуження (а.с.81) Відповідно до ст.ст.
237, 244, 245 ЦК України довіреність - це
письмовий документ, що видається
однією особою іншій особі для
представництва перед третіми особами,
ґрунтується на договорі та визначає
правовідношення, в якому одна сторона
(представник) зобов'язана або має право
вчинити правочин від імені другої
сторони, яку вона представляє.

При оформленні довіреності перехід
права власності не відбувається,
оскільки повірений отримує лише
тимчасове право на здійснення від
імені й на користь іншої сторони
(власника майна) тих дій, які
передбачені довіреністю. Такою дією
може бути і продаж самого майна.

Доводи позивача про те, що підставою
для визнання права власності на
автомобіль є факт передачі спірного
автомобіля безпідставні, оскільки
суперечать вищезазначеним вимогам
закону.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції були правильно, всебічно і
повно встановлені обставини справи,
характер правовідносин, які виникли
між сторонами та застосовано правові
норми, які підлягали застосуванню при
вирішенні даного спору, в зв'язку із чим
рішення підлягає залишенню без змін, як
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в
а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Зарічненського районного суду
Рівненської області від 13 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий:

Судді :