ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3905/14-ц
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва

в складі головуючого - судді Парамонова
М.Л., при секретарях Степанишиній Г.А.,
Стрільчук Н.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Києві справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3 особа - Дарницький
районний відділ Головного управління
Державної міграційної служби України в
м. Києві про визнання фізичної особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 27.02.2014 року звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_3, 3 особа - Дарницький
районний відділ Головного управління
Державної міграційної служби України в
м. Києві про визнання відповідача
ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1 посилаючись на те, що
відповідач є її колишнім чоловіком, в
спірній квартирі він не проживає
постійно з 12.05.2013 року, квартиру залишив
добровільно; спірна квартира є її
власністю (позивачки).

Оскільки відповідач в квартирі не
проживає понад шість місяців, але
залишається бути зареєстрованим за
адресою спірної квартири, чим змушує
фактично її нести додаткові витрати по
утриманню житла та за
житлово-комунальні послуги, тому
позивачка вимушена була звернутися до
суду з даним позовом та просить суд
визнати ОСОБА_3 (відповідача) таким, що
втратив право користування квартирою
АДРЕСА_1 на підставі положень ст.71, 72 ЖК
України.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2
позовні вимоги підтримала та просила
позов задовольнити з підстав,
зазначених у позові; відповідач ОСОБА_3
та його представник ОСОБА_4 позов не
визнали, просили в задоволенні позову
відмовити, як заявленого без достатніх
правових підстав та у зв»язку з
недоведеністю вимог позивачки.

Представник 3-ої особи - Дарницького
районного відділу Головного
управління Державної міграційної
служби України в м. Києві в судове
засідання не з»явився, про час та місце
розгляду справи 3 особа повідомлена
належним чином, своєю заявою від 29.03.2014
року просив справу розглядати за його
відсутності (а.с.30).

Заслухавши пояснення сторін та
представника відповідача в судовому
засіданні, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку про
те, що позов не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу (підстави звільнення від
доказування).

В судовому засіданні встановлено:
згідно свідоцтва про право власності
від 14.05.2007 року, виданого на підставі
наказу Головного управління житлового
забезпечення КМДА від 11.05.2007 року
№809-С/КІ, позивачка ОСОБА_2 є власником
квартири АДРЕСА_1; право власності на
квартиру зареєстровано в БТІ м. Києва
16.05.2007 року (а.с.7).

Квартира АДРЕСА_1 є двокімнатною,
житловою площею 29,50 кв. м, загальною
площею 73,80 кв. м (а.с.7).

Згідно довідки форми №3 від 08.10.2014 року
в квартирі НОМЕР_1 зареєстровані 5 осіб -
позивачка ОСОБА_2, донька позивачки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач ОСОБА_3
- з 11.12.2007 року, та спільні діти сторін -
донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та син
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.47).

Як стверджує сама позивачка і що не
заперечується відповідачем, сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з
16.04.2005 року по 19.12.2008 року (а.с.13, 14); з
червня 2009 року по 12.05.2013 року сторони
знову проживали разом однією сім»єю
без реєстрації шлюбу, в спірній
квартирі; сторони мають двох
малолітніх дітей - доньку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які
мають у приватній власності будинок,
квартиру користуються ними для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім»ї та інших осіб.

Згідно ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член
сім»ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім»ї (колишнього
члена сім»ї) без поважних причин понад
один рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла
або законом.

Ствердження позивачки про те, що
відповідач ОСОБА_3 не проживає в
квартирі НОМЕР_1 з 12.05.2013 року, фактично
відповідачем не заперечується;
позивачкою позов пред»явлено 27.02.2014
року; як стверджує відповідач, він
періодично надсилав на рахунок
позивачки грошові кошти з розрахунку
утримання дітей, а також утримання
житла (спірної квартири), іншого житла
він (відповідач) не має; зазначені
твердження відповідача в судовому
засіданні позивачкою не спростовані.

Аналізуючи встановлені в
судовому засіданні обставини справи та
надані сторонами докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку
про те, що позовні вимоги ОСОБА_2, з
зазначених у позові підстав, не знайшли
свого підтвердження в судовому
засіданні, тому в задоволенні позову
має бути відмовлено.

Керуючись ст.15, 30, 60, 209-218 ЦПК
України, на підставі ст. 71, 72, 150, 156 ЖК
України, ст.13, 16, 319, 321, 383 ч.1, 391, 405 ч.2 ЦК
України, Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3
особа - Дарницький районний відділ
Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві
про визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 таким,
що втратив право користування жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя:
Парамонов М.Л.