Справа № 751/9031/14 Провадження №
22-ц/795/2277/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Гордійко Ю. Г. Доповідач - Губар В. С.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіГубар
В.С.,суддів:Позігуна М.І., Харечко Л.К.при
секретарі:Коваленко Ю.В.за
участю:позивача ОСОБА_5, адвоката
ОСОБА_6, відповідача ОСОБА_7 та адвоката
ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7
на рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 10 жовтня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про
усунення перешкод в користуванні
квартирою, вселення,-

в с т а н о в и в:

В серпні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_7 про усунення
перешкод в користуванні житловим
приміщенням, вселення, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що відповідач з червня
2013 року почала створювати йому
перешкоди в користуванні квартирою
АДРЕСА_1, змінивши замки на вхідних
дверях, чим позбавила його можливості
користуватися житловим приміщенням.

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 10 жовтня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено:
усунуто ОСОБА_5 перешкоди у
користуванні квартирою АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності ОСОБА_7;
зобов'язано ОСОБА_7 надати ОСОБА_5
дублікати ключів від вхідних дверей
спірної квартири та вселено ОСОБА_5 в
цю квартиру; стягнуто з ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі
243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити ОСОБА_5 в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що з травня 2011 року відповідач
ОСОБА_5 за власним бажанням покинув
квартиру АДРЕСА_1, а отже втратив право
на користування житловим приміщенням.
Апелянт стверджує, що жодних перешкод в
користуванні ОСОБА_5 спірним житловим
приміщенням не створює, а всі заяви
позивача у 2013 році до правоохоронних
органів про перешкоджання йому
користуватися квартирою безпідставні.

Вислухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до наступних
висновків.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, якщо
під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення суду, то апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
а тому під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
може вийти за межі, визначені ч.1
зазначеної статті щодо перевірки
законності і обґрунтованості рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5,
суд першої інстанції виходив з того, що
згідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до
членів сім»ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені у
частині другій ст. 64 цього Кодексу;
припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. У разі
відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім»ї про безоплатне
користування жилим приміщенням до цих
відносин застосовуються правила,
встановлені ст. 162 цього Кодексу. За
висновком суду, позивач, як колишній
член сім'ї власника квартири, зберігає
право користування житлом, та
відповідач чинить перешкоди
позивачеві в користуванні житловим
приміщенням, тому порушені житлові
права позивача підлягають судовому
захисту. Проте, з таким рішенням суду
першої інстанції не погоджується
апеляційний суд, враховуючи наступне.

Апеляційним судом встановлено, що
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 06.08.1994 року,
який рішенням Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 20.09.2010
року розірвано.

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 27 грудня 2013 року,
яке набрало законної сили, квартира
АДРЕСА_1 визнана особистою приватною
власністю ОСОБА_7

Перевіряючи доводи апеляційної скарги,
апеляційним судом в якості свідка була
допитана ОСОБА_9 - донька сторін по
даній справі. Свідок пояснила, що разом
з матір'ю проживає та зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1, між ними склався
протягом тривалого часу сталий порядок
користування двохкімнатною квартирою -
свідок проживає у більшій кімнаті, а
мама - мешкає у меншій кімнаті. Близько
трьох років її батько ОСОБА_5
добровільно не проживає в квартирі,
його особисті речі в квартирі відсутні,
матеріальної допомоги батько не надає,
вона не уявляє спільне життя з батьком
в одній квартирі, який раніше
влаштовував сварки. Наголошувала, що у
разі вселення батька у квартиру будуть
порушені її житлові права та обмежене
право користування житлом, оскільки
вона не може і не бажає мешкати з
батьком у одній кімнаті.

Також в якості свідка була допитана
сусідка відповідача ОСОБА_10, яка
пояснила, що з травня-червня 2011 року
ОСОБА_5 не проживає в АДРЕСА_1, останній
раз вона бачила ОСОБА_5 в серпні цього
року,не бачила особистих речей
позивача в квартирі, їй невідомо де на
даний час проживай позивач.

Як встановлено апеляційним судом та
підтверджується матеріалами справи, в
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані:
власник ОСОБА_7, її колишній чоловік
ОСОБА_5 та їх спільна донька ОСОБА_9, 1995
року народження (а.с. 33).

Апеляційним судом з дослідженого
технічного плану помешкання
встановлено, що спірна квартира має
загальну площу 43,8 кв.м та складається з
двох жилих кімнат: відокремленої -
жилою площею 10,9 кв.м та прохідної -
жилою площею 16,9 кв.м, кухні - площею 7,3
кв.м, ванної кімнати - 2,1 кв.м, вбиральні
- 1,0 кв.м коридору - 5,6 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України
члени сім»ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вини
мають право займати, визначається його
власником.

Апеляційним судом встановлено, що
власник квартири ОСОБА_7 та її донька
ОСОБА_9 визначили порядок користування
квартирою і ОСОБА_7 проживає у
відокремленій кімнаті площею 10,9 кв.м, а
ОСОБА_9 мешкає у прохідній кімнаті
площею 16,9 кв.м. У кожній з цих кімнат
облаштовано по одному спальному місцю.

Виходячи з приписів ст. 395 ЦК України,
ОСОБА_9 наділена речовим правом щодо
користування спірною квартирою і
згідно до ст. 395 ЦК України вона має
право на захист цього права, у тому
числі і від власника майна, відповідно
до положень глави 29 цього Кодексу.

Проте, сторонами у даній справі є
позивач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_7

За таких обставин, ухвалюючи рішення
про усунення перешкод в користуванні
квартирою та вселення позивача, суд
першої інстанції не з»ясував та не взяв
до уваги законні права та охлронювані
законом інтереси усіх осіб, які
зареєстровані та проживають у спірній
квартирі та між якими склався певний
порядок користування житлом, а саме -
ОСОБА_9, 1995 року народження, тим самим
вирішивши питання про її права і
обов'язки не залучивши до участі у
справі в якості співвідповідача, що є
підставою для скасування судового
рішення.

Оскільки на стадії апеляційного
провадження не передбачено права
апеляційного суду щодо залучення до
участі у справі інших осіб та вирішення
питання про їх права та обов'язки
шляхом ухвалення нового рішення, тому
оскаржуване рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_7 підлягає стягненню 121
грн. 80 коп. судового збору за
апеляційний розгляд справи, що
підтверджується оригіналом квитанції
(а.с.69).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319,
324 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 10 жовтня 2014 року
скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_7
про усунення перешкод в користуванні
квартирою, вселення,- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 121
грн. 80 коп. судового збору за
апеляційний розгляд справи.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: