Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2434/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Тимченко Л. М.
УХВАЛА

Іменем України

04.09.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого судді - Фомічова
С.Є.

суддів Франко В.А.

Головань
А.М.

при секретарі - Діманова
Н.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення неустойки за несвоєчасну
сплату аліментів, за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Олександрійського міськрайонного
Кіровоградської області від 30 липня 2014
року і

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_4 про стягнення неустойки за
несвоєчасну сплату аліментів.

В обґрунтування своїх вимог зазначала,
що вони з відповідачем мають спільну
дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 і за
рішенням суду від 09 лютого 2009 року з
останнього на її користь стягуються
аліменти в розмірі 1/4 частини на
утримання дитини, починаючи з 28 січня
2008 року і до досягнення дитиною
повноліття, тобто до 28 грудня 2016 року.
Аліменти за період з жовтня 2012 року по
березень 2014 року всупереч вимогам
закону відповідач їй не сплачував.

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 30 липня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволено частково та
стягнуто з ОСОБА_4 на її користь 5 000 гр.
пені (неустойки) у зв'язку з наявною
заборгованістю по сплаті аліментів. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання про
судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставить
питання про скасування рішення суду, з
підстав порушення, на його думку, норм
матеріального і процесуального права
та недоведеності обставин, які суд
вважав встановленими. Просив суд
апеляційної інстанції скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити та
звільнити його від сплати
заборгованості по аліментам.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_3, її представника ОСОБА_6,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та в межах позовних вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
відповідно до ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції при ухваленні
вказаного рішення відповідно до вимог
ст.ст. 212-213 ЦПК України повно з'ясував
всі обставини справи та дав їм належну
оцінку.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За рішенням суду від 09 лютого 2009 року з
його заробітної плати на користь
позивача стягуються аліменти в розмірі
1/4 частини на утримання дитини,
починаючи з 28 січня 2009 року і до
досягнення дитиною повноліття, тобто
до 28 грудня 2016 року. Аліменти за період
з жовтня 2012 року по березень 2014 року
всупереч вимогам закону відповідач
своєчасно не сплатив позивачу.

Згідно довідки ВДВС Олександрійського
МРУЮ від 14 серпня 2013 року
заборгованість за аліментам за
виконавчим листом, виданим на
виконання вказаного судового рішення,
станом на 14 серпня 2013 року складає 14 853
грн.07 коп.

Згідно розрахунку заборгованості по
сплаті аліментів за період з серпня 2013
року по січень 2014 року відповідачем
було сплачено 300 грн.

Суд дійшов висновку, що несвоєчасна
виплата аліментів є порушенням прав
позивача.

Допитаний в судовому засіданні
неповнолітній ОСОБА_5 в присутності
батьків та представника служби у
справах дітей Олександрійської
районної державної адміністрації
пояснив, що він дійсно з 15 квітня 2014
року проживає із батьком і має намір
проживати з ним, навчатись за місцем
проживання у батька. Не заперечує, що
батько надавав йому матеріальну
допомогу, за час, коли він проживав з
мамою.

Відповідно розрахунку пені,
заборгованість зі сплати аліментів за
період з жовтня 2012 року по березень 2014
року становить 20 070 грн. 83 коп. Оскільки
згідно з положеннями Сімейного кодексу
України аліменти призначаються та
виплачуються (стягуються) щомісяця,
неустойка нараховується на щомісячну
заборгованість від суми несплачених
аліментів за кожен день за весь час
прострочення по день добровільного
погашення боргу або на момент
стягнення. З огляду на це суд
погоджується з розміром обрахованої
позивачем за правилами ст. 196 СК України
пені з урахуванням загальної кількості
днів з початку прострочення в розмірах,
що вказані в розрахунку пені. Суд
вважає, що такий розрахунок
заборгованості узгоджується з
вимогами ст. 196 СК України. Факт
наявності заборгованості і її розмір
представник відповідача не оспорює,
звертається до суду із проханням про
зменшення розміру пені, враховуючи, що
дитина проживає з батьком. Просить суд
врахувати, що відповідач звернувся до
суду із позовом про звільнення його від
сплати заборгованості по аліментах у
передбаченому законом порядку.

Відмовляючи частково в задоволенні
позову в частині стягнення неустойки,
суд керувався Пленумом Верховного Суду
України, зокрема п. 22 постанови № 3 від 15
травня 2005 року «Про застосування судом
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
який роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК
України відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, її затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів. Суд може зменшити розмір
неустойки з урахуванням матеріального
та сімейного стану платника аліментів,
а за передбачених ст. 197 СК України умов
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості.

Оскільки відповідач є працездатним,
відповідно до ст. 180 СК України був
зобов'язаний утримувати дитину до
досягнення нею повноліття,
заборгованість він не сплатив,
обставини, на які він посилався,
заперечуючи проти позову, суд не
приймає до уваги, оскільки до суду не
надані достовірні та належні докази
того, що заборгованість зі сплати
аліментів виникла з незалежних від
нього причин, тобто була наслідком
відсутності роботи чи з інших причин.

Суд також прийняв до уваги, що позивач
також не надала суду доказів про
сукупний доход сім'ї.

Колегія суддів судової палати в
цивільних справ апеляційного суду
Кіровоградської області вважає, що суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, щодо зменшити
розмір пені до розміру, що становить 5 000
грн., а тому погоджується з такими
висновками суду першої інстанції і
вважає їх вірними.

Доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду, а тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги колегія суддів не вбачає.
Вимога скаржника про звільнення його
від сплати заборгованості по сплаті
аліментів, судом першої інстанції не
розглядалась, а тому немає підстав для
її розгляду в суді апеляційної
інстанції

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційні
скарги і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Олександрійського
міськрайонного Кіровоградської
області від 30 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: