Провадження : 22ц/790/8434/14
Головуючий 1-ї інстанції - Білінська
Справа № 2-646/4191/14
Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : відшкодування шкоди.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Бобровського
В.В., Кокоші В.В.

при секретарі - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства
«Харківміськгаз» на рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 22 жовтня 2014 року по справі
за позовом публічного акціонерного
товариства «Харківміськгаз» до ОСОБА_1,
третя особа - Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
Україна» про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, витрат
за проведення експертного авто
товарознавчого дослідження, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року Публічне
акціонерне товариство
«Харківміськгаз» звернулось до суду з
позовом, який було уточнено, до ОСОБА_1
про відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
витрат за проведення експертного
автотоварознавчого дослідження,
посилаючись на те, що у листопаді 2013
року сталася дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля ВАЗ-2110,
державний реєстраційний знак НОМЕР_1,
під керування водія ОСОБА_1 та
автомобіля Volksvaqen Passad, державний
реєстраційний знак НОМЕР_2, що належить
ПАТ «Харківміськгаз», під керуванням
водія ОСОБА_2, в результаті якої
автомобілі отримали механічні
пошкодження.

Постановою Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 28
листопада 2013 року про адміністративне
правопорушення винним в ДТП визнано
водія ОСОБА_1

З метою встановлення розміру
матеріальної шкоди, позивач звернувся
до Харківського науково-дослідного
інституту судових експертиз ім.
М.С.Бокаріуса, який виконав
автотоварознавче дослідження,
вартість якого 705,60 грн. і відповідно до
висновку якого розмір заподіяної
матеріальної шкоди внаслідок ДТП
становить 2 278,13 грн.

Також, після отримання
інформації про наявність у відповідача
полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
позивач звернувся до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія Україна» із заявою про
страхове відшкодування, однак страхова
компанія до теперішнього часу ніякої
інформації не надала.

Відповідач ОСОБА_1 надав суду
письмові заперечення проти позову в
яких просив відмовити в задоволенні
позову, посилаючись на його
безпідставність.

Рішенням Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 22 жовтня
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічне
акціонерне товариство
«Харківміськгаз» просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги апелянт
посилається на порушення судом норм
процесуального і матеріального права
та неповне з'ясування обставин по
справі.

Заслухавши доповідь судді, осіб,
що з'явилися, дослідивши обставини
справи та, обговоривши доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, рішення суду
першої інстанції змінити з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін, при цьому суд розглядає
цивільні справи не інакше як в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу, тобто тягар доказування
лежить на сторонах цивільно-правового
спору.

Доказування по цивільній справі,
як і судове рішення не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог , заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог , суд першої інстанції
послався на те, що оскільки
відповідальність відповідача
застрахована в ПрАТ «Страхова
компанія України», відповідач особисто
повідомив страхову компанію про
страховий випадок, а тому
відповідальність по відшкодуванню
матеріальної та моральної шкоди
повинна нести страхова компанія.

Але повністю з таким висновком
суду погодитись не можна з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 3 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди , заподіяної життю
, здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

За договором страхування одна
сторона(страховик) зобов'язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) ,або іншій особі ,
визначеній у договорі , грошову суму
(страхову виплату) , а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору ( ст. 979 ЦК України).

Статтею 1194 ЦК України
передбачено , що особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність , у разі
недостатності страхової
виплати(страхового відшкодування) для
повного відшкодування завданої нею
шкоди зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Згідно п.п. 9.1 ; 9.2 ст. 9
вищевказаного Закону обов'язковий
ліміт відповідальності страховика - це
грошова сума , в межах якої страховик
зобов'язаний провести виплату
страхового відшкодування відповідно
до умов договору страхування.
Договором страхування на
індивідуальних умовах можуть бути
визначені ліміти, вищі , ніж зазначені
у цьому Законі ліміти. Обов'язковий
ліміт відповідальності страховика за
шкоду, заподіяну майну потерпілих,
становить 50 000 гривень на одного
потерпілого.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог щодо
відшкодування матеріальних збитків,
суд першої інстанції не дослідив
умови, зазначені в страховому полісі,
не з'ясував ліміт відповідальності
страховика та розмір франшизи.

Відповідно до ст. 12.1 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від страхової
суми, в межах якого відшкодовується
збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи.

Оскільки договором обов'язкового
страхування встановлено і не
заперечувалось сторонами по справі, що
розмір франшизи складає 500 грн., судова
колегія вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача у
відшкодування матеріальної шкоди
франшизу в сумі 500 грн. В іншій частині
судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
відмови у стягненні матеріальних
збитків, оскільки в цій частині
відповідальність повинна нести
страхова компанія, бо суд розглядає
справи тільки в межах позовних вимог, а
до страхової компанії в остаточно
уточнених позовних вимогах таких
вимог не пред'являлось. Але позивач не
позбавлений права звернення до суду з
позовом щодо відшкодування
матеріальної шкоди страховою
компанією

Посилання апелянта на те, що копія
страхового полісу та копія заяви
ОСОБА_1 до страхової компанії про
настання страхового випадку не
відповідає вимогам ст..57-58 ЦПК України є
безпідставними, оскільки інших
доказів, які б спростували ці докази
позивачем не надано. Крім того, в
судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник позивача не
заперечував наявність вказаного
страхового полісу.

На підставі наведеного, керуючись ЗУ «
Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313 - 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Харківміськгаз» задовольнити
частково.

Рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 22 жовтня 2014 року
змінити .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
«Харківміськгаз» 500 грн. франшизи.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржено в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти діб з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді