Справа № 203/4423/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року Кіровський
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур
Ф.Ф.,

при секретарі - Авраменко А.М.,

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи -
ОСОБА_4, Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «ПЗУ Україна», про
відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська перебуває
вищевказана цивільна справа за позовом
ОСОБА_3, яка в обґрунтування своїх
позовних вимог, з урахуванням їх
уточнення в ході розгляду справи,
послалась на те, що 06 листопада 2012 року
о 17 годині 20 хвилин на вул. Набережна
Перемоги в м. Дніпропетровську з вини
відповідача сталася ДТП, внаслідок
якої пошкоджено належний позивачу
автомобіль «Лексус» д/н НОМЕР_1, яким на
час ДТП керував ОСОБА_4 Страховою
компанією «ПЗУ Україна», у якій
відповідачем, як власником
транспортного засобу, здійснено
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
перед третіми особами, виплачено
позивачу страхове відшкодування в
розмірі 13347,34 гривень. Вважаючи цю суму
заниженою, позивач, посилаючись на
здійснений на її замовлення висновок
спеціаліста автотоварознавчого
дослідження №2312, вказуючи, що дійсний
розмір збитків склав 63112,37 гривень,
просила суд стягнути з відповідача
різницю між виплаченою його
страховиком та вказаною позивачем
сумою матеріальних збитків в розмірі
49765,03 гривень. Також посилаючись на
спричинення їй моральної шкоди, яка
виявилась у нервовому стресі у зв'язку
із ДТП, відсутністю коштів на ремонт
авто, докладанні додаткових зусиль для
організації свого життя і ремонту авто,
орендуванні транспортного засобу у
знайомих, а також у додатковій
організації своєї трудової діяльності,
позивач просила суд стягнути з
відповідача на її користь у рахунок
відшкодування моральної шкоди 10000
гривень. Судові витрати позивач
просила суд покласти також на
відповідача. (а.с.3-5, 51-53)

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги свого
довірителя підтримала, просила їх
задовольнити в повному обсязі з
викладених вище підстав.

Відповідач проти задоволення позову
заперечував, пославшись в судовому
засіданні на те, що страховою
компанією, в якій відповідач
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність перед третіми
особами, як власник авто, було в повному
обсязі відшкодовано позивачу завдані
ДТП матеріальні збитки. При цьому,
висновок експертного дослідження,
проведеного на замовлення страхової
компанії та вказаний в ньому розмір
матеріальної шкоди в розмірі 13747,34
гривень, позивач не оскаржував,
страхову виплату отримав, а тому в
позивача жодних претензій до
відповідача бути не може. Відповідач
також просив суд відмовити і в
задоволенні позову в частині стягнення
моральної шкоди з підстав
підтвердження її спричинення та
розміру виключно словами позивача, без
подання будь-яких доказів. Крім
викладеного, відповідач послався на
агресивну поведінку водія автомобіля
«Лексус» д/н НОМЕР_1 ОСОБА_4 при
досудовому врегулюванні спору,
документальному оформленні ДТП та
страхового відшкодування, намагання
ОСОБА_4 змусити страхову компанію та
експерта включити в перелік пошкоджень
авто ті пошкодження, що не мають
відношення до ДТП.

Тертя особа ПАТ «СК «ПЗУ Україна» в
судове засідання не з'явилась, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлялась належним чином.
Натомість від представника даної особи
до суду надійшли письмові заперечення
проти позову, в яких представник
послався на здійснення ПАТ «СК «ПЗУ
Україна» дій щодо оформлення
страхового випадку, визначення розміру
збитків, спричинених автомобілю
позивача, та страхового відшкодування,
що має бути виплачене, у відповідності
до норм законодавства, а також сплатило
позивачу таку суму страхового
відшкодування в повному обсязі - в
розмірі 13857,32 гривень, тим самим
виконавши свій обов'язок за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів в
повному обсязі. Наголосив представник
страхової компанії в своїх
запереченнях і на необхідність
доведення доказами факту спричинення
та розміру моральної шкоди для
можливості її відшкодування позивачу.
(а.с.101-103)

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином.

Вислухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали цивільної справи,
суд приходить до наступного висновку
на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні фактичні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що 24 січня 2012 року між відповідачем, як
страхувальником, та ПАТ «СК «ПЗУ
Україна», як страховиком, було укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АВ/1693163, за умовами якого
страховик зобов'язався здійснити
страхову виплату третій особі, у разі
заподіяння їй шкоди страхувальником
під час ДТП за участю забезпеченого
(застрахованого) транспортного засобу -
«Мазда 6» д/н НОМЕР_2. Строк дії договору
з 27 січня 2012 року по 26 січня 2013 року
включно, розмір франшизи - 0 гривень,
страхова сума (ліміт відповідальності
страховика) на одного потерпілого за
шкоду, заподіяну майну, становить 50000
гривень. (а.с.146)

06 листопада 2012 року близько 17 години 20
хвилин мала місце ДТП за участю
автомобілів сторін. Так, відповідач у
вказаний день і час, керуючи
автомобілем «Мазда 6» д/н НОМЕР_2 по вул.
Набережна Перемоги в м.
Дніпропетровську, в районі
електроопори №257 перед початком руху
не переконався в безпеці свого маневру,
внаслідок чого скоїв наїзд на
автомобіль «Лексус» д/н НОМЕР_1 під
керуванням водія ОСОБА_4, який
знаходився попереду на смузі його руху,
чим було завдано автомобілям
механічних пошкоджень. Викладені
фактичні обставини ДТП, а також вина
відповідача в її скоєнні встановлені
постановою судді
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 19 грудня
2012 року, якою відповідач був визнаний
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення та притягнутий до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КУпАП. Оскільки дана постанова
суду набрала законної сили ще 29 грудня
2012 року, викладені в ній фактичні
обставини спричинення майнової шкоди
та вина відповідача у її спричиненні
відповідно до ст.61 ч.4 ЦПК України є
преюдиційно встановленими та не
підлягають доказуванню. (а.с.6, 7, 147, 148).

Факт належності автомобіля «Лексус»
д/н НОМЕР_1 позивачу та отримання даним
авто механічних ушкоджень внаслідок
зазначеної ДТП підтверджується копією
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, копією довідки
ДАІ про ДТП (а.с.6, 133).

07 та 08 листопада 2012 року сторони
звернулись до страховика відповідача
ПАТ «СК «ПЗУ Україна» із відповідними
заявами про настання страхового
випадку по договору страхування від 24
січня 2012 року, надавши необхідний пакет
документів для здійснення страхової
виплати (а.с.134-145).

27 листопада 2012 року суб'єктом оціночної
діяльності за замовленням ПАТ «СК «ПЗУ
Україна» проведено огляд автомобіля
«Лексус» д/н НОМЕР_1, за наслідками
якого цим же суб'єктом 03 грудня 2012 року
складено звіт №2863-12
автотоварознавчого дослідження з
визначення вартості шкоди, завданого
власнику вказаного авто за наслідками
ДТП від 06 листопада 2012 року. У вказаному
звіті вартість відновлювального
ремонту визначена в розмірі 21202,48
гривень, а розмір матеріальної шкоди
(вартість відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу замінюваних деталей та втрати
товарної вартості) - 16628,78 гривень.
(а.с.107-132)

19 грудня 2012 року ПАТ «СК «ПЗУ Україна»
на підставі зазначених висновків звіту
автотоварознавчого дослідження було
складено страховий акт №UA029/L01/01
із відповідним розрахунком до нього, в
яких страхова компанія визначила
розмір страхового відшкодування, що
підлягав виплаті, в сумі 13857,32 гривень, з
яких позивачем на його банківський
рахунок згідно наданої суду квитанції
отримано 13747,34 гривень (а.с.54, 105-106).

Судом також встановлено, що суб'єктом
оціночної діяльності були виявлені
пошкодження автомобіля «Лексус» д/н
НОМЕР_1, які не відносяться до ДТП від 06
листопада 2012 року, а вартість
відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу в результаті таких пошкоджень
визначена в розмірі 13258,34 гривень
(а.с.119-122).

Крім того, судом встановлено, що на
замовлення ОСОБА_4 було також проведено
автотоварознавче дослідження, згідно
висновків якого №2312 від 03 грудня 2012
року вартість відновлювального
ремонту автомобіля «Лексус» д/н НОМЕР_1
після ДТП становить 63112,37 гривень.
Посилання на дату, місце, учасників ДТП,
відносно якої (чи яких) встановлювалась
вартість відновлювального ремонту,
даний висновок спеціаліста не містить.
(а.с.12-21)

Правовідносини, які виникли між
сторонами, окрім положень зазначеного
вище договору, врегульовані нормами ЦК
України, Закону України «Про
страхування», Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст.ст.11, 629 ЦК України
підставою для виникнення цивільних
прав та обов'язків є, зокрема, договір,
який є обов'язковим для виконання, акти
цивільного законодавства, а також
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі.

Нормою ст.1166 ЦК України визначено, що
майнова шкода, завдана неправомірними
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом
підвищеної небезпеки є в тому числі
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів. Шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності тощо) володіє транспортним
засобом, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями ст.1188 ЦК України
встановлено, що шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах, а саме: шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Згідно ст.999 ЦК України законом може
бути встановлений обов'язок фізичної
особи бути страхувальником майна або
відповідальності перед іншими особами.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» на території України
забороняється експлуатація
транспортного засобу (за винятком
транспортних засобів, щодо яких не
встановлено коригуючий коефіцієнт в
залежності від типу транспортного
засобу) без поліса обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, чинного на території
України, або поліса (сертифіката)
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
укладеного в іншій країні з
уповноваженою організацією із
страхування цивільно-правової
відповідальності, з якою МТ СБУ уклало
угоду про взаємне визнання договорів
такого страхування.

Положеннями ст.ст.3, 5 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст.ст.979, 980 ЦК України
передбачено, що обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників
(страхувальників) наземних
транспортних засобів здійснюється з
метою забезпечення відшкодування
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або
майну потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників. Об'єктом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності є
майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
відшкодуванням особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, шкоди, заподіяної
життю, здоров'ю, майну потерпілих
внаслідок експлуатації забезпеченого
транспортного засобу.

За змістом ст.17 «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», ст.981 ЦК України
договір обов'язкового страхування,
яким особа страхує свою
цивільно-правову відповідальність,
укладається у письмові формі, зокрема,
шляхом видачі страховиком
страхувальникові страхового свідоцтва
- поліса.

Згідно ст.6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст.9 Закону України «Про
страхування» страховим випадком є
дорожньо-транспортна пригода, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або
майну потерпілого.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст.9 Закону України «Про
страхування» страхова сума - це грошова
сума, у межах якої страховик
зобов'язаний здійснити виплату
страхового відшкодування відповідно
до умов договору страхування. Розмір
страхової суми за шкоду, заподіяну
майну потерпілих, становить 50 тисяч
гривень на одного потерпілого.

За змістом ст.ст.12, 22, 28, 29 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст.9 Закону України «Про
страхування» у разі настання
страхового випадку страховик у межах
страхових сум, зазначених у страховому
полісі, відшкодовує у встановленому
цим Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи (страхове
відшкодування). Різновидом шкоди,
завданої майну, є шкода, пов'язана із
пошкодженням транспортного засобу. У
зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу. Страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи.

Відповідно до ст.ст.33-36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» для отримання страхового
відшкодування потерпілий чи інша
особа, яка має право на отримання
відшкодування, протягом 30 днів з дня
подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
(подається причетним до ДТП водієм в
письмовій формі невідкладно, але не
пізніше трьох робочих днів з дня
настання ДТП) подає страховику заяву
про страхове відшкодування та долучає
до неї визначені законом документи. В
свою чергу, страховик, за умови
настання страхового випадку, подання
йому повного пакету документів та
повідомлення про ДТП із дотриманням
вимогу закону, приймає вмотивоване
рішення про здійснення страхового
відшкодування та виплачує його. Якщо
розмір заподіяної шкоди перевищує
страхову суму, розмір страхової
виплати за таку шкоду обмежується
зазначеною страховою сумою. Якщо
відшкодування витрат на проведення
відновлювального ремонту пошкодженого
майна (транспортного засобу) з
урахуванням зносу здійснюється
безпосередньо на рахунок потерпілої
особи (її представника), сума, що
відповідає розміру оціненої шкоди,
зменшується на суму визначеного
відповідно до законодавства податку на
додану вартість. Виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється шляхом безготівкового
розрахунку.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

За змістом ст.ст.23, 1167, 1188 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
винною особою. Моральна шкода зокрема
полягає у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна.
Моральна шкода може відшкодовуватись
грішми. Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що
одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів є відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової та моральної шкоди.

За змістом ст.ст.10, 11, 57-60 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом, надавши
суду належні та допустимі докази.

Оцінюючи дослідженні в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
вважає їх належними, допустимими та
достатніми для прийняття рішення у
справі по суті.

Аналізуючи встановлені судом фактичні
обставини в контексті викладених норм
законодавства, суд приходить до
висновку про відсутність достатніх
підстав для задоволення позовних вимог
позивача про стягнення з відповідача
визначеної позивачем різниці між сумою
фактично виплаченого страхового
відшкодування та визначених позивачем
розміром збитків, завданих внаслідок
ДТП. Свою правову позицію суд мотивує
наступним. Так, наведене вище судом
чинне на час виникнення та існування
спірних правовідносин сторін цивільне
законодавство визначає порядок,
підстави та розміри відшкодування
винною особою збитків (шкоди), завданих
потерпілій особі. При цьому, законом
передбачена певна особливість
врегулювання тих деліктних
правовідносин, за якими шкода майну
потерпілої особи завдана внаслідок ДТП
транспортним засобом (джерелом
підвищеної небезпеки). Така
особливість полягає, зокрема, в участі
у врегулюванні правовідносин третьої
сторони - страховика (страхові
організації, що має право на здійснення
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів) власника транспортного
засобу, винного у заподіянні майнової
шкоди (пошкодженні транспортного
засобу) потерпілої особи. Такий
страховик, за умови обов'язкового за
законом попереднього укладення з
винним у ДТП власником авто
(страхувальником) договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
здійснює відшкодування в межах ліміту
своєї відповідальності завданої
страхувальником майнової шкоди
потерпілій особі (власнику іншого
транспортного засобу, пошкодженого з
вини страхувальника). За таких
обставин, згідно положень закону
покладення на застраховану винну у ДТП
особу обов'язку відшкодувати
потерпілому майнову шкоду можливе лише
у випадку обґрунтованої, законної
відмови страховика здійснити таке
відшкодування за свого страхувальника
або у випадку, якщо виплачене
страховиком страхове відшкодування
(страхова виплата) є меншою від розміру
фактично завданих збитків. В
останньому випадку на винну особу
(страхувальника) може бути покладено
обов'язок з відшкодування різниці між
страховою виплатою та розміром шкоди.
При цьому, в такому випадку розмір
здійсненої страхової виплати
(страхового відшкодування) має бути
максимально наближеним до
встановленого ліміту відповідальності
страховика і може бути зменшений лише
на розмір франшизи та/або розмір
відповідного податку (ст.36 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»).

Що стосується безпосередньо
правовідносин сторін по даній
цивільній справі, то в ході її розгляду
дійсно зайшов підтвердження факти ДТП
від 06 листопада 2012 року, яка сталася з
вини відповідача, і внаслідок якої
останнім завдано позивачу майнову
шкоду у вигляді пошкодження її
автомобіля «Лексус» д/н НОМЕР_1. Разом з
тим, цивільно-правова відповідальність
відповідача перед третіми особами на
час ДТП була застрахована ПАТ «СК «ПЗУ
Україна» із лімітом відповідальності
даного страховику в розмірі 50000
гривень. Після виникнення ДТП його
учасники своєчасно повідомили
страховика відповідача про факт ДТП,
подали необхідний пакет документів для
виплати страхового відшкодування
позивачу. За таких обставин, наявності
постанови суду із встановленням вини
відповідача у ДТП, страховиком (за
наслідками проведеного на його
замовлення огляду автомобіля «Лексус»
д/н НОМЕР_1 та складення звіту №2863-12
автотоварознавчого дослідження із
визначення вартості шкоди) визначено
розмір страхового відшкодування в сумі
13857,32 гривень, що не перевищує ліміту
відповідальності цього страховика (50000
гривень). Зазначену суму виплачено
позивачеві в розмірі 13747,34 гривень
шляхом перерахування на її рахунок за
вирахуванням податку. Отже, за цих умов
і обставин в суду відсутні підстави
вважати наявним у відповідача
обов'язок відшкодовувати позивачу
майнову шкоду, завдану позивачеві
пошкодженням її автомобіля «Лексус»
д/н НОМЕР_1 внаслідок ДТП від 06
листопада 2013 року, оскільки така шкода
фактично є відшкодованою ПАТ «СК «ПЗУ
Україна». До того ж, майнових претензій
сторона позивач до страховика в
судовому засіданні не висловила,
позовних вимог до нього не пред'явила,
хоча розмір визначеної таким страховим
і майнової шкоди і виплаченого
страхового відшкодування є значно
меншими від лімітів відповідальності
страховика. Натомість, визначений
позивачем в тексті її позову розмір
заподіяної їй матеріальної шкоди маже
повністю покривається лімітом
відповідальності страховика
відповідача ПАТ «СК «ПЗУ Україна»,
однак різницю між таким новим розміром
майнової шкоди та виплаченим страховим
відшкодуванням позивач безпідставно
просить стягнути виключно з
відповідача в розмірі 49765,03 гривень, що
задоволено бути не може.

Разом з тим, суд, вирішуючи позовні
вимог про стягнення матеріальної
шкоди, не приймає до уваги як належний
та достовірний доказ наведеного
позивачем в своєму позові розміру
шкоди в сумі 63112,37 гривень висновок
спеціаліста №2312 експертного
автотоварознавчого дослідження від 03
грудня 2012 року (а.с.12-14). Така оцінка
висновку спеціаліста як доказу
ґрунтується на тому, що в ході розгляду
справи судом з'ясована наявність у
автомобіля «Лексус» д/н НОМЕР_1 інших,
окрім спричинених ДТП від 06 листопада
2013 року, пошкоджень, які були виявлені
та оцінені у проведеному на замовлення
ПАТ «СК «ПЗУ Україна»
автотоварознавчому дослідженні
(а.с.119-122). Наданий же позивачем на
підтвердження більшого розміру
майнової шкоди висновок спеціаліста
№2312 не тільки містить даних щодо
спростування такої обставини, в ньому
відсутні посилання на дату, місце,
учасників та інші дані, які давали б
змогу ідентифікувати ДТП, внаслідок
якого автомобілю «Лексус» д/н НОМЕР_1
були спричинені пошкодження, вартість
усунення яких відновлювальним
ремонтом визначав експерт. Відтак, в
суду відсутні достатні та переконливі
підстави вважати, що вартість
відновлювального ремонту зазначеного
авто, наведена у наданому позивачем
висновку спеціаліста, дійсно
відповідає вартості усунення
пошкоджень авто, завданих саме
внаслідок ДТП від 06 листопада 2012 року з
вини відповідача. При цьому незгода
сторони позивача із розміром
матеріальної шкоди, визначеним у звіті
автотоварознавчого дослідження,
складеним за замовленням ПАТ «СК «ПЗУ
Україна», як в тексті позову, так і в
судовому засіданні мотивована
виключно формальним посиланням на
заниження такої суми, без подальшого
будь-якого обґрунтування та
підтвердження яким-небудь доказами, що
за змістом ст.60 ч.4 ЦПК України суд може
оцінити лише як припущення, на якому не
може ґрунтуватись судове рішення. До
того ж клопотань, заяв від сторони
позивача щодо призначення у справі
відповідної судової експертизи для
визначення дійсної вартості
матеріальної шкоди, завданої
автомобілю позивача внаслідок ДТП від
06 листопада 2012 року з вини відповідача,
до суду не надходило, в усному порядку
не заявлялось. За викладених вище
обставин в суду відсутні підстави і для
часткового задоволення позовних вимог
про стягнення з відповідача
матеріальної шкоди.

Не підлягають задоволенню і позовні
вимоги про стягнення з відповідача
моральної шкоди, оскільки вони
фактично бездоказовими, бо ґрунтуються
виключно на поясненнях представника
позивача в тексті позову та в судовому
засіданні. Суду ані до початку судового
засідання, ані під час його проведення
не було надано жодних доказів на
підтвердження факту спричинення такої
моральної шкоди позивачу та ознак
зовнішнього вирішення цієї шкоди, як то
підтвердження посилань сторони
позивача на нервовий стрес позивача,
докладання додаткових зусиль і пошук
коштів для організації позивачем свого
життя, ремонту автомобіля, витрачання
додаткових коштів із сімейного бюджету
на оренду іншого автомобіля тощо.

Таким чином, підсумовуючи
вищевикладене, суд приходить до
висновку про необхідність відмови у
задоволенні позову в повному обсязі.

Судові витрати у справі, враховуючи
положення ст.88 ЦПК України, а також
результат вирішення справи,
відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.11, 15, 16, 23, 629, 979, 980, 981, 999, 1166, 1167, 1187,
1188, 1194 ЦК України, ст.ст.3, 5, 6, 9, 12, 17, 21, 22,
28, 29, 33-36 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», ст.9 Закону
України «Про страхування», ст.ст.3, 10, 11,
57-61, 64, 88, 169, 208-210, 212-215, 218, 223 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_3 у задоволенні її позовних вимог
до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_4,
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «ПЗУ Україна», про
відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст.223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги через Кіровський
районний суд м. Дніпропетровська.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
Ф.Ф.
Маймур