Провадження № 2/359/2345/2014
Справа № 359/8812/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді -
Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі -
Дранник Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Борисполі Київської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
Бориспільського міськрайонного
управління юстиції в Київській
області, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору,
державний реєстратор прав на нерухоме
майно Реєстраційної служби
Бориспільського міськрайонного
управління юстиції Київської області
Гапоненко Сергія Васильовича та
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
про визнання договору купівлі-продажу
недійсним, скасування державної
реєстрації, витребування майна з
чужого незаконного володіння та
визнання права власності в порядку
спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

29.08.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась
до Бориспільського міськрайонного
суду Київської області з даним позовом,
в якому просила скасувати рішення
державного реєстратора Реєстраційної
служби Бориспільського міськрайонного
управління юстиції Київської області
від 20 березня 2014 року про державну
реєстрацію права власності на квартиру
АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, та визнання за
позивачем права власності на вказану
квартиру в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_9 року (а.с.1-4).

Після відкриття провадження в
цивільний справі позивач доповнила, а
представник позивача уточнив заявлені
позовні вимоги (а.с.77-80,173), та просять
суд: - визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1
укладений 23 липня 2014 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстрований в реєстрі за № 794;

- скасувати рішення приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, індексний номер 14629843 від 23
липня 2014 року та внесення до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
щодо об'єкта нерухомого майна, запису
за № 6427050 про реєстрацію права
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_3;

- скасувати рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Бориспільського
МРУЮ Київської області Гапоненко
Сергія Васильовича, індексний номер
11784679 від 20 березня 2014 року про державну
реєстрацію за ОСОБА_2 права власності
на квартиру АДРЕСА_1;

- витребувати з чужого незаконного
володіння, а саме від ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1;

- визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом на
квартиру АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_7,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року.

Свої уточнені позовні вимоги позивач
обґрунтовує наступним. 04 лютого 2014 року
внаслідок ДТП загинув син позивача
ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась
спадщина на двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1. Чоловік позивача ОСОБА_7
реалізував право на спадщину шляхом
звернення з заявою до нотаріуса.
ІНФОРМАЦІЯ_10 року чоловік позивача
ОСОБА_7 помер і не встиг отримати у
нотаріуса свідоцтво про право на
спадкову квартиру. Позивач стверджує,
що їй перейшло у спадщину право
зареєструвати право власності на
вказану квартиру в Реєстраційній
службі Бориспільського району
Київської області. Після смерті свого
чоловіка вона вчасно звернулась до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини, але не може оформити спадщину
сина ОСОБА_6 у нотаріуса.

Крім того, позивач стверджує, що
знайома її сина відповідач по справі
ОСОБА_2 вирішила відсудити згадану
квартиру і ще за життя чоловіка
позивача звернулась до суду з
надуманим позовом про визнання за нею
права власності. Позивач зазначає, що
рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 28 листопада 2013 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено,
проте рішенням колегії суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області
від 12 лютого 2014 року було визнано за
відповідачем ОСОБА_2 право власності на
квартиру АДРЕСА_1. За касаційної
скаргою позивача Вищий
спеціалізований суд України ухвалою
від 06 березня 2014 року зупинив виконання
рішення Апеляційного суду Київської
області від 12 лютого 2014 року в частині
вимог ОСОБА_2 про визнання права
власності на квартиру. Позивач також
зазначає, що за заявою відповідача
ОСОБА_2 від 18 березня 2014 року та на
підставі зазначеного рішення
Апеляційного суду Київської області
від 12 лютого 2014 року державним
реєстратором Реєстраційної служби
Бориспільського міськрайонного
управління юстиції Київської області
Гапоненком С.В. 20 березня 2014 року було
прийнято рішення і виготовлено Витяг з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності. Позивач також зазначає, що
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України від 04 червня 2014 року було
скасовано вищезгадане рішення
Апеляційного суду київської області
від 12 лютого 2014 року, а справа повернута
на новий розгляд до суду першої
інстанції, а також, що ухвалою
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 05 вересня 2014 року
позов ОСОБА_2 був залишений без
розгляду з підстав повторної неявки
позивача в судове засідання.

15 липня 2014 року позивач звернулась до
Реєстраційної служби Бориспільського
міськрайонного управління юстиції
Київської області із заявою про
скасування запису про реєстрації права
власності на квартиру за ОСОБА_2 у
зв'язку із скасуванням судового
рішення, що було підставою для
здійснення реєстраційних дій, проте
отримала відмову з пропозицією
вирішення спору в суді. Крім того,
позивач зазначає, що з метою
протиправного позбавлення її спадщини
відповідач ОСОБА_2 23 липня 2014 року
продала спірну квартиру відповідачу
ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу, що
був посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 та зареєстрований в
реєстрі за №794, яка в цей же день
прийняла рішення №14629843 і внесла до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно запис №6427050 про
реєстрацію права власності на спірну
квартиру за ОСОБА_3 Позивач стверджує,
що реєстрацією права власності на
спірну квартиру відповідачем ОСОБА_2 і
наступним укладенням договору
купівлі-продажу квартири на користь
відповідача ОСОБА_3, її було позбавлено
права на спадщину, яке підлягає захисту
в судовому порядку.

Представник позивача в судовому
засіданні повністю підтримав уточнені
позовні вимоги.

Третя особа державний реєстратор
реєстраційної служби Бориспільського
міськрайонного управління юстиції
Київської області Гапоненко С.В., що
представляє також за довіреністю
інтереси Бориспільського
міськрайонного управління юстиції
проти позов не заперечував, пояснив, що
прийняв рішення про реєстрацію права
власності на квартиру відповідно до
чинного законодавства, а також що
внесення до Державного реєстру запису
про скасування рішення державного
реєстратора може бути здійснено лише
на підставі рішення суду.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове
засідання повторно не з'явились, про
час та місце судового розгляду були
повідомлені належним чином, заперечень
проти позову не подали.

Третя особа приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 в судове засідання не
з'явилась, подала до суду письмові
пояснення від 05 листопада 2014 року,
відповідно до яких просила справу
розглянути в її відсутність. Згідно з
поданими письмовими поясненнями третя
особа вважає, що з її боку, як нотаріуса,
не було допущено порушень Цивільного
кодексу України, Закону України «Про
нотаріат» та Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України.
Третя особа також зазначила, що нею,
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу 23.07.2014
року за реєстровим номером 794 був
посвідчений договір купівлі-продажу
квартири за АДРЕСА_1, сторонами за яким
були: «Продавець» - ОСОБА_2, «Покупець» -
ОСОБА_3, а документом, що посвідчує
право власності «Продавця» ОСОБА_2,
було рішення Апеляційного суду
Київської області по справі №22-ц/780/980/14
від 12.02.2014 року, яке набрало законної
сили 12 лютого 2014 року. Третя особа також
зазначає, що правовстановлюючий
документ відповідав вимогам чинного
законодавства, а право власності на
квартиру було зареєстровано в
Державному реєстрі речових прав за
№5049973 від 18.03.2014 року, що
підтверджувалося Витягом з Державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності за
індексним номером 19304785 від 20.03.2014 року.
Крім того, при посвідчення договору
купівлі-продажу, було встановлено
дійсність намірів сторін, їх
волевиявлення, відсутність заперечень
щодо жодної з умов договору;
встановлено особи сторін; перевірено
відсутність заборони на відчуження та
арешту та отримані витяги з Державних
реєстрів, а також проведена державна
реєстрація права власності відповідно
до ст.182 ЦК України. Як нотаріус вона не
несе відповідальність у разі, якщо
особа, яка звернулась до нотаріуса за
вчиненням нотаріальної дії, подала
неправдиву інформацію, недійсні або
підроблені документи, не заявила про
відсутність чи наявність осіб, прав чи
інтересів яких може стосуватись
нотаріальна дія (а.с.93-94)

Відповідно до вимог ст.ст.169, 224
Цивільного процесуального кодексу
України суд постановив ухвалу про
заочний розгляд справи, проти такого
вирішення справи представник позивача
не заперечує.

Заслухавши пояснення представника
позивача, третьої особи державного
реєстратора реєстраційної служби
Бориспільського міськрайонного
управління юстиції Гапоненка С.В.,
дослідивши письмові матеріали справи,
матеріали спадкової справи №239 за 2012
рік після смерті ОСОБА_6 та спадкової
справи №311 за 2013 рік після смерті
ОСОБА_7, даючи оцінку усім дослідженим в
судовому засіданні письмовим доказам,
суд прийшов до переконання, що позовні
вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_9 року помер ОСОБА_6 у віці 30
років, про що в Книзі реєстрації
смертей Виконавчого комітету
Кіровської сільської ради
Бориспільського району Київської
області 14 лютого 2012 року було зроблено
відповідний актовий запис 2012 року
(а.с.9,134-зворот).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась
спадщина до складу якої увійшла в тому
числі квартира АДРЕСА_1 яка належала
спадкодавцю на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 30 червня
2011 року, посвідченого державним
нотаріусом Бориспільської міської
державної нотаріальної контори
Київської області, реєстровий №3-155,
зареєстрованим в Комунальному
підприємстві «Бориспільське бюро
технічної інвентаризації» 08.07.2011 року,
реєстраційний номер 3642466 (а.с.11,12,137).

Згідно з довідкою №595, виданої 13.06.2013
року Виконавчим комітетом Кіровської
сільської ради Бориспільського району
Київської області, ОСОБА_6 був
зареєстрований та постійно проживав в
АДРЕСА_2 з 2007 року по день смерті 04.02.2012
року в складі сім'ї: ОСОБА_7, 1956 року
народження, - голова двору, ОСОБА_1, 1960
року народження, дружина, ОСОБА_11, 1979
року народження (а.с.135).

З матеріалів спадкової справи №239 за 2012
рік після смерті ОСОБА_6, відкритої в
Бориспільській районній державній
нотаріальній конторі Головного
управління юстиції у Київській
області, встановлено, що 15 червня 2012
року його батько ОСОБА_7 звернувся до
Бориспільської районної державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_6, право на спадщину за законом
якого підтверджується повним витягом з
державного реєстру актів цивільного
стану громадян щодо актового запису
про народження №8 від 27.06.2012 року
та записом акту про народження №31 від
23.12.1981 року (а.с.133,139-141).

Згідно з інформаційною довідкою зі
Спадкового реєстру (заповіти/спадкові
договори)за №30782330 від 5.06.2012 року, яку
надала Бориспільська районна державна
нотаріальна контора, інформація щодо
заповіту ОСОБА_6 у Садковому реєстрі
відсутня (а.с.135-зворот).

Крім того, з матеріалів вказаної
спадкової справи встановлено, що
позивач ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_5, мати
померлого спадкодавця ОСОБА_6, 27.06.2012
року звернулась до Бориспільської
районної державної нотаріальної
контори із письмовою заявою, в якій
відмовилась від належної їй частки
спадщини на користь батька спадкодавця
- ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.133-зворот).

Як вбачається з дослідженої зазначеної
спадкової справи відповідач
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_7, також звернулась
до Бориспільської районної державної
нотаріальної контори із письмовою
заявою від 06 липня 2013року, в якій
зазначила, що приймає спадщину, яка
залишилась після смерті її цивільного
чоловіка ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_9
року (а.с.134).

04 серпня 2012 року відповідач ОСОБА_2
повторно звернулась до Бориспільської
районної державної нотаріальної
контори із письмовою заявою, в якій
повідомляла, що вона звернулась до
Бориспільського міськрайонного суду
із позовом до ОСОБА_7 про встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу
та визнання права власності на
квартиру АДРЕСА_1 та просила не
видавати свідоцтва про право на
спадщину за законом спадкоємцям
померлого ОСОБА_6 до закінчення
розгляду цивільної справи (а.с.142).

Рішенням Бориспільського
міськрайоного суду Київської області
від 28 листопада 2013 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 про визнання
права власності на квартиру було
відмовлено (а.с.16-17).

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Київської області від 12 лютого 2014 року
було задоволено апеляційну скаргу
ОСОБА_2, рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 28 листопада 2013 року скасовано та
ухвалено нове, яким позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено, встановлено факт
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_12 від
грудня 2099 року до дня смерті ОСОБА_12
ІНФОРМАЦІЯ_9 року, а також визнано за за
відповідачем ОСОБА_2 право власності на
квартиру АДРЕСА_1 (а.с.18-21).

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України від 06 березня 2014 року було
зупинено виконання рішення
Апеляційного суду Київської області
від 12 лютого 2014 року в частині вимог
ОСОБА_2 про визнання права власності на
квартиру (а.с.22).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України від 04 червня 2014 року касаційну
каргу ОСОБА_1 задоволено частково,
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 28 листопада 2013 року та рішення
колегії судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Київської
області від 12 лютого 2014 року скасовано,
справу передано на новий розгляд до
суду першої інстанції (а.с.24-30).

Згідно з вимогами ч.1 ст.349 ЦПК України
рішення і ухвала суду касаційної
інстанції набирають законної сили з
моменту їх оголошення.

Відповідно до ч.2 вказаної статті з
моменту оголошення рішення або ухвали
судом касаційної інстанції скасовані
рішення та ухвали суду першої або
апеляційної інстанції втрачають
законну силу.

Ухвалою Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 05 вересня 2014 року позов ОСОБА_2 у
вищевказаній справі був залишений без
розгляду у зв'язку з повторною неявкою
позивача ОСОБА_2 в судове засідання
(а.с.82).

Проте, після зупинення Вищим
спеціалізованим судом України
виконання рішення Апеляційного суду
Київської області від 12 лютого 2014 року,
на підставі зазначеного рішення, яким
визнано за ОСОБА_2 право власності на
спірну квартиру, за заявою
відповідачки ОСОБА_13 державним
реєстратором Реєстраційної служби
Бориспільського міськрайонного
управління юстиції Київської області
Гапоненком С.В. 20 березня 2014 року було
прийнято рішення №11784679 про державну
реєстрацію права власності і
виготовлено Витяг з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності №19304785
(а.с.67-зворот,а.с.100).

23 липня 2014 року відповідач ОСОБА_2
продала спірну квартиру відповідачу
ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу
квартири, що був посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 та
зареєстрований в реєстрі за №794 (а.с.95).

За змістом п.2 вказаного договору
купівлі-продажу квартири квартира, що
відчужується, належить Продавцю -
ОСОБА_2 на підставі Рішення
Апеляційного суду Київської області по
справі №22-ц/780/980/14 від 12.02.2014 року, яке
набрало законної сили 12 лютого 2014 року.
Право власності на зазначену квартиру
зареєстроване в Державному реєстрі
речових прав за №5049973 від 18.03.2014 року, що
підтверджується Витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності за
індексним номером 19304785 від 20.03.2014 року.

Крім того, за змістом п.п.5,6 договору
купівлі продажу продавець, стверджує, в
тому числі, що квартира, яка є
предметом цього договору, на момент
його укладання в спорі і під забороною
(арештом) не перебуває, прав щодо неї у
третіх осіб не має, а також, що
внаслідок купівлі-продажу зазначеної
квартир, не буде порушено прав і
законних інтересів інших осіб.

Однак, як встановлено зі змісту
вказаного договору купівлі-продажу
судом встановлено, що відповідачам
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було відомо про те, що
право власності на квартиру було
набуто продавцем ОСОБА_2 на підставі
рішення Апеляційного суду Київської
області від 12 лютого 2014 року, копія
якого була надана приватному нотаріусу
ОСОБА_5 для укладення договору (а.с.96-99),
а отже було відомо про те, що щодо
вказаної квартири існує спір між
відповідачем ОСОБА_2 та позивачем
ОСОБА_1

23 липня 2014 року приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 прийняла рішення №14629843 і
внесла до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно запис №6427050 про
реєстрацію права власності на спірну
квартиру АДРЕСА_1 за відповідачем
ОСОБА_3, що підтверджується
Інформаційної довідкою з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
№27812334 від 08.10.2014 року (а.с.67-68).

Частиною 2 ст.328 ЦК України передбачено,
що право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Таким чином, на момент укладення
договору вищезазначеного
купівлі-продажу квартири рішення суду,
на підставі якого позивач набула право
власності на спірну квартиру АДРЕСА_1,
втратило свою законну силу ,а отже у
позивача не було права відчужувати
зазначене нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.330 ЦК України, якщо
майно відчужене особою, яка не мала на
це права, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо
відповідно до статті 388 цього Кодексу
майно не може бути витребуване у нього.

Так, відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст.388 ЦК
України, якщо майно за відплатним
договором придбане в особи, яка не мала
права його відчужувати, про що набувач
не знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у разі, якщо
майно: вибуло з володіння власника або
особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

Верховний Суд України в своїх
постановах правових позиціях,
викладених у постанові від 16 квітня 2014
року, зазначає, що за змістом цієї норми
закону (ч.1 ст.388 ЦК України) майно, яке
вибуло з володіння власника на
підставі рішення суду, ухваленого щодо
цього майна, але в подальшому
скасованого, вважається таким, що
вибуло з володіння власника поза його
волею.

Відповідно до правових позиції
Верховного Суду України, наведених у
постанові від 23 січня 2013 року у справі
№6-164цс12 в спадкоємця, який у
встановленому законом порядку прийняв
спадщину, права володіння та
користування спадковим майном
виникають з часу відкриття спадщини.
Такий спадкоємець може захищати свої
порушені права володіння та
користування спадковим майном
відповідно до глави 29 ЦК України
(Захист права власності, до якої
входить ст.388 ЦК Украни). Якщо у складі
спадщини, яку прийняв спадкоємець, є
нерухоме майно, право розпорядження
нерухомим майном виникає в нього з
моменту державної реєстрації цього
майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України, яка на даний
час виключена). Спадкоємець, який
прийняв у спадщину нерухоме майно, ще
до його державної реєстрації має право
витребовувати це майно від його
добросовісного набувача з підстав,
передбачених ст. 388 ЦК України, зокрема
у разі, якщо воно вибуло з володіння
спадкодавця поза волею останнього.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
спадкоємецею за законом майна ОСОБА_7,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 року та у
визначений законом шестимісячний
термін звернулась із заявою про
прийняття спадщини до Бориспільської
районної державної нотаріальної
контори, що підтверджується
матеріалами дослідженої в судовому
засіданні спадкової справи №311 за 2013
рік (а.с.146-171).

Інших спадкоємців за законом, які
прийняли спадщину відсутні (а.с.152-153).
Заповіт спадкодавцем ОСОБА_7 не
складався (а.с.149).

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

З досліджених в судовому засіданні
письмових доказів встановлено, що
постановою державного нотаріуса
Бориспільської районної державної
нотаріальної контори від 16 вересня 2014
року №1814/02-31 позивачу ОСОБА_6
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на спірну
квартиру ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_9 року, спадкоємцем якої був
його батько ОСОБА_7, який прийняв
спадщину, але не оформив своїх
спадкових прав і помер ІНФОРМАЦІЯ_10
року, у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документа щодо
належності цього майна спадкодавцеві
(а.с.170-зворот-171).

Відповідно до ч.1 ст.396 ЦК України особа,
яка має речове право на чуже майно, має
право на захист цього права, у тому
числі і від власника майна, відповідно
до положень глави 29 цього Кодексу.

Саттею 392 ЦК України також передбачено,
що власник майна може пред'явити позов
про визнання його права власності, якщо
це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Крім того, листом від 28.07.2014 року за
№03-15/539 Реєстраційної служби
Бориспільського міськрайонного
управління юстиції Київської області
позивачу ОСОБА_1 на її звернення від
15.07.2014 року роз'яснено, що скасування
права власності відбувається у
відповідності до вимог чинного
законодавства, Закону України «Про
державну реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»,
Постанови Кабінету Міністрів України
№868 від 17.10.2013 року (а.с.31-33).

Так, за змістом п. 2 «Порядку державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№868 від 17.10.2013 року, державну реєстрацію
прав шляхом внесення записів до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно (далі - Державний реєстр
прав) проводять орган державної
реєстрації прав та нотаріус як
спеціальний суб'єкт, на якого
покладаються функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно
(далі - нотаріус).

Орган державної реєстрації прав
проводить в тому числі, державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно за місцем розташування такого
майна.

Нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію
з нерухомим майном, проводить державну
реєстрацію прав, набутих виключно у
результаті вчинення такої дії.

Відповідно до вимог п. 23 Порядку датою і
часом державної реєстрації речових
прав вважаються дата і час реєстрації
заяви в базі даних про реєстрацію заяв
і запитів.

За змістом п.п.25, 26 Порядку після
внесення записів до Державного реєстру
прав державний реєстратор формує витяг
з Державного реєстру прав та оформляє
його у двох примірниках. Орган
державної реєстрації прав, нотаріус не
пізніше наступного робочого дня з
моменту прийняття рішення про державну
реєстрацію прав видає особисто
заявникові або надсилає поштою з
описом вкладення витяг з Державного
реєстру прав, свідоцтво (в разі його
формування) та документи, що подавалися
заявником для проведення державної
реєстрації прав, одним із способів,
зазначеним у заяві.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.19 Закону
України «Про державну реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація прав
проводиться на підставі рішень судів,
що набрали законної сили.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону разі
скасування на підставі рішення суду
рішення про

державну реєстрацію прав до Державного
реєстру прав вноситься запис про
скасування державної реєстрації прав.

З урахуванням вищенаведених
встановлених в судовому засіданні
фактичних обставин справи та вимог
чинного законодавства, суд прийшов до
переконання, що заявлені позивачем
ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають
задоволенню, оскільки позивач як
спадкоємець ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_10 року та не встиг оформити
право на спадкову квартиру АДРЕСА_1, яку
він успадкував після смерті ОСОБА_6,
успадкувала усі майнові права, що
належали ОСОБА_7 на день смерті, в тому
числі право на спірну квартиру, в
зв'язку з чим вправі витребувати її від
відповідача ОСОБА_3 за правилами ст..388
ЦК України.

З метою повного захисту прав позивача
договір купівлі-продажу квартири, на
підставі якого була здійснена
реєстрація права власності на спірну
квартиру за відповідачем ОСОБА_3,має
бути визнаний недійсним, а оспорювані
позивачем рішення про державну
реєстрацію речових прав на спірну
квартиру за відповідачами ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 підлягають скасуванню, оскільки
реєстрацією права власності на спірну
квартиру за відповідачем ОСОБА_2 і
наступним укладенням договору
купівлі-продажу квартири на користь
відповідача ОСОБА_3 та реєстрацією
права власності на спірну квартиру за
відповідачем ОСОБА_3, позивача ОСОБА_1
було позбавлено права на спадщину, яке
підлягає захисту в судовому порядку.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

Відповідно до ч.1 та 3 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Судові витрати по дані справі, понесені
позивачем, складає судовий збір 243
гривні 60 копійок, сплачений при
зверненні з позовом до суду, та судовий
збір на загальну суму 243 гривні 60
копійок за подачу заяви про
забезпечення позову та заяви про
забезпечення доказів (а.с.1,34,60),
підлягають стягненню з відповідачів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача в
рівних частках. Крім того, враховуючи,
що вартість відшукуваного майна згідно
Висновку про незалежну оцінку
вартості, наведеного в п.3 договору
купівлі-продажу квартири від 23.07.2014
року складає 465401 гривень (а.с.-95),
різниця недоплаченого позивачем
судового збору в сумі 3410 гривень 40
копійок (3654грн.-243,60грн.=3410,40грн.)
підлягає стягненню з відповідачів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави в
рівних частках.

На підставі викладеного, керуючись
ст.10, 11, 60, 61, 88,169, 209, 212, 214, 215,224-226
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1
укладений 23 липня 2014 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстрований в реєстрі за № 794.

Скасувати рішення приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, індексний номер 14629843 від 23
липня 2014 року та внесення до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
щодо об'єкта нерухомого майна, запису
за № 6427050 про реєстрацію права
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_3.

Скасувати рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Бориспільського
МРУЮ Київської області Гапоненко
Сергія Васильовича, індексний номер
11784679 від 20 березня 2014 року про державну
реєстрацію за ОСОБА_2 права власності
на квартиру АДРЕСА_1.

Витребувати з чужого незаконного
володіння, а саме від ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом на
квартиру АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_7,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1 судові
витрати в сумі по 243 гривні 60 копійок з
кожного.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, судовий збір на користь
держави в сумі по 1705 гривень 20 копійок з
кожного.

Рішення суду може бути переглянуто
Бориспільським міськрайонним судом
Київської області за заявою
відповідача, поданою протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення, а
також на рішення суду може бути подана
апеляційна скарга позивачем
Апеляційному суду Київської області
через Бориспільський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які не були
присутні під час оголошення судового
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу на протязі десяти днів з моменту
отримання копії судового рішення.

Суддя
І.В.
Муранова-Лесів