Провадження №2/761/7805/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

03 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Макаренко І.О.

при секретарі
Нечипорук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Боспор-Інвест»,
публічного акціонерного товариства
«Чорноморський банк розвитку та
реконструкції» про визнання договору
недійсним, суд

в с т а н о в и в :

Позивач звернулися до суду з позовом, в
якому просить визнати недійсним
договір про відступлення права вимоги
та відступлення прав кредитора,
посилаючись на те, що між ним та ПАТ
«Чорноморський банк розвитку та
реконструкції» укладено кредитний
договір № 1302/251/124 від 24.03.2008 року,
відповідно до якого позивач отримав
споживчий кредит у розмірі 250000 грн. зі
строком повернення до 25.03.2013 року зі
сплатою 18% річних за користування
кредитом. Позивач належно виконав свої
зобов'язання за кредитним договором.

31.07.2014 року позивачем отримано
повідомлення від ПАТ «Чорноморський
банк розвитку та реконструкції» про
відступленні права вимоги на користь
ТОВ «Боспор-Інвест» на підставі
договору про відступлення права вимоги
та відступлення прав кредитора від
17.06.2014 року, укладеного між ПАТ
«Чорноморський банк розвитку та
реконструкції» та ТОВ «Боспор-Інвест».
В повідомленні банком вказано, що
зобов'язання боржника від первісного
кредитора до нового кредитора
визначено в розмірі 199800,00 грн. у зв'язку
з чим ця сума підлягає сплаті
позичальником новому кредитору.

Вважає, що предметом договору про
відступлення права вимоги та
відступлення прав кредитора є грошові
зобов'язання позивача перед
відповідачем, яких фактично не існує,
чим штучно створюються передумови для
виникнення спірних правовідносин щодо
умов та порядку погашення позивачем
неіснуючої заборгованості, тому
просить визнати договір недійсним.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, посилаючись
на обставини, викладені в ньому та
просив його задовольнити в повному
обсязі, проти винесення заочного
рішення не заперечував.

Представники відповідачів в судове не
з'явилися, про причини неявки суд не
повідомили, про час та місце розгляду
справи повідомлені в установленому
законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

24.03.2008 р. позивач уклав з відповідачем
ПАТ «Чорноморський банк розвитку та
реконструкції» кредитний договір №
1302/251/124, відповідно до якого позивач
отримав споживчий кредит у розмірі 250000
грн. зі строком повернення до 25.03.2013
року зі сплатою 18% річних за
користування кредитом (а.с. 14-16).

17 червня 2014 року між ПАТ «Чорноморський
банк розвитку та реконструкції» та ТОВ
«Боспор-Інвест» укладено договір про
відступлення права вимоги та
відступлення прав кредитора, за яким
ПАТ «Чорноморський банк розвитку та
реконструкції» передав ТОВ
«Боспор-Інвест» право вимоги за
кредитними зобов'язаннями своїх
боржників, в тому числі за кредитами
позивача (а.с. 32-33).

18 червня 2014 року відповідач направив
позивачу повідомлення про
відступлення права вимоги та про
відступлення права кредитора (а.с.31,35)

В судовому засіданні встановлено, що на
день звернення до суду у позивача
виникла заборгованість за кредитним
договором, яка на день розгляду справи
не погашена. Дані обставини не
заперечувалися представником
позивача.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги),
згідно з ст. 514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав.

Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України
правочин щодо зміни кредитора у
зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові.

Договір про відступлення права вимоги
та прав кредитора, укладений 17 червня
2014 року між ПАТ «Чорноморський банк
розвитку та реконструкції» та ТОВ
«Боспор-Інвест», вчинений у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1ст. 515 ЦК України заміна
кредитора не допускається у
зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з
особою кредитора, зокрема у
зобов'язаннях про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю.

Судом встановлено, що зобов'язання, які
виникли між сторонами не є
зобов'язаннями, які нерозривно
пов'язані з особою кредитора.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач отримав повідомлення від
відповідача про відступлення права
грошової вимоги та відступлення прав
кредитора. Дані обставини не
заперечувалися представником
позивача.

За вказаних обставин, висновки
позивача щодо протиправного придбання
права вимоги на виконання зобов'язань у
грошовій формі права вимоги за
договором кредиту є безпідставним.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Згідно п.8 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 6.11.2009 року "Про
судову практику про визнання
правочинів недійсними" відповідно до
частини першої статті 215 ЦК підставою
недійсності правочину є недодержання
стороною (сторонами) вимог, які
встановлені статтею 203 ЦК, саме на
момент вчинення правочину.

Належних та допустимих доказів на
підтвердження факту суперечності
договору про відступлення права вимоги
та відступлення прав кредитора актам
цивільного законодавства чи його
нікчемності матеріали справи не
містять.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, керуючись п.8
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 6.11.2009 року "Про судову
практику про визнання правочинів
недійсними", ст.ст. 22, 215, 216, 230, 512, 513, 514, 515
ЦК України, ст. ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Боспор-Інвест», публічного
акціонерного товариства
«Чорноморський банк розвитку та
реконструкції» про визнання договору
недійсним - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: