Справа № 333/6805/14-ц
Пр. № 2-о/333/2691/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2014 р.
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі:

головуючого - судді
Кулик В.Б.,

при секретарі
Довгаль А.Г.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1, представника відповідача
Хоролець О.О., розглянувши у відкритому
судовому засіданні, в залі суду в м.
Запоріжжі, цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Комунальної установи
«Запорізька обласна клінічна лікарня»
Запорізької обласної ради про захист
особистого немайнового права, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
КУ «Запорізька обласна клінічна
лікарня» ЗОР про захист особистого
немайнового права, посилаючись на те,
що з 04.07.2014 року по 15.07.2014 року у зв'язку з
працевлаштуванням до слідчого
ізолятора Запорізької області, він
проходив обстеження у КУ «Запорізька
обласна клінічна психіатрична
лікарня» ЗОР. Відповідно до епікризу
F-0.00 від 16.07.2014 року ОСОБА_3 виписався з
лікарні з діагнозом «даних щодо
порушення психічної діяльності не
виявлено».

26.04.2013 року на запит Центру
психологічної допомоги та
професійного психофізіологічного
відбору сектора медичного
забезпечення УМВС України в
Запорізькій області, відповідачем
надано витяг з виписки історії хвороби,
підписаний лікарем-психіатром
Степурою Ю.А., в якому поставлений
діагноз: переніс ситуаційну
поведінкову реакцію.

Однак, зазначене у вище вказаному
витязі, не відповідає фактичним
обставинам, оскільки з 06.02.2013 року по
08.02.2013 року ОСОБА_3 знаходився на
лікуванні в неврологічному відділенні
№ 1 КУ «Запорізька обласна клінічна
лікарня» ЗОР через болі у шлунку. З
лікарні був виписаний з діагнозом
«Ситуаційна реакція. Отруєння
лікарськими препаратами (но-шпа;
анальгін; валідол)». Позивач зазначає,
що через сильні болі у нозі він випив
препараті, які знеболили ногу, але і
призвели до отруєння організму. Наміру
скоїти суїцид у позивача не було.

Інформація надана відповідачем Центру
психологічної допомоги та
професійного психофізіологічного
відбору сектора медичного
забезпечення УМВС України в
Запорізькій області є недостовірною та
перешкоджає реалізації особистого
права позивача на вибір роду занять,
тому він змушений звернутися до суду за
захистом своїх порушених прав.

У судовому засіданні представник
позивача просив задовольнити позов у
повному обсязі, обґрунтовуючи його
обставинами, викладеними у позовній
заяві.

Представник відповідача в
судовому засіданні проти задоволення
позову не заперечувала.

Суд, заслухавши пояснення осіб,
які беруть участь у справі, вивчивши
матеріали справи, дослідивши письмові
докази, вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
виписки з історії хвороби № 2609, ОСОБА_3
з 06.02.2013 року по 08.02.2013 року знаходився у
неврологічному відділенні № 1
Комунальної установи «Запорізька
обласна клінічна лікарня» Запорізької
обласної ради з діагнозом: «Ситуаційна
реакція. Отруєння лікарськими
препаратами (но-шпа; анальгін; валідол)
06.02.2013 року» (а.с. 7).

Як вбачається з витягу з виписки
історії хвороби № 2609, підписаного
лікарем-психіатром Степурою Ю.А., та
наданого відповідачем на запит від
24.04.2013 року Центра психологічної
допомоги та професійного
психофізіологічного відбору сектора
медичного забезпечення УМВС України в
Запорізькій області, ОСОБА_3 при огляді
лікарем-психіатром від 08.02.2013 року
скарг не пред'являє, критично ставиться
до скоєного суіциїдального намагання:
«скоїв дурницю, більше так не буду»,
когнітивних, афективних порушень не
має. Встановлено діагноз: переніс
ситуаційну поведінкову реакцію,
лікування не потребує (а.с. 5).

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 277
Цивільного кодексу України фізична
особа, особисті немайнові права якої
порушено внаслідок поширення про неї
та (або) членів її сім`ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.
Якщо недостовірна інформація
міститься у документі, який прийняла
(видала) юридична особа, цей документ
має бути відкликаний.

Відповідно до висновку акту
судово-психіатричного експерту від
24.10.2014 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
хронічне психічне захворювання не
страждав і на теперішній час не
страждає. Необережний прийом
позивачем лікарських препаратів для
знеболення ноги міг бути оцінений
лікарями як намір вчинити суїцид, у
зв'язку з чим психіатричний діагноз
08.02.2014 року був виставлений помилково
(а.с. 23-28).

За таких обставин, враховуючи вище
вказаний висновок, суд вважає, що
позовні вимоги позивача є
обґрунтованими, підтверджуються
матеріалами справи та підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 277 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 11, 59, 60, 208, 209,
212, 214-215, 292, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Комунальної установи
«Запорізька обласна клінічна лікарня»
Запорізької обласної ради про захист
особистого немайнового права -
задовольнити.

Визнати недостовірною інформацію,
викладену у витязі з виписки історії
хвороби № 2609, підписану
лікарем-психіатром Степурою Ю.А., а
саме: «Критично ставиться до скоєного
суіциїдального намагання: скоїв
дурницю, більше так не буду»,
відкликати з Центру психологічної
допомоги та професійного
психофізіологічного відбору сектора
медичного забезпечення УМВС України в
Запорізькій області лист № 3206 від
26.04.2013 року з додатком: витягом з
виписки історії хвороби.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
В.Б. Кулик