Справа № 369/5710/14-ц Головуючий у І
інстанції Ковальчук Л.М. Провадження №
22-ц/780/6563/14 Доповідач у 2
інстанції Березовенко Р.В.Категорія 1
УХВАЛА

Іменем України

01 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Воробйової Н.С., Верланова
С.М.,при секретарі:Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Києво - Святошинського
районного суду Київської області від 08
жовтня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Петрівської
сільської ради Києво - Святошинського
району Київської області, треті особи:
Управління Держземагенства у Києво -
Святошинському районі Київської
області, Реєстраційна служба Києво -
Святошинського районного управління
юстиції, приватний нотаріус Києво -
Святошинського районного
нотаріального округу ОСОБА_7 про
визнання права власності на спадкове
майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_6, Петрівської
сільської ради Києво - Святошинського
району Київської області, треті особи:
Управління Держземагенства у Києво -
Святошинському районі Київської
області, Реєстраційна служба Києво -
Святошинського районного управління
юстиції, приватний нотаріус Києво -
Святошинського районного
нотаріального округу ОСОБА_7 про
визнання права власності на спадкове
майно.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_5
зазначав, що його баба ОСОБА_8 проживала
за адресою: АДРЕСА_1, у приватному
будинку. За час свого проживання на все
своє майно на його ім'я вона склала
заповіт.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_8 померла і
після її смерті залишилось спадкове
майно, а саме жилий будинок по АДРЕСА_1,
де він в даний час проживає, та земельна
ділянка для обслуговування будинку
розміром 0,24 га.

В даному будинку його баба проживала і
користувалась вказаною земельною
ділянкою з 1954 року. Свій будинок вона
зареєструвала в бюро технічної
інвентаризації, що підтверджується
технічним паспортом на даний будинок, а
рішенням від 22 жовтня 1993 року XV сесією 1
скликання їй передано безкоштовно у
приватну власність земельну ділянку
для обслуговування будинку площею 0,24
га, що підтверджується відповідною
відміткою у її паспорті. Тому вона
вважала, що є власником будинку і
земельної ділянки.

Після її смерті він звернувся із заявою
до приватного нотаріуса ОСОБА_7 про
прийняття спадщини. Спадкоємець першої
черги ОСОБА_6, що є відповідачем у
справі, подала нотаріусу заяву про
відмову від спадщини, а тому він є
єдиним спадкоємцем на майно його баби
після її смерті.

Згідно повідомлення приватного
нотаріуса ОСОБА_7 нотаріус не може
видати свідоцтво про право на спадщину,
оскільки відсутні правовстановлюючі
документи, а тому було рекомендовано по
визнанню права власності на спадкове
майно звернутись до суду.

Просив визнати за ним право власності
на спадкове майно - житловий будинок з
господарськими будівлями і земельну
ділянку розміром 0,24 га для
обслуговування жилого будинку і
прибудинкової території по АДРЕСА_1,
Києво-Святошинського району Київської
області після смерті ОСОБА_8, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року; зобов'язати
Петрівську сільську раду
Києво-Святошинського району Київської
області видати державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку розміром 0,24 га для
обслуговування будинку і
прибудинкової території по АДРЕСА_1,
Києво-Святошинського району Київської
області.

Рішенням Києво - Святошинського
районного суду Київської області від 08
жовтня 2014 року позовні вимоги
задоволено частково. Визнано за ОСОБА_5
право власності на жилий будинок
літерою «А» за АДРЕСА_1 Київської
області, житловою площею 43,4 кв.м.,
загальною площею 76,4 кв.м., в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_8 В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, що мають значення
для справи, які суд вважав
встановленими, просить рішення суду
першої інстанції в частині відмови в
задоволені позовних вимог про визнаня
за ним права власності на спадкове
майно - земельну ділянку розміром 0,24 га
для обслуговування жилого будинку і
прибудинкової території по АДРЕСА_1,
Києво-Святошинського району Київської
області після смерті ОСОБА_8, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року та
зобов'язання Петрівську сільську раду
Києво-Святошинського району Київської
області видати державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку розміром 0,24 га для
обслуговування будинку і
прибудинкової території по АДРЕСА_1,
Києво-Святошинського району Київської
області -скасувати, та ухвалити в цій
частині нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України рішення
має відповідати в тому числі на
наступні питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 3) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
згідно свідоцтва про смерть від
ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_8, яка
доводилась бабою позивачу у справі
ОСОБА_5 Після її смерті відкрилася
спадщина, і із заявою про прийняття
якої звернувся 24 травня 2013 року ОСОБА_5
до приватного нотаріуса
Києво-Святошинського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_7

27 липня 2011 року ОСОБА_8 склала заповіт,
за яким все своє майно, що буде належати
їй на день її смерті, де б воно не
знаходилось і з чого б воно не
складалось, а також все те, на що вона за
законом буде мати право, заповіла
ОСОБА_5

Згідно матеріалів інвентаризаційної
справи № 756, заведеної КП «Бюро
технічної інвентаризації
Києво-Святошинської районної ради
Київської області» на ОСОБА_8, право
власності на жилі будинки, що
розташовані в АДРЕСА_1 не
зареєстроване.

За результатами поточної
інвентаризації встановлено, що по
житловому будинку літ. «А» загальна
площа становить 76,4 кв.м., житлова площа -
43,4 кв.м.; по житловому будинку літ. «Б»
(самочинно збудований) загальна площа
становить 129,1 кв. м., житлова площа - 64,5
кв.м.. На земельній ділянці також
розташовані наступні господарські
будівлі та споруди: сарай літ. «В»,
гараж літ. «Г», погріб літ. «Д»,
вбиральня літ. «Е», огорожа 1-5 та
вигрібна яма І.

Відповідно до листа Петрівської
сільської ради Києво - Святошинського
району Київської області від 04
листопада 2013 року № 733, на день смерті
ОСОБА_8 згідно погосподарської книги
будинок по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_8.
Земельна ділянка за вказаним
домоволодінням на час смерті ОСОБА_8
рахувалась в розмірі 0,24 га.

На ім'я ОСОБА_8 був складений станом на 28
листопада 2008 року технічний паспорт на
житловий будинок індивідуального
житлового фонду по АДРЕСА_1, Києво -
Святошинського району, Київської
області, де зазначено житловий будинок
літ. «А», 1958 року забудови.

Згідно наявної в матеріалах копії
будинкової книги прописки громадян, що
проживають в АДРЕСА_1, вказано, що
головою господарства є ОСОБА_8, яка
постійно була прописана в будинку з 29
січня 1952 року.

28 жовтня 2013 року і 07 жовтня 2014 приватним
нотаріусом Києво-Святошинського
районного нотаріального округу ОСОБА_7
відмовлено ОСОБА_5 у видачі свідоцтва
про право на спадщину на земельну
ділянку і жилий будинок, оскільки право
власності на будинок не зареєстровано
і не надано правовстановлюючого
документу на земельну ділянку, що
підтверджуються копією спадкової
справи № 8/2013 до майна померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_8, заведеної
приватним нотаріусом
Києво-Святошинського районного
нотаріального округу ОСОБА_7

Тому, позивач ОСОБА_5 (серед інших
позовних вимог) просив визнати за ним
право власності на земельну ділянку
розміром 0,24 га для обслуговування
будинку і прибудинкової території по
АДРЕСА_1, Києво-Святошинського району,
Київської області, в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_8, посилаючись
на те, що рішенням від 22 жовтня 1993 року XV
сесією 1 скликання ОСОБА_8 було передано
безкоштовно у приватну власність
земельну ділянку для обслуговування
будинку площею 0,24 га, що
підтверджується відповідною відміткою
у її паспорті.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог щодо визнання права власності на
спадкове майно - земельну ділянку
розміром 0,24 га для обслуговування
жилого будинку і прибудинкової
території, суд першої інстанції дійшов
висновку, що позивачем ОСОБА_5
відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не
надано суду доказів, та не було здобуто
їх і судом під час розгляду справи, що
земельна ділянка площею 0,24 га для
обслуговування жилого будинку і
прибудинкової території по АДРЕСА_1,
Києво-Святошинськог району, Київської
області, за життя належала померлій
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_8 на праві
власності на підставі Державного акту
на право власності на земельну ділянку,
і що спадкодавець набув права
власності на земельну ділянку в
установленому законом порядку, а тому
вважав, що ці позовні вимоги є
недоведеними та безпідставними.

З таким висновком суду першої
інстанції, колегія суддів погоджується
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців за
загальними правилами спадкування (зі
збереженням її цільового призначення)
при підтвердженні цього права
спадкодавця державним актом на право
власності на землю або іншим
правовстановлюючим документом.

Згідно вимог ст. 125 ЗК України право
власності на земельну ділянку виникає
з моменту державної реєстрації цих
прав.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, а також
право власності на земельну ділянку,
набуту у власність із земель приватної
власності без зміни її меж, цільового
призначення, посвідчується:
цивільно-правовою угодою щодо
відчуження земельної ділянки,
укладеною у порядку, встановленому
законом, у разі набуття права власності
на земельну ділянку за такою угодою;
свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і
ч. 2 ст. 126 ЗК України).

Набуття права власності на земельну
ділянку та перехід права власності на
земельну ділянку в порядку спадкування
має місце за наявності наступних
юридичних фактів у їх сукупності:
ухвалення рішення компетентного
органу про передачу у власність
земельної ділянки спадкодавцю,
укладення спадкодавцем правочинів
щодо набуття права власності на
земельні ділянки, виготовлення
технічної документації на земельні
ділянки, визначення меж земельної
ділянки в натурі, погодження із
суміжними землевласниками та
землекористувачами, одержання у
встановленому порядку Державного акта
на землю, реєстрація права власності на
земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не
дотримано - право власності на
конкретні земельні ділянки не виникає
та відповідно до ст. 1216 ЦК України не
переходить до спадкоємців у порядку
спадкування, за винятком встановлених
випадків, на які поширюється дія п. 1
розділу Х «Перехідні положення» ЗК.

У разі, якщо спадкодавець не набув
права власності на земельну ділянку
згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав
процедуру приватизації земельної
ділянки відповідно до чинного
законодавства України, а органами
місцевого самоврядування відмовлено
спадкоємцям у завершенні процедури
приватизації, то спадкоємці мають
право звернутися до суду із позовом про
визнання відповідного права в порядку
спадкування - права на завершення
приватизації та одержання державного
акта про право власності на землю на
ім»я спадкоємця, а не права власності
на земельну ділянку.

Коли ж видача державного акта про право
власності на землю здійснюється на
підставі рішення про передачу
громадянам України безоплатно у
приватну власність земельних ділянок,
прийнятого органами місцевого
самоврядування відповідно до Декрету
Кабінету Міністрів України від 26
грудня 1992 року «Про приватизацію
земельних ділянок», до спадкоємців
переходить право отримати державний
акт про право власності на земельну
ділянку. Зазначений порядок
встановлений законодавством України у
разі набуття права власності на
земельні ділянки шляхом їх
приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК
України).

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення, в
оскаржуваній частині, законним та
обґрунтованим і підстав для його
скасування та ухвалення нового рішення
в частині відмови у задоволенні
позовних вимог про визнання права
власності на спадкове майно - земельну
ділянку розміром 0,24 га для
обслуговування жилого будинку і
прибудинкової території колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Києво - Святошинського
районного суду Київської області від 08
жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
його проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з моменту набрання нею законної
сили.

Головуючий:
Р.В.Березовенко

Судді:
Н.С. Воробйова

С.М. Верланов