22-ц/775/1653/2014(м)
Головуючий у 1-й інстанції Козлов Д.О.
Суддя-доповідач Сорока Г.П.
02 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
головуючого - Сорока Г.П.,
суддів - Баркової
Л.Л., Гаврилової Г.Л.,
при секретарі - Одінцові
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
23 жовтня 2014 року,-
15 вересня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з даним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
який в подальшому уточнила, змінила
позовні вимоги та просила встановити
їй додатковий строк для прийняття
спадщини, що відкрилась після смерті
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
В обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла її бабка ОСОБА_5, якій на праві
приватної власності належав жилий
будинок. Вона є спадкоємцем за правом
представлення, але у встановлений
законом строк для прийняття спадщини
до нотаріальної контори не звернулась
з поважних причин, оскільки з 23.11.2013
року по 15.08.2014 року перебувала в місцях
Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя Донецької
області від 23 жовтня 2014 року позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини задоволено.

Визначено ОСОБА_2 додатковий
двомісячний строк для подання заяви
про прийняття спадщини, що відкрилась
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати по
сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., з
кожного по 121,80 грн.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідачка ОСОБА_4 в апеляційній
скарзі просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити ОСОБА_2 у задоволені позову,
посилаючись на необґрунтованість та
незаконність рішення, порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, недоведеність
обставин справи, які суд вважав
встановленими.

Позивачка ОСОБА_2, відповідачі ОСОБА_3
та ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явилися, про час та місце судового
засідання були повідомлені належним
чином шляхом направлення поштового
повідомлення рекомендованою
кореспонденцією з повідомленням про
вручення, телефонограмою
зареєстрованою у встановленому
порядку в журналі телефонограм, витяг з
якого долучено до справи, та під
особисту розписку. Відповідачка ОСОБА_4
подала суду письмову заяву про розгляд
справи у її відсутності за участю її
представника та просила апеляційну
скаргу задовольнити. Інші особи, що
беруть участь у справі, про причини
неявки суду не повідомили, ніяких заяв
не подали. Тому, керуючись положеннями
ст.305 ЦПК України, колегія суддів дійшла
до висновку про можливість розгляду
справи за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідачки ОСОБА_4 -
ОСОБА_6, яка доводи апеляційної скарги
підтримала, просила апеляційну скаргу
задовольнити, рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення, яким відмовити
ОСОБА_2 у позові, перевіривши матеріали
справи в межах апеляційного оскарження
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року померла ОСОБА_5, після смерті якої
відкрилась спадщина.

Спадщину прийняли ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
які у встановлений законом
шестимісячний строк звернулись до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини.

Позивачка є спадкоємцем за законом по
праву представлення, оскільки є
донькою ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
року, який є сином спадкодавця ОСОБА_5

Згідно довідки про звільнення ОСОБА_2 з
23 листопада 2013 року по 15 серпня 2014 року
перебувала у місцях позбавлення волі, в
Приазовській виправній колонії №107,
відбуваючи призначене судом покарання
у вигляді позбавлення волі.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із встановленого
факту спорідненості позивачки ОСОБА_2
із померлою ОСОБА_5, яка приходилась
бабусею позивачці, у зв'язку з чим має
право спадкування майна, що залишилось
після смерті ОСОБА_5, за правом
представлення внаслідок смерті батька
ОСОБА_7, спадкоємця першої черги.
Враховуючи те, що у передбачений
законом шестимісячний строк для
подання заяви про прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_5 позивачка заяву до
нотаріальної контори не подала,
оскільки перебувала в місцях
позбавлення волі та була позбавлена
можливості подати особисто заяву до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини, суд дійшов до висновку, що
встановлений законом строк для
прийняття спадщини вона пропустила з
поважних причин. Тому, керуючись
положеннями ч.3 ст.1272 ЦК України дійшов
висновку про можливість визначення їй
додатково двомісячного строку, який
буде достатнім для подання нею заяви
про прийняття спадщини.

У зв'язку із задоволенням позову, на
підставі ст.88 ЦПК України понесені
позивачкою та документально
підтверджені витрати по оплаті
судового збору, суд стягнув на її
користь з відповідачів у рівних
частках.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія судів не може не
погодитись, оскільки вони відповідають
обставинам справи та вимогам
матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Згідно п.24 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30.05.2008 року №7, вирішуючи питання
про визначення особі додаткового
строку, суд досліджує поважність
причини пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно виходити
з того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Як вбачається зі справи, спадкодавець
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а
позивачка перебувала в місцях
позбавлення волі, відбуваючи покарання
за вироком суду у виді позбавлення волі
в період з 23.11.2013 року по 15.08.2014 року, що
підтверджується довідкою про
звільнення.

За таких обставин, виходячи з того, що,
відбуваючи покарання в місцях
позбавлення волі, позивачка була
обмежена не тільки у вільному
пересуванні, але у праві на листування
відповідно до кримінального
виконавчого законодавства, колегія
суддів вважає обґрунтованим висновок
суду першої інстанції про задоволення
позову та визначення позивачці
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини, оскільки
встановлений законом строк для
прийняття спадщини вона пропустила з
поважних причин, але бажає прийняти
спадщину після смерті своєї бабусі.
Свої висновки суд достатньо повно та
обґрунтовано мотивував. Наведені в
апеляційній скарзі доводи даних
висновків суду не спростовують.

Посилання відповідачки ОСОБА_4 в
апеляційній скарзі на те, що суд не
звернув уваги на те, що спадщина
відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а
позивачка перебувала в місцях
позбавлення волі з 23.11.2013 року, є
безпідставними, оскільки дані
обставини не впливають на правильність
вирішення справи. Крім того, в
апеляційній скарзі відповідачкою не
наведено ніяких обставин про
обізнаність позивачки про смерть
спадкодавця і жодних доказів суду не
надано. В суді першої інстанції
відповідач ОСОБА_3 не заперечував проти
позову, а відповідачка ОСОБА_4 (сестра
позивачки) заперечень на позов не
подала та ніяких доказів на
спростування вимог позивачки суду не
надала, не надано таких доказів і в
судовому засіданні апеляційного суду і
представником відповідачки.

Доводи відповідачки про те, що суд в
своєму рішенні неправильно зазначив
про не отримання нею свідоцтва про
право на спадщину, оскільки вона таке
свідоцтво отримала 06.06.2014 року (копія
долучена до апеляційної скарги),
колегія суддів до уваги не приймає,
оскільки згідно наданих суду першої
інстанції свідоцтва про право на
спадщину на ім'я ОСОБА_3 та витягу з
державного реєстру (а.с.5-8) вбачається
відсутність даних про видачу ОСОБА_4
свідоцтва про право на спадщину. Крім
того, дані обставини не мають правового
значення для вирішення спору про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини, а
інших позовних вимог у справі не
заявлялось.

Ніяких нових обставин, які не були
предметом дослідження в суді першої
інстанції та могли б вплинути на
правильність висновків суду першої
інстанції, не наведено та нових доказів
апеляційному суду не надано. Тому у
апеляційного суду відсутні підстави
для проведення переоцінки обставин та
доказів, проведеної судом першої
інстанції.

З урахуванням наведеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
повно, всебічно та об'єктивно розглянув
справу, правильно встановив обставини
справи та відповідні правовідносини,
їм та наданим доказам дав правильну
правову оцінку і обґрунтовано дійшов
до висновку про задоволення позову у
відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
Апеляційних підстав для скасування
рішення суду не вбачається.

Оскільки не встановлено підстав для
скасування рішення суду та відмови в
задоволенні позову, то, відповідно до
вимог ст.88 ЦПК України немає підстав і
для перегляду рішення суду в частині
відшкодування судових витрат.

З огляду на наведене, переглядаючи
справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК
України в межах заявлених в суді першої
інстанції позовних вимог та на
підставі доказів, наданих сторонами,
які відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК
України зобов'язані довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
колегія суддів вважає, що рішення суду
підлягає залишенню без зміни, у зв'язку
з чим апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 23 жовтня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий :
Сорока Г.П.

Судді :
Баркова Л.Л.

Гаврилова Г.Л.