Номер провадження: 22-ц/785/7073/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого -
Вадовської Л.М.,

суддів -
Ващенко Л.Г,

Колеснікова Г.Я.,

при секретарі -
Орловій С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» в особі Котовського
відділення №10015/0365 АТ «Ощадбанк», за
участю третьої особи ОСОБА_4 про
визнання договору відновлювальної
кредитної лінії неукладеним за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі філії
Одеського обласного управління АТ
«Ощадбанк» на рішення Котовського
міськрайонного суду Одеської області
від 25 квітня 2014 року ,-

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 24 лютого 2014
року до суду з вищеназваним позовом,
вказав, що у січні 2009 року з листа
відділення банку стало відомо про
укладення між ВАТ «Державний
ощадний банк України» в особі
Балтського відділення №2822 ВАТ
«Ощадбанк» та ним ОСОБА_3 договору
відновлювальної кредитної лінії №08-1
від 4 березня 2008 року строком дії до 4
березня 2018 року на суму ліміту кредиту
розмірі 500000,00 грн. Посилаючись на те, що
договір з банком не укладав, що підпис
від його імені в договорі
відновлювальної кредитної лінії
вчинив ОСОБА_4 без належних на то
повноважень, ОСОБА_3 просив визнати
договір відновлювальної кредитної
лінії №08-1 від 4 березня 2008 року між ним
та ВАТ «Державний ощадний банк
України» неукладеним з моменту
підписання, а саме з 4 березня 2008 року
(а.с.1-4).

Рішенням Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 25 квітня 2014
року позов задоволено (а.с.45).

В апеляційній скарзі ПАТ Державний
ощадний банк України» в особі філії -
Одеське обласне управління АТ
«Ощадбанк» просить рішення суду першої
інстанції скасувати, ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

Неправильність рішення суду апелянт
мотивував порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, заслухавши пояснення,
дослідивши докази, колегія суддів
дійшла висновку про задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції, пославшись на встановлення
в порядку кримінального судочинства
підписання ОСОБА_4 від імені ОСОБА_3
договору відновлювальної кредитної
лінії №08-1 від 4 березня 2008 року,
відсутність волевиявлення ОСОБА_3 на
укладення договору, дійшов висновку
про визнання договору неукладеним з

моменту оформлення.

Висновки суду вказують на неправильне
застосування норм матеріального права,
що згідно п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду,
ухвалення нового рішення по суті
позовних вимог.

Колегія суддів вважає встановленими
такі факти та відповідні ним
правовідносини.

Встановлено зі змісту договору
відновлювальної кредитної лінії №08-1
від 4 березня 2008 року, що договір
укладено між ВАТ «Державний ощадний
банк України» (після зміни
найменування ПАТ «Державний ощадний
банк України») в особі філії - Балтське
відділення №2822 ВАТ «Ощадбанк» з однієї
сторони та ОСОБА_3 з другої сторони. За
договором банк зобов'язався надати на
споживчі цілі окремими частинами
(траншами) за відновлювальною
кредитною лінією в період до 4 березня
2010 року позичальнику кредит в сумі
500000,00 грн., а позичальник отримати,
належним чином використати та
остаточно повернути кредит до 4 березня
2018 року, сплати проценти за
користування кредитом, комісійні
винагороди та інші платежі на
визначених договором умовах та в
строки. В договорі відновлювальної
кредитної лінії №08-1 від 4 березня 2008
року наявні реквізити сторін договору,
підписи від імені банку та
позичальника, печатка тощо (а.с.6-8).

Заперечуючи підписання ним особисто
договору відновлювальної кредитної
лінії №08-1 від 4 березня 2008 року, ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до ПАТ
«Державний ощадний банк України» про
визнання договору неукладеним з
моменту підписання. Позивач зазначив
статті 202-205, 1054, 1055 ЦК України як на
норми матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини, та
послався на встановлені рішенням у
цивільній справі та постановою у
кримінальній справі обставини.

Так, рішенням апеляційного суду
Одеської області від 21 квітня 2010 року
відмовлено в задоволенні позову
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ВАТ «Державний
ощадний банк України», ОСОБА_3 про
визнання укладеним договору про зміну
боржника у зобов'язанні згідно
договору відновлювальної кредитної
лінії №08-1 від 4 березня 2008 року шляхом
заміни первинного кредитного набувача
ОСОБА_3 новими кредитними набувачами
ОСОБА_4, ОСОБА_5 Позовні вимоги були
обґрунтовані тим, що позивачі фактично
повертають кредит, крім того, вони ж є
майновими поручителями, оскільки на
виконання зобов'язань за договором
передано в іпотеку належне їм нерухоме
майно. В позові відмовлено з підстав
відсутності згоди банку на зміну
боржника у зобов'язанні (а.с.10-11).

Постановою Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 27 жовтня 2011
року провадження у кримінальній справі
у відношенні ОСОБА_4 за ознаками
злочину, передбаченого частиною 1
статті 366, частиною 1 статті 222 КК
України, закрито на підставі пункту «е»
статті 1, статті 6 Закону України «Про
амністію» від 8 липня 2011 року. Згідно
інкримінованого ОСОБА_4 звинувачення,
він, зокрема, підписав від імені ОСОБА_3
без відома та згоди останнього договір
№08-1 від 4 березня 2008 року
відновлювальної кредитної лінії в
розмірі 500000,00 грн. та отримав кошти
(а.с.12-13).

Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою (ч.2 ст.207 ЦК
України).

Договір - це двосторонній чи
багатосторонній правочин.

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК
України). У розумінні положень статті 639
ЦК України при письмовій формі
договору договір є укладеним з моменту
його підписання сторонами.

Договір відновлювальної кредитної
лінії №08-1 від 4 березня 2008 року є
двостороннім правочином, укладеним у
письмовій формі. В договорі наявні
реквізити сторін договору, підписи від
імені юридичної особи як то банку та
фізичної особи як то позичальника,
печатка тощо. Наявність підписів
зазначених в договорі сторін з огляду
на письмову форму договору вказує на
те, що такий з моменту підписання є
укладеним (а.с.6-8). За договором
відновлювальної кредитної лінії №08-1
від 4 березня 2008 року банком надано
позичальнику кредит в сумі 500000,00 грн.,
який відповідно отримано. Порушення
виконання зобов'язань за договором по
поверненню

кредиту, сплаті процентів тощо стало
підставою пред'явлення банком вимог по
кредитній заборгованості до
позичальника та майнових поручителів.

ОСОБА_3 зазначає, що особисто договір не
підписував, посилається на
підтвердження виконання підпису від
його імені іншою особою висновком
№5026/02 від 9 червня 2009 року судової
почеркознавчої експертизи, що була
проведена в іншій справі, та визнанням
ОСОБА_4 в кримінальній справі
підписання за нього ОСОБА_3 договору та
отримання коштів.

Таким чином, договір відновлювальної
кредитної лінії №08-1 від 4 березня 2008
року містить підписи сторін, однак від
імені фізичної особи позичальника
договір підписано особою, без належних
на то повноважень.

Відповідно до положень частини 1 статті
15 ЦК України кожна сторона має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невиконання або
оспорювання.

Частиною 2 статті 16 ЦК України
визначено способи захисту цивільних
прав та інтересів. Вказаний перелік не
передбачає як спосіб захисту визнання
правочину (договору) не укладеним.

Роз'яснення, викладені в постанові №9
від 6 листопада 2009 року Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
орієнтують судову практику на те, що
вимога про визнання правочину
(договору) неукладеним не відповідає
можливим способам захисту цивільних
прав та інтересів, передбачених
законом, тому суди мають відмовляти в
позові з такою вимогою.

Норми матеріального права, як то статті
202-205, 1054, 1055 ЦК України, на які послався
ОСОБА_3, визнання договору неукладеним
не регулюють.

ОСОБА_3 обрано неправильний спосіб
захисту цивільного права, що є
підставою для відмови в позові про
визнання договору неукладеним.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309,
ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі філії
Одеського обласного управління АТ
«Ощадбанк» задовольнити.

Рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 25 квітня 2014
року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі Котовського відділення №10015/0365
АТ «Ощадбанк», за участю
третьої особи ОСОБА_4 про визнання
договору відновлювальної кредитної
лінії неукладеним - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий
Л.М.Вадовська

Судді
Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков