Справа №477/822/14-ц 02.12.2014 02.12.2014 02.12.2014
Провадження № 22-ц/784/3178/14
інстанції: Глубоченко С.М.
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської
області у складі:

головуючого:
Базовкіної Т.М.,

суддів:
Кушнірової Т.Б.,

Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання:
Романенко Ю.О.,

за участі представників позивача
Сергєєвої К.О., Тумилович Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5

на рішення Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 06 жовтня 2014
року за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Сандора» до ОСОБА_5
про розірвання договору та стягнення
отриманих коштів,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 р. товариство з
обмеженою відповідальністю «Сандора»
(далі - ТОВ «Сандора») звернулося з
позовом до ОСОБА_5 про розірвання
договору та стягнення отриманих
коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказував, що 03 вересня 2012 року між
сторонами був укладений договір №S-11-1266
про відмову від права власності на
земельну ділянку, згідно якого ОСОБА_5
зобов'язався у встановлені терміни
відмовитися від права власності на
земельні ділянки загальною площею 0,4894
га з метою переводу їх відповідним
органом виконавчої влади до земель
запасу Воскресенської селищної ради
Жовтневого району Миколаївської
області, що повинно бути підтверджено
нотаріально посвідченою угодою про
передачу права власності на земельні
ділянки, укладеною між ОСОБА_5 та
органом виконавчої влади відповідно до
вимог діючого законодавства, а ТОВ
«Сандора», в свою чергу,
зобов'язувалось сплатити
відповідачеві 300946 грн. 30 коп.

Посилаючись на те, що відповідачем
взяті на себе зобов'язання за договором
не виконані, позивач просив суд
розірвати укладений 03 вересня 2012 р.
договір та стягнути перераховані
відповідачеві на виконання умов
договору 120 000 грн., а також 24 319 грн. 76
коп., перерахованих ТОВ «Сандора» в
якості податку на прибуток фізичної
особи.

Рішенням Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 06 жовтня 2014
р. позов задоволено.

Постановлено розірвати договір про
відмову від права власності на
земельну ділянку від 03 вересня 2012 року
№S-11-1266, укладений між ТОВ «Сандора» та
ОСОБА_5 Стягнуто з відповідача на
користь позивача 144 319 грн. 76 коп.,
сплачених за договором, та 1 686 грн.80 коп.
судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5
вказує на неправильне застосування
судом норм матеріального права і
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення про відмову у
позові.

У запереченні на апеляційну
скаргу представник ТОВ «Сандора»
вказує на безпідставність її доводів,
просить залишити скаргу без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення представників позивача,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково
із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку, виданого 17 січня 2006
р., ОСОБА_5 належали земельна ділянка
площею 16,89 га, цільове призначення якої
- для ведення фермерського
господарства.

Згідно договору оренди,
укладеного між відповідачем
(орендодавець) та позивачем (орендар) 05
липня 2006 р., частина належної йому
земельної ділянки площею 0,1576 га була
передана ТОВ «Сандора» в оренду на 50
років.

03 вересня 2012 року між сторонами був
укладений договір №S-11-1266 про відмову
від права власності на земельну
ділянку (далі - Договір) (а.с.9-14).

Відповідно до пункту 2.1. Договору,
відповідач зобов`язався відмовитися
від права власності на земельні
ділянки загальною площею 0,4894 га з метою
переводу їх відповідним органом
виконавчої влади до земель запасу
Воскресенської селищної ради
Жовтневого району Миколаївської
області, що повинно бути підтверджено
нотаріально посвідченою угодою про
передачу права власності на земельні
ділянки, укладеною між ОСОБА_5 та
органом виконавчої влади відповідно до
вимог діючого законодавства.

Згідно абзацу 4 пункту 3.2. Договору,
відповідач був зобов'язаний у 4-х
місячний термін після підписання
Договору, тобто до 03 січня 2013 року,
укласти угоду про передачу права
власності на земельні ділянки, а орган
виконавчої влади - відповідним
рішенням перевести земельні ділянки до
земель державної власності.

Відповідно до пункту 4.1. та 4.2. Договору
розмір коштів за добровільну відмову
від права власності на земельні
ділянки загальною площею 0,4894 га склав
300 946 грн. 30 коп., які позивач
зобов'язався перерахувати відповідачу
поетапно у наступному порядку: 20 000 грн.
- протягом 10 банківських днів з дати
підписання сторонами Договору, в тому
числі з урахуванням всіх податків та
зборів, пов'язаних з виплатою
зазначеної суми; - 100 000 грн. - протягом 10
банківських з дати оформлення
нотаріально посвідченої заяви про
добровільну відмову від права
власності на земельні ділянки; 100 000 грн.
- протягом 10 банківських з дати
оформлення нотаріально посвідченої
Угоди про передачу права власності на
земельні ділянки та переводу їх до
земель державної власності, ненаданих
у власність чи користування (земель
запасу) Воскресенської селищної ради
Жовтневого району Миколаївської
області, в тому числі з урахуванням
всіх податків та зборів пов'язаних з
виплатою зазначеної суми; 30 000 грн. -
протягом 10 банківських з дати
погодження ОСОБА_5 проекту землеустрою
щодо відведення ТОВ «Сандора»
земельних ділянок в оренду як суміжний
землевласник, в тому числі з
урахуванням всіх податків та зборів,
пов'язаних з виплатою зазначеної суми.

Згідно платіжних доручень від 06
вересня 2012 року № 34852 та № 34559
позивачем було перераховано 20 000 грн. 03
коп. відповідачу (а.с.23) та 3 837 грн. 83 коп.
- до місцевого бюджету як податок на
прибуток фізичної особи - ОСОБА_5 (а.с.25)
відповідно.

ОСОБА_5 на виконання Договору подав
заяву про відмову від права власності
на земельні ділянки, але в подальшому
відмовився від наступних дій,
передбачених Договором.

Задовольняючи позов, суд вважав, що
Договір, укладений сторонами,
відповідає вимогам закону і у зв'язку з
відмовою відповідача від виконання
його умов є підстави для розірвання
цього Договору.

Однак, з таким висновком суду
погодитись не можна.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

В силу ст. 627 ЦК України відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимого цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Таким чином, незважаючи на
задекларовану свободу договору кожен
договір має відповідати вимогам
законодавства.

Можливість відмови від права власності
на земельну ділянку та порядок
реалізації такого права передбачені
ст. 142 ЗК України, відповідно до якої
припинення права власності на земельну
ділянку у разі добровільної відмови
власника землі на користь держави або
територіальної громади здійснюється
за його заявою до відповідного
територіального органу. У цьому
випадку укладається угода про передачу
права власності на земельну ділянку
між власником та відповідним органом
виконавчої влади або місцевого
самоврядування.

Таким чином, угода про відмову від
права власності укладається власником
з відповідним органом влади або
місцевого самоврядування, є безумовною
та не передбачає отримання винагороди,
тобто такий договір має бути
безоплатним.

Укладений сторонами 03 вересня 2012 р.
Договір таким вимогам закону не
відповідає, оскільки укладений між
власником земельної ділянки та
юридичною особою приватного права та
містить умови щодо отримання грошових
коштів (оплати) за відмову від права
власності на земельні ділянки, право на
користування якими бажає отримати
позивач, тобто цей договір фактично
містить ознаки договору
купівлі-продажу.

В силу ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

У разі недодержання сторонами
вимоги закону про нотаріальне
посвідчення договору такий договір є
нікчемним (ч. 1 ст. 220 ЦК України).

Крім того, земельні ділянки щодо
відмови від права власності
відповідачем на які домовлялися
сторони мають цільове призначення - для
ведення фермерського виробництва,
тобто є землями
сільськогосподарського призначення
(глава 5 ЗК України).

Згідно п. 15 Перехідних положень ЗК
України в редакції, що діяла на час
укладення сторонами Договору, до 1
січня 2013 р. не допускається
купівля-продаж або іншими способами
відчуження земельних ділянок, які
перебувають у власності громадян та
юридичних осіб для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Такі угоди є недійсними з моменту їх
укладення.

За змісту ст. 215 ЦК України випливає, а в
ст. 204 ЦК України безпосередньо
вказується на те, що нікчемним є
правочин, недійсність якого прямо
установлена законом.

З урахуванням викладених положень
закону укладений сторонами Договір є
нікчемним правочином.

Нікчемний правочин не породжує
будь-яких прав та обов'язків. Сторони
такого правочину не зобов'язані
виконувати його умови.

За такого правочин, який є
нікчемним, не може бути розірваний.

З урахуванням наведеного суд
помилково прийшов до висновку про
обґрунтованість позовних вимог про
розірвання Договору і у задоволенні
таких вимог слід відмовити, оскільки
вони не ґрунтуються на вимогах закону.

Між тим, законодавством
передбачено обов'язок сторін
нікчемного правочину повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину (ч. 1 ст. 216,
п. 1 ч. 2 ст. 1212 ЦК України), а тому суд
вірно вважав необхідним стягнути з
ОСОБА_5 на користь ТОВ «Сандора»
безпідставно отримані кошти - 120 000 грн.

Однак, суд безпідставно стягнув з
відповідача 24 310 грн. 76 коп., які були
перераховані позивачем до місцевого
бюджету в якості податку на прибуток
фізичної особи - ОСОБА_5, оскільки
останній цих коштів не отримував.

З урахуванням викладеного та
положень п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
рішення суду в частині задоволення
судом позовних вимог про розірвання
договору необхідно скасувати,
ухваливши нове рішення про відмову у
таких вимогах, а в частині стягнення
грошових коштів та, відповідно, судових
витрат змінити, стягнувши з
відповідача на користь позивача 120 000
грн., отриманих за нікчемним
правочином, та згідно з положеннями ст.
88 ЦПК України частину судових витрат,
яка відповідає частині задоволених
вимог, а саме - 1402 грн. 58 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного
суду Миколаївської області від 06
жовтня 2014 року в частині вирішення
позовних вимог про розірвання договору
скасувати, ухвалити в цій частині нове
рішення.

В позові товариства з обмеженою
відповідальністю «Сандора» до ОСОБА_5
про розірвання договору №S-11-1266 від 03
вересня 2012 року про відмову від права
власності на земельну ділянку
відмовити.

Рішення суду в частині стягнення
отриманих за договором грошових коштів
змінити.

Позов товариства з обмеженою
відповідальністю «Сандора» до ОСОБА_5
про стягнення отриманих за договором
коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Сандора» 120 000 (сто
двадцять тисяч) грн., отриманих за
договором №S-11-1266 від 03 вересня 2012 року
про відмову від права власності на
земельну ділянку, та 1 402 (тисячу
чотириста дві) грн. 58 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: