Справа № 373/2855/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2014 року
Переяслав-Хмельницький міськрайонний
суд Київської області в складі:

головуючого судді Овдієнко
К.М.

при секретарі Домантович
О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.
Переяславі-Хмельницькому справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні жилим будинком
шляхом зняття з реєстрації, -

встановив:

ОСОБА_1 просить зобов'язати
відповідача визнати такою, що втратила
право на користування жилим
приміщенням - будинком АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що дане
домоволодіння належить їй на підставі
договору дарування від 04 вересня 2014
року. В будинку зареєстрована
відповідачка, яка в ньому не проживає.
Місце її проживання невідоме.

Представник позивача ОСОБА_3 подав
заяву про розгляд справи без його
участі, позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Відповідачка до суду не з'явилася, про
дату та місце розгляду справи
повідомлена через засоби масової
інформації. Відповідно до вимог ч.9 ст.74
ЦПК України вона вважається
повідомленою належним чином.

З письмових доказів, які маються в
матеріалах справи встановлено, що
позивачка є власником житлового
будинку АДРЕСА_1, що підтверджується
договором дарування, укладеним між нею
та ОСОБА_4 04 вересня 2014 року, який
посвідчений державним нотаріусом
Переяслав-Хмельницької міської
державної нотаріальної контори
Київської області ОСОБА_5 та
зареєстрований в реєстрі за № 1273.
Право власності позивача на вказаний
будинок підтверджується і витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно серії ЕЕЕ 686915.

Згідно з копією будинкової книги
відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрована у спірному будинку з 1974
року.

Ці обставини підтверджуються і
довідкою виданою виконавчим комітетом
Переяслав-Хмельницької міської ради
від 22.10.2014 року № 3694.

Існуючі між сторонами правовідносини
слід регулювати ст. 391 ЦК України та
ст.150 ЖК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно з вимогами ст.150 ЖК
України громадяни, які мають у
приватній власності будинок (частину
будинку), квартиру, користуються ним
(нею) для особистого проживання і
проживання членів їх сімей і мають
право розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати,здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі з таких підстав.

В ході розгляду справи встановлено, що
відповідач з 1974 року зареєстрована в
житловому будинку АДРЕСА_1, але в даний
час проживає за іншою адресою, яка
позивачеві невідома. З часу переїзду
відповідач не сплачує комунальних
послуг, не несе витрат по утриманню
житла, не відноситься до нього як до
свого постійного місяця проживання. З
04 вересня 2014 року позивачка є власником
спірного будинку і подальша реєстрація
відповідача за даною адресою можлива
лише за її згоди, вона такої згоди не
давала, тому відповідач порушує її
право володіння власника даного
нерухомого майна.

Між позивачем та відповідачем не
укладався договір оренди займаного ним
жилого приміщення чи угода про
безоплатне користування ним.

Реєстрація за адресою спірного
домоволодіння не зумовлює виникнення
права власності на нього або його
частку у відповідача.

Суд дійшов до переконання, що
відповідач створює позивачці
перешкоди у володінні домоволодінням,
яке є приватною власністю останньої,
оскільки ускладнює право позивача
розпорядитися належним їй майном.

На підставі ст. 391 ЦК України та ст.150
ЖК України, керуючись ст.ст. 10,60, 212,213,214
ЦПК України, суд, -

вирішив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні жилим будинком
шляхом зняття з реєстрації
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила
право користування будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 243 (двісті
сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Переяслав-Хмельницький
міськрайонний суд протягом десяти днів
з дня його проголошення, а особою, яка
не була присутня в судовому засіданні -
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження, якщо апеляційну скаргу не
було подано в установлений строк.

У разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СУДДЯ :