У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року
м.
Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області у складі:

головуючого: судді Максимчук З.М.,

суддів: Григоренка М.П., Ковальчук Н.М,

секретар судового засідання: Демчук
Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Рівне
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Рівненського міського суду
Рівненської області від 19 серпня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні власністю,

в
с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського
міського суду Рівненської області від
19 серпня 2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
в користуванні власністю відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
Вважає, що рішення суду першої
інстанції винесено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд не дослідив досконало
усі матеріали справи та не врахував
багатьох нюансів утримання квартири і
став виключно на захист інтересів
відповідача. Зокрема, суд не врахував
того, що на момент укладання шлюбу
квартира була її власністю, а
реєстрація чоловіка в ній не становить
підставу для частки в спільному майні
подружжя.

Також зазначає, що суд не врахував того,
що вона неодноразово зверталась до
органів внутрішніх справ щодо того, що
відповідач неодноразово зчиняв
скандали в квартирі, погрожував їй. Суд
не прийняв до уваги те, що відповідач
жодної участі в утриманні квартири не
приймав, а саме участі (фінансової) у
сплаті квартирної плати, оплати
комунальних послуг, проведенні
поточного ремонту.

Просить скасувати рішення суду першої
інстанції від 19 серпня 2014 року і справу
направити на новий розгляд у іншому
складі суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і

________________________________________________________________________
__

Справа № 569/8097/14-ц
Головуючий у 1 інстанції - Денисюк П.Д.

Провадження № 22-ц/787/2054/2014
Суддя-доповідач - Максимчук З.М.

заявлених вимог колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
вирішення питання про зняття особи з
реєстраційного обліку залежить від
вирішення питання про право
користування такої особи жилим
приміщенням.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується договором
купівлі-продажу від 17 квітня 2004 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Рівненського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, реєстраційний №560 та
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно №3896150 від 18.06.2004 року.

У період спільного проживання до
реєстрації шлюбу в органах реєстрації
актів цивільного стану ОСОБА_2 в
установленому законом порядку було
прописано у квартирі за вищевказаною
адресою.

04 липня 2008 року між сторонами відділом
реєстрації актів цивільного стану
Рівненського міського управління
юстиції зареєстровано шлюб.

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 17 березня 2014
року шлюб між сторонами розірвано.

Оскільки шлюбні відносини з
відповідачем припинені, сумісне
проживання в квартирі стало
неможливим. Відповідач в добровільному
порядку не бажає знятися з
реєстраційного обліку.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, а відповідно
до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Зі змісту ст. 391 ЦК України вбачається,
що у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном власник має
право вимагати усунення відповідних
перешкод, у тому числі шляхом звернення
до суду за захистом свого права,
зокрема, із позовом про усунення
перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтею 4 цього Кодексу встановлено, що
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Між позивачем та відповідачем існують
правовідносини щодо користування
останнім жилим приміщенням, яке
належить позивачці на праві приватної
власності.

За таких обставин, право або інтерес
позивачки може бути захищено тільки у
спосіб, встановлений ст.16 ЦК України та
нормами ЖК України, як складовою
частиною цивільного законодавства.

У стаття 16 ЦК не міститься такого
способу захисту порушеного права, який
був обраний позивачкою.

Так, позивачка, як власниця, просила
усунути перешкоди у користуванні
зазначеною вище квартирою шляхом
виселення ОСОБА_2

Відповідно до п. 34 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику в справах
про захист права власності та інших
речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5
усунення перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном, зокрема жилим приміщенням,
шляхом зняття особи з реєстраційного
обліку, залежить від вирішення питання
про право користування такої особи
жилим приміщенням відповідно до норм
житлового та цивільного законодавства
(наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР;
стаття 405 ЦК), а саме від вирішення
однієї із таких вимог: про позбавлення
права власності на жиле приміщення; про
позбавлення права користування жилим
приміщенням; про визнання особи
безвісно відсутньою; про оголошення
фізичної особи померлою.

Крім того, з тексту позовної заяви
вбачається, що після розірвання шлюбу 17
березня 2014 року відповідач виселився з
квартири і де він мешкає їй не відомо.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно дійшов до висновку, що
вирішення питання про зняття особи з
реєстраційного обліку залежить,
зокрема, від вирішення питання про
право користування такої особи жилим
приміщенням відповідно до норм
житлового та цивільного законодавства
(ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК
України).

Та обставина, що вони перестали бути
однієї сім'єю, в силу ст. 156 ЖК України,
не припиняє право ОСОБА_2 користуватись
указаною квартирою.

Відповідно ч. 4 ст. 156 ЖК України, до
членів сім'ї власника будинку
(квартири) належить особа, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу.

Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користуватися
займаним приміщенням.

Враховуючи викладене, передбачений ст.
391 ЦК України спосіб захисту порушеного
права не може бути реалізований шляхом
зняття особи з реєстраційного обліку.

Доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для
висновку про неправильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли
призвести до неправильного
вирішення справи, а тому, колегія
суддів вважає, що доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують
і не впливають на законність судового
рішення, у зв'язку з чим апеляційна
скарга підлягає до відхилення, а
рішення суду першої інстанції до
залишення без змін.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Рівненського міського
суду Рівненської області від 19 серпня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий:
З.М.Максимчук

Судді:
М.П.Григоренко

Н.М.Ковальчук