Справа № 165/2182/14-ц Провадження №
22-ц/773/1741/14 Головуючий у 1 інстанції:
Василюк А.В. Категорія: 59 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Мудренко Л. І., Русинчука М. М.,

при секретарі Лимар Р. С.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення коштів за
утримання спільного сумісного майна,
за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4
на рішення Нововолинського міського
суду від 15 жовтня 2014 року, -

В С Т А Н О В
И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулась в
суд із зазначеним позовом. Вказувала на
те, що їй та відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3
на праві спільної часткової власності
належить жилий будинок по АДРЕСА_1 в м.
Нововолинськ, Волинської області. Її
частка в будинку становить 1/2, а частки
відповідачів дорівнюють по 1/4.

Крім того позивач зазначала, що весь
тягар утримання будинку вцілому лежить
на ній і саме вона проводить всі
необхідні проплати по комунальних
платежах. Так за період з липня 2011 року
нею за комунальні послуги, спрямовані
на забезпечення умов проживання в
будинку та утримання його в належному
стані, було сплачено 30296 грн. 36 коп.

Оскільки відповідачі також є
співвласниками будинку, то на думку
позивача, вони повинні відшкодовувати
їй частину сплачених нею коштів за
комунальні платежі, а саме по 7574 грн. 09
коп., що відповідає їх часткам у
спільному нерухомому майні. Саме ці
суми позивач просила суд стягнути в її
користь з відповідачів.

15 жовтня 2014 року рішенням
Нововолинського міськрайонного суду
позов задоволено частково, стягнуто з
ОСОБА_2, ОСОБА_3 в солідарному порядку в
користь ОСОБА_4 1311 грн. 28 коп. за
утримання спільного нерухомого майна
та по 10 грн. 60 коп. з кожного за понесені
позивачем судові витрати.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі позивач ОСОБА_4 просить його
скасувати як незаконне, прийняте з
порушенням норм матеріального і
процесуального права та ухвалити нове
рішення про задоволення її позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши обставини
справи та перевіривши їх доказами,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
ОСОБА_3 за період з 1 вересня 2011 року по
лютий 2014 року відшкодував позивачці 2/3
суми понесених нею витрат по сплаті
комунальних послуг, а тому стягнув з
відповідачів солідарно 1/2 частину
сплачених нею комунальних платежів
лише за період з 01.03.2014 року по 31.08.2014
року.

Проте з таким висновками суду
погодитись неможна.

Встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що позивач ОСОБА_4 і
відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 є
співвласниками жилого будинку АДРЕСА_1,
Волинської області та зареєстровані за
даною адресою, а їх частки відповідно
становлять: позивача 1/2, відповідачів
по 1/4 (а. с. 5 - 7, 88).

Також встановлено, що за період з липня
2011 року по серпень 2014 року позивач
ОСОБА_4 на утримання будинку та сплату
комунальних платежів по його
обслуговуванню понесла витрати на
загальну суму 30296 грн. 36 коп. і дана
обставина визнана відповідачами та не
оспорюється ними (а. с. 8 - 85).

Згідно ст. 322 ЦК України власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 360 цього Кодексу
співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Отже встановлені обставини справи та
наведені правові норми, дають підстави
зробити висновок про те, що як
позивачка так і відповідачі, будучи
співвласниками жилого будинку, в
рівній мірі зобов'язані його
утримувати і зберігати, та відповідно
розміру їх часток у будинку нести
витрати по сплаті обов'язкових
платежів пов'язаних із цим їх спільним
майном.

Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справ, виникає
спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

З матеріалів справи встановлено, що
відповідачі, заперечуючи позовні
вимоги ОСОБА_4, покликалися на покази
свідків і дані свідки були допитані
судом першої інстанції в судовому
засіданні. Однак аналіз цих показів
свідчить про те, що вони не
підтверджують жодних фактичних даних,
щодо розмірів грошових сум, які
сплачувались відповідачами в користь
позивача, строки і періодичність їх
сплати та загальну суму цих платежів.
Крім того факти наведені даними
свідками потребують самостійного
доказування, а отже носять характер
припущень.

Таким чином, оскільки відповідачі не
довели в судовому засіданні тих
обставин, що вони сплачували кошти на
утримання їх спільного з позивачкою
будинку, чи відшкодовували їй частину
витрат понесених нею по сплаті
комунальних платежів, то її позовні
вимоги щодо компенсації їй
відповідачами частини грошових коштів,
затрачених на утримання їх спільного
нерухомого майна, підлягають
задоволенню.

Також, у відповідності з вимогами ч. 1
ст. 88 ЦПК України, в користь позивачки
підлягають стягненню з відповідачів
понесені нею судові витрати
пропорційно до розміру задоволених
щодо кожного з них її позовних вимог.

Оскільки судом першої інстанції було
допущено недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, а зроблені ним
висновки не відповідають обставинам
справи, то в силу вимог п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 300
ЦПК України оскаржене рішення підлягає
скасуванню з ухваленням по справі
нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л
А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4
задоволити.

Рішення Нововолинського міського суду
від 15 жовтня 2014 року в даній справі
скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користь
ОСОБА_4 по 7574 грн. з кожного за утримання
майна та по 182 грн. 70 коп. з кожного за
понесені нею судові витрати.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий

Судді