Справа № 471/1169/14-ц
Провадження №2/471/495/14
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року

Братський районний суд
Миколаївської області

в складі : головуючого - судді
Марценюк С. А.

при секретарі
Любченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду селища Братське
справу за позовом ОСОБА_1 до
Григорівської сільської ради
Братського району Миколаївської
області, третя особа: ОСОБА_2, про
визнання заповіту недійсним

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Григорівської сільської ради
Братського району Миколаївської
області, третя особа: ОСОБА_2, про
визнання недійсним заповіту ОСОБА_3,
складеного 29 жовтня 2007 року на ім'я
ОСОБА_2, посвідченого 29 жовтня 2007 року
секретарем Григорівської сільської
ради Братського району Миколаївської
області ОСОБА_4 та зареєстрованого в
реєстрі за № 274.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла його мати ОСОБА_3 в с.Антонівка
Братського району Миколаївської
області. При зверненні до державної
нотаріальної контори стосовно
прийняття спадщини він дізнався, що
його мати ОСОБА_3 заповіла належну їй,
згідно державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку серія МК № 075900, земельну
ділянку, площею 5,62 га, своїй онуці
ОСОБА_2 Даний заповіт був посвідчений 29
жовтня 2007 р. секретарем Григорівської
сільської ради Братського району
Миколаївської області Хомою О.М., на яку
функції щодо вчинення нотаріальних
дій рішенням сільської ради у 2007-2008 р.р.
не покладались, а тому вважає
вищезазначений заповіт недійсним.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому
засіданні пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в
с.Антонівка Братського району
Миколаївської області померла мати
позивача ОСОБА_3, якій належала на праві
приватної власності земельна ділянка,
площею 5,62 га, згідно державного акту на
право приватної власності на земельну
ділянку серія МК № 075900, виданого
Братською райдержадміністрацією
Миколаївської області 15 березня 2003 р.
Позивач, звернувшись із заявою про
прийняття спадщини після смерті
матері, дізнався, що його мати ОСОБА_3
заповіла вищезазначену земельну
ділянку своїй онуці ОСОБА_2 Даний
заповіт був посвідчений 29 жовтня 2007 р.
секретарем Григорівської сільської
ради Братського району Миколаївської
області ОСОБА_4, на яку не покладено
такий обов'язок рішенням виконавчого
комітету відповідної ради. Просила суд
задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача-
Григорівської сільської ради
Братського району Миколаївської
області в судове засідання не з'явився,
але до початку судового засідання
надав до суду заяву, в якій визнає
позовні вимоги в повному обсязі, не
заперечує проти позову та просить суд
слухати справу у його відсутність.

Третя особа: ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилась, хоча була своєчасно та
належним чином повідомлена про дату,
час та місце розгляду справи, доказів
на підтвердження поважності її неявки
в судове засідання та письмової заяви
про розгляд справи у її відсутність не
надала.

Вислухавши пояснення представника
позивача, всебічно, повно, об'єктивно та
безпосередньо дослідивши наявні у
справі докази, з'ясувавши обставини
справи, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги обґрунтовані і
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.. 1251 ЦК України, ст..ст.
7, 37,39 Закону України «Про нотаріат» від
2 вересня 1993 року № 3425-Х11 із змінами та
доповненнями, ст..ст. 38,42, 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» від 06 жовтня 1998 року № 163-Х1У із
змінами та доповненнями, п.2 Інструкції
«Про порядок вчинення нотаріальних дій
посадовими особами виконавчих
комітетів сільських, селищних, міських
Рад народних депутатів України»,
затвердженою наказом Міністерства
юстиції України від 25.08.1994 року № 22/5 із
змінами та доповненнями, у населених
пунктах, де немає державних нотаріусів,
нотаріальні дії у виконавчих комітетах
сільських, селищних, міських Рад
народних депутатів, вчиняють посадові
особи, на яких рішенням виконавчого
комітету відповідної Ради народних
депутатів покладено вчинення цих дій.

Відповідно до ст.. 1257 ЦК України,
заповіт, складений особою, яка не мала
на це права, а також заповіт, складений
з порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним.

В силу статей 215-216 ЦК України нікчемним
правочин є в силу закону, а тому він не
підлягає визнанню судом нікчемним, що
не виключає можливості визнання його
недійсним з метою застосування
наслідків нікчемного правочину.

Так, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвом про смерть.

Згідно свідоцтва про народження,
матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3.

Згідно копії заповіту від 29 жовтня 2007
року, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті
зробила розпорядження: земельну
ділянку площею 5,62 гектарів у межах
згідно з планом розташовану в межах
території Григорівської сільської
ради Братського району Миколаївської
області призначену для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва згідно державного акту на
право власності на земельну ділянку
серія МК № 075900, заповідаю у власність
своїй онуці - ОСОБА_2 повністю. Даний
заповіт 29 жовтня 2007 р. посвідчений
секретарем Григорівської сільської
ради Братського району Миколаївської
області ОСОБА_4, зареєстровано в
реєстрі за № 274.

Із листа Григорівської сільської ради
Братського району Миколаївської
області від 12 грудня 2013 р. слідує, що
функції вчинення нотаріальних дій на
працівника (секретаря) сільської ради
рішенням сільської ради у 2007-2008 р.р. не
покладались.

Відповідно до інформації Братської
державної нотаріальної контори від 19
серпня 2014 р., після смерті ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2, заведена спадкова
справа за № 55/2012 від 18 квітня 2012 р. за
заявами: ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_1

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року №9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними», не
допускається визнання дійсним
заповіту, який є нікчемним у зв'язку з
порушенням вимог щодо його форми та
порядку посвідчення.

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України, ухвалюючи рішення від 19 січня
2006 року, яке має преюдиціальне значення
по даній справі, зазначила, що
вирішуючи питання про правильність
посвідчення заповіту секретарем
сільської ради, суд повинен
витребувати та дослідити рішення
виконавчого комітету сільської ради,
яке б давало цій посадовій особі право
на вчинення нотаріальних дій. У разі
посвідчення угоди, якою є заповіт, не
тим органом або не тією службовою
особою, на яких покладено здійснення
нотаріальних дій, угода не може
вважатися укладеною з додержанням
встановленої нотаріальної форми.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за доцільне задовольнити вимоги
позивача щодо визнання заповіту
ОСОБА_3, складеного 29 жовтня 2007 року на
ім'я ОСОБА_2, посвідченого 29 жовтня 2007
року секретарем Григорівської
сільської ради Братського району
Миколаївської області ОСОБА_4 та
зареєстрованого в реєстрі за № 274,
недійсним.

Керуючись ст.ст. 60, 209, 214, 215, 218 ЦПК
України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Григорівської
сільської ради Братського району
Миколаївської області ,третя особа:
ОСОБА_2, про визнання заповіту
недійсним,- задовольнити.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_3,
складений 29 жовтня 2007 року на ім'я
ОСОБА_2, посвідчений 29 жовтня 2007 року
секретарем Григорівської сільської
ради Братського району Миколаївської
області ОСОБА_4 та зареєстрований в
реєстрі за № 274.

На рішення протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особою яка брала
участь у справі, але не була присутньою
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення, може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Миколаївської області через Братський
районний суд.

Суддя
Марценюк С. А.,