Номер провадження: 22-ц/785/8851/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого: судді
Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова
В.О., Драгомерецького М.М.

При секретарі:
Колмакова В.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Державної
установи «Інститут очних хвороб і
тканинної терапії ім. В.П. Філатова
Національної академії медичних наук
України» на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 18 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Державної установи «Інститут очних
хвороб і тканинної терапії ім. В.П.
Філатова Національної академії
медичних наук України», треті особи:
виконавчий комітет Одеської міської
ради, Державна казначейська служба
України, про стягнення матеріальної
шкоди,-

в с т
а н о в и л а:

У листопаді 2005р. ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом про надання квартири,
визнання права власності на квартиру
АДРЕСА_1 та стягнення моральної шкоди,
посилаючись на те, що згідно з рішенням
виконкому Одеської міської ради від
31.05.1997р. №258 Державній установі
«Інститут очних хвороб і тканинної
терапії ім. В.П. Філатова Національної
академії медичних наук України»
(далі-ДУ «Інститут очних хвороб і
тканинної терапії ім. В.П. Філатова»)
було надано земельну ділянку,
загальною площею 0,2292 га по
Французькому бульвару, 49-51 для
проектування та будівництва 9-ти
поверхового житлового будинку з
підземним гаражем на 40 місць. Згідно з
п. 4,4 цього рішення ДУ«Інститут очних
хвороб і тканинної терапії ім. В.П.
Філатова» було зобов'язано надати
ОСОБА_2 однокімнатну квартиру, як онуку
репресованого священика о. ОСОБА_3,
враховуючи миротворчу діяльність та
порятунок поранених в Афганістані, а
також враховуючи те, що раніше він
проживав у споруді, знесеній під час
будівництва житлового будинку по пр.
Дунаєва, 7.

02.10.2012р. ОСОБА_2 змінив предмет позову та
просив стягнути з ДУ«Інститут очних
хвороб і тканинної терапії ім. В.П.
Філатова» на його користь матеріальну
шкоду в розмірі вартості не отриманого
житла в будинку за вказаною адресою в
сумі 1 627 843 грн. та судові витрати по
справі.

02.10.2012р. зменшивши розмір позовних
вимог позивач просив суд стягнути з
відповідача на його користь
матеріальну шкоду в розмірі 1 488 035 грн.
та судові витрати у справі.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 18.12.2013р. позов задоволено,
стягнуто з ДУ«Інститут очних хвороб і
тканинної терапії ім. В.П. Філатова» на
користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в
розмірі В.І. 1 488 035 грн. та судові
витрати у справі.

У апеляційній скарзі відповідач
просить рішення суду скасувати та
ухвалити у справі

нове рішення про відмову у задоволені
позову, посилаючись на недоведеність
обставин, які суд вважав встановленими,
на неповне з'ясування обставин справи,
грубе порушення та неправильне
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, що
з'явилися, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що з того
позов є обгрунтованим.

Проте погодитися з таким висновком
суду не можна.

Судом встановлено, що 16.01.1996р. СП
«Торговий дім Примор'є» (зараз ТОВ
«Торговий дім Примор'є») та ДУ
«Інститут очних хвороб і тканинної
терапії ім. В.П. Філатова» уклали
договір про сумісну діяльність,
предметом якого було визначено
будівництво багатоповерхового
житлового будинку по вул. Французький
бульвар у м. Одесі.

На підставі рішення виконкому Одеської
міської ради №258 від 31.05.1997р. ДУ
«Інститут очних хвороб і тканинної
терапії ім. В.П. Філатова» було надано
земельну ділянку, загальною площею 0,2292
га по Французькому бульвару, 49-51 для
проектування та будівництва 9-ти
поверхового житлового будинку з
підземними гаражами на 40 місць.

Згідно п. 4.4 вказаного рішення ДУ
«Інститут очних хвороб і тканинної
терапії ім. В.П. Філатова» зобов'язаний
надати ОСОБА_2 однокімнатну квартиру,
як онуку репресованого священика
ОСОБА_3, враховуючи миротворчу
діяльність та порятунок поранених в
Афганістані, а також враховуючи те, що
раніше він проживав в споруді, знесеній
під час будівництва житлового будинку
по пр. Дунаєва, 7.

Відповідно до цього рішення між
виконкомом Одеської міської ради та ДУ
«Інститут очних хвороб і тканинної
терапії ім. В.П. Філатова» було укладено
договір - додаток №1 згідно п.3.5 якого
останній прийняв на себе зобов'язання
надати ОСОБА_2 однокімнатну квартиру.

Згідно п. 4.2 рішення №258 від 31.05.1997р. та
п.3.2 договору-додатку №1 відповідач
прийняв на себе зобовязання закінчити
будівництво будинку до IV кварталу 2000р.

За невиконання забудовником прийнятих
на себе зобовязань п.5.2.1
договору-додатка встановлено
розірвання договору з іниціативи
виконкому Одеської міської ради без
повернення забудовнику отриманих
платежів, а також передбачений
обов'язок забудовника компенсувати у
повному обсязі усі понесені збитки.

Як убачається з листа заступника
Одеського міського голови від 02.08.2002р.
зобов'язання закінчення будівництва
будинку у встановлений строк та
надання позивачу однокімнатної
квартири відповідачем своєчасно
виконані не були.

У зв'язку з простроченням умов договору
ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної
терапії ім. В.П. Філатова направив
виконкому Одеської міської ради
звернення, в якому просив продовжити
строки будівництва, дозволити
збільшити поверховість будинку та
кількість місць в підземному гаражі.

Виконавчий комітет Одеської міської
ради призупинив розгляд цього питання
до виконання Інститутом зобов'язання
надання ОСОБА_2 однокімнатної квартири,
про що повідомив заявника відповідним
листом.

З листів відповідача від 26.03.2003р. та ТОВ
«Торговий дім Примор'є» від 16.04.2003р.
убачається, що за їх взаємною
домовленістю на виконання рішень
виконавчого комітету Одеської міської
ради ОСОБА_2 було виділено квартиру
АДРЕСА_1

Рішенням виконкому Одеської міської
ради №360 від 18.06.2003р. внесені зміни до
рішення №258 від 31.05.1997р., якими ДУ
«Інститут очних хвороб і тканинної
терапії ім. В.П. Філатова» було
дозволено добудувати 10 поверх у
вказаному будинку та зобов'язано
відповідача надати ОСОБА_2 , зазначену
квартиру.

Рішенням виконкому Одеської міської
ради №697 від 31.10.2005р. були внесені зміни
до п.4.4 рішення №360 від 18.06.2003р., яким
відповідача було зобов'язано надати
позивачу квартиру АДРЕСА_1 загальною
площею 119,8 кв.м.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 15.07.2008р., залишеним без
змін постановою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 09.06.2010р та ухвалою Вищого
адміністративного суду країни від
01.12.2011р., встановлено, що рішення
виконкому Одеської міської ради №697
від 31.10.2005р. прийнято у відповідності до
вимог закону.

Суд установив, що квартира АДРЕСА_1 ТОВ
«Торговий дім Примор'є» була передана
гр. ОСОБА_4, яка ще 02.06.2005р. отримала на цю
квартиру свідоцтво про право
власності.

Встановивши ці обставини, суд на
підставі ст. ст. 15,16,22,1166 ЦК України
стягнув з відповідача на користь
позивача вартість не отриманої ним
квартири у розмірі 1 490 543,50 грн.

Проте цей висновок суду не відповідає
нормам матеріального права.

З позовної заяви позивача видно, що він
з підстав, передбачених ст. ст. 15, 16, 22, 190,
610, 1166 ЦК України просив про задоволення
його вимог, т.1 а/с.193-195.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЖК України на
підставі рішення про надання жилого
приміщення в будинку державного або
громадського житлового фонду
виконавчий комітет районної, міської,
районної в місті, селищної, сільської
Ради народних депутатів видає
громадянові ордер, який є єдиною
підставою для вселення в надане жиле
приміщення.

За положеннями ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Як убачається з матеріалів справи
ОСОБА_2 не набув права власності або
речове право на квартиру АДРЕСА_1
оскільки ордер йому не видавався і
будь-який правочин щодо цього майна з
ним не укладався. Власником цієї
квартири є ОСОБА_4

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, відшкодовується
особою, яка її завлада.

Отже, загальною підставою деліктної
відповідальності є протиправне,
шкідливе, винне діяння завдавача шкоди
(цивільне правопорушення).

У цивільній науці цивільного права акт
завдання шкоди прийнято поділяти на
такі складові елементи: 1) протиправна
поведінка особи; 2) настання шкоди; 3)
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою і настанням шкоди; 4) вина
завдавача шкоди.

Під шкодою розуміється матеріальна
шкода, що виражається у зменшенні майна
потерпілого в результаті порушення
належного йому майнового права, та (або)
применшенні немайнового блага (життя,
здоров'я тощо). Відшкодовується як
реальна шкода так і упущена вигода.

Як вже вище було зазначено позивач
права користування або право власності
на квартиру АДРЕСА_1 в установленому
законом порядку не набув, і саме тому
він не має права на відшкодування
вартості цієї квартири. Позивач не був
власником цієї квартири.

Вирішуючи справу суд на зазначене не
звернув уваги, неправильно застосував
норму матеріального права, а тому його
рішення на підставі п.4 ст. 309 ЦПК
України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 313-314, 316-317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Державної
установи «Інститут очних хвороб і
тканинної терапії ім. В.П. Філатова
Національної академії медичних наук
України» задовольнити частково.

Рішенням Приморського районного
суду м. Одеси від 18 грудня 2013року
скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення,
яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до
Державної установи «Інститут очних
хвороб і тканинної терапії ім. В.П.
Філатова Національної академії
медичних наук України», треті особи:
виконавчий комітет Одеської міської
ради, Державна казначейська служба
України, про стягнення матеріальної
шкоди - відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської
області: В.Ф. Парапан

М.М.Драгомерецький

В.О.Панасенков