АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Головуючий 1-ї інстанції
Провадження № 22-ц/790/8116/14
Доповідач - Піддубний Р.М.
Категорія: «відшкодування шкоди»
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року
м. Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого судді:
Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової
О.Ю., Бровченка І.О.,

при секретарі:
Новокщонової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Дзержинського районного суду м.
Харкова від 06 жовтня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Харківській області, Державної
казначейської служби України, третя
особа - управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області, про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, -

встановила:

У липні 2014 року ОСОБА_2, який діяв в
інтересах ОСОБА_1, звернувся до суду з
позовом, в обґрунтування якого
зазначив, що постановою Жовтневого
районного суду м. Харкова від 30 квітня
2013 року, залишеною без змін в цій
частині ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 08 липня 2013 року, зобов'язано Головне
управління Пенсійного фонду України в
Харківській області провести
перерахунок пенсії та здійснити
виплату недоплаченої пенсії за період
з 23 вересня 2010 року по день проведення
перерахунку та виплачувати пенсію з
урахуванням підвищення. Посилаючись на
те, що неправомірними діями
відповідачів, які полягають у
невиконання вищевказаних судових
рішень, ОСОБА_1 завдано матеріальної та
моральної шкоди, ОСОБА_2 просив
стягнути з Головного управління
Пенсійного фонду України Харківській
області на користь ОСОБА_1 на
відшкодування матеріальної шкоди 32 296
грн. шляхом безспірного списання
вказаної суми з рахунків відповідача, а
також стягнути з Державного бюджету
України шляхом списання з Єдиного
казначейського рахунку 65 772 грн. на
відшкодування завданої йому моральної
шкоди.

Ухвалою Дзержинського районного суду
м. Харкова від 06 жовтня 2014 року
провадження у справі закрито на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України,
оскільки справа не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
просив ухвалу скасувати, справу
направити для продовження розгляду до
того ж суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи апеляційної скарги та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку про наявність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції виходив із того, що
спір, який виник між сторонами у справі
має розглядатися в порядку
адміністративного судочинства,
оскільки зі змісту позову випливає
питання щодо здійснення судового
контролю за виконанням судових рішень
в адміністративних справах, порядок
розгляду якого визначено ст. 267 КАС
України, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205
ЦПК України є підставою для закриття
провадження у справі.

Проте погодитись з такими висновками
не можна з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження,
якщо справа не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України
суди розглядають в порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду публічно-
правовий спір, в якому хоча б однією зі
сторін є орган виконавчої влади, орган
місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа або інший
суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Статтями 2, 17 КАС України визначено, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів суб'єктів права у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування при здійсненні ними
владних управлінських функцій;
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктами владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Отже, справою адміністративної
юрисдикції є переданий на вирішення
адміністративного суду публічно-
правовий спір, який виник між
конкретними суб'єктами стосовно їхніх
прав та обов'язків у правовідносинах,
які передбачають владний вплив
уповноваженого законом одного
(суб'єкта владних повноважень) на
поведінку іншого (підпорядкованого)
суб'єкта, які відповідно до
законодавства зобов'язані виконувати
його вимоги та приписи.

Крім того, вжитий у цій процесуальній
нормі термін «суб'єкт владних
повноважень» означає орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхню посадову чи
службову особу, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Таким чином, до компетенції
адміністративних судів належать спори
фізичних чи юридичних осіб з органами
державної влади, органам місцевого
самоврядування, їхньою посадовою
особою, предметом яких є перевірка
законності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб),
відповідно й прийнятих або вчинених
ними при здійсненні владних
управлінських функцій.

Критеріями розмежування справи
цивільного судочинства від справи
адміністративного судочинства є
одночасно: суб'єктивний склад
учасників процесу та характер спірних
правовідносин.

Спір у справі, що розглядається, не
стосується захисту прав, свобод і
інтересів фізичних чи юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, а пов'язаний із відшкодуванням
матеріальної та моральної шкоди,
спричиненою, на думку позивача,
невиконання судових рішень, а тому має
розглядатися судом за правилами
цивільного судочинтсав.

За таких обставин апеляційна скарга
ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала
суду першої інстанції - скасуванню, з
направленням справи для продовження
розгляду до того суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.
Харкова від 06 жовтня 2014 року скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Харківській області,
Державної казначейської служби
України, третя особа - управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області, про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
направити для продовження розгляду до
того суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді