Справа № 2-2508/11
Провадження №2-зз/761/67/14
У Х В А Л А

іменем України

21 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарі - Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування
заходів забезпечення позову у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування завданої ДТП
матеріальної та моральної шкоди,-

в
с т а н о в и в :

У серпні 2014 року надійшла заява ОСОБА_1
про скасування заходів забезпечення
позову у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування завданої ДТП
матеріальної та моральної шкоди. (а.с.58
том-2).

У поданій заяві ОСОБА_1 посилається на
те, що автомобіль знаходиться у неї,
вона фактично його використовує,
ОСОБА_3 знаходиться у критичному стані
через важку хворобу, у неї двоє дітей,
перебуває у декретній відпустці.

Сторони в судове засідання не
з'явились. Про день, час, місце розгляду
справи повідомлені в установленому
законом порядку.

Суд вивчивши заяву ОСОБА_1, оглянувши
матеріали цивільної справи № 2-2508/11,
вважає її такою, що не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, рішенням
Шевченківського районного суду
м. Києва від 18 квітня 2012 року
частково задоволено позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування завданої ДТП
матеріальної та моральної шкоди.
Стягнуто матеріальну шкоду у сумі
184.669,34 грн. та судові витрати, а всього
192.333.,34 грн.

Ухвалою суду від 08 грудня 2010 року за
заявою представника позивача
накладено арешт на автомобіль
„Мерседес Венс", д/н НОМЕР_1, що належить
відповідачу.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 21 грудня 2012 року
скасовано за заявою відповідача заходи
забезпечення позову у тому числі про
арешт автомобіля „Мерседес Венс", д/н
НОМЕР_1.

Зазначена ухвала скасована ухвалою
колегії суддів Судової палати в
цивільних справах апеляційного суду м.
Києва від 12 лютого 2013 року з
направленням вирішення питання на
новий розгляд.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 29 березня 2013 року у
задоволенні заяви про зняття арешту з
автомобіля „Мерседес Венс", д/н НОМЕР_1
відмовлено (а.с.144 том 1). Зазначена
ухвала залишена без зміни ухвалою
апеляційного суду від 22 травня 2013 року
(а.с.185 том 1).

У вересні 2013 року зацікавлена особа
ОСОБА_1 звернулась із заявою про
скасування заходів забезпечення
позову стососно арешту автомобіля
„Мерседес Венс", д/н НОМЕР_1.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 01 листопада 2013 року у
задоволенні заяви ОСОБА_1 про зняття
арешту з автомобіля „Мерседес Венс",
д/н НОМЕР_1 відмовлено. (а.с.237 том 1)

Ухвалою Колегії суддів судової палати
Апеляційного суду м. Києва від 24
грудня 2013 року ухвала Шевченківського
районного суду м. Києва від 01
листопада 2013 року скасована та
постановлена нова ухвала про часткове
задоволення заяви ОСОБА_1 про зняття
арешту щодо ? частини автомобіля
„Мерседес Венс", д/н НОМЕР_1.

При цьому суд послався на судові
рішення, прийняті після вирішення
справи та заяв щодо арешту автомобіля,
про поділ майна подружжя з виділенням
автомобіля „Мерседес Венс", д/н НОМЕР_1
ОСОБА_1 на праві власності (а.с.35
зор.том-2). В ухвалі також є посилання на
п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 22.12.2006 року, у якому
вказано, що заходи забезпечення позову
мають тимчасовий характер і діють до
виконання рішення суду, яким
закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має право з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

У заяві про забезпечення позову
повинно бути зазначено: причини, у
зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов; вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності; інші відомості,
необхідні для забезпечення позову (ч. 2
ст. 151 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову повинні
відповідати заявленим вимогам, тобто
бути безпосередньо зв'язаними з
предметом спору, бути співмірними
заявленим вимогам, необхідними і
достатніми для забезпечення виконання
судового рішення.

Судом перевірено аргументованість
заяви про зняття заходів позову і не
встановлено підстав для його
задоволення.

Так як зазначено в Ухвалі Колегії
суддів судової палати Апеляційного
суду м. Києва від 24 грудня 2013 року, що
Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 20.03.2012 у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції в м. Києві про визнання права
власності на 1/2 частину автомобіля та
звільнення майна з-під арешту та
позовом третьої особи з самостійними
вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції в м. Києві про виключення
автомобіля з акту опису і арешту
автомобіля:

- визнано за ОСОБА_1, право власності на
1/2 частину автомобіля „Мерседес Венс",
реєстраційний номер НОМЕР_1.

- виключено автомобіль „Мерседес Венс",
д/н НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_1
із Акту опису і арешту, складеного
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби Качур Л.В.
10 лютого 2012 року.

- знято арешт з автомобіля „Мерседес
Венс", д/н НОМЕР_1, 2008 р. випуску, шасі №
НОМЕР_2, модель УІТО 115, легковий
пасажирський, реєстраційний номер
НОМЕР_1 накладений відділом державної
виконавчої служби Голосіївського
управління юстиції в м. Києві.

А отже, як зазначено в ухвалі на даний
час автомобіль «Мерседес» д/н
НОМЕР_1 перебуває у власності двох осіб:
відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_1, яка не
була учасником розгляду даної справи.

Разом з тим у п. 4 цієї Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» вказано, що
вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів. А згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК
України позов майнового характеру
дозволяється забезпечувати шляхом
накладення арешту на майно, що належать
відповідачеві і знаходиться у нього
або в інших осіб.

Таким чином, вжиття заходів
забезпечення позову допускається
відносно майна, що належить
відповідачеві.

В вищезазначеній справі, яка
розглядалась Голосіївським районним
судом м. Києва на час постановлення
ухвали про застосування заходів
забезпечення позову автомобіль був
зареєстрований на відповідача ОСОБА_3,
проте, згодом рішенням суду за ОСОБА_1
визнано право власності на 1/2 частину
цього автомобіля. При цьому,
зобов'язань ОСОБА_1 перед позивачем
ОСОБА_2 не має.

Тому за наведених обставин, в Рішенні
Голосіївського районного суду м.
Києва від 20.03.2012 року перебування під
арештом автомобіля в цілому вважається
таким, що порушувало право ОСОБА_1 як
власника, який не є учасником
правовідносин з позивачем, але лише в
частині, право власності на яку визнано
за нею, тобто на 1/2 частину.

Цією ж Ухвалою Апеляційного суду м.
Києва від 24 грудня 2013 року, скасована
ухвала Шевченківського районного суду
міста Києва від 01.11.2013 року з
постановленням нової про часткове
задоволення вимог ОСОБА_1 та скасування
арешту на 1/2 частину автомобіля, що було
предметом спору.

Судом при розгляді заяви ОСОБА_1 про
скасування забезпечення позову у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування завданої ДТП
матеріальної та моральної шкоди,
заявником не надано доказів про те, що
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 20.03.2012 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції в м. Києві про визнання права
власності на 1/2 частину автомобіля та
звільнення майна з-під арешту та
позовом третьої особи з самостійними
вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції в м. Києві про виключення
автомобіля з акту опису і арешту
автомобіля було нею виконано. Та те, що
ОСОБА_1 розрахувалась з ОСОБА_3 за 1/2
частини автомобіля „Мерседес Венс", д/н
НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить йому на праві власності.

На підставі викладеного та керуючись
Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 22.12.2006 року «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» та ст. 151, 152, 153, 154,
223 ЦПК України, -

у х в а л и в:

В заяві ОСОБА_1 про скасування
забезпечення позову у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування завданої ДТП
матеріальної та моральної шкоди -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя:
О.Ф. Малинников.