У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати
у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко
В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про усунення перешкод за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Хустського районного суду
Закарпатської області від 04 червня
2014 року та рішення апеляційного
суду Закарпатської області від 16
вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що їй на праві власності належить
будівля у АДРЕСА_1 Проте, відповідачами
впритул до даної будівлі встановлено
дворову вбиральню, висаджено фруктові
дерева та кущі, складовано будівельні
та господарські матеріали. 19 червня 2013
комісією виконавчого комітету
Хустської міської ради складено акт,
яким встановлено порушення
відповідачами державних будівельних
норм та рекомендовано у термін до 19
липня 2013 року демонтувати дворову
вбиральню, забрати будівельні
матеріали та господарські приладдя,
пересадити фруктові дерева. Однак
станом на 22 липня 2013 року рекомендації
комісії відповідачами виконані не
були. У зв'язку з цим позивачка просила
суд зобов'язати відповідачів усунути
перешкоди у користуванні її власністю
шляхом знесення з-під стін будівлі
дворової вбиральні та видалення від
стін будівлі фруктових дерев на
відстань 5 метрів, а кущів, будівельних
матеріалів та господарського приладдя
- на відстань 1,5 м.

Рішенням Хустського районного суду
Закарпатської області від 04 червня
2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 16 вересня 2014
року рішення суду першої інстанції
зміно у частині правового
обґрунтування. В іншій частині рішення
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, виходив із того, що
позивачкою не надано доказів, які
підтверджували б наявність у неї права
власності на будівлю, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1

Змінюючи рішення суду першої інстанції
у частині правового обґрунтування,
апеляційний суд виходив з того,
позивачкою не доведено, що вбиральню
було споруджено відповідачами уже
після придбання нею павільйону, а
також, що дерева та кущі були висаджені
там після 2009 року.

З такими висновками судів погодитись
не можна, оскільки ці висновки
суперечать вимогам закону та не
ґрунтуються на матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Судом установлено, що згідно рішення
Хустської міської ради № 627 від
31 липня 2008 року будівлі павільйону по
АДРЕСА_1, та визначено Хустському ДБТІ
зареєструвати цю будівлю, власник - ТОВ
«Каштан» (а. с. 100).

8 вересня 2008 року ТОВ
«Каштан» було видано свідоцтво про
право власності на нерухоме майно (а. с.
107).

10 вересня 2009 року ТОВ
«Каштан» було видано державний акт
серії ЯЕ № 140919 на право
власності на земельну ділянку,
розташовану по АДРЕСА_1 площею 0,0028 га,
на якій і розташований даний павільйон.
Цільове призначення земельної ділянки
- для комерційного використання (а .с. 63).

Суміжними
землекористувачами по межі від «Б» до
«В» є ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Згідно договору
купівлі-продажу від 11 вересня 2009 року
(зареєстрованого у реєстрі за № 3221)
ОСОБА_3 придбала у ТОВ «Каштан» вказану
земельну ділянку (а. с. 51), а згідно
договору купівлі-продажу, укладеного 11
вересня 2009 року
(зареєстрованого у реєстрі за № 3220)
ОСОБА_3 придбала у ТОВ «Каштан»
розташований на цій земельній ділянці
павільйон (а. с. 108).

Право власності на
павільйон було зареєстровано за ОСОБА_3
14 вересня 2009 року (а. с. 81).

Відповідачі є
власниками Ѕ частини будинку по
АДРЕСА_2, яку ними було придбано за
договором купівлі-продажу, укладеним 6
червня 1978 року (колишня адреса -
АДРЕСА_3) (а. с. 59-60). У зведеному акті
вартості будівель і споруд, складеному
24 червня 1986 року серед інших будівель
зазначено дві вбиральні (а. с. 61).

24 січня 2001 року
відповідачам був виданий державний акт
на право власності на землю серії
ІІІ-ЗК № 029622, який зареєстрований в
книзі запису державних актів на право
приватної власності на землю за № 4625,
відповідно до якого їм передано у
власність 0,0306 га (а. с. 62).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка як доказ порушення її права
власності подала до суду акт комісії
виконкому Хустської міської ради від
19 червня 2013 року, згідно якого у
діях ОСОБА_4, ОСОБА_5 виявлено порушення
вимог та норм державних будівельних
правил та рекомендовано демонтувати
дворову вбиральню, забрати будівельні
матеріали та господарські приладдя,
пересадити фруктові дерева, відповідно
до ДБН 360-92** у термін до 19 липня
2013 року (а. с. 5).

Згідно з п. 3.26 ДБН 360-92** відповідно до
санітарних вимог майданчики для
компосту, дворові вбиральні та очисні
споруди каналізації повинні
знаходитись у глибині двору не ближче 15
м від вікон житлових будинків, у тому
числі і сусідніх садиб, сараї для
утримання худоби і птиці - не ближче 12 м.

У п. 5.12 ДБН 360-92** зазначено, що відстань
від будинків, споруд, а також об'єктів
інженерного благоустрою до дерев і
чагарників слід приймати за таблицею
5.2, з якої вбачається що відстань до осі
стовбура деревавід зовнішніх стін
будівель має складати 5 метрів, куща
1.5метра.

Відповідачі дані рекомендації не
виконали.

Апеляційний суд, відмовляючи у
задоволенні позову виходив із того, що
вбиральня та насаджені дерева були
розташовані на земельній ділянці
відповідачів до придбання позивачкою
земельної ділянки та розташованого на
ній павільйону.

При цьому суд не звернув уваги, що
однією з особливостей цього позову є
те, що позивачем негаторного позову
може бути власник або титульний
володілець, у якого знаходиться річ і
щодо якої відповідач ускладнює
здійснення повноважень користування
або розпорядження, а відповідачем -
лише та особа, яка перешкоджає
позивачеві у здійсненні його законного
права користування чи розпорядження
річчю. Підставою для подання
негаторного позову є вчинення третьою
особою перешкод власнику в реалізації
ним повноважень розпорядження або (та)
користування належним йому майном.
Крім того, негаторний позов має на меті
усунення триваючих порушень
зазначених повноважень власника, а не
тих, що мали місце в минулому, що
обумовлює непоширення на вимоги за
негаторним позовом строків позовної
давності. Однією з умов подання
негаторного позову є триваючий
характер правопорушення і наявність
його в момент подання позову.

Таким чином, та обставина, що перешкоди
у здійсненні права власності виникли
до набуття цього права позивачкою, не
може бути підставою для відмови у
захисті цього права.

Таким чином, у порушення вимог ст. ст.
212-214 ЦПК України судами не враховані
норми матеріального та процесуального
права, які регулюють спірні
правовідносини, не встановлено та не
перевірено, на якій відстані від
будинку розміщені вбиральня та
насаджені дерева, чи відповідає це
вимогам ДБН 360-92**, тому відповідно до ст.
338 ЦПК України ухвалені у справі судові
рішення підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Хустського районного суду
Закарпатської області від 04 червня
2014 року та рішення апеляційного
суду Закарпатської області від 16
вересня 2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко