Справа № 363/4415/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
Вишгородський районний суд Київської
області в складі:

головуючого - судді Чіркова Г.Є.,при
секретарі Бариш А.Г.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Вишгороді цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Катюжанської сільської ради
Вишгородського району Київської
області про визнання права власності
на спадкове майно,

встановив:

позивачка звернулася до суду з даним
позовом, посилаючись на факт прийняття
спадщини на нерухоме майно, а саме
житловий будинок АДРЕСА_1, після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 дідуся ОСОБА_4, а тому в
зв'язку з тим що, первинна реєстрація
житлового будинку не проводилася,
порушує питання про визнання за нею
права власності на це нерухоме майно в
порядку спадкування за заповітом.

У суді позивачка просила про
задоволення позову з викладених у
ньому підстав.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, надіслав до суду
заяву про розгляд справи за його
відсутності, проти задоволення позову
не заперечив.

Заслухавши позивачку, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов
наступного.

Як убачається з матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивачки
ОСОБА_5, після смерті якої чоловік
спадкодавця (померлий ОСОБА_4.)
успадкував житловий будинок АДРЕСА_1,
збудований в 1980 році, шляхом фактичного
проживання разом з спадкодавцем.

На момент смерті бабусі (ОСОБА_5.) в
серпні 2012 року дідусь позивачки
постійно проживав разом з спадкодавцем
та був зареєстрований у вказаному
будинку, фактично вступив в
користування домоволодінням і став
його володільцем.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 виданим 18 жовтня 2013 року.

Належність цього майна померлому
ОСОБА_4 стверджується даними
технічного паспорту, будинкової книги
та випискою з погосподарської книги
№1375 від 17 жовтня 2014 року виданою
Катюжанською сільською раду
Вишгородського району Київської
області, згідно з якою померлий є
головою вказаного домогосподарства.

ОСОБА_4 є дідусем позивачки, якій він
заповів усе своє майно, що
підтверджується заповітом від 24 лютого
1999 року, посвідченим секретарем
виконкому Катюжанської сільської ради
Вишгородського району Київської
області ОСОБА_6

Таким чином, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4 відкрилася спадщина на житловий
будинок АДРЕСА_1.

Інших спадкоємців по справі не
має.

Згідно відповіді державного
нотаріуса № 1554/02-14 від 19 вересня 2014 року
видача свідоцтва про право власності
на спадщину є неможливою в зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на спадкове майно ОСОБА_4
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка є рідною онукою
померлого і спадкоємцем за заповітом,
яка у встановлений ст. 1270 ЦК України
строк подала до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини
відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України та
у встановленому законом порядку
успадкувала після померлого нерухоме
майно.

Зазначене підтверджується матеріалами
спадкової справи №23/2014 від 17 січня 2014
року після померлого ОСОБА_4 та
інформаційною довідкою зі спадкового
реєстру №39004659 від 26 листопада 2014 року
згідно якої спадкова справа після
померлої ОСОБА_5 не заводилася.

Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутись до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно, тобто зміна
власника майна, що підлягає державній
реєстрації, неможлива без
перереєстрації права власності. Тому
свідоцтво про право на спадщину є
обов'язковим, коли об'єктом спадкування
є нерухоме майно, що підлягає
обов'язковій державній реєстрації.

Право власності на нерухоме майно
виникає у спадкоємця лише з моменту
державної реєстрації цього майна (ч. 2
ст. 1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може
бути оформлене на ім'я особи, яка
померла у разі наявності документів,
які б підтвердили право власності на
майно цієї особи. У випадку відсутності
таких документів порушене питання
вирішується у судовому порядку.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є
перехід прав і обов'язків від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинялися
внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно зі спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

На час побудови у 1980 році житлового
будинку з надвірними будівлями і
спорудами у сільській місцевості облік
фактичних господарств у селі, сімейний
стан громадян, поголів'я тварин та інше
реєструвався в погосподарських книгах.
На кожне господарство відкривався
окремий особовий рахунок, в якому
відображалися, крім інших відомостей,
також відомості про жилий будинок, що
має поштовий номер, рік його
побудування.

Зазначені погосподарські книги є
особливою формою статистичного обліку,
що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979
року, а тому записи у цих книгах
визнавались в якості актів органів
влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності.

Лише з 1985 року, відповідно до Постанови
РМ УРСР від 11.03.1985 року № 105 „Про
порядок державного обліку житлового
фонду", почалася робота по проведенню
обов'язкової реєстрації й технічної
інвентаризації житлового фонду в
сільських населених пунктах після
прийняття будинків в експлуатацію
державною приймальною комісією.

Як вбачається з копії технічного
паспорту на садибний (індивідуальний)
житловий будинок АДРЕСА_1
виготовленого за станом на 18 листопада
2012 року, вказаний житловий будинок
збудований в 1980 році, а господарські
будівлі побудовані в період з 1980 по 1983
роки.

Отже, право власності на збудоване до
набрання чинності Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме
майно набувається в порядку, який
існував на час його спорудження, а не
виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого права, а не підставою
його виникнення.

Зважаючи на наведене, будинок ОСОБА_4,
який перейшов у спадщину позивачці,
належав йому на праві власності з 1980
року і подальша зміна законодавства не
позбавила його набутого та
зареєстрованого в погосподарських
книгах права власності на будинок, а
спадкоємець має право на визнання за
ним права власності саме на будинок як
об'єкт спадкування.

Вирішуючи цю справу, суд виходить з
того, що первинна реєстрація права
власності на успадкований позивачем
житловий будинок не провадилася,
правовстановлюючі документи на нього
відсутні, а тому це перешкоджає видачі
свідоцтва про право власності на
спадщину, із яким закон пов'язує
здійснення права спадкування на
нерухоме майно.

Обставини, що визначаються
згаданими документами, встановлено в
судовому засіданні, а тому прийнята
позивачкою спадщина, за правилами ст.
1268 ЦК України, вважається належною
спадкоємцеві з часу відкриття спадщини
і з цих підстав за нею слід визнати
право власності на успадковане
нерухоме майно.

Таким чином, заявлене позивачкою право
підлягає визнанню, а пред'явлений позов
- задоволенню.

На підставі викладеного і
керуючись статтями 209-215 ЦПК України,

вирішив:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 право власності на
спадкове майно, а саме: житловий
будинок АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області протягом 10 днів
з дня його проголошення шляхом подання
в зазначений строк апеляційної скарги
через Вишгородський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя