Справа № 577/4663/14-ц
Провадження № 2/577/1291/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2014 року
м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд
Сумської області

у складі:судді Лебедько М.М.,

при секретарі Рукіній С.А.,

з уч. представників ОСОБА_2, Пизік А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Конотопі справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
Конотопського міськрайонного центру
зайнятості про розірвання трудового
договору, зобов"язання зареєструвати
його розірвання та за зустрічним
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4,
Конотопського міськрайонного центру
зайнятості про розірвання трудового
договору на підставі п 1 ст. 40 КЗпП
України, стягнення заборгованості по
заробітній платі за період з 20 по 31
серпня 2014 року, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

19.09.2014р. фізична особа-підприємець
ОСОБА_4 звернулася до суду зі вказаною
вище позовною заявою і просила
розірвати з 20 серпня 2014 року,
відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України,
тобто у зв"язку з ліквідацією
підприємства, трудовий договір, який
був укладений 25 липня 2013 року між нею
та ОСОБА_5

Обгрунтовувала вимоги тим, що є
приватним підприємцем. 25 липня 2013 року
між нею та ОСОБА_5 був укладений
безстроковий трудовий договір, який в
цей же день зареєстрований в
Конотопському міськрайонному центру
зайнятості за № 2. Згідно договору
відповідачка виконувала роботу
сторожа.

У 2014 році вимушена була припинити
підприємницьку діяльність і звільнити
всіх (двох) працівників. Наказами № 85
та № 86 відповідно від 17.06.2014 р. та 18.07.2014
р. звільнила відповідачку з роботи в
зв"язку з ліквідацією підприємства.
Зверталася до Конотопського
міськрайонного центру зайнятості про
розірвання договору. Однак, там
відмовили посилаючись на відсутність
працівника і необхідності її особистої
участі при розірванні договору.
Направляла листи з вимогою прибути для
вирішення питання розірвання договору,
але відповідачка проти розірвання
трудвого договору заперечувала. На
даний час припинила діяльність, але
знятися з реєстрації як підприємець не
може бо трудовий договір з ОСОБА_5 не
розірваний.

У судовому засіданні ОСОБА_2, діючий на
підставі довіреності і в інтересах
ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав.

Відповідачка ОСОБА_5 загалом проти
розірвання трудового договору на
підставі п.1ч.1 ст.40 КЗпП УКраїни не
заперечує, але вважає, що повинна бути
звільнена з 31 серпня 2014 року з виплатою
заробітної плати по день звільнена , а
потім сереньомісячний заробіток за
час вимушеного прогулу.

Представник Конотопського
міськрайонного центру зайнятості -
Пизик А.А. проти задоволення позову не
заперечує.

28.10.2014р. ОСОБА_5 пред"явила зустрічний
позов до ОСОБА_4 і Конотопського
міськрайонного центру зайнятості про
розірвання трудового договору на
підставі п 1 ст. 40 КЗпП України з 31
серпня 2014року, стягнення
заборгованості по заробітній платі з 20
по 31 серпня 2014 року та середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з 01
вересня 2014 року по час розгляду справи
в суді, посилаючись на те, що з 20 серпня
2014 року її не допускали до виконання
трудових обов"язків.

Представник позивачки ОСОБА_2
зустрічні позовні вимоги не визнав,
стверджуючи, що такі надумані.

Представник Конотопського
міськрайонного центру зайнятості
Пизик А.А. проти задоволення зустрічних
позовних вимог в частині звільнення
ОСОБА_5 з роботи з 31 серпня 2014року
заперечує, а щодо вимог про стягнення
заборгованості по заробітній платі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу покладується на
розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
допитавши свідка, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_4 підлягають задоволенню, а в
задоволенні зустрічних позовних вимог
ОСОБА_5 необхідно відмовити за таких
підстав.

У судовому засіданні достаменно
встановлено, що ОСОБА_4 з 13.03.2007р. по
01.09.2014 р. була фізичною
особою-підприємцем, що підтверджується
витягом з єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців. (а.с.73-74)

25 липня 2013 року між нею та ОСОБА_5
укладений безстроковий трудовий
договір № 2, який зареєстрований в
Конотопському міськрайонного центру
зайнятості, згідно умов якого
віповідачка прийнята на роботу
сторожем з заробітною платою 1155 грн. на
місяць. Час виконання працівником
робіт установлюється згідно графіка за
фактично відпрацьований час. (а.с.4).

Позивачка умови трудового договору та
трудове законодавство, які регулюють
трудові відносини, виконувала.

Відповідно до ст.21 Кодексу законів про
працю трудовий договір є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до положень Порядку
реєстрації трудового договору між
працівником і фізичною особою та Форми
трудового договору між працівником і
фізичною особою, яка використовує
найману працю, затверджених наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України 08.06.2001 року за №260, а
також Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників,
затвердженої наказом Мінпраці, Мінюсту
і Мінсоцзахисту від 29.07.1993 року 358,
провести дії по зняттю з реєстрації
трудового договору в центрі зайнятості
можливо лише в разі звернення обох
сторін трудових відносин (фізичної
особи і працівника) з належним їм
документами по центру зайнятості, а у
разі виникнення трудового спору між
сторонами трудових стосунків -
фізичною особою-роботодавцем та
найманим працівником, а також у разі
відсутності однієї зі сторін в центрі
зайнятості, підставою для зняття
трудового договору з реєстрації в
державній службі зайнятості є рішення
суду про припинення дії договору, яке
набрало чинності.

У відповідності до п.17 Форми трудового
договору між працівником і фізичною
особою, яка використовує найману працю,
розірвання трудового договору повинно
бути підтверджено підписами обох
сторін трудових відносин в усіх
примірниках трудового договору. Таким
чином, записи фізичної особи -
роботодавця про підстави припинення
трудового договору, а також підписи її
та найманого працівника повинні стояти
на трьох примірниках трудового
договору. В разі відсутності в центрі
зайнятості однієї зі сторін трудового
договору додержатись порядку зняття з
реєстрації трудового договору
укладеного між фізичною особою -
роботодавцем та найманим працівником
без присутності однієї з цих сторін
неможливо.

Порядком реєстрації трудового
договору між працівником і фізичною
особою передбачено, що на державну
службу зайнятості покладено обов'язок
реєстрації (зняття з реєстрації)
трудових договорів, укладених між
фізичними особами-роботодавцями та
найманими працівниками. У переліку
документів, що подають сторони
трудових відносин до центру
зайнятості, передбачено подання
паспортів, тобто документів, що
посвідчують особу і які, згідно з
законодавством України, повинні
подаватися громадянами особисто.

При цьому, згідно п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку змiн в органiзацiї
виробництва i працi, в тому числi
лiквiдацiї, реорганiзацiї, банкрутства
або перепрофiлювання пiдприємства,
установи, органiзацiї, скорочення
чисельностi або штату працiвникi

Відповідно до ст. 36 КЗпП України,
розірвання трудового договору на
підставі ст.40 цього Кодексу є підставою
припинення трудового договору.

Наказом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 № 85 від 17.06.2014р. у зв"язку з
неможливістю здійснювати подальшу
підприємницьку діяльність, прийняте
рішення про припинення діяльності і
звільнення працівників на підставі п.1
ч.1 ст. 40КЗпП України, а наказом № 86 від
18.06.2014р. ОСОБА_5 з 20.08.2014 р. звільнена з
роботи з виплатою згідно ст. 44 КЗпП
України вихідної допомоги в розмірі
середньомісячного заробітку. (а.с.5,31)

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7
пояснила, що 20.08.2014р. відповідачка в її
присутності відмовилась розірвати
трудовий договір.

Таким чином, при звільненні працівника
фізичною особою-підприємцем були
виконані вимоги ст. 49-2 КЗпП України,
оскільки про наступне вивiльнення
ОСОБА_5 була персонально попереджена не
пiзнiше нiж за два мiсяцi і їй виплачена
вихідна допомога, що загалом і сама не
спростовує.(а.с.5,83)

За таких підстав суд приходить до
висновку, що оскільки іншого шляху
розірвати вказаний трудовий договір та
зняти його з реєстрації в центрі
зайнятості у позивачки не має, тому в
даному випадку її позовні вимоги є
обґрунтованими, законними та такими,
що підлягають задоволенню.

Разом з тим суд приходить до висновку,
що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 про
розірвання трудового договору на
підставі п 1 ст. 40 КЗпП України з 31
серпня 2014 року, стягнення
заборгованості по заробітній платі за
період з 20 по 31 серпня 2014 року,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу з 01 вересня 2014 року
по час розгляду справи в суді
задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях, обставини, визнані
сторонами, не підлягають доказуванню, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи відповідачки, що повинна бути
звільнена з 31.08.2014 р. не можуть бути
прийняти до увагу судом, оскільки
наказом фізичної особи-підприємця 85
від 17.06.2014р. у зв"язку з неможливістю
здійснювати подальшу підприємницьку
діяльність, прийняте рішення про
припинення діяльності і звільнення
працівників на підставі п.1 ч.1 ст. 40КЗпП
України, а наказом № 86 від 18.06.2014р.
ОСОБА_5 з 20.08.2014 р. звільнена з роботи на
підставі п.1ч.1 ст. 40 КЗпП України з
виплатою згідно ст. 44 цього Кодексу
вихідної допомоги в розмірі
середньомісячного заробітку. (а.с.5,31)

Відтак її вимоги про стягнення
заборгованості по заробітній платі з 20
по 31 серпня 2014 року, стягнення
середнього заробітку за час
вимушеного прогулу з 01 вересня 2014 року
по час розгляду справи в суді не можуть
бути прийняті до уваги судом.

У судовому засіданні достеменно
встановлено, що станом на 20 серпня 2014
року, тобто на час звільнення ОСОБА_5, їй
оплачувався час простою не з вини
працівника, в розмірі двох третин
тарифної ставки встановленого
окладу.(а.с.6-10,86-88)

Пояснення відповідачки, що їй
перешкоджали виконувати трудові
обов"язки покладені на неї трудовим
договором ніякими доказами не
підтверджуються.

Не заслуговують на увагу і доводи про
не виплату грошової компенсації за
невикористану відпустку, оскільки
згідно представленої розшифровки
нарахувань та виплат заробітної плати
така їй нарахована і виплачена в
розмірі 1251,38 грн. за 26 днів не
використаної відпустки. (а.с.86)

Керуючись ст. ст. 21,36, 44 п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП
України, Постановою Кабінету Міністрів
України від 29 жовтня 2009 року № 1168 " Про
деякі питання застосування
законодавства про працю фізичною
особою, яка використовує найману працю"
ст. ст. 10, 11, 59, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 задовольнити.

Розірвати з 20 серпня 2014 року трудовий
договір, зареєстрований у
Конотопському міськрайонному центру
зайнятості 25 липня 2013 року за № 2,
укладений 25 липня 2013 року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на
підставі п. 1 ч. 1ст.40 КЗпП України.

В задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Конотопського
міськрайонного центру зайнятості
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Сумської області
через Конотопський міськрайонний суд
шляхом подання апеляційнної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення в повному обсязі виготовлене
05 грудня 2014 року.

Суддя
Лебедько М. М.