Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року

Вишгородський районний суд
Київської області у складі:

головуючого судді
-Купрієнка С.І.,

за участю:

секретаря - Мядзель
О.А.,

представників позивача - ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

представників відповідача - Кендюх
Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вишгороді Київської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Провіта» про стягнення страхового
відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
Дніпровського районного суду міста
Києва з позовом до Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Провіта» про стягнення
страхового відшкодування.Позов
вмотивовано тим, що 19.06.2013 року між
сторонами було укладено договір
добровільного страхування автомобіля
№ 5802522 за програмою повне КАСКО,
відповідно до умов якого позивачем на
термін один рік було застрахованосвій
автомобіль марки PorscheCayenneS, державний
реєстраційний номер автомобіля НОМЕР_1.
На виконання умов договору страхування
позивачем на користь відповідача було
сплачено 30832 грн. при страховому тарифі
6,56%. Відповідно до змісту п. 6.2 Договору
страхування Страховик (відповідач)
гарантував відшкодування прямого
збитку, заподіяного Страхувальнику
(позивачу) у разі настання подій, які
згідно з умовами п. п. 2 та 6.4 договору
страхування є страховими випадками.

Під час дії вказаного договору
добровільного страхування автомобіля
№ 5802522, асаме 02.10.2013 року стався
страховий випадок, у результаті якого
було пошкоджено ліве переднє крило
автомобіля та спричинено позивачу
матеріальну шкоду у розмірі 3539,39 грн.

07.10.2013 року під час огляду автомобіля
на СТО в ньому було виявлено ще одне
пошкодження - подряпину передніх
правих дверей, що також є страховим
випадком, який потяг за собою для
позивача матеріальну шкоду у розмірі
3675,66 грн.

На проведення автотоварознавчого
дослідження для встановлення розміру
заподіяної вищевказаними страховими
випадками шкоди позивачем було
понесено витрати у розмірі 800 грн.

Позивач згідно з умовами
добровільного страхування автомобіля
№ 5802522 у той же день - відповідно 2
жовтня та 7 жовтня 2013 року - повідомила
відповідача про страхові випадки,
після чого своєчасно подала на його
ім`я заяву (повідомлення) встановленого
зразка та усі необхідні документи,
передбачені договором страхування, для
встановлення причин, обставин та
наслідків страхових випадків.

28.10.2013 року позивач отримала
письмове повідомлення від відповідача
про прийняте ним рішення провідмову їй
у виплаті страхового відшкодування,
аргументоване тим, що позивачем ніби-то
не були виконані умови п. 8.2.9. Договору
добровільного страхування автомобіля,
яким передбачається негайно сповіщати
правоохоронні та інші компетентні
органи про страховий випадок, його
обставини, викликати представників
компетентних органів на місце пригоди
та дочекатися їх приїзду для
оформлення документів, що засвідчують
факт настання страхового випадку. З
таким рішенням позивач не згодна, що і
змусило її звернутися до суду з даним
позовом за захистом своїх порушених
прав. ОСОБА_4 просить суд стягнути з
відповідача на свою користь страхові
відшкодування у розмірі 3539,39 грн. та
3675,66 грн. та, крім того, 800 грн. витрат на
проведення автотоварознавчого
дослідження, а всього 8015,05 грн., та
судовий збір, сплачений позивачем при
зверненні до суду з цим позовом.

16.07.2014 року Дніпровським районним
судом міста Києва в порядку ст.ст. 109, 116
ЦПК України було винесено ухвалу про
передання справи до Вишгородського
районного суду Київської області,
оскільки позови до юридичних осіб
пред`являться в суд за їхнім
місцезнаходженням (а.с. 68)

30.07.2014 року зазначена справа
надійшла до Вишгородського районного
суду Київської області.

Позивач до суду не з`явилася,
уповноваживши представляти її
інтереси в суді представникам (а.с. 77).

Представник позивача ОСОБА_2 позов
підтримала з підстав, викладених у
позовній заяві, просить позов
задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1, наполягає
на задоволенні позову, аргументуючи
свою позицію тим, що обидва страхових
випадки з водієм ОСОБА_4 сталися з її
вини (без участі третіх осіб), а відтак
ніякої довідки від правоохоронних або
інших компетентних органів про
саметакі обставини спричинення збитку
позивач Страховику відповідно до умов
договору страхування надавати не
зобов`язана. Вимоги відповідача щодо
такої довідки виходять за межі
договору, є необґрунтованими.

Представник відповідача Кендюх Т.В.
позов не визнала, свої заперечення
проти позову обґрунтовувала
ненаданням позивачем Страхувальнику
довідки компетентних органів про
обставини спричинення збитку та
існуючою судовою практикою по розгляду
аналогічних цивільних справ, у позові
ОСОБА_4 просила відмовити (а.с. 80-82, 90-93).

Вислухавши представників сторін,
дослідивши надані ними письмові
докази, оцінивши їх у сукупності, суд
дійшов до висновку про те, що позов слід
задовольнити у повному обсязі виходячи
із наступного.

19.06.2013 року між володільцем автомобіля
марки PorscheCayenneS, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, номер
кузова НОМЕР_3, 2008 року випуску, ОСОБА_4,
з одного боку, як Страхувальником, та
Товариством з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Провіта», як Страховиком, з другого
боку, було укладено договір
добровільного страхування автомобіля
№ 5802522 за програмою повне КАСКО,
відповідно до умов якого позивачем на
строк з 20.06.2013 року по 19.06.2014 року було
застраховано вищезазначений
автомобіль.Страхова сума
застрахованого транспортного засобу
відповідно до умов договору
страхування становила 470000 грн. На
виконання умов договору страхування
позивачем на користь відповідача було
сплачено 30832 грн. при страховому тарифі
6,56% (а.с. 6-10).

Відповідно до змісту п. 6.2 Договору
страхування Страховик (відповідач)
гарантував відшкодування прямого
збитку, заподіяного Страхувальнику
(позивачу) у разі настання подій, які
згідно з умовами п. п. 2 та 6.4 договору
страхування є страховими випадками.

Під час дії вказаного договору
добровільного страхування сталося два
страхових випадки.

01.10.2013 року біля 17 годин 40 хвилин
позивачка паркувалася на стоянці біля
будинку № 5 по проспекту Перемоги у
місті Києві та під час здійснення
маневру позивач з власної неуважності
здійснила зіткнення з деревом, яке
росте на території стоянки,
спричинивши пошкодження лівого
переднього крила автомобіляу вигляді
подряпини. Про зазначений страховий
випадок позивачем зразу ж було
повідомлено відповідача по телефону, а
наступного дня 02.10.2013 року було подану
відповідачу повідомлення про настання
випадку у встановлений договором та
законодавством спосіб.

03.10.2013 року близько 19 годин 15 хвилин
позивач припаркувала застрахований
автомобіль на стоянці біля свого
будинку № 5 по вул. Кловський узвіз в
місті Києві. Пізніше того ж вечора вона
згадала,щов автомобілі на передньому
пасажирському сидінні вона залишила
свої документи, вийшла їх забрати.
Після відкривання передніх правих
дверей позивач випадково зачепилася
ними за стовп освітлення, який стояв
поруч, спричинивши тим самим подряпину
на передніх правих дверях. Однак,
вказаного пошкодження вонаспочатку не
помітила. Проте, 07.10.2013 року під час
огляду автомобіля на станції
технічного обслуговування таке
пошкодження було виявлено, про що того
ж дня було повідомлено Страховика.
Після цього позивач своєчасно подала
на його ім`я повідомлення
встановленого зразка та усі необхідні
документи, передбачені договором
страхування, для встановлення причин,
обставин та наслідків страхових
випадків.

Суд дійшов до висновку про те, що
обидва пошкодження застрахованому
автомобілю були заподіяні з вини
позивача. У першому випадку шкода
склала 3539,39 грн. (а.с. 22-32), а в другому
випадку - 3675,66 грн. (а.с. 11-21).На
проведення автотоварознавчого
дослідження для встановлення розміру
заподіяної вищевказаними страховими
випадками шкоди позивачем було
понесено витрати у розмірі 800 грн. (а.с.
40-41).

28.10.2013 року позивачу відповідачем
було направлено письмове повідомлення
від про відмову їй у виплаті страхового
відшкодування, аргументоване тим, що
позивачем не були виконані умови п. 8.2.9.
Договору добровільного страхування
автомобіля, яким передбачається
обов`язокнегайно сповіщати
правоохоронні та інші компетентні
органи про страховий випадок, його
обставини, викликати представників
компетентних органів на місце пригоди
та дочекатися їх приїзду для
оформлення документів, що засвідчують
факт настання страхового випадку за
умови участі в ньому третьої особи (а.с.
39).

Таку відмову відповідача у виплаті
страхового відшкодування позивачу суд
вважає надуманою та необґрунтованою,
оскільки в судовому засіданні
встановлено, що обидва страхових
випадки сталися лише з вини позивача та
без участі третіх осіб. Такі висновки
представником відповідача не
спростовувалися. Відтак вимагати від
позивача документи, передбачені п. 8.2.9.
Договору добровільного страхування
автомобіля відповідач не має правових
підстав.

Відповідно до ст. 26 Закону України
«Про страхування» підставою для
відмови страховика у здійсненні
страхових виплат або страхового
відшкодування є: 1) навмисні дії
страхувальника або особи, на користь
якої укладено договір страхування,
спрямовані на настання
страховоговипадку; 2) вчинення
страхувальником - фізичною особою
або іншою особою, на користь якої
укладено договір страхування, умисного

злочину, що призвів до страхового
випадку; 3) подання страхувальником
свідомо неправдивих відомостей про
предмет договору страхування або про
факт настання страхового випадку; 4)
отримання страхувальником повного
відшкодування збитків за

майновим страхуванням від особи,
винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне
повідомлення страхувальником про
настання страхового випадку без
поважних на це причин або створення
страховикові перешкод у визначенні
обставин, характеру та розміру
збитків; 6) інші випадки,
передбачені законом. Умовами
договору страхування можуть бути
передбачені інші підстави для відмови
у здійсненні страхових виплат, якщо
це не

суперечить закону. Рішення про
відмову у страховій виплаті
приймається страховиком у строк не
більший передбаченого правилами
страхування та повідомляється
страхувальнику в письмовій формі з
обгрунтуванням причин відмови.
Відмову страховика у страховій виплаті
може бути оскаржено страхувальником
у судовому порядку. Негативний
фінансовий стан страховика не є
підставою для відмови у виплаті
страхових сум (їх частин) або
страхового відшкодування
страхувальнику.

Аналогічний зміст має і стаття 991 ЦК
України, яка передбачає випадки, коли
страховик має право відмовитися від
здійснення страхової виплати.

Оскільки судом не встановлено
передбачених законом та договором
випадків для відмови позивачу у
виплаті страхового відшкодування
відповідачем, то позов підлягає
задоволенню у повному обсязі, а
понесені при зверненні до суду судові
витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України
мають бути стягнуті з відповідача на
користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 57-60, 88, 209, 214-215 ЦПК України, ст. 26
Закону України «Про страхування», ст.
991 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю. Стягнути
з Товариства з додатковою
відповідальністю „Страхова компанія
„Провіта" на користь ОСОБА_4 страхову
відшкодування - грошову суму в розмірі
8015.05 гривень та 365.40 гривень судового
збору , а всього 8380.45 ( вісім тисяч
триста вісімдесят) гривень.

На рішення на протязі 10 днів з
моменту проголошення може бути подана
апеляція до Апеляційного суду
Київської області

Суддя