Єдиний унікальний номер: 448/1528/14-ц
Провадження № 2/448/489/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

27.11.2014 року Мостиський районний суд
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Борисенко В.В.,

при секретарі -
Власюк М.Б.,

за участю позивачки - ОСОБА_1,

відповідача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Мостиська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Мостиський РВ ГУ
ДМС України у Львівській області про
виселення без надання іншого жилого
приміщення та зняття з реєстраційного
обліку,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із
зазначеним позовом, покликаючись на те,
що у 2000 році, після реєстрації шлюбу з
відповідачем, такий вселився з її згоди
і проживає разом із нею у будинку, який
належить їй (позивачці) на праві
приватної власності та знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Стверджує, що в даному
будинку також проживають її двоє дітей
від першого шлюбу та двоє спільних з
відповідачем ОСОБА_2 дітей.

Покликається на те, що відповідач
постійно вчиняє сварки та дозволяв
собі піднімати руку на неї (позивачку),
що змусило її звернутись до суду із
позовом про розірвання шлюбу.

Вказує, що у червні місяці 2013 року її
шлюб з відповідачем розірвано, однак
після розлучення поведінка останнього
значно погіршилась. Такий продовжує
вчиняти сварки, постійно погрожує
фізичною розправою та виганяє із
будинку.

Зазначає, що неодноразово зверталась в
правоохоронні органи з приводу
протиправної поведінки відповідача,
однак це бажаного результату не дало.

Також вказує, що відповідач має
можливість користуватися жилим
будинком, що належить його батькам, -
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який знаходиться у
м.Мостиська Львівської області.

З огляду на наведене просила суд
ухвалити рішення, яким виселити та
зняти з реєстраційного обліку
відповідача ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1,
без надання такому іншого жилого
приміщення.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала з обставин,
що викладені у позовній заяві.
Зазначила про те, що відповідач ОСОБА_2
часто вчиняє сімейні скандали, в ході
яких погрожує фізичною розправою та
виражається в її адресу нецензурними
словами. Вищенаведене негативно
впливає на неї та дітей. З приводу
неправомірних дій відповідача
неодноразово зверталась в Мостиський
РВ ГУМВСУ у Львівській області. Просила
суд позов задоволити та виселити і
зняти з реєстраційного обліку
відповідача ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1
без надання такому іншого жилого
приміщення.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
проти позову заперечив та зазначив, що
інколи між ним та позивачкою виникають
сварки, однак такі спровоковані
останньою. Стверджує, що у будинок
вклав багато коштів, реконструював
такий, зробив капітальний ремонт у
кімнатах, за власні кошти придбав
багато побутових приладів. Щодо
посилань позивачки про те, що він має
можливість користуватися жилим
будинком батьків то з даного приводу
зазначив те, що даний будинок
розділений на дві частини, одна з яких
належить ОСОБА_5, а інша його батькам.
Житлова площа батьків становить 37 кв.м,
що унеможливлює його проживання з
такими, оскільки відповідно до норм
ст.47 ЖК України, норма жилої площі на
особу встановлюється у розмірі 13,65 кв.м.
Просив в задоволенні даного позову
відмовити, оскільки вважає такий
безпідставним.

Представник третьої особи -
Мостиського РВ ГУ ДМС України у
Львівській області в судове засідання
не з'явився, однак подав заяву в якій
просив справу слухати у їх відсутності
та проти задоволення позовних вимог
позивачки ОСОБА_1 не заперечує.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
зазначила, що ОСОБА_1 їй неодноразово
розповідала про те, що ОСОБА_2,
відповідач по справі та її колишній
чоловік постійно вчиняє сімейні
скандали з будь-якого приводу, в ході
яких погрожує такій фізичною
розправою. Вказувала, що були випадки,
що позивачка ОСОБА_1 прибігала серед
ночі до неї, оскільки ОСОБА_2 намагався
її побити.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, діти
позивачки в судовому засіданні
зазначили, що між позивачкою та
відповідачем часто виникають сімейні
скандали, ініціатором яких є ОСОБА_2
Такий погрожує останній фізичною
розправою та виражається в адресу
такої нецензурними словами.
Вищевказане негативно відбивається на
їх психічному стані. Вважають, що
ОСОБА_2 повинен покинути вказаний
будинок.

Заслухавши пояснення сторін та
свідків, дослідивши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення проти позову, суд
приходить до висновку, що заявлений
позов підлягає до задоволення з огляду
на наступне.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Згідно ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч.3 ст.47 Конституції
України позбавити громадянина житла
можливо лише на підставі закону за
рішенням суду.

Як відомо із ст.109 ЖК України виселення
із займаного жилого приміщення
допускається з підстав, установлених
законом.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно власником житлового
будинку загальною площею 152,5 кв.м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є
ОСОБА_1, позивачка по справі.

Згідно ст.150 Житлового кодексу України
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

У відповідності до ст.319 ЦК України
власник володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Відповідно до вимог ст.383 ЦК України
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2
перебували у зареєстрованому шлюбі до
26.06.2013 року та мають спільних дітей:
сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку
ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2
є зареєстрованими мешканцями будинку
під АДРЕСА_1, що підтверджується
матеріалами справи (довідкою із
Мостиська Другої сільської ради
Мостиського району за №416 від 24.10.2014
року).

Після розірвання шлюбу, відповідач
ОСОБА_2, колишній член сім'ї, продовжує
проживати у будинку позивачки.

В судовому засіданні встановлено, що
між сторонами склались вкрай неприязні
стосунки, постійно виникали конфлікти.

Як вбачається з досліджених в судовому
засіданні матеріалів справи, за
результатами звернень позивачки
ОСОБА_1 до правоохоронних органів,
останніми проводились неодноразові
перевірки та відповідачу виносились
офіційні попередження про
неприпустимість вчинення насильства в
сім'ї. Крім того, 04.11.2014 року відповідач
ОСОБА_2 притягувався до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.173-2 КУпАП. - «вчинення насильства в
сім'ї».

Таким чином, для застосування норм
вищезазначеної статті необхідна
наявність двох умов: систематичне
порушення правил співжиття, а також
вжиття заходів попередження або
громадського впливу, які не дали
позитивних результатів. Під заходами
впливу маються на увазі заходи
попередження, що застосовуються
судами, прокурорами, органами
внутрішніх справ тощо.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 квітня
1985 року №2 «Про деякі питання,
що виникли в практиці застосування
судами Житлового кодексу України", під
час вирішення справ про виселення на
підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично
порушують правила співжиття та роблять
неможливим для інших проживання з ними
в одній квартирі або будинку, слід
керуватися тим, що під час тривалої
антигромадської поведінки виселення
винного може статися під час
повторного порушення, якщо раніше
вжиті заходи попередження або
громадського впливу не дали позитивних
результатів. Серед таких визначені
заходи попередження, що застосовуються
судами, прокуратурами, органами
внутрішніх справ тощо.

На підтвердження того, що відповідач
систематично порушує правила
співжиття та робить неможливим для
інших проживання з ним в одному будинку
свідчать надані позивачкою висновки за
її зверненням на неправомірні дії
відповідача ОСОБА_2, з яких вбачається,
що протягом 2013-2014 років до чергової
частини Мостиського РВ ГУМВС України у
Львівській області надходили
повідомлення, що за адресою: АДРЕСА_1
вчиняються сімейні сварки ОСОБА_2 За
результатами проведених перевірок з
останнім неодноразово проводились
профілактичні бесіди про
неприпустимість насильства у сім'ї, які
не дали позитивних результатів.

Щодо доводів відповідача стосовно
відсутності іншого житла для
проживання, оскільки житло його
батьків має недостатньо жилої площі
для проживання, то з даного приводу
слід зазначити те, що відповідач ОСОБА_2
вправі винаймати інше житло, оскільки в
скрутному матеріальному становищі не
знаходиться.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази мають бути належними і
допустимими у відповідності до вимог
ст.ст.58-59 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
на підтвердження своїх заперечень
проти позову, будь-яких доказів не
надав.

У відповідності до ст. 212 ЦПК України,
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Враховуючи те, що заходи попередження
застосовані до відповідача про
недопущення вчинення насильства у
сім'ї, що застосовувались органами
внутрішніх справ, не дали позитивних
результатів, значна кількість сварок
та неможливі умови спільного
проживання з відповідачем продовжують
існувати, суд приходить до висновку про
те, що ОСОБА_2 підлягає виселенню та
зняттю з реєстраційного обліку із
будинку, що по АДРЕСА_1, без надання
такому іншого жилого приміщення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 57, 60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Виселити та зняти реєстраційного
обліку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 з житлового
будинку, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, без надання такому іншого
жилого приміщення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Мостиський районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя підпис
В.В. Борисенко

З оригіналом згідно:

Суддя В.В. Борисенко

Рішення набрало законної сили:

«__» ________ 20 __р.

Суддя В.В. Борисенко