22-ц/775/1363/2014(м)
Головуючий в 1 інстанції: Чиньонов О.В.
Доповідач: Попова С.А.
У Х В А Л А

І м е н е м У к
р а ї н и

04 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого Попової С.А.,

суддів Ігнатоля Т.Г.,
Кочегарової Л.М.,

при секретарі Брежнєві
Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі апеляційну
скаргу представника відповідача
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення
Тельманівського районного суду
Донецької області від 30 травня 2014 року
по цивільній справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тельманівська
райагротехніка» в особі директора
Жежера Сергія Володимировича до ОСОБА_1
про витребування майна з незаконного
володіння, -

В С Т А Н О В И
Л А:

У лютому 2013 року ТОВ «Тельманівська
райагротехніка» в особі директора
Жежера С.В. звернувся до суду із позовом
про витребування майна з незаконного
володіння ОСОБА_1, посилаючись на те, що
1 січня 2004 року між ТОВ «Тельманівська
агротехніка» в особі колишнього
директора ОСОБА_4 та водієм даного
підприємства ОСОБА_1 був укладений
договір оренди № 1, за яким
підприємство передало відповідачеві в
користування строком на один рік
автомобіль марки КАМАЗ- 5320, держномер
НОМЕР_1, тип ТЗ - вантажний, 1986 року
випуску, кузов НОМЕР_4, шасі НОМЕР_3,
колір зелений та причеп ГКБ 8350,
держномер НОМЕР_2, дв.-НОМЕР_4, к.-НОМЕР_4,
1980 року випуску, колір зелений. До
теперішнього часу вказані транспортні
засоби не повернуті власнику,
знаходиться у незаконному володінні
відповідача, який не реагує на
неодноразові вимоги керівництва
підприємства. Просив зобов'язати
ОСОБА_1 повернути ТОВ «Тельманівська
райагротехніка» зазначений автомобіль
і причеп в технічно справному стані та
компенсувати за рахунок відповідача
понесені судові витрати.

Заочним рішенням Тельманівського
районного суду Донецької області від 30
травня 2014 року позов ТОВ
«Тельманівська райагротехніка»
задоволено. Зобов'язано ОСОБА_1
повернути ТОВ «Тельманівська
райагротехніка» автомобіль марки
КАМАЗ- 5320, д/н НОМЕР_1, тип ТЗ- вантажний,
1986 року випуску, кузов 0, шасі НОМЕР_3,
колір зелений та причепу ГКБ 8350, д/н
НОМЕР_2, дв.-НОМЕР_4, к.-НОМЕР_4, 1980 року
випуску, колір зелений, в технічно
справному стані. Стягнуто з
відповідача на користь позивача
витрати з оплати судового збору в сумі
214,60грн.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просив рішення скасувати і постановити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2, який підтримав доводи
апеляційної скарги, розглянувши справу
відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України у
відсутність повідомлених про дату і
час розгляду справи представників ТОВ
«Тельманівська райагротехніка» -
ОСОБА_5 і керівника підприємства Жежера
С.В. та відповідача ОСОБА_1, дослідивши
письмові матеріали справи і
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, за таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без зміни, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ТОВ «Тельманівська райагротехніка» є
власником автомобіля КАМАЗ-5320,
держномер НОМЕР_1, 1986 року випуску, та
причепу бортового марки ГКБ 8350,
держномер НОМЕР_2, 1980 року випуску
(свідоцтва про реєстрацію транспортних
засобів серії НОМЕР_5 від 29.04.1997р. і
серії НОМЕР_6 від 28.09.2001р. відповідно).
Транспортні засоби перебувають на
балансі у ТОВ «Тельманівська
райагротехніка» та облікуються за
підприємством у ВРЕВ смт. Старобешеве
при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області.

01.01.2004р. між ТОВ «Тельманівська
райагротехніка» (орендодавець) і
ОСОБА_1 був укладений договір оренди
вказаного автомобіля КАМАЗ та
бортового причепу на строк 1 рік - з
01.01.2004р. по 31.12.2004р.

По закінченні строку дії договору
оренди автомобіль із причепом не
повернутий власникові.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що у грудні 2004 року сплив строк
договору оренди, на підставі якого
відповідач використовував автомобіль
КАМАЗ і причеп, але досі транспорт
підприємству не повернутий, чим
позбавлено власника права на
користування і розпорядження своїм
майном.

З такими висновками суду не можна не
погодитись з огляду на наступне.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд, має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Як в суді першої інстанції, так і в ході
апеляційного перегляду ухваленого
рішення, не здобуто доказів, які б
безумовно і переконливо свідчили про
передання ОСОБА_1 спірного автомобіля
КАМАЗ-5320 і та причепу ГКБ 8350 власнику
цих транспортних засобів - ТОВ
«Тельманівська райагротехніка», ані в
спосіб, визначений у п. 2.2 договору
оренди (передання автомобіля по акту в
технічно справному стані з
опломбованим спідометром), ані
будь-яким іншим способом фіксації.

Як встановлено у рішенні
Господарського суду Донецької області
від 26.07.2011р. (справа № 37/207пд) і постанові
щодо нього Донецького апеляційного
господарського суду від 27.09.2011р., за
наслідками вжитих заходів за ст. 90 ГПК
України, ОСОБА_1 орендував автомобіль
КАМАЗ із причепом ГКБ 8350 і це майно
знаходилось у відповідача за місцем
його проживання, не експлуатувалося
через несправний технічний стан.

Ці обставини, поряд із свідченнями
допитаних в суді першої інстанції осіб
(ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8), в сукупності,
вірно враховані судом першої
інстанції.

Крім того, матеріали перевірки
органами внутрішніх справ спірних
правовідносин, результати яких втілені
у змісті постанови Тельманівського РВ
від 30.05.2014р. про відмову в порушенні
кримінального провадження щодо ОСОБА_1
за ст. 191 ч. 1 КК України, що були долучені
до заяви про перегляд заочного рішення,
містять пояснення, в яких відповідач не
заперечував факту здійснення ним
ремонтно-відновлювальних робіт
автомобіля КАМАЗ і причепу на своєму
подвір'ї, поки тривали судові
господарські і цивільно-правові спори.
За висновками перевірки: не вдалося
встановити очевидців зникнення
транспортних засобів з подвір'я ОСОБА_1
і відшукати це майно.

В суді апеляційної інстанції
представник відповідача підтвердив те,
що дійсно за укладеним договором
оренди ОСОБА_1 призводив на подвір'ї
ремонтно-збірні роботи автомобіля
КАМАЗ. Акт про повернення цього
автомобіля із причепом позивачеві не
складався, але ж у 2010р. керівник
підприємства Жежера забрав ці
транспортні засоби з подвір'я
відповідача.

Твердження у апеляційній скарзі
представника відповідача ОСОБА_2 про
знаходження транспортних засобів у
позивача не ґрунтуються на матеріалах
справи, жодним документом це не
підтверджено - вищенаведена постанова
про відмову в порушенні кримінального
провадження щодо ОСОБА_1 не встановлює,
як помилково вважає представник
відповідача, факту знаходження спірних
автомобіля із причепом у позивача.

Зважаючи на задекларовані
процесуальним законом принципи
цивільного судочинства, зокрема
принцип змагальності у доведенні
істини і принцип вини відповідача (на
відміну від презумпції невинуватості у
кримінальному судочинстві), покладення
суто на позивача, як йдеться у
апеляційній скарзі, обов'язку по
доведенню знаходження спірного майна у
відповідача не є слушним.

Посилання представника відповідача на
не обговорення судом першої інстанції
клопотання (а.с. 139, 141) про сплив строку
позовної давності, що має
відраховуватись з 01.01.2005р., не є
підставою для скасування судового
рішення, оскільки за своїм характером
виниклі правовідносини з витребування
майна з незаконного володіння є
юридично триваючим складом порушення
майнових прав позивача, яке актуальне і
на момент звернення ТОВ «Тельманівська
райагротехніка» до суду із позовом та
на сьогодення. А відтак, відсутні
підстави вважати, що сплинув строк
позовної давності.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції в достатньому обсязі
встановив обставини справи за
позовними вимогами ТОВ «Тельманівська
райагротехніка», відповідні їм
правовідносини, поясненням сторін та
наданим доказам дав належну оцінку. Суд
правильно застосував матеріальний
закон, вимоги ст.ст. 212-214 ЦПК України,
дійшов обґрунтованого висновку, що
оскільки по закінченню терміну оренди
автомобіль із причепом не повернутий
позивачеві, подальше їх перебування у
відповідача не базується на будь-яких
правових підставах, то власник
вказаних транспортних засобів
позбавлений можливості користуватися
та розпоряджатися своїм майном, що є
підставою для відновлення його
порушених прав шляхом зобов'язання
ОСОБА_1 повернути спірне майно ТОВ
«Тельманівська райагротехніка».

Зважаючи на наявні в матеріалах справи
відомості про вартість відшукуваного
майна, мінімальну межу за розміром
судового збору, передбачену Законом
України «Про судовий збір», за
відсутності апеляційної скарги з цього
приводу позивача, колегія суддів не
вбачає підстав для зміни рішення в
частині розподілу судових витрат.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції. Ніяких нових
обставин чи доказів, які не були
предметом розгляду судом першої
інстанції та могли б вплинути на
правильність висновків та рішення суду
представником відповідача не надано і
в суді апеляційної інстанції. Порушень
норм процесуального права, зокрема на
які посилається представник
відповідача у скарзі (не закриття
провадження у даній цивільній справі з
огляду на постановлене рішення з
аналогічним позовом за правилами
господарського судочинства; ухвалення
рішення у відсутність відповідача
тощо), які б могли призвести до
неправильного вирішення справи,
колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, на підставі ст. 308 ЦПК
України апеляційна скарга
представника відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тельманівського районного
суду Донецької області від 30 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді