У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі
суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С.
Василевича В.С.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Комунального закладу "Рівненський
обласний академічний український
музично-драматичний театр" Рівненської
обласної ради на рішення Рівненського
міського суду Рівненської області від
17 жовтня 2014 року у справі за позовом
Комунального закладу "Рівненський
обласний академічний український
музично-драматичний театр" Рівненської
обласної ради до ОСОБА_1 про виселення з
гуртожитку без надання іншого
житлового приміщення,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 17 жовтня 2014
року Комунальному закладу "Рівненський
обласний академічний український
музично-драматичний театр" Рівненської
обласної ради в задоволенні позову до
ОСОБА_1 про виселення з гуртожитку без
надання іншого жилого приміщення
відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі позивач
вказує, що рішення суду ухвалене з
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права.

Зазначає, що ОСОБА_1 в трудових
стосунках з КЗ "Рівненський обласний
академічний український
музично-драматичний театр" не
перебуває, її поселення в гуртожиток
здійснювалось Рівненською обласною
філармонією, при цьому ні КЗ
"Рівненський обласний академічний
український музично-драматичний
театр", ні Рівненською обласною
філармонією, рішення та ордер на
вселення відповідачці не видавались.

Покликається на те, що допитаний в
якості свідка директор КЗ "Рівненський
обласний академічний український
музично-драматичний театр" суду
показав, що ОСОБА_1 за місцем реєстрації
не проживала, а проживає в с. Хотин
Радивилівського району.

Вважає, що оскільки у відповідності до
с. 129 ЖК України та п. 10 Примірного
положення про гуртожитки,
затвердженого постановою Ради
Міністрів УРСР від 3.06.1986 року № 208
єдиною підставою для вселення в
гуртожиток є ордер, то ОСОБА_1
безпідставно та самовільно займає
спірне жиле приміщення та підлягає
виселенню без надання їй іншого жилого
приміщення.

Просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким висилити ОСОБА_1 з кімнати АДРЕСА_1,
без надання іншого жилого приміщення.

В запереченнях на апеляційну скаргу
відповідачка вважає, що рішення суду є
законним, постановленим з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права. Покликається на Закон України
«Про забезпечення реалізації житлових
прав мешканців гуртожитків», який
забороняє виселення осіб, які
проживають у гуртожитку більш як 5
років. Просить в задоволенні скарги
відмовити.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Порядок надання жилої площі в
гуртожитках і користування нею
визначається главою 4 ЖК України та
Примірним положенням про гуртожитки.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачка самоправно в кімнату не
вселялася, за кімнату оплачує та її
вина в тому, що їй не видавався ордер
при поселенні в кімнату гуртожитку
відсутня.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними і такими, що відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом та
підтверджується доказами у справі,
30.06.1992року ОСОБА_1, після закінчення
Дубнівського училища культури
обласним управлінням культури, як
молодий спеціаліст, направлена в
Рівненську обласну філармонію для
роботи артистом хору ВХА «Зоря» із
забезпеченням житловою площею
відповідно до існуючого законодавства
(а.с.26).

З 9 червня 1993 року постійно
зареєстрована у кімнаті АДРЕСА_1,
сплачує комунальні послуги.

Сторонами не заперечується, що її
поселення здійснено позивачем за
клопотанням дирекції Рівненської
обласної філармонії, в якій вона
працювала і звідки була звільнена 15
липня 1999 року в зв'язку з ліквідацією
ансамблю.

Позивач протягом 20 років не звертався
до суду із позовом про виселення
відповідачки в зв'язку із самовільним
її вселенням у гуртожиток, а звернувся
із даним позовом лише 24.06.2014р. після
отримання від останньої письмової
заяви про дачу згоди на приватизацію
нею кімнати.

За наведеного, привальним є висновок
суду про те, що вселення ОСОБА_1 у спірну
кімнату гуртожитку не є самоправним.

Відповідно до ч. 4 ст.9 ЖК України ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Відповідно ст. 132 ЖК України інших
працівників підприємств, установ,
організацій, які поселилися в
гуртожитку в зв'язку з роботою, може
бути виселено без надання іншого
жилого приміщення в разі звільнення за
власним бажанням без поважних причин,
за порушення трудової дисципліни або
вчинення злочину. Осіб, які припинили
роботу з інших підстав, ніж ті, що
зазначені в ч.2 цієї статті, а також
осіб, перелічених у ст. 125 цього Кодексу,
може бути виселено лише з наданням їм
іншого жилого приміщення.

Виселення ОСОБА_1 з гуртожитку без
надання їй іншого житла є порушенням
її права на житло, передбаченого ст.47
Конституції, а тому підстав для
скасування ухваленого у справі
судового рішення та задоволення
поданої позивачем апеляційної скарги
апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,313,314,315,317,325 ЦПК
України,колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Комунального
закладу "Рівненський обласний
академічний український
музично-драматичний театр" Рівненської
обласної ради відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 17 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді:
Бондаренко Н.В.

Малько О.С.

Василевич В.С.