АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/7690/14
Головуючий І інстанції -
Справа: № 644/7032/14-ц
Доповідач - Костенко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року судова
колегія судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого-судді: Костенко Т.М.

суддів: Гальянової
І.Г., Колтунової А.І.

при секретарі Старіковій К.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Харкова від 03 жовтня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
утримання непрацездатної дружини, -

в с т а н о в и л а

18 липня 2014 року позивач ОСОБА_2
звернулась до суду з зазначеним
позовом, де вказала, що з відповідачем
по справі вона перебувала в
зареєстрованому шлюбі з 07
червня 2008 року, дітей від шлюбу немає, в
листопаді 2012 року вона тяжко захворіла,
перенесла складну операцію,
пересувається на візку, самостійно
себе обслуговувати не може, відповідач
матеріальну допомогу на її утримання
не надає, тому позивач просить суд
стягнути з відповідача на її користь
аліменти на її утримання в сумі 2000
гривень щомісячно.

В судовому засідання позивач та її
представник позов підтримали та надали
пояснення, що позивач після тривалого
стаціонарного лікування проживає з
батьками. 3 2012 року відповідач став
проживати окремо від позивача, він
займається приватним підприємництвом,
має дохід, тому має можливість надавати
їй матеріальну допомогу. Позивач
потребує лікування, специфічних
засобів гігієни (памперси, серветки і
т.д.), особливого харчування,
забезпечення транспортування для
відвідування медичних закладів,
прогулянок. Крім цього, в силу своєї
інвалідності вона позбавлена
можливості працювати, на її утриманні
знаходиться неповнолітня дитина від
першого шлюбу, аліменти на яку позивач
не отримує. Батьки позивача
працездатні, але не можуть надати
позивачу належне утримання. Позивач
отримує пенсію у зв'язку з інвалідністю
в сумі 3100 гривень.

Відповідач та його представник з
позовом не згодні та надали суду
пояснення, що 12 серпня 2014 року шлюб між
сторонами розірвано, відповідач
надавав позивачу матеріальну допомогу
під час її хвороби, працював, а також
брав кредити на лікування позивача. В
теперішній час він не має можливості
надавати позивачу матеріальну
допомогу, його щомісячний дохід
складає 1000 гривень, на його утриманні
знаходиться мати - пенсіонер, з якою він
разом проживає, крім того, він сплачує
заборгованість за кредитними
договорами, які були укладені під час
шлюбу з позивачем.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 03 жовтня
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Позивач у справі не погодилась з таким
рішенням суду першої інстанції та
звернулась з апеляційною скаргою, в
якій зазначає, що оскаржуване рішення є
незаконним, ухваленим з порушенням
норм матеріального права та підлягає
скасуванню. Просила скасувати рішення
та ухвалити нове, задовольнивши її
позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з"явились, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги та заперечень на
апеляційну скаргу, судова колегія
приходить до висновку про необхідність
відмови у задоволенні апеляційної
скарги виходячи з наступного.

Як встановлено в суді першої інстанції,
підтверджено наявними у справі
доказами та не заперечується
сторонами, позивач ОСОБА_2 є інвалідом 1
групи та потребує лікування та
сторонньої допомоги.

Судом також встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з
07.06.2008 року по 12.08.2014 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
посиланням на ст.75 СК України, виходив
із того, що позивач щомісячно отримує
більше прожиткового мінімуму,
встановленого на одну особу ст.7 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік».

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі, який на теперішній час
розірвано. В період шлюбу позивачка
тяжко захворіла, перенесла операцію на
хребті, внаслідок чого їй встановлена 1
група інвалідності. Вважає, що
відповідач, як колишній чоловік, на
підставі ст.75 СК України зобов'язаний
матеріально її забезпечувати.

Колегія суддів вважає, що правильно
встановивши юридичну природу виниклих
правовідносин, суд застосував закон,
який їх регулює.

Разом із тим, виходячи з вимог ст.75, 76 СК
України, які регулюють виниклі між
сторонами правовідносини, необхідною
умовою для набуття права на одержання
утримання позивачки від свого
колишнього чоловіка, є її потреба в
матеріальній допомозі.

Визначення такої матеріальної потреби
встановлено в ч.4 ст. 75 СК України та
передбачено, що заробітна плата,
пенсія, доходи від використання майна,
інші доходи не забезпечують позивачці
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» у
2014 році прожитковий мінімум на одну
особу в розрахунку на місяць складає 1176
гривень та для тих, хто відноситься до
основних соціальних і демографічних
груп населення, осіб, які втратили
працездатність складає 949 гривень.

Таким чином, отримувана позивачкою з
лютого 2014 року пенсія у сумі 3077 грн.
11 коп., яка в подальшому збільшена, є
більшою встановленого вказаним
Законом прожиткового мінімуму, а тому
її не можна визнати такою, що потребує
матеріальної допомоги.

Таким чином, судова колегія вважає, що
районний суд обґрунтовано дійшов
висновку про відмову в стягненні з
відповідача аліментів на
непрацездатну дружину.

Зазначені висновки суду відповідають
обставинам справи, які судом
установлені відповідно до вимог
процесуального закону, а також
узгоджуються з нормами матеріального
права, які судом правильно застосовані.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі, висновків суду
першої інстанції не спростовують та не
дають підстав для скасування чи зміни
ухваленого у справі рішення.

За таких обставин судова колегія
приходить до висновку про залишення
рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 319, 218 ЦПК
України, судова колегія, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Харкова від 03 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -