Справа № 346/2756/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року
м. Коломия

Коломийський
міськрайонний суд

Івано-Франківської області в складі:
головуючого- судді
П"ятковського В.І.,

секретаря Реви
М.М., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Коломиї
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і
ОСОБА_3, яка діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_4, третя особа :
орган опіки та піклування (виконавчий
комітет Коломийської міської ради), про
визнання осіб такими, що втратили право
на користування житлом,

В С Т А Н О
В И В :

Позивачка звернувшись до суду із
даним позовом посилається на те, що
являється власницею квартири, що у
АДРЕСА_1, на підставі відповідного
свідоцтва про право власності.

У даному житлі також зареєстровані
відповідачі, проте у ньому вони не
проживають і не проживали, їхніх
особистих речей у квартирі немає,
витрат по утриманню житла не несуть.

У зв'язку з виниклими обставинами,
просить суд визнати відповідачів
такими, що втратили право на
користування вищевказаним житловим
приміщенням.

У судовому засіданні позивачка та
її представник позовні вимоги
підтримали у повному обсязі. Позивачка
зазначила, що квартиру по АДРЕСА_1
купила для онука, ОСОБА_2, продавши
квартиру по АДРЕСА_2. В той же час для
себе купила квартиру на вул. Палія у м.
Коломиї. У квартиру по АДРЕСА_1 онук та
його дружина, так і не вселялися.
Спочатку там жили пів року по найму
студенти, а після онук із сім»єю стали
робити ремонт, який тривав довгий час.
На час ремонту відповідачі проживали
біля батьків ОСОБА_3, а після сім»я
розпалася, онук переїхав у м.
Івано-Франківськ де працює, а його
колишня дружина залишилася у м.
Коломиї. Ніяких спроб вселення у
належну їй квартиру відповідачі не
здійснювали. Також вони тривалий час
уже не допомагають їй утримувати
квартиру, так як не сплачують необхідні
платежі.

На даний час у неї є намір
вселитися у спірну квартиру, так як
проживання на де»ятому поверсі
панельного будинку створює для неї, як
людинии похилого віку великі труднощі.
Перебування відповідачів
зареєстрованими у зазначеній квартирі
створить для неї цілий ряд
матеріальних труднощів, а тому просить
суд визнати їх такими, що втратили
право на користування житлом.

Відповідачі проти задоволення
позову заперечили.

Відповідач ОСОБА_2 зазначив, що
його бабі, позивачці по справі,
належала квартира на АДРЕСА_2, частку у
якій також мав і він. Після його
одруження з відповідачкою ОСОБА_3,
бабуся продала вказану квартиру і
купила дві інших : на вулицях Палія та
Лисенка у м. Коломиї. Раніше нею
обумовлювалося, що квартиру по АДРЕСА_1
придбано для нього. Також вона обіцяла,
що пізніше зробить на його користь
заповіт.

У квартиру на вулицю Палія бабуся
вселилася, а у квартирі на АДРЕСА_1 він
та ОСОБА_3 робили ремонт, до квітня 2011
року, так і вселившись у неї. На ці цілі
він брав кредит. В той час вони
проживали у батьків ОСОБА_3 по вулиці
Мазепи, проте зареєструвалися у
квартирі по АДРЕСА_1. Одразу після
народження дитини ОСОБА_2, її також
зареєстрували у цьому житлі.

У травні 2012 року вони з ОСОБА_2
розлучилися, хоча фактично не
проживали разом з жовтня 2011 року.

Зараз живе з іншою жінкою у м.
Івано-Франківську, йому відомо, що
колишня дружина, відповідачка ОСОБА_3
також має іншого чоловіка і живе з ним у
м. Коломиї по вул. Пстрака.

Просив у задоволенні позову
відмовити з тих підстав, що ця квартира
фактично придбавалася позивачкою для
нього, а також він вклав значні кошти у
ремонт квартири.

Відповідачка ОСОБА_3 підтвердила
вищезазначені показання та зазначила,
що на даний момент дійсно проживає без
реєстрації у м. Коломиї по вул. Пстрака
у будинку матері теперішнього
чоловіка. Також підтвердила факт
здійснення нею та колишнім чоловіком
ремонту у спірному житлі.

Заперечила проти зняття з
реєстрації з спірного житла їхньої з
відповідачем ОСОБА_2 малолітньої
дитини, у решті позовних вимог не
заперечила.

Представник органу опіки та
піклування виконкому Коломийської
міської ради у судовому засіданні
проти задоволення позовних вимог не
заперечила з тих підстав, що малолітня
дитина фактично у спірному житлі не
проживала.

Проаналізувавши та вивчивши
матеріали справи у їх сукупності,
заслухавши пояснення сторін, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог,
виходячи із наступного.

Як видно із досліджених письмових
доказів, позивачці на праві власності
належить квартира АДРЕСА_1. Наведене
стверджується даними витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно № 16159518 від 04 жовтня 2007 року.

Із довідки КП «Житлоінфоцентр» №
1179 від 25 березня 2014 року видно, що у
спірній квартирі зареєстровані
відповідачі по справі.

Актом обстеження умов проживання
від 16 червня 2014 року встановлено, що
відповідачі по справі у спірному житлі
фактично не проживають, чого вони і не
заперечують.

Згідно з ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним, ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні, а
статтею 391 ЦК України передбачено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном. На даний час у позивачки є
потреба у проживанні у належній їй
квартирі і на думку суду ніхто не
вправі її обмежити у цьому.

На думку суду відповідачів також
не можна прирівнювати до членів сім»ї
власника житла, оскільки вони такими не
являються, так як жодного дня, з часу
реєстрації, з 26 жовтня 2007 року, спільно
з власником тут не проживали і
спільного господарства у даній
квартирі не вели. Також суду не подано
жодного доказу чинення їм перешкод у
вселенні, що вказує на відсутність у
них намірів фактичного користування
нею, а тому на думку суду їх безпричинна
відсутність у даній квартирі без
поважних причин понад один рік, без
наявності домовленості між ними і
власником житла про інший порядок
проживання, дають суду підстави
визнати їх такими, що втратили право на
користування житловою площею у ній.

Стосовно твердження відповідачів
про понесення ними витрат на
здійснення ремонту у цьому житлі, то
вони вправі звернутися до суду за
захистом своїх прав, однак це не
стосується даного предмету позову.
Також суд не вбачає порушення житлових
прав малолітньої дитини відповідачів
при знятті її з реєстрації, оскільки
вона тривалий час проживає з матір»ю
без реєстрації у іншій сім»ї, де
фактично забезпечена житлом.

На підставі наведеного та ст.ст.
321, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України,
керуючись ст.ст. 215, 223, 294 ЦПК України
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, 1980 року
народження, ОСОБА_3, 1989 року народження,
ОСОБА_4, 2006 року народження, такими, що
втратили право на користування житлом
(квартирою), що знаходиться за адресою :
АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Коломийський міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення суду.

Суддя
П'ятковський В. І.