АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1 й інстанції -
Слюсар Л.П. Доповідач - Козлов
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року
м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого:
Козлова С.П.,

суддів:
Каратаєвої Л.О., Прозорової М.Л.,

при секретарі:
Савеленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на рішення Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
22 вересня 2014 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк», ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості та за
зустрічною позовною заявою ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_4, про
припинення договору поруки, -

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом про
стягнення заборгованості, посилаючись
на те, що відповідно до договору № 107168
від 20.12.2007 року ОСОБА_4 отримав кредит
18000,00 доларів США зі сплатою за
користування ним відсотків у розмірі
14,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 14.12.2012 року та
зобов'язання позичальника були
забезпечені шляхом укладання з ПАТ
«Акцент-Банк» договору поруки № 167 від
20.10.2010 року, а з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 -
договорів поруки № 107168-ДП-1 та № 107168-ДП-2
від 20 грудня 2007 року, у зв'язку з чим
вони є солідарними відповідачами за
пред'явленим до стягнення боргом, проте
відповідачі свої зобов'язання не
виконали, що призвело до виникнення
кредитної заборгованості у розмірі
274939,82 грн., яку позивач просив суд
стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2
солідарно, а також 10000 грн. - з ПАТ
«Акцент - банк», ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2
солідарно.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» не визнали і звернулися
до нього з зустрічним позовом про
припинення договору поруки,
обґрунтовуючи його тим, що в
забезпечення укладеного між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_4 кредитного
договору між банком та ними 20 грудня 2007
року були укладені договори поруки №
107168-ДП-1 та № 107168-ДП-2, але 08.01.2009 року
банком з позичальником укладено
додаткову угоду до кредитного
договору, за якою з 08.01.2009 року
збільшився процент за користування
кредитом з 14% річних до 19,2 % річних, що
своїм чином збільшило обсяг їхньої
відповідальності та з ними не
узгоджувалося, у зв'язку з чим вони
просили суд визнати припиненими
укладені ними з банком 20 грудня 2007 року
договори поруки № 107168-ДП-1 та № 107168-ДП-2
з моменту укладання додаткової угоди
до кредитного договору № 107168, а саме з 08
січня 2009 року.

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 22 вересня
2014 року стягнуто в солідарному порядку
з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором № 107168 від 20.12.2007
року у розмірі 34410,49 дол. США, що в
еквіваленті за курсом НБУ станом від
24.04.2012 року складає 264939,82 грн., а саме:
заборгованість за кредитом в сумі 14515,19
дол. США, заборгованість по процентам
за користування кредитом 9264,16 дол. США,
заборгованість по комісії за
користування кредитом 5803,39 дол. США, а
також пеню за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором в сумі 3576,75
дол. США. Стягнуто в солідарному
порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
№ 107168 від 20.12.2007 року у розмірі 34410,49 дол.
США, що в еквіваленті за курсом НБУ
станом від 24.04.2012 року складає 264939,82
грн., а саме, заборгованість за кредитом
в сумі 14515,19 дол. США, заборгованість по
процентам за користування кредитом
9264,16 дол. США, заборгованість по комісії
за користування кредитом 5803,39 дол. США,
а також пеню за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором в
сумі 3576,75 дол. США. Стягнуто солідарно з
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк», ОСОБА_4 солідарно на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» заборгованість у розмірі
10000 грн.. Стягнення заборгованості
здійснювати в межах суми 34410,49 дол. США.
В задоволені зустрічної позовної заяви
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про припинення договору
поруки відмовлено. Вирішено питання
про розподіл судових витрат по справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
ОСОБА_3, ОСОБА_2 просять скасувати
рішення суду та відмовити в
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» про стягнення
заборгованості, а позов ОСОБА_3, ОСОБА_2
про припинення договору поруки
задовольнити, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
порушення та неправильне застосування
норм матеріального і процесуального
права.

Розглянувши справу в межах доводів
скарги колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду - частковій зміні з
наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення
суду повністю не відповідає.

Відповідно до ст. 554 цього Кодексу у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи, 12
грудня 2007 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ
«Приватбанк» було укладено кредитний
договір № 107168, згідно до якого ОСОБА_4
отримав кредит у сумі 18000 дол. США зі
сплатою за користування ним 14 % на рік
на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 14.12.2012 року.

Відповідно до п. 4.1 Договору за
користування кредитом в період з дати
списання із позичкового рахунку до
дати погашення кредиту відповідно до
п.п. 1.3, 2.2.3, 2.4.1, 4.13 даного договору, а
також Графіку погашення кредиту і
відсотків, приведеному в Додатку №1 до
даного договору, позичальник сплачує
проценти в розмірі 14% річних з кінцевим
терміном повернення 14.12.2012 року.

Згідно п. 2.3.1 Договору банк має
право збільшувати розмір процентної
ставки за користування кредитом, при
зміні конюктури ринку грошових
ресурсів в Україні. При цьому Банк за 20
днів до вступу в силу зміненої
процентної ставки направляє
позичальнику письмове повідомлення
про зміну процентної ставки, та графік
погашення кредиту і відсотків.
Розрахований з урахуванням нової
процентної ставки.

Відповідно до п. 6.7 Договору строк
позовної давності на вимоги про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів по цьому
договору встановлюється сторонами
тривалістю п'ять років.

В забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_4 за кредитним договором між
позивачем та ОСОБА_3, як поручителем,
був укладений Договір поруки № 107168-ДП-1
від 20 грудня 2007 року, між позивачем та
ОСОБА_2, як поручителем, був укладений
Договір поруки № 107168-ДП-2 від 20 грудня
2007 року, а також зобов'язання ОСОБА_4
забезпечено порукою в розмірі
відповідальності поручителя 10000 грн. на
підставі Договору поруки №167 від 20.10.2010
року, укладеного з поручителем ПАТ
«А-Банк».

Підписаною 08 січня 2009 року ОСОБА_4 та
банком додатковою угодою до кредитного
договору було збільшено процент за
користування кредитом з 14 % до 19,2 %
річних.

За наданим банком розрахунком
заборгованість за кредитним договором
станом на 28.04.2012 року з урахуванням
процентної ставки за користування
кредитом в розмірі 14 % склала 34410,49 дол.
США., що в еквіваленті за курсом 7,99
відповідно до повідомлення НБУ від 24
квітня 2012 року складає 274939,82 грн. (14515,19
дол. США - заборгованість за кредитом;
9264,16 дол. США - заборгованість по
процентам за користування кредитом;
5803,39 дол. США - заборгованість по
комісії за користування кредитом; 4827,75
дол. США - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором).

Відповідно до Висновку службового
розслідування Служби безпеки ПАТ КБ
ПриватБанк від 12.12.2013 року з часу
оформлення кредиту позичальнику
ОСОБА_4 і до даного часу відсоткова
ставка по кредиту не піднімалася. Крім
того, в ході службового розслідування
встановлено, що додаткова угода про
підвищення відсоткової ставки за
кредитним договором №107168 від 20.12.2007
року, укладеному між ОСОБА_4 і банком,
підписувалася відповідними
працівниками банку. Однак фактично
відсоткова ставка за кредитом
ОСОБА_5ПА. не підвищувалася. Встановити
причини не підвищення відсоткової
ставки за вказаним кредитом, а також
місцезнаходження оригіналу додаткової
угоди не можливо.

Виходячи з того, що відповідно до п. 3
договорів поруки №107168-ДП-1 від 20 грудня
2007 року та № 107168ДП-2 від 20 грудня 2007 року
поручителі з умовами кредитного
договору ознайомлені, відсоткова
ставка за кредитним договором №107168-ДП
фактично не змінювалася, суд
обґрунтовано відмовив в задоволенні
зустрічної позовної заяви ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про припинення договору поруки
та дійшов правильного висновку про
наявність законних підстав для
стягнення з відповідачів в солідарному
порядку заборгованості за кредитом, по
процентам за користування кредитом та
по комісії за користування кредитом, а
також пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, керуючись
названими нормами закону.

Доводи ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у
скарзі про необхідність застосуванням
до вимог позивача в частині стягнення
пені позовної давності в один рік не
ґрунтуються на умовах спірного
кредитного договору, п. 6.7 якого строк
позовної давності на вимоги про
стягнення всіх платежів, в тому числі, і
пені, встановлений сторонами
тривалістю п'ять років, що узгоджується
з вимогами ст. 259 ЦК України щодо
можливості збільшення за домовленістю
сторін встановленої законом позовної
давності, а посилання скаржників на
необхідність задоволення вимог банку в
першу чергу за рахунок реалізації
заставного майна фактично зводяться до
одностороннього тлумачення лише на
свою користь норм законодавства, яке
регулює спірні правовідносини і не
позбавляє право кредитора звертатися з
вимогами про стягнення з боржників
кредитної заборгованості у грошовому
вигляді при наявності заставного
майна.

Безпідставні і доводи скарги про
незаконне стягнення судом одної і той
же суми заборгованості з ОСОБА_4 два
рази, оскільки внаслідок укладення
договору поруки від 20 грудня 2007 року
між ОСОБА_2 та банком, а також договору
поруки від 20 грудня 2007 року між ОСОБА_3
та банком, між вказаними особами
виникли самостійні договірні
зобов'язання та окремі солідарні
обов'язки за виконання позичальником
взятих на себе договірних зобов'язань
за договором кредиту, чим саме і
обумовлено таке рішення суду, що повино
враховуватися при його виконанні і
само по собі не свідчить про подвійне
стягнення заборгованості.

За відсутністю даних про визнання
недійсним у встановленому законом
порядку договору поруки №167 від 20.10.2010
року, укладеного позивачем з
поручителем ПАТ «А-Банк», не можуть
бути прийняти до уваги доводи
скаржників про незаконне забезпечення
зобов'язань позичальника цією порукою
в розмірі 10000 грн..

Оскільки заборгованість за
кредитним договором банком нарахована
без підвищення відсоткової ставки
після укладання додаткової угоди, що не
збільшує відповідальності поручителів
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а відтак, не порушує
їх законних прав, колегія суддів не
знаходить підстав для визнання
незаконним рішення суду і в частині
відмови в задоволенні заявлених ними
вимог про припинення договору поруки,
як вимагають скаржники.

Разом з тим, стягуючи з
відповідачів пеню за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором в
іноземній валюті в сумі 3576,75 дол. США
суд не врахував положення ст. 99
Конституції України, ч. ч. 1, 2 ст. 192, ч. 2
ст. 198, ч. ч. 1, 2 ст. 524, ч. ч. 2, 3 ст. 533 ЦК
України, ст. 3 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні», положення Декрету Кабінету
Міністрів України «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю», виходячи із системного
аналізу яких стягнення в іноземній
валюті пені та штрафних санкцій, які є
фінансовими санкціями за порушення
умов договору, не передбачено чинним
законодавством, при цьому позивач у
своєму позові просив суд стягнути в
цій частині іншу суму, а саме 4827,75 дол.
США, як зазначено в наданому ним
розрахунку, але суд в порушення вимог
ст. ст. 213, 214 ЦПК України в своєму
рішенні мотивів зменшення цієї суми не
навів.

Крім того, як роз'яснено в п. 14
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 18 грудня 2009 року N 14 «Про
судове рішення у цивільній справі», у
разі пред'явлення позову про стягнення
грошової суми в іноземній валюті суду
слід у мотивувальній частині рішення
навести розрахунки з переведенням
іноземної валюти в українську за
курсом, встановленим Національним
банком України на день ухвалення
рішення. Суд має право ухвалити рішення
про стягнення грошової суми в
іноземній валюті з правовідносин, які
виникли при здійсненні валютних
операцій, у випадках і в порядку,
встановлених законом (частина друга
статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК;
Декрет Кабінету Міністрів України від
19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю").

Проте судом в мотивувальній частині
рішення не наведено розрахунку по всім
складовим частинам заборгованості з
переведенням іноземної валюти в
українську за курсом, встановленим
Національним банком України.

З урахуванням того, що станом на
28.04.2012 року заборгованість за кредитом
складає 14515,19 дол. США, що в еквіваленті
за курсом НБУ станом на 24.04.2012 року -
115976,37 грн., заборгованість по процентам
за користування кредитом - 9264,16 дол. США,
що в еквіваленті за курсом НБУ - 74020,64
грн., заборгованість по комісії за
користування кредитом - 5803,39 дол. США, що
в еквіваленті за курсом НБУ - 46369,09 грн.,
а всього заборгованість за кредитним
договором складає 29582,74 дол. США., що в
еквіваленті за курсом НБУ - 236366,09 грн., а
також пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором з
переведенням іноземної валюти в
українську за курсом, встановленим НБУ,
становить 38573,72 грн. (4827,75 дол. США х 7,99),
колегія суддів вважає за необхідне
рішення суду в частині стягнення в
солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на
користь позивача та в солідарному
порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь
позивача заборгованості за кредитним
договором на підставі ст. 309 ЦПК України
змінити, стягнувши саме таку суму
кредитної заборгованості на користь
банку в межах заявлених ним вимог
солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 307 - 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 22 вересня
2014 року в частині стягнення в
солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на
користь на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» та в солідарному
порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованості за кредитним договором
№ 107168 від 20.12.2007 року змінити, стягнувши
в солідарному порядку з ОСОБА_4 (АДРЕСА_1
ІПН: НОМЕР_1), ОСОБА_3 (АДРЕСА_2 ІПН:
НОМЕР_2) на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (р/р 3111, МФО 305299,
) заборгованість за
кредитним договором № 107168 від 20.12.2007
року у розмірі 29582,74 дол. США., що в
еквіваленті за курсом НБУ становить
236366,09 грн., з яких заборгованість за
кредитом - 14515,19 дол. США, що в
еквіваленті за курсом НБУ становить
115976,37 грн., заборгованість по процентам
за користування кредитом - 9264,16 дол. США,
що в еквіваленті за курсом НБУ
становить 74020,64 грн., заборгованість по
комісії за користування кредитом - 5803,39
дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ
становить 46369,09 грн., а також пеню за
несвоєчасність виконання зобов'язань в
сумі 38573,72 грн.; в солідарному порядку з
ОСОБА_4 (АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_1), ОСОБА_2
(АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_3) на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» (р/р
3111, МФО 305299, ) -
заборгованість за кредитним договором
№ 107168 від 20.12.2007 року у розмірі 29582,74 дол.
США., що в еквіваленті за курсом НБУ
становить 236366,09 грн., з яких
заборгованість за кредитом - 14515,19 дол.
США, що в еквіваленті за курсом НБУ
становить 115976,37 грн., заборгованість по
процентам за користування кредитом -
9264,16 дол. США, що в еквіваленті за курсом
НБУ становить 74020,64 грн., заборгованість
по комісії за користування кредитом -
5803,39 дол. США, що в еквіваленті за курсом
НБУ становить 46369,09 грн., а також пеню за
несвоєчасність виконання зобов'язань в
сумі 38573,72 грн..

В решті рішення суду залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене у касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: