НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
№
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.11.2014 року Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

при секретарі Тен І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Новомосковського
міськрайонного суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Новомосковської
міської ради Дніпропетровської
області, третя особа: Новомосковська
державна нотаріальна контора, про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області з позовом до Новомосковської
міської ради Дніпропетровської
області, третя особа: Новомосковська
державна нотаріальна контора, в якому
просить визнати за ним право власності
на 11/12 частин будинку АДРЕСА_1 з
надвірними побудовами, що в цілому
складається з: житлового будинку А,
сіни - а, сіни - а1, сараю - Б, погребу,
вбиральні - Д, паркану № 1, паркану № 2,
хвіртки № 3 в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_2, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
його син ОСОБА_2, після смерті якого
відкрилась спадщина, у вигляді
незакінченого будівництва житлового
будинку, що розташований в АДРЕСА_1.

Для оформлення вищезазначеної
спадщини позивач звернувся до
Новомосковської державної
нотаріальної контори, але у видачі
свідоцтва про право на спадщину на 11/12
частин вищевказаного житлового
будинку з надвірними прибудовами після
смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
йому було відмовлено, оскільки ним
представлено до нотаріальної контори
договір дарування ж/будинку від 14.03.1998
року та договір дарування ж/будинку від
30.06.2000 року та рішення реєстратора про
відмову у задоволенні заяви про
надання витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно в якому
зазначено, що раніше на земельній
ділянці був розташований будинок А,
який відповідно до обстеження техніком
БТІ (27.11.2012 року) виявлено, що на
земельній ділянці знесений будинок А
та розпочато будівництво житлового
будинку А (27% готовності).

1/3 частина вищезазначеного будинку
АДРЕСА_1 належала ОСОБА_2, померлому
ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі договору
дарування ж/будинку посвідченого
Новомосковською державною
нотаріальною конторою 30.06.2000 року за
р.№ 2-2555. А 7/12 частин вищезазначеного
будинку АДРЕСА_1 належала ОСОБА_2,
померлому ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі
договору дарування ж/будинку
посвідченого Новомосковською
державною нотаріальною конторою 14.03.1990
року за р.№ 1460.

За життя ОСОБА_2 побудував будинок А,
сіни - а, сіни - а1, сарай - Б, погріб,
вбиральню - Д, паркан № 1, паркан № 2,
хвіртку № 3 за адресою: АДРЕСА_1, але
узаконити зазначені побудови не встиг,
оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

За таких обставин, посилаючись на
вимоги положень ст.ст. 346, 392, 1261 ЦК
України, позивач вимушений звернутися
до суду для захисту своїх порушених
прав.

В судове засідання позивач не з'явився,
надав заяву про розгляд справи у свою
відсутність, позов підтримав, просив
його задовольнити, проти заочного
рішення не заперечував.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, повідомлений
належним чином, причин неявки суду не
повідомив, тому суд, з погодження
позивача, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК
України, провів заочний розгляд справи.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, надавши суду
заяву про розгляд справи у його
відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер син ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (а.с.5, 6).

Згідно договору дарування від 14.03.1998
року ОСОБА_2 прийняв у дар 1/3 частину
житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.7).

А згідно договору дарування від 30.06.2000
року ОСОБА_2 прийняв у дар 7/12 частин
житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно Акту, складеному 27.11.2012 року КП
«НМБТІ» ДОР», на неприватизованій
земельній ділянці, розташованій за
адресою: АДРЕСА_2, знаходився житловий
будинок, 11/12 частин якого належало
ОСОБА_2 (7/12 - згідно договору дарування
від 14.03.1998 року та 1/3 - згідно договору
дарування від 30.06.2000 року) та 1/12 якого
належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва
про право власності, виданого 30.06.2000
року на підставі рішення
Новомосковської міської ради № 2477
(а.с.9).

27.11.2012 року було проведено обстеження, в
ході якого будо встановлено, що будинок
А та сарай Б з погрібом, вбиральня Д та
огорожа знесені (а.с.9).

З надано суду Акту вбачається, що в 2000
році ОСОБА_2 та ОСОБА_4 самовільно
розпочали будівництво нового будинку,
готовність якого складає 27% (а.с.9).

Рішенням реєстратора про відмову у
задоволенні заяви про надання витягу з
реєстру прав власності на нерухоме
майно від 29.12.2012 року відмовлено ОСОБА_1
у видачі витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно, у зв'язку з
тим, що раніше на земельній ділянці був
розташований будинок А, який
відповідно до обстеження техніком БТІ
(27.11.2012 року) виявлено, що на земельній
ділянці знесений будинок А та
самочинно розпочато будівництво
житлового будинку А (27% готовності)
(а.с.10).

Аналіз змісту положень ЦПК, ЦК та
роз'яснень Верховного Суду України дає
підстави для висновку, що право на
судовий захист пов'язане виключно з
порушенням суб'єктивного права
позивача. Отже, суд може захистити лише
порушене право позивача. Відсутність
хоча б однієї з умов надання судового
захисту суб'єктивного права виключає
можливість задоволення
матеріально-правових вимог позивача.
Інше б суперечило основному завданню
цивільного судочинства, - захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів (ст.ст. 1, 3 ЦПК,
ст.ст. 15, 16 ЦК, абз. 2 п. 11 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі»). При цьому варто
враховувати, що обставину дійсного
(реального) порушення відповідачем
прав, свобод чи інтересів позивача (або
наслідки у вигляді збитків чи інших
обмежень) має довести належними,
допустимими і достовірними доказами
саме позивач.

За принципом змагальності кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень. Отже, на
позивача, зокрема, покладено обов'язок
довести факт порушення свого
суб'єктивного права саме відповідачем.

В порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України,
позивач не надав суду жодних доказів,
які б підтверджували те, що він
звертався до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини, і
нотаріусом було видано постанову про
відмову у вчинені нотаріальної дії, у
зв'язку з чим, судом не вбачається факту
порушення, невизнання чи оспорення
прав позивача стосовно вищевказаного
житлового будинку, у зв'язку з чим позов
є необґрунтованим, за недоведеністю
позовних вимог, а тому в його
задоволенні слід відмовити.

Крім того, згідно зі ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що старий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_2 -
знесено.

Даний факт встановлений актом
дослідження БТІ та відповідною
довідкою, а тому визнати право
власності на майно, якого не існує не
вбачається за можливе.

Зокрема, що також встановлено судом,
померлий ОСОБА_2 не був його власником
одноособово, а був власником лише його
частини.

Щодо недобудованого будинку, то
визнання права власності в порядку
спадкування на недобудовану споруду
відповідно до чинного законодавства не
передбачено.

Аналогічна позиція висловлена і в
інформаційному листі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 16.05.2013 року 3 24-753/0/4-13.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги з огляду на критерії законності
й обґрунтованості, є необґрунтованими,
а ому такими, що не підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 25, 346, 1217, 1216, 1218, 1225, 1261, 328 ЦК України,
ст. ст. 10, 60, 130, 213, 214, 215, ЦПК України, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Новомосковської міської ради
Дніпропетровської області, третя
особа: Новомосковська державна
нотаріальна контора, про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з моменту отримання ним
копії цього рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Новомосковський міськрайонний суду в
десятиденний термін після його
проголошення.

Суддя
В.В. Березюк