Номер провадження: 22-ц/785/6075/14
Головуючий у першій інстанції Донцов
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Доценко Л.І., Заїкін А.П.

При секретарі - Томашевська К.В.

Розглянула у відкритому судовому
засіданні м. Одесі апеляційну скаргу
представника ПАТ КБ «ПриватБанк» на
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 22 квітня 2014 року по справі за
позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5

-про стягнення кредитної
заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

25 грудня 2013 року позивач
звернувся до суду з вищезазначеним
позовом в котрому зазначав, що
відповідно до договору від 04.02.2008 року
№ б/н позивач отримав кредит в сумі 6000
грн. у вигляді встановленого ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Згідно пункту 9.12 умов і Правил
надання банківських послуг, які разом
із Правилами користування платіжною
карткою та заявою ОСОБА_5 складають між
банком і відповідачкою договір,
останній діє протягом 12 місяців з
моменту його підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий самий
термін.

У порушення норм Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) та умов
договору відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав, у зв'язку із чим утворилась
заборгованість у сумі:

-5 377,01-заборгованість за кредитом;

-10333,72- заборгованість по процентам за
користування кредитом;

-3 332,20 грн. -комісії за користування
кредитом;

-250 грн.- штраф( фіксована частина);

-952,15 штраф( відсоткова складова), в
сього 20 245 грн.08 коп. , котру позивач
просив стягнути на його користь та
понесені ним судові витрати.

Заочним рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 22 квітня 2014
року в задоволенні позовних вимогах
відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення суду з
ухваленням нового, про задоволення
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема
посилається на те, що між сторонами
виникли договірні стосунки, що
походять з кредитного договору.

В судове засідання представник
позивача в cудове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
сповіщений належним чином.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова
колегія вважає можливим розглянути
справу за їх відсутністю.

Відмовляючи в заявлених вимогах,
районний суд виходив з того, що в
укладеному договорі не зазначено
строку його виконання.

Між тим, з таким судженням
районного суду погодитись не можна з
наступних підстав.

Встановлено, що відповідно до
договору від 04.02.2008 року № б/н позивач
отримав кредит в сумі 6000 грн. у вигляді
встановленого ліміту на платіжну
картку зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 36% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Згідно пункту 9.12 умов і Правил
надання банківських послуг, які разом
із Правилами користування платіжною
карткою та заявою ОСОБА_5 складають між
банком і відповідачкою договір,
останній діє протягом 12 місяців з
моменту його підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий самий
термін.

Договором непередбачений строк
дії картки, а сторони не надали
доказів на який строк вона видана.

Згідно ст.526,527,530 ЦК України
зобовязання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Пунктом 9.3 передбачено, що
картрахунок відкритий на необмежений
строк.

Пунктом 6.4 Умов передбачено, що у
випадку незгоди зі змінами Правил
та/або Тарифів Банку позичальник
зобов'язаний надати Банку письмову
заяву про розірвання нього договору і
здійснити погашення заборгованості
перед Банкам (у випадку, якщо вона є), в
цьому числі заборгованість, яка
виникла протягом 30 днів з моменту
повернення Карт, виданих Держателю і
його Довіреним особам. При незгоді зі
списанням коштів по картрахунку
письмово проінформувати Банк про це
протягом 35 днів з моменту списання.

Виходячи з того, що відповідач не
надав письмової заяви про закриття
картрахунку, строк дії договору
продовжується на такий же строк.

Виходячи з умов договору та
наданого позивачем розрахунку, судова
колегія приходить до висновку. що
відповідач становм на 31.10.2013 року має
заборгованість

-5377,01- заборгованість за кредитом;

10333,72- заборгованість за процентами

-250 грн. штраф(фіксована частина)

-952,15 грн.-штраф-процентна складова.

Згідно з ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК
України виконання зобов'язання

забезпечується, зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня та штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання. Сплата
неустойки є правовим наслідком у разі
порушення боржником зобов'язання.

Підставою, яка породжує обов'язок
сплатити неустойку, є порушення

боржником зобов'язання, яке
визначається ст. 610 ЦК України.

Із матеріалів справи вбачається, що
згідно з розрахунком заборгованості

за кредитним договором пеня нарахована
банком за період з 05.07.2008 року по 31
жовтня 2013 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України
до вимог про стягнення

неустойки (штрафу, пені) застосовується
позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено,
що перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір, поки зо б о
в'язання не буде виконано. Її розмір
збільшується залежно від продовження
правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її

стягнення обчислюється по кожному дню
(місяцю), за яким нараховується пеня,
окремо. Право на позов про стягнення
пені за кожен день (місяць) виникає
щодня (щомісяця) на відповідну суму, а
позовна давність обчислюється з того
дня (місяця), коли кредитор дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
права.

Отже, стягнення неустойки (пені,
штрафу) обмежується останніми

12 місяцями перед зверненням кредитора
до суду, а починається з дня

(місяця), з якого вона нараховується, у
межах строку позовної давності за
основною вимогою.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Верховного Суду України

від 06 листопада 2013 року № 6-1Іцс-13.

Виходячи з вищезазначеного та з
врахуванням ст.551 ч.3 ЦК України судова
колегія вважає можливим зменшити
розмір пені до 600 грн.

Доводи апеляційної скарги про те,
що позивачем порушено строк позовної
давності судовою колегією не
приймається до уваги оскільки ОСОБА_5
був належним чином сповіщений про час
та місце судового засідання, однак в
силу ст.267 ч.3 ЦК України не подав заяву
про застосування строку позовної
давності до винесення судом рішення.

Посилання його на те, що він був
присутнім в судовому та подавав заяву
спростовується матеріалами справи.

Судова колегія критично
відноситься до заяви відповідача від 21
квітня 2014 року в якій він заявляє про
сплив позовної давності, оскільки така
заява не зареєстрована в суді першої
інстанції, а тому не можна дійти
висновку про надання її до суду.

Сама по собі заява про надання
копії рішення, в день його винесення,
не може слугувати доказом, що
відповідач був присутнім при
розгляді спору, оскільки зауваження до
журналу судового засідання він не
подавав.

Виходячи з вищезазначеного та з
врахуванням правової позиції ВСУ у
справі № 6-126цс-13 пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону
«Про захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
дав ності якого минув, у системному
зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного
Закону,яка стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямована на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту, судова
колегія приходить до висновку, що
районний суд порушив вимоги
матеріального та процесуального права,
а тому з підстав ст.309 ч.1 п.4 ЦПК України
рішення суду першої інстанції
скасовує та ухвалює нове, про
часткове задоволення позовних вимог.

Одночасно судова колегія з
підстав ст.88 ЦПК України стягує в з
відповідача понесені судові витрати,
оскільки вони документально
підтверджені та відповідають ставці
відповідно Закону «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.309; 316; 317; 319 ЦПК
України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 22 квітня 2014 року
скасувати.

Позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення
кредитної заборгованості
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5( ІНФОРМАЦІЯ_1
ІПН НОМЕР_1) на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» кредитну заборгованість:

-5 377,01-заборгованість за кредитом;

-10333,72- заборгованість по
процентам за користування кредитом;

-600 грн. -пеню за користування
кредитом;

-250 грн- штраф( фіксована частина);

-952,15 штраф(процентна складова);

-351 грн. судові витрати.

В решті позовних вимогах
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене на протязі 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Голодуючий суддя -
Л.А.Гірняк

Судді
Л.І.Доценко

А.П.Заїкін