Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року апеляційний суд
Житомирської області

в складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.,

суддів: Павицької
Т.М.,

Трояновської Г.С.,

при секретарі судового

засідання Ковальській
Я.В.,

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Богунського районного суду
м.Житомира від 4 листопада 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом. Просив стягнути з
відповідача 12000 грн. на відшкодування
моральної шкоди. При цьому посилався на
те, що 21 лютого 2013 року близько 20 год.
відповідач побив його. Вироком суду
встановлена вина відповідача у
заподіянні йому тілесних ушкоджень
легкого ступеня з короткочасним
розладом здоров"я. Заподіяння
моральної шкоди пов"язує з
необхідністю докладати додаткових
зусиль для відновлення стану здоров"я,
погіршенням самопочуття, нервозністю.

Рішенням Богунського районного суду
м.Житомира від 4 листопада 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_3 800 грн. на
відшкодування моральної шкоди та
судові витрати на користь держави.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить змінити зазначене рішення та
збільшити розмір відшкодування до
заявленої в позові суми, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи. Зокрема вважає, що
розмір задоволеної компенсації не
відповідає величині його моральних
страждань, заподіяних з вини
відповідача.

Розглянувши справу в межах доводів,
викладених в апеляційній скарзі, суд
вважає, що скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Вироком Богунського районного суду
від 7 жовтня 2013 року ОСОБА_4 визнаний
винним за ст.125 ч.2 КК України та
підданий покаранню до 150 годин
громадських робіт. Судом встановлено,
що 21 лютого 2013 року близько 20 год. в
квартирі АДРЕСА_1 на підставі
довготриваючого конфлікту з приводу
спільного володіння зазначеною вище
квартирою ОСОБА_4 умисно кулаком правої
руки наніс удар ОСОБА_3 в обличчя.
Внаслідок цих дій потерпілому
заподіяні тілесні ушкодження легкого
ступеня з короткочасним розладом
здоров"я у вигляді забійної рани та
крововиливу на верхній губі з правого
боку. Вирок суду є чинним, а тому
встановлені ним обставини відповідно
до ч.4 ст.61 ЦПК додаткового доведення не
потребують(а.с.5-7).

Згідно зі ч.1 ст.1167 ЦК моральна шкода,
завдана фізичній особі неправомірними
діями відшкодовується особою, яка її
завдала за наявності її вини.

Відповідно до роз"яснень, що викладені
у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31 березня 1995 року "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Моральна шкода може
полягати, зокрема, у моральних
переживаннях у зв"язку з ушкодженням
здоров"я, у порушенні нормальних
життєвих зв"язків через неможливість
продовження активного громадського
життя, порушенні стосунків з
оточуючими людьми, при настанні інших
негативних наслідків.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
дійшов обгрунтованого висновку, що
моральну шкоду заподіяно позивачеві з
вини відповідача внаслідок завдання
тілесних ушкоджень і йому необхідно
було докладати додаткових зусиль для
відновлення стану здоров"я. А тому
правильно поклав на відповідача
обов"язок відшкодувати таку шкоду.

Згідно з п.9 зазначеної вище постанови
розмір відшкодування моральної шкоди
суд визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуючи стан здоров"я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має керуватися засадами
розумності, виваженості та
справедливості і враховувати майновий
стан відповідача.

В даному випадку, визначаючи розмір
відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції врахував скрутний
майновий стан відповідача, що тяжких
наслідків від заподіяних тілесних
ушкоджень не наступило, розлад здоров"я
позивача був нетривалим (а.с.42). Крім
того, сторони є рідними братами, бійка
відбулася в ході обопільної сварки між
ними з приводу користування спільною
квартирою. Цей конфлікт триває вже
довго.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та на їх
правильність не впливають.

Характер спірних правовідносин судом
першої інстанції визначений правильно.
Обставини справи судом з'ясовані повно
та всебічно. Зібраним у справі доказам
дана належна оцінка. Будь-яких
процесуальних порушень, які б давали
підстави для переоцінки доказів,
апеляційним судом не встановлено.

Оскаржуване рішення постановлено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстави для
його скасування відсутні.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст.209,307,308,313-315 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Богунського районного суду
м.Житомира від 4 листопада 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: судді: