Справа № 360/2631/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
Бородянський
районний суд

Київської області в складі: головуючої
- судді Міланіч А.М.

при секретарі -
Хоменко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Бородянка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи - Бородянська
селищна рада Київської області, ОСОБА_3,
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області, про визнання майна
спільною сумісною власністю подружжя,

в с т а н о в и в :

В листопаді 2013 року позивачка
звернулася до суду з вказаним позовом,
який неодноразово уточнювала, і з
урахуванням останньої, поданої 18
листопада 2014 року уточнюючої позовної
заяви, мотивувала свої вимоги тим, що
вони з відповідачем перебували в
зареєстрованому шлюбі з 7 лютого 2007
року, який за рішенням Бородянського
районного суду від 23 липня 2012 року було
розірвано, і від цього шлюбу вони мають
двох неповнолітніх дітей: дочок ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За час шлюбу, влітку 2007 року, вони з
відповідачем на земельній ділянці
батька відповідача ОСОБА_3 по АДРЕСА_1,
наданій йому для ведення особистого
селянського господарства, та частині
земельної ділянки її (позивачки) сестри
ОСОБА_5, розташованої поруч, самочинно,
за рахунок коштів, в основному, її
(позивачки) батьків та спільною працею
їх сімей, збудували жилий будинок, який
фактично знаходиться по АДРЕСА_2. Вже
після того, як будинок було збудовано,
ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 земельну
ділянку площею 0,099 га, на якій він
частково розташований, без зміни її
цільового призначення. Рішенням
Бородянської селищної ради від 22 липня
2008 року відповідачу надано дозвіл на
виготовлення проекту землеустрою щодо
зміни цільового призначення земельної
ділянки з ведення особистого
селянського господарства - для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, однак до цього часу цільове
призначення земельної ділянки так і не
змінене.

Також ними за час шлюбу теж самочинно,
без будь-яких дозволів компетентних
органів, на земельній ділянці батька
відповідача по АДРЕСА_1, з його дозволу,
було збудовано двоповерхову будівлю
літ. «К», другий поверх якої
використовується відповідачем для
його підприємницької діяльності, а
перший поверх повинен був
використовуватись нею (позивачкою) для
надання перукарських послуг.

Крім того, 21 березня 2007 року вони
придбали автомобіль «PEOGOT 605», який
відповідач продав в серпні 2009 року, 11
липня 2008 року - придбали автомобіль
«КІА Mаgentis» та 20 листопада 2011 року
обміняли його на автомобіль «SHKODA OKTAVIA»,
який відповідач продав вже після того,
як вони припинили спільне проживання.

Відповідач умисно ухиляється від
оформлення права власності на житловий
будинок та будівлю, яка
використовується ним для
підприємницької діяльності, що порушує
як її, так і їх дітей права та інтереси.

Тому просила визнати зазначений жилий
будинок по АДРЕСА_2, будівлю літ. «К» по
АДРЕСА_1, автомобілі «PEOGOT 605», «КІА
Mаgentis», «SHKODA OKTAVIA» об'єктами її
(позивачки) та відповідача спільної
сумісної власності.

В судовому засіданні позивачка та її
представник ОСОБА_6 позов підтримали і
викладене підтвердили.

Відповідач та його представник
ОСОБА_7, він же представник третьої
особи ОСОБА_3, в судовому засіданні
позов не визнали, посилаючись на те, що
спірний будинок збудовано сторонами
самочинно, без відповідних дозволів та
проекту, на земельній ділянці, яка не
була відведена для цього, так як має
цільове призначення - для ведення
особистого селянського господарства, а
тому даний будинок не є об'єктом
нерухомого майна і право власності на
нього визнане бути не може. Таким же
самочинним будівництвом є будівля «К»,
яка розташована на земельній ділянці
третьої особи ОСОБА_3 та є його
власністю. Автомобіль «КІА Mаgentis» був
придбаний відповідачем в кредит і за
несплату цього кредиту він віддав його
банку в рахунок погашення
заборгованості ще під час шлюбу з
позивачкою, інші ж автомобілі у
власності відповідача не перебували,
він користувався ними на підставі
довіреностей.

Треті особи - Бородянська селищна
рада Київської області та Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області своїх
представників в судове засідання не
направили, просили справу розглядати
без їх участі.

Вислухавши пояснення позивачки, її
представника ОСОБА_6, відповідача, його
представника ОСОБА_7, він же
представник третьої особи ОСОБА_3,
покази свідка ОСОБА_8, дослідивши
письмові докази по справі, суд вважає,
що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з 7
лютого 2007 року, який за рішенням
Бородянського районного суду від 23
липня 2012 року було розірвано, і від
цього шлюбу вони мають двох
неповнолітніх дітей: дочок ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується матеріалами справи
а.с.12-14 та визнається сторонами.

За час шлюбу, в 2007 році, сторони на
земельній ділянці батька відповідача -
третьої особи по справі ОСОБА_3 по
АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для
ведення особистого селянського
господарства, без відповідних дозволів
та проекту збудували жилий будинок,
який фактично розташований по АДРЕСА_2,
що підтверджується матеріалами справи
(а.с.19,27-44,155-212) та визнається сторонами.

За договором дарування від 11
вересня 2007 року ОСОБА_3 подарував
відповідачу ОСОБА_2 земельну ділянку
площею 0,099 га в АДРЕСА_1 надану для
ведення особистого селянського
господарства, на якій знаходиться
вказаний будинок, і на підставі цього
договору 15 травня 2008 року ОСОБА_2
отримав державний акт на право
власності на цю земельну ділянку
(а.с.104,107).

Відповідно до ст.60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.2.3 ст.331 ЦК України
право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації. До
завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Відповідно до ч.1,2 ст.376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. Особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім

випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Оскільки спірний будинок
збудований на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, так як до
цього часу має цільове призначення -
для ведення особистого селянського
господарства, без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи та належно
затвердженого проекту, то дане
будівництво є самовільним і право
власності на нього визнане бути не
може.

За таких обставин суд вважає, що
спірний будинок не може бути об'єктом
нерухомого майна та, відповідно,
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя сторін, а тому в позові
необхідно відмовити, що не позбавляє
позивачку права звернення до суду з
позовом щодо визнання права власності
на матеріали, обладнання тощо, які були
використані в процесі його
будівництва.

Також на земельній ділянці третьої
особи ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 в 2007 році було
самовільно збудовано двоповерхову
будівлю літньої кухні, зазначену в
технічному паспорті на
будинковолодіння під літ. «К»
(а.с.23,99-103,105-106).

Оскільки дана будівля також
збудована самовільно, без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи та належно
затвердженого проекту, на земельній
ділянці, яка належить на праві
власності третій особі - ОСОБА_3 та
входить до складу його
будинковолодіння, до того ж, суду не
надано доказів здійснення будівництва
даної будівлі за кошти та силами саме
сторін по справі, то суд визнає за
необхідне і в цій частині в позові
відмовити.

Не підлягають до задоволення і
вимоги позивачки щодо визнання
об'єктами права спільної сумісної
власності сторін автомобілів «PEOGOT 605»,
«КІА Mаgentis», «SHKODA OKTAVIA», оскільки
доказів наявності даних автомобілів у
відповідача та надбання їх сторонами у
шлюбі суду не надано, згідно
повідомлення УДАІ ГУ МВС України в
Київській області від 20 листопада 2014
року станом на дату видачі довідки за
ОСОБА_2 транспортні засоби не значаться
(а.с.243). Крім того, як визнали сторони в
судовому засіданні, автомобіль «КІА
Mаgentis» відповідач віддав банку в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором ще в період шлюбу.

Керуючись ст.60,61,68,70 СК України,
ст.331,368,376 ЦК України, ст.10,11,209,212-215,218 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи - Бородянська селищна рада
Київської області, ОСОБА_3, Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області, про
визнання майна спільною сумісною
власністю подружжя відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Київської області через Бородянський
районний суд Київської області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя А.Міланіч