Справа № 404/9186/14-ц
Номер провадження 2-о/404/298/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року Суддя
Кіровського районного суду м.
Кіровограда Кулінка Л.Д., розглянувши
матеріали заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
заінтересована особа: Комунальне
підприємство «Павник», про
встановлення факту належності
правовстановлюючого документу -

В С Т А Н О В И В:

Заявники звернулися до суду з заявою
про встановлення факту належності
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свідоцтва про право
власності на житло від 28.10.1993 року, яке
записане у реєстрову книгу за № 190.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті
234 Цивільного процесуального кодексу
України (далі – ЦПК України) справи про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення суд розглядає в порядку
окремого провадження.

За частиною 1 статті 234 ЦПК України,
окреме провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.
Частиною 3 статті 235 ЦПК України,
передбачено, що справи окремого
провадження розглядаються судом з
додержанням загальних правил,
встановлених цим Кодексом, за винятком
положень щодо змагальності та меж
судового розгляду.

Заяви подані в порядку окремого
провадження повинні відповідати
загальним правилам щодо змісту і форми
позовної заяви, які встановлені
статтями 119, 120 ЦПК України.

Згідно із частиною 4 статті 235 ЦПК
України, справи окремого провадження
суд розглядає за участю заявника і
заінтересованих осіб.

За вимогами статті 258 ЦПК України, у
заяві повинно бути зазначено: 1) який
факт заявник просить встановити та з
якою метою; 2) причини неможливості
одержання або відновлення документів,
що посвідчують цей факт; 3) докази, що
підтверджують факт. До заяви додаються
докази, що підтверджують викладені в
заяві обставини, і довідка про
неможливість відновлення втрачених
документів.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року № 5 “Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення”
роз’яснено, що при розгляді справи про
встановлення факту належності
правовстановлюючих документів особі,
прізвище, ім’я, по-батькові, місце і час
народження якої, зазначені в документі,
не збігаються з ім’ям, по-батькові,
прізвищем, місцем і часом народження
особи, вказаними у свідоцтві про
народження або в паспорті, у тому числі,
факту належності правовстановлюючого
документа, в якому допущені помилки у
прізвищі, імені, по-батькові або
замість імені чи по-батькові зазначені
ініціали, суд повинен запропонувати
заявникові подати докази про те, що
правовстановлюючий документ належить
йому і організація, яка видала документ
не має можливості внести до нього
відповідні виправлення.

В порушення вищевикладних норм права
заявником не подано до заяви та не
зазначено в самій заяві доказів про те,
що в правовстановлюючий документ не
має можливості внести відповідні
виправлення в позасудовому порядку.

Таким чином, до заяви застосовуються
наслідки частини 1 статті 121 Цивільного
процесуального кодексу України,
оскільки подана заява без додержання
вимог, викладених у статті 119
Цивільного процесуального кодексу
України, а тому заява підлягає
залишенню без руху з наданням строку
для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись
частиною 1 статті 121 Цивільного
процесуального кодексу України, суддя
–

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2, заінтересована
особа: Комунальне підприємство
«Правник», про встановлення факту
належності правовстановлюючого
документу, залишити без руху.

Надати заявникам строк для усунення
недоліків, який не може перевищувати
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали про залишення заяви без руху.

Запропонувати заявникам подати заяву,
у відповідності до вимог статті 119, 256, 258
Цивільного процесуального кодексу
України з врахуванням роз’яснень,
викладених в мотивувальній частині
ухвали.

Роз’яснити заявникам, що за приписом
частини 2 статті 121 Цивільного
процесуального кодексу України, якщо
заявник відповідно до ухвали суду
виконає вимоги у встановлений судом
строк, заява буде вважатись поданою в
день первісного її подання до суду.
Інакше заява буде вважатися неподаною
і підлягає поверненню заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_3