АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1 й інстанції -
Бабаніна В.А. Доповідач - Демченко
Е.Л. Категорія 53
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Волошина М.П.

при секретарі - Денисенко А.Л.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 24 жовтня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
«Нікопольський завод трубопровідної
арматури» про стягнення невиплаченої
заробітної плати, -

в с т а н о в
и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_2
звернулася до суду з уточненим позовом
до публічного акціонерного товариства
«Нікопольський завод трубопровідної
арматури» (далі - ПАТ «Нікопольський
завод трубопровідної арматури») про
стягнення невиплаченої заробітної
плати, мотивуючи тим, що з 01 вересня 2011
року працювала бухгалтером 1 категорії
на підприємстві відповідача, 23 серпня
2012 року її звільнено з займаної посади
за згодою сторін.

Зазначала, що з січня 2012 року на
підприємстві склалося скрутне
фінансове становище, внаслідок чого
керівництво вирішило скорочувати
робочі тижні та направляти працівників
у неоплачувані відпустки. Накази
видавались наприкінці місяця і
працівникам недоплачували за фактично
відпрацьований час. Так за січень 2012
року їй не доплачено за 8
відпрацьованих днів, за лютий 2012 року
за 6 днів, березень 2012 року за 6 днів, за
квітень 2012 року за 5 днів, за червень 2012
року за 2 дні, за липень 2012 року за 1 день,
за серпень 2012 року за 2 дні.

Посилаючись на те, що такими діями
відповідача їй було завдано і моральну
шкоду, а тому просить постановити
рішення, яким визнати факт виходу на
роботу в оскаржувані дати, наведені в
розрахунку до позовної заяви;
зобов'язати ПАТ „Нікопольський завод
трубопровідної арматури» нарахувати
заробітну плату за відпрацьовані, але
не зараховані дні в розмірі 2.957 грн.11
коп., стягнути з відповідача на її
користь невиплачену заробітну плату в
розмірі 2.957 грн. 11 коп., в рахунок
моральної шкоди 4.000 грн., витрати на
правову допомогу в розмірі 1.000 грн.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 24 жовтня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено в
повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
ставить питання про скасування рішення
суду та ухваленні нового рішення, яким
задовольнити її позов, зазначаючи, що
рішення постановлене з порушенням норм
матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
находить, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Так, ч.1 ст.94 КЗпП України
передбачено, що заробітна плата це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Положеннями ст.115 КЗпП України та ст.24
Закону України «Про оплату праці»
передбачено порядок та умови виплати
заробітної плати.

Відповідно до положень ч.1 ст.116 КЗпП
України при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення. Якщо
працівник в день звільнення не
працював, то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня
після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок.

Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України у разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Судом першої інстанції встановлено і
це підтверджується матеріалами справи,
що з 01 вересня 2011 року по 23 серпня 2012
року ОСОБА_2 перебувала у трудових
відносинах з ПАТ «Нікопольський завод
трубопровідної арматури», останнім
часом працювала бухгалтером 1
категорії (а.с.8-9).

У зв'язку з тим, що на підприємстві
склалось скрутне становище у наслідок
відсутності замовлень на продукцію, у
2012 році для працівників
встановлювались скорочені робочі
місяці (а.с.10,11,14).

Заробітна плата нараховувалась та
виплачувалась за відпрацьований час,
про що свідчать табелі для
співробітників обліку використання
робочого часу за січень-серпень 2012 року
(а.с.15-16,1717-18,19-20,21-22,23-24,25-26,98,99).

06 червня 2012 року відповідачем було
видано наказ №89 «Про скорочення посад
та професій на підприємстві» (а.с.12).

Відповідно до наказу ПАТ
«Нікопольський завод трубопровідної
арматури» №91 від 07 червня 2012 року «Про
звільнення працівників» позивача
ОСОБА_2 було звільнено з 07 серпня 2012
року з займаної посади (а.с.13).

З ОСОБА_2 станом на 23 серпня 2012 року було
проведено повний розрахунок по виплаті
нарахованої заробітної плати.

Відмовляючи в задоволенні позову,
міськрайонний суд посилався на те, що
позивачем не доведено, що відповідач на
протязі січня-серпня 2012 року не
виплатив їй заробітну плату відповідно
до відпрацьованого часу, а копії
журналу прибуття та вибуття
працівників, які надала позивач, не є
документом обліку робочого часу.

Колегія суддів вважає, що з'ясувавши в
достатньо повному об'ємі права та
обов'язки сторін, обставини справи,
перевіривши доводи та давши їм правову
оцінку, суд постановив рішення, що
відповідає вимогам закону. Висновки
суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами, а
приведені в апеляційній скарзі доводи
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Посилання апелянта як на доказ на
ксерокопії документів, які вона
зазначає як журнал обліку робочого
часу, є хибним, оскільки не знайшов
свого підтвердження в судовому
засіданні. Як встановлено судом, на
підприємстві ПАТ «Нікопольський завод
трубопровідної арматури» не ведеться
належним чином оформлений журнал
обліку робочого часу.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив позивачу в
задоволенні позову та приходить до
висновку, що рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 24 жовтня 2014 року підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 24
жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Демченко Е.Л.

Судді:
Волошин М.П.

Куценко Т.Р.