Справа № 361/7740/14-ц
Провадження № 2/361/2900/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
м. Бровари

Броварський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого судді - Пухної О.М.

при секретарі -
Якименко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання майна об'єктом особистої
приватної власності, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом, в якому просила в
порядку поділу майна подружжя визнати
за нею право особистої приватної
власності на двокімнатну квартиру,
загальною площею 48,80 кв.м., що
розташована в АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилалася на те, що з 06 червня 2003 року
вона перебувала в зареєстрованому
шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 За час
шлюбу, була придбана двокімнатна
квартира АДРЕСА_1. Так, 23 листопада 2005
року позивачем було укладено договір №
11-КН на пайову участь у будівництві
житла. Для здійснення розрахунків за
вказаним вище договором 03 липня 2006 року
ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційний банк
соціального розвитку «Укрсоцбанк»
уклали договір кредиту № 410/122/06-Ж,
згідно з умовами якого остання
отримала кредит у розмірі 27 162, 00
доларів США, що за офіційним курсом
долара США до гривні встановленим
Національним банком України на день
укладення договору (1 долар США
еквівалентно 5,05 гривень) складає 137 168
гривень 10 копійок. Крім того, 10 липня 2006
року було укладено договір поруки №
410/122/06-Ж та договір застави (іпотеки) №
06/31-109.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 02 грудня 2013
року шлюб між сторонами розірвано.

Кредит за вищезазначеним договором з
першого місяця його виконання позивач
сплачує самостійно, своїми особистими
коштами, незважаючи на те, що була у
зареєстрованому шлюбі. Крім того,
договір кредиту був укладений не в
інтересах сім'ї, і не використовувався
в інтересах сім'ї.

На підставі викладеного, враховуючи, що
відповідач ОСОБА_2 не визнає права
приватної власності позивача на
квартиру АДРЕСА_1, хоча й не сплачує
кредит, не турбується про спірне
нерухоме майно, а також не утримує його,
ОСОБА_1 була змушена звернутися до суду
із вказаним вище позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_3 надали
пояснення, аналогічні викладеному
вище, позовні вимоги підтримали у
повному обсязі та просили позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у залі суду позовні
вимоги ОСОБА_1 визнав, проти визнання за
нею права особистої приватної
власності на двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1 не заперечував, про що подав
відповідну заяву.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 06 червня 2003
року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрували шлюб, про що
свідчить копія свідоцтва про одруження
серії НОМЕР_1, виданого 06 червня 2003 року
Відділом реєстрації актів
громадянського стану Броварського
міськрайонного управління юстиції
Київської області (а.с. 5). Прізвище
після одруження: чоловіка «ОСОБА_1»,
дружини - «ОСОБА_1».

З матеріалів справи вбачається, що 23
листопада 2005 року між ОСОБА_1 та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Броварський
домобудівний комбінат «Меркурій» було
укладено договір № 11-КН на пайову
участь у будівництві житла, а саме
двокімнатної квартири АДРЕСА_1,
вартість якої складає 171 462 грн. 00 коп.

03 липня 2006 року було внесено доповнення
до договору № 11-КН на пайову участь у
будівництві житла (а.с.19-20).

Для здійснення розрахунків за вказаним
вище договором 03 липня 2006 року ОСОБА_1
та Акціонерно-комерційний банк
соціального розвитку «Укрсоцбанк»
уклали договір кредиту № 410/122/06-Ж,
згідно з положеннями якого остання
отримала кредит у розмірі 27 162, 00
доларів США, що за офіційним курсом
долара США до гривні встановленим
Національним банком України на день
укладення договору (1 долар США
еквівалентно 5,05 гривень) складає 137 168
гривень 10 копійок, зі сплатою 13 % річних
за користування кредитом щомісячно та
порядком повернення суми кредиту до
10-го числа кожного місяця згідно з
узгодженим графіком погашення кредиту,
та з кінцевим терміном повернення
заборгованості до 02 липня 2021 року
включно (а.с. 7-9).

Крім того, 10 липня 2006 року між
Акціонерно-комерційний банк
соціального розвитку «Укрсоцбанк»,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір
поруки № 410/122/06-Ж, за змістом якого
поручитель - ОСОБА_2 зобов'язався перед
кредитором у повному обсязі солідарно
відповідати за виконання
позичальником зобов'язань щодо
повернення суми кредиту, сплати
процентів за користування кредитом,
можливих пень та штрафів у розмірі та у
випадках, передбачених договором №
410/122/06-Ж від 03 липня 2006 року (а.с.15).

У рахунок забезпечення виконання
зобов'язання за згаданим вище
кредитним договором від 03 липня 2006
року, позивач передала у заставу
(іпотеку) до моменту завернення
будівництва та отримання
заставодавцем нерухомого майна -
майнові права заставодавця як
кредитора в зобов'язанні за договором
на пайову участь в будівництві, в тому
числі право вимоги передачі нерухомого
майна, а після завершення будівництва
нерухомого майна та отримання його
ОСОБА_1, в тому числі після оформлення
та/або державної реєстрації за нею
права власності на нерухоме майно -
нерухомого майна (а.с. 16-18).

05 червня 2008 року на підставі свідоцтва
про право власності б/н Броварської
райдержадміністрації Київської
області від 05 червня 2008 року за
позивачем ОСОБА_1 зареєстроване право
приватної власності на квартиру
АДРЕСА_1, про що свідчить копія витягу з
реєстру прав власності на нерухоме
майно № 19088918 від 05 червня 2008 року (а.с.
31).

Судом також з'ясовано, що 02 грудня 2013
року шлюб між сторонами розірвано, що
підтверджується копією рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 02 грудня 2013 року
у цивільній справі

№ 361/9117/13-ц (а.с. 6).

Як з'ясувалося у судовому засіданні,
договір кредиту № 410/122/06-Ж від 03 липня
2006 року був укладений не в інтересах
сім'ї, і не використовувався в
інтересах сім'ї, погашення
заборгованості за кредитним договором
з моменту його укладення й на даний час
здійснюється особисто позивачем
ОСОБА_1 за її власні кошти. Вказані
обставини у залі суду відповідач
підтвердив.

Статтею 60 СК України встановлено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК
України).

Проте, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК
України особистою приватною власністю
дружини, чоловіка є майно, набуте нею,
ним за час шлюбу, але за кошти, які
належали їй, йому особисто.

Ч. 7 ст. 57 СК України закріплено, що якщо
у придбання майна вкладені крім
спільних коштів і кошти, що належали
одному з подружжя, то частка у цьому
майні, відповідно до розміру внеску, є
його особистою приватною власністю.

У п.п. 23, 24 Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» № 11 від 21
грудня 2007 року роз'яснено, що вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. До складу майна, що
підлягає поділу включається загальне
майно подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб. При поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК
України).

Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

За правилами ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Ч. 4 ст. 174 ЦПК України закріплено, що в
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Оцінивши досліджені докази в їх
сукупності, враховуючи те, що спірне
нерухоме майно, набуте позивачем за час
шлюбу, але за кошти, які належали їй
особисто, а саме за позичкові кошти, які
ОСОБА_1 отримала за кредитним договором
№ 410/122/06-Ж від 03 липня 2006 року, погашення
заборгованості за яким з моменту його
укладення й на даний час вона
здійснюється самостійно за власні
кошти, та той факт, що визнання
відповідачем позовних вимог не
суперечить закону й не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог, задоволення їх в
повному обсязі та визнання за ОСОБА_1
права особистої приватної власності на
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 48,80 кв.м., житловою
площею 28,80 кв.м.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 174, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

позовні вимоги задовольнити.

В порядку поділу майна подружжя
визнати за ОСОБА_1 право особистої
приватної власності на двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 48,80
кв.м., житловою площею 28,80 кв.м.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги через
Броварський міськрайонний суд
Київської області до Апеляційного суду
Київської області протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
О.М. Пухна