Баранівський районний суд
Житомирської області
Справа № 273/899/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року Баранівський районний
суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Михалюка О. П.
секретаря судових засідань Миронюк
Л.К., з участю позивачки ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Баранівка справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про поділ майна,
нажитого під час перебування у шлюбі -

В С Т А Н О В И В:

06 травня 2014 року ОСОБА_2 звернулась в
суд із позовом до ОСОБА_3, просила
постановити рішення, яким розділити
між нею та відповідачем ОСОБА_3 спільне
нажите рухоме майно, виділивши їй на
праві власності холодильник вартістю
3000 грн., набір меблів для кухні
«Жемчужина» вартістю 1500 грн., велосипед
вартістю 1000 грн., комп'ютер з програмним
забезпеченням вартістю 7025 грн.,
письмовий стіл вартістю 1000 грн, м'який
куточок вартістю 3000 грн, пральну машину
вартістю 1654 грн., соковижималку
вартістю 400 грн., електром'ясорубку
вартістю 300 грн., ноутбук вартістю 3500
грн., а всього виділити майна на суму 22
379 грн. Відповідачу ОСОБА_3 виділити на
праві власності газовий котел та три
водяні батареї обігріву загальною
вартістю 9500 грн., які встановлені в
квартирі відповідача; п'ять
металопластикових вікон, що
встановлені на балконі квартири та три
металопластикові вікна, що встановлені
в кімнатах та в кухні його квартири,
загальною вартістю 9748 грн., а також
холодильник вартістю 1500 грн.,
велосипед вартістю 500 грн.,
мікрохвильову піч вартістю 500 грн.,
набір меблів для вітальні вартістю 1500
грн., пилосос вартістю 1000 грн., набір
меблів для спальні вартістю 2000 грн.,
телевізор вартістю 3000 грн, пилосос
вартістю 1000 грн., фотоапарат вартістю
1000 грн., а всього виділити майна на
суму 31 248 грн. Стягнути з відповідача на
її користь різницю вартості часток у
майні в сумі 3 934 грн. 50 коп.( 26 313 грн.
50 коп.- 22 379 грн. ) та витрати пов'язані
з сплатою судового збору в сумі 263 грн. 15
коп., витрати пов'язані з оплатою
юридичної допомоги в сумі 300 грн, а
всього 4497 грн. 65 коп.

Обґрунтовуючи вимоги заяви позивачка
ОСОБА_2 зазначила, що вона і відповідач
ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому
шлюбі, під час якого у них народився син
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначений шлюб
було розірвано 18 листопада 2004 року.
Однак через деякий час вони знову стали
проживати разом і вести спільне
господарство. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них
народився син ОСОБА_5, щодо якого
відповідач встановив батьківство.
Протягом останніх років до грудня 2013
року вона з дітьми та відповідачем жили
в квартирі АДРЕСА_1.

За час спільного проживання вони за
спільні кошти придбали і встановили в
квартирі, що належить відповідачу,
газовий котел вартістю 7500 гривень, три
водяні батареї обігріву загальною
вартістю 2000 гривень , п'ять
металопластикових вікон на балкон, три
металопластикових вікна в кімнатах, в
кухні квартири , загальна вартість яких
становить 9748 гривень, холодильник
вартістю 1500 гривень, холодильник
вартістю 3000 гривень, набір меблів для
кухні «Жемчужина» вартістю 1500 гривень;
велосипед вартістю 500 гривень;
велосипед вартістю 1000 гривень ,
письмовий стіл вартістю 1000 гривень;

комп'ютер з програмним забезпеченням
вартістю 7025 гривень; м'який куточок
вартістю 3000 гривень; пральну машину
вартістю 1654 гривні; мікрохвильову піч
вартістю 500 гривень; набір меблів для
вітальні вартістю 1500 гривень; ноутбук
вартістю 3500 гривень; соковижималку
вартістю 400 гривень; електром'ясорубку
вартістю 300 гривень; пилосос вартістю
1000 гривень; набір меблів для спальні
вартістю 2000 гривень, телевізор
вартістю 3000 гривень; фотоапарат
вартістю 1000 гривень.

Загальна вартість майна, придбаного
нею та відповідачем під час спільного
проживання становить 52627 гривень, а
частка кожного становить 26 313 гривень 50
копійок.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2
підтримала свої вимоги повністю із
підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 позовних вимог не
визнав , вважає, що спору щодо поділу
спільного майна немає, виходячи із
наступного . Частина із
перерахованого майна не є спільним
майном подружжя, а саме: холодильники
, письмовий стіл, м"який куточок,
набори меблів для вітальні та для
спальні, газовий котел та батареї
обігріву , вісім металопластикових
вікон належать для його матері
ОСОБА_6; телевізор, мікрохвильова
піч, пилосос, фотоапарат, два
велосипеди , соковижималка ,
електром"ясорубка належать для його
брата ОСОБА_7 Тільки кухня
"Жемчужина", пральна машина ,
комп"ютер із програмним забезпеченням
, ноутбук є спільним майном
подружжя , але вони це майно
фактично поділили, спору немає.

Оцінивши зібрані по справі докази в
сукупності суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають
задоволенню частково, виходячи із
наступного.

Судом встановлено, що сторони
одружились 27.04.2001 року, що
підтверджується копією паспорта
позивачки ( а.с. 5) . В подальшому шлюб
було розірвано 18 листопада 2004 року
згідно копії свідоцтва про розірвання
шлюбу (а.с.8). Через деякий час сторони
знову почали проживати разом : з
2006 року до грудня 2013 року, що ними не
оспорюється. У вказаний період у них
народились діти : син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 7, 9).

За вимогами ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Правовідносини, що виникли між
сторонами, регулюються нормами СК
України.

Згідно ст. 60 СК України - майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з
поважної причини самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Статтею 68 СК України визначено, що
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу.

Згідно ст. 69 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Відповідно до ст.70 СК України - у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

При цьому статтею 71 СК України
визначено, що майно, яке є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідно до ст.74 СК України - якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою, майно, набуте ними за час
спільного проживання, належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено письмовим
договором між ними. На майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

Пленум Верховного Суду України в п. 22
постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб,

розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» ( в подальшому Постанова)
зазначив , що поділ спільного майна
подружжя здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК України
та ст. 372 ЦК України.

Статтею 372 ЦК України визначено, що
майно, яке є у спільній сумісній
власності, може бути поділене між
співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

Згідно п. п. 23 , 24 вказаної Постанови
, вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
(статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно
до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути
будь-які види майна, за винятком тих,
які згідно із законом не можуть їм
належати (виключені з цивільного
обороту), незалежно від того, на ім'я
кого з подружжя вони були придбані чи
внесені грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом. До складу майна, що підлягає
поділу включається загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони під час сумсіного проживання
нажили наступне майно : набір меблів
для кухні «Жемчужина» вартістю 1500
гривень, пральну машину вартістю 1654
гривні, комп'ютер з програмним
забезпеченням вартістю 7025 гривень,
ноутбук вартістю 5500 гривень ( сторони у
судовому засіданні погодили саме
таку його вартість) , п'ять
металопластикових вікон на балкон, три
металопластикових вікна в кімнатах, в
кухні квартири , загальна вартість яких
становить 9748 гривень, а всього майна
на загальну суму 25 427 грн. , частка
кожного становить 12 713 грн. 50 коп. При
цьому сторони не погодили порядку
розподілу даного майна . Тому суд в
цій частині постановляє рішення
про розподіл майна подружжя.

Встановлені судом обставини в цій
частині підтверджуються поясненнями
сторін ; копією договору №
01/19540000/0250/02 від 13 жовтня 2006 року ;
копією договору № 01/19540008/0475/02 від 07
серпня 2007 року; чеком та
видатковою накладною № П60-006092
від 11 серпня 2013 року про купівлю
комп"ютера із програмним
забезпеченням ; копією договору про
купівлю металопластикових вікон
від 03.10.2008 року та копією замовлення
вікон № 572, де замовником вказана
позивачка ОСОБА_2 і що вона внесла
попередню оплату у сумі 7 100 гривень
( а.с. 11-19). При цьому суд не бере до
уваги заперечення відповідача щодо
тієї обставини, що встановлені
металопластикові вікна не є
спільним майном подружжя , так як
вона їх не купувала , так як ці
заперечення спростовуються
вищевказаними дослідженими у судовому
засіданні доказами , а відповідач
їх не спростував , не надав суду
доказів про те, що їх купувала інша
особа, в тому числі вносила залишок
в сумі 2 648 грн.

Крім цього , позивачка ОСОБА_2
зазначає, що вона із відповідачем
під час сумісного проживання
нажили інше наступне майно :
газовий котел вартістю 7500 гривень, три
водяні батареї обігріву загальною
вартістю 2000 гривень ,холодильник
вартістю 1500 гривень, холодильник
вартістю 3000 гривень, велосипед
вартістю 500 гривень; велосипед вартістю
1000 гривень , письмовий стіл вартістю 1000
гривень; м'який куточок вартістю 3000
гривень; мікрохвильову піч вартістю 500
гривень; набір меблів для вітальні
вартістю 1500 гривень; соковижималку
вартістю 400 гривень; електром'ясорубку
вартістю 300 гривень; пилосос вартістю
1000 гривень; набір меблів для спальні
вартістю 2000 гривень, телевізор
вартістю 3000 гривень; фотоапарат
вартістю 1000 гривень. При цьому ОСОБА_2
не довела, що вказане майно є
спільним майном подружжя , а
відповідач заперечує цей факт,
зазначаючи, що це майно належить
його матері та брату. Суд не бере до
уваги доданий акт опису майна ( а.с.
10) , так як він не містить дати його
складання , він не підписаний
відповідачем і в судовому

засіданні останній відмовився його
підписувати , зазначивши, що він не
відповідає дійсності . Крім цього, у
акті вказано , що із слів ОСОБА_2 у
квартирі знаходяться речі , які
були придбані під час спільного
проживання , та перераховане майно .
Тобто є незрозумілим, чи була
встановлена наявність у квартирі за
місцем проживання сторін
перерахованого майна , чи ні, а
відповідач цю обставину заперечує.
Інші будь-які докази про те, що
перераховане майно є спільним майном
подружжя , відсутні . Тому у
розподілі даного майна необхідно
відмовити .

На підставі викладених вимог закону
суд вважає за необхідне розділити
спільно нажите майно подружжя
наступним чином : для позивачки
ОСОБА_2 виділити на праві власності
в натурі наступне майно- комп"ютер
із програмним забезпеченням
вартістю 7 025 гривень, ноутбук
вартістю 5500 гривень, а всього
майна на суму 12 525 грн. Для
відповідача ОСОБА_3 - набір меблів
для кухні "Жемчужина" вартістю 1500
гривень, пральну машину вартістю
1654 грн., п'ять металопластикових вікон
на балкон, три металопластикових вікна
в кімнатах, в кухні квартири , загальна
вартість яких становить 9748 гривень, а
всього майна на суму 12 902 грн. При
такому варіанті розподілу
необхідно стягнути із відповідача на
користь позивачки різницю в сумі 188
грн. 50 коп.

На підставі ст. 88 ЦПК України суд
стягує із відповідача на користь
позивача понесені судові витрати по
сплаті судового збору та витрат на
правову допомогу пропорційно
задоволеним вимогам ( 26 313, 50 грн. -
100%, 12 713 , 50 грн. - 48 %, тобто 48 %
від 300 грн. та від 263, 15 грн. ) , так як
вони документально підтверджені .

Керуючись ст.ст.10, 60,88, 212, 213 - 215 ЦПК
України, на підставі ст. ст. 60, 68, 69, 70,
71, 74 СК України, ч. 3 ст. 368 , ст. 372 ЦК
України, п. п. 22-24 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» суд

Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково
.

Розділити між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
спільно нажите майно подружжя ,
виділивши для ОСОБА_2 на праві
власності в натурі наступне майно :
комп"ютер із програмним
забезпеченням вартістю 7 025
гривень, ноутбук вартістю 5500
гривень, а всього виділити майна
на суму 12 525 грн.

Для ОСОБА_3 виділити на праві
власності в натурі наступне майно :
набір меблів для кухні "Жемчужина"
вартістю 1500 гривень, пральну
машину вартістю 1654 грн., п'ять
металопластикових вікон, що
встановлені на балконі квартири та три
металопластикові вікна, що встановлені
в кімнатах та в кухні квартири АДРЕСА_1
, загальною вартістю 9748 грн., а всього
виділити майна на суму 12 902 грн.

Стягнути із ОСОБА_3 ,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_2 різницю у вартості
часток в сумі 188 грн. 50 коп. ,
понесені витрати по сплаті судового
збору та витрат на правову
допомогу в сумі відповідно 126 грн.
31 коп., та 144 грн., а всього в сумі
458 ( чотириста п"ятдесят вісім) грн.
81 коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити за їх безпідставності.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Баранівський районний
суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: О. П. Михалюк