Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/3058/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Бугайченко Т. А.
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

Іменем України

04.12.2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі: головуючого судді:
Єгорової С.М.

суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.

із секретарем: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до асоціації
селянських фермерських господарств
«Подольське», треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмету спору: відділ
Держземагенства у Маловисківському
районі Кіровоградської області,
реєстраційна служба Маловисківського
району Кіровоградської області, про
визнання договору оренди землі
недійсним та скасування його державної
реєстрації, зобов'язання повернути
земельну ділянку, за апеляційною
скаргою асоціації селянських
фермерських господарств «Подольське»
на рішення Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 28
жовтня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_2
звернулася до суду з вищевказаним
позовом, в якому просила визнати
недійсним договір оренди землі №11 від
02 квітня 2007 року, укладений між нею та
асоціації селянських фермерських
господарств «Подольське» на земельну
ділянку площею 8,55 га, що розташована
на території Якимівської сільської
ради Маловисківського району
Кіровоградської області,
зареєстрований 05 грудня 2007 року
Маловисківським районним відділом
Кіровоградської регіональної філії ДП
«Центр державного земельного
кадастру» за № 192, скасувати запис про
його державну реєстрацію, зобов'язання
АСФГ "Подольське" повернути їй земельну
ділянку.

Позивач посилалась на те, що на
підставі державного акта на право
власності вона є власником земельної
ділянки площею 8,55 га, що розташована на
території Якимівської сільської ради
Маловисківського району
Кіровоградської області. Вказана
земельна ділянка знаходиться у
користуванні відповідача. У відповідь
на її звернення від 19 вересня 2013 року
останнім було повідомлено про те, що
земельна ділянка використовується ним
на підставі договору оренди землі №11
від 02 квітня 2007 року, укладеного між нею
та АСФГ «Подольське» на земельну
ділянку площею 8,55 га, що розташована
на території Якимівської сільської
ради Маловисківського району
Кіровоградської області, строком на 15
років з метою сільськогосподарського
використання, договір зареєстрований 05
грудня 2007 року Маловисківським
районним відділом Кіровоградської
регіональної філії ДП «Центр
державного земельного кадастру» за №
192. Вказаний договір нею не укладався і
про його існування вона вперше
дізналася в жовтні 2013 року, коли
отримала від АСФГ «Подольське»
ксерокопію цього договору. Ні
оспорюваного договору оренди землі, ні
акту прийому-передаі спірної земельної
ділянки вона не підписувала та не мала
наміру укладати такий договір.
Особливою умовою договору оренди
земельної ділянки є згода власника
земельної ділянки, як форма
волевиявлення, яка в даному випадку
відсутня. Крім цього, договір оренди не
містить всіх істотних умов,
передбачених ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про оренду землі».

Рішенням Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 28
жовтня 2014 року позов задоволено
частково.

Визнано недійсним договір оренди
земельної ділянки від 02 квітня 2007 року,
укладений між ОСОБА_2 та АСФГ
«Подольське», який був зареєстрований
Маловисківським районним відділом
Кіровоградської регіональної філії ДП
«Центр державного земельного
кадастру».

Зобов'язано АСФГ «Подольське»
повернути ОСОБА_2 земельну ділянку
площею 8,55 га, яка розташована на
території Якимівської сільської ради
Маловисківського району.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В апеляційній скарзі АСФГ «Подольське»
просить скасувати рішення суду
першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права й неправильним
застосуванням норм матеріального
права, та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову повністю
з підстав пропуску строку позовної
давності.

Зазначає, що позивач протягом 8 років
щорічно отримувала орендну плату у
зазначеному в оспорюваному договорі
розмірі, що може свідчити про її
обізнаність щодо існування цього
договору оренди. Тому вважає, що
судом безпідставно не застосовано
наслідки спливу позовної давності,
передбачені ч.4 ст.267 ЦК України.

Позивач та її представник подали
письмові заперечення, в яких зазначали
про свою незгоду з доводами
апеляційної скарги через
недоведеність належними та
допустимими доказами факту отримання
саме нею як власником землі орендної
плати до 2013 року, просили залишити
рішення суду без змін.

Представники третіх осіб в судове
засідання не з'явилися, про день, час та
місце розгляду справи були повідомлені
належним чином, що підтверджується
поштовими повідомленнями про вручення
судової повістки (а.с.208, 211).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника відповідача, який
підтримав доводи апеляційної скарги,
представника позивача, який згоден з
рішенням суду, вивчивши матеріали
справи, перевіривши в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України,
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

При цьому, відповідно до ст. 212 ЦПК
України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Судом встановлено, що на підставі
державного акту на право власності на
землю, серія КР МВ565, ОСОБА_2 на праві
приватної власності належить земельна
ділянка площею 8,55 га, для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, розташована на території
Якимівської сільської ради
Маловисківського району
Кіровоградської області (а.с.8).

02 квітня 2007 року між ОСОБА_2 та АСФГ
«Подольське» укладено договір оренди
землі № 11, згідно якого передано у
строкове платне користування земельну
ділянку, площею 8,55 га., для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, що знаходиться в с.
Якимівка, строком на 15 років, зі
сплатою орендної плати 1,5 % грошової
оцінки землі. Договір зареєстрований 05
грудня 2007 року у Маловисківському
районному відділі Кіровоградської
регіональної філії ДП «Центр
державного земельного кадастру» за №
192 (а.с.10-11). В той же день від імені
сторін договору складено акт
прийняття-передачі земельної ділянки в
оренду (а.с. 12).

Як вбачається із матеріалів справи, в
обґрунтування своїх вимог щодо
визнання спірного договору оренди
земельної ділянки недійсним позивач
посилається на висновок
судово-почеркознавчої експертизи № 1318
від 18.08.2014 року, відповідно до якого
підписи від імені ОСОБА_2 у спірному
договорі оренди землі від 02.04.2007 року та
акті прийняття-передачі від 02.04.2007 року
виконані не ОСОБА_2, а іншою особою
(а.с.120-122).

Крім того, на підтвердження цих
обставин був наданий і досліджений
судом висновок судово-почеркознавчої
експертизи № 1043 від 06.08.2014 року,
проведеної на підставі постанови від
12.05.2014 року слідчого СВ
Маловисківського РВ УМВС України в
Кіровоградській області ОСОБА_3, згідно
якого підписи в договорі оренди землі
від 02.04.2007 року та акті
прийняття-передачі від 02.04.2007 року
виконані не ОСОБА_2, а іншою особою
(а.с.132-135).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 і
визнаючи недійсним договір оренди
землі № 11 від 2 квітня 2007 року,
укладений між нею та АСФГ "Подольське"
на спірну земельну ділянку, районний
суд виходив із того, що у судовому
засіданні знайшли своє підтвердження
доводи позивача про те, що їй лише в
жовтні 2013 року стало відомо про
існування спірного договору оренди
належної їй земельної ділянки площею
8,55 га, розташованої на території
Якимівської сільської ради
Маловисківського району, після
одержання його копії у відповідача.
Крім того, досліджені судом висновки
судово-почеркознавчої експертизи
свідчать про те, що позивач не
підписувала власноручно і не давала
дозволу на підписання договору оренди
землі іншій особі.

Отже, з урахуванням встановлених
обставин та положень ст. ст. 202, 203,
ч. 2 ст. 207, ст. ст. 215, 626, 627 ЦК України,
суд першої інстанції, дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для визнання недійсним
договору оренди землі № 11 від 02 квітня
2007 року.

Такий висновок суду першої інстанції
відповідає обставинам справи та
ґрунтується на доказах, яким дано
правильну оцінку.

Разом з тим, вирішуючи спір, районний
суд з"ясував питання щодо строку
позовної давності й правильно вважав,
що він не був пропущений позивачем.

Посилання представника відповідача на
відомості про видачу орендної плати за
період з 2008 року по 2011 рік не спростовує
висновків суду щодо обізнаності
позивача про існування та зміст
оспорюваного договору оренди, тому що
надані копії накладних і платіжних
відомостей (а.с. 60-67) не містять дати
отримання, в них різні підписи, вчинені
від імені ОСОБА_2, їх достовірність не
могла бути перевірена через ненадання
оригіналів цих документів.

Крім того, на підтвердження факту
отримання примірника договору або
ознайомлення з його змістом раніше, ніж
вказано позивачем, доказів не надано.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної позовної давності
починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права (частина перша
статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Питання застосування строку позовної
давності відповідно до ст. 256 ЦК
України, ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України,
частини четвертої ст. 267 ЦК України з
урахуванням обставин справи та
наданих сторонами доказів вирішено.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в апеляційній скарзі, були
предметом дослідження суду першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду,
обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
судового рішення.

Висновки місцевого суду про
наявність правових підстав для
визнання оспорюваного договору оренди
недійсним ґрунтуються на всебічному,
повному, об"єктивному та
безпосередньому досліджені наявних у
справі доказів. Суд оцінив належність,
допустимість, достовірність наданих
сторонами доказів, а також достатність
і взаємний зв"язок доказів у їх
сукупності, обґрунтовані висновки щодо
яких виклав в мотивувальній частині
судового рішення. При встановленні
фактичних обставин справи судом першої
інстанції норми процесуального права
не порушені. При ухваленні судового
рішення правильно застосовані норми
матеріального права у спірних
правовідносинах.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу селянських
фермерських господарств «Подольське»
відхилити.

Рішення Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 28
жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: