Справа № 265/6347/14-ц
Провадження № 2/265/2612/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т. С.,

при секретарі Федорової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Маріуполі
Донецької області цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» в особі
представника за довіреністю
Долімбаєва К.М. звернувся до
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області з
зазначеним позовом мотивуючи свої
вимоги тим, що 09 лютого 2011 року між ПАТ
КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був
укладений договір б/н, відповідно до
якого останній отримав кредит в
розмірі 10000 грн. у вигляді кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 30% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. При цьому, ОСОБА_2
підтвердив свою згоду на те, що
підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та банком договір, що
підтверджується підписом останнього у
заяві. Умови погашення кредиту ОСОБА_2
належним чином не виконувалися,
внаслідок чого утворилася
заборгованість перед ПАТ КБ
«Приватбанк», яка станом на 31 серпня 2014
року становить 38237,86 грн., посилаючись
на діюче законодавство позивач просить
стягнути з останнього зазначену суму
заборгованості за кредитним договором
та витрати по сплаті судового збору.

У відкрите судове засідання
представник позивача Пархоменко М.О.,
яка діє на підставі довіреності, не
з'явилася, надала заяву з проханням
розглядати справу в її відсутність,
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі, просила про задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_2 у відкрите судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи у його відсутності,
проти задоволення позову не
заперечував.

Відповідно до ч.2 ст.197 Цивільного
процесуального кодексу України від 18
березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та
доповненнями) (далі за текстом ЦПК
України) у разі неявки в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи в разі якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється судом за відсутності
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Визнання відповідачем позову
не суперечить вимогам закону, не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб.

Суд, з'ясувавши думку сторін,
дослідивши письмові матеріали справи
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Зокрема, ч.1 ст.11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.3
та ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи встановлено, що 09
лютого 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк»
та ОСОБА_2 був укладений договір б/н,
відповідно до якого останній отримав
кредит в розмірі 10000 грн. у вигляді
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 30% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. При
цьому, відповідач підтвердив свою
згоду на те, що підписана заява разом з
Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою складає між ним та банком
договір, що підтверджується підписом
останнього у заяві. Згідно умов
договору відповідач зобов'язався
щомісячно здійснювати погашення по
кредиту, сплачувати відсотки за
користування ним, а також інші витрати
згідно умов договору. Крім того, п.9.12
Умов надання банківських послуг,
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання, якщо протягом
цього терміну жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий же
термін.

Умови погашення кредиту відповідачем
ОСОБА_2 належним чином не виконувалися,
внаслідок чого утворилася
заборгованість перед позивачем, яка
станом 31 серпня 2014 року становить 38237,86
грн. та відповідно до наданого до
матеріалів справи розрахунку
заборгованості складається з:

- заборгованості за кредитом у
розмірі 24997,91 грн.,

- заборгованості по процентам за
користування кредитом у розмірі 10218,95
грн.,

- заборгованості по комісії за
користування кредитом в розмірі 723,96
грн.,

- штрафу (фіксована частина) у
розмірі 500 грн.,

- штрафу (процентна складова) у
розмірі 1797,04 грн.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.
Так, ст. 638 ЦК України
встановлено, що договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
При цьому, істотними умовами договору є
умови про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 634 ч.1 ЦК України встановлено, що
договором приєднання є договір, умови
якого встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Згідно п.1 ч.1 ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 625 цього кодексу передбачено,
що боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Відповідно до ч.1
ст.612 ЦК України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа зобов'язується надати грошові
кошти (кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Частина 1 ст.1056 ЦК України встановлює,
що розмір процентів та порядок їх
сплати за договором визначаються в
договорі залежно від кредитного
ризику, наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором позики (кредиту)
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Відповідно до ч.1 ст.546, ст.549 ЦК України
виконання зобов'язання забезпечується,
зокрема, неустойкою, яка визначається
як пеня та штраф і є грошовою сумою або
іншим майном, які боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення
зобов'язання. Сплата неустойки є
правовим наслідком у разі порушення
зобов'язання, згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК
України.

Таким чином, судом встановлено, що
ОСОБА_2 порушив умови Кредитного
договору, внаслідок чого у останнього
виникла заборгованість перед ПАТ КБ
«Приватбанк».

Разом з тим, суд вважає необхідним
відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» в
частині позовних вимог щодо стягнення
фіксованої суми штрафу за порушення
виконання зобов'язання за кредитним
договором в розмірі 500 грн., оскільки
визначення фіксованого штрафу
(неустойки), що закріплена у кредитному
договорі, не відповідає поняттю
неустойки, передбаченому в цивільному
законодавстві України.

Відповідно до ст.61 Конституції України
ніхто не може бути двічі притягнений до
юридичної відповідальності одного
виду за одне й те саме правопорушення.
Оскільки за порушення кредитного
зобов'язання стягується пеня за
прострочення сплати кредиту та
проценти за користування кредитом, які
є неустойкою, підстав для застосування
штрафу, який також є неустойкою, за одне
й те саме порушення зобов'язання, немає.

На підставі викладеного, суд вважає
необхідним стягнути з відповідача
ОСОБА_2 заборгованість за кредитним
договором від 09 лютого 2011 року станом
на 31.08.2014 року, яка складається з
заборгованості за кредитом у сумі 24997,91
гривень, заборгованості по процентам
за користування кредитом у розмірі
10218,95 гривень, заборгованості по
комісії за користування кредитом у
розмірі 723,96 гривень та штраф в сумі
1797,04 гривень (процентна складова), а
всього 37737,86 грн.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтвердженні судові
витрати, а у разі задоволення позову
частково - пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог. Як
встановлено ст.79 ЦПК України до судових
витрат належить судовий збір. Таким
чином, суд вважає, що з відповідача
підлягає стягненню на користь позивача
пропорційно до задоволеної частини
позовних вимог судовий збір в розмірі
377,37 грн.

Керуючись ст. ст. 88, 213-215 ЦПК України, суд
-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,
на користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк», юридична адреса: 49094
місто Дніпропетровськ, вулиця
Набережна Перемоги, будинок №50, , рахунок №3111, МФО 305299,
заборгованість станом на 31 серпня 2014
року за договором б/н від 09 лютого 2011
року в розмірі 37737 (тридцять сім тисяч
сімсот тридцять сім) грн. 86 (вісімдесят
шість) коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «Приватбанк»,
юридична адреса: 49094 місто
Дніпропетровськ, вулиця Набережна
Перемоги, будинок №50, ,
рахунок №0001, МФО 305299, витрати по
сплаті судового збору у розмірі 377
(триста сімдесят сім) грн. 37 коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
особами, які брали участь у розгляді
справи в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Донецької області
через Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя Донецької області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участі у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя ______________________Т.С.Адамова