Ухвала

іменем україни

27 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Савченко В.О., Карпенко С.О., Остапчука
Д.О., -

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів,
за касаційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 05 червня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 24 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення
грошових коштів.

Позовні вимоги мотивував тим, що між
ним та відповідачем 09 вересня 2013 року
було укладено письмовий договір
купівлі-продажу земельної ділянки, на
виконання умов якого він передав
ОСОБА_5 60 000 грн.

Посилаючись на те, що відповідач
відмовляється виконувати вказаний
договір через втрату бажання продавати
земельну ділянку й при цьому не
повертає отримані за договором кошти,
ОСОБА_4 просив позов задовольнити та
стягнути на свою користь 60 000 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 05 червня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 24 вересня 2014 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивача 60
000 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
ухвалені у справі судові рішення
скасувати, і ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи
позов, суди попередніх інстанцій з
посиланням на вимоги ст. ст. 215, 216, 220, 657
ЦК України, виходили з нікчемності
укладеного між сторонами договору,
який не створює юридичних наслідків,
крім тих, що пов'язані з його
недійсністю.

Такі висновки судів є обґрунтованими
та узгоджуються з матеріалами справи,
при встановленні зазначених фактів
судами не було порушено норм
цивільного процесуального
законодавства, правильно визначено
характер спірних правовідносин та
застосовано положення норм
матеріального права.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 на
увагу не заслуговують й висновків
судів не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 05 червня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 24 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.О.
Савченко

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук