АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8251/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Решетнік М.О. Доповідач - Романюк
М.М. Категорія 27
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого
Романюк М. М.

суддів
Петренко І.О., Котушенко С.П.

при секретарі
Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Бабушкінського районного суду
м.Дніпропетровська від 02 грудня 2010 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк" про
стягнення суми та за зустрічним
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення
суми, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з зазначеним
вище позовом 18 вересня 2009 року. В
обґрунтування заявлених та уточнених
вимог посилався на те, що між ним та
відповідачем, 23 червня 2008 року укладено
договір SAMID №0861, строком до 23
червня 2009 рік включно. 23 червня 2008 року
та 07 липня 2008 року між ним та
відповідачем було укладено два
договори - доручення на проведення
банком платежів, відповідно до умов
якого, відповідачу доручено
здійснювати перерахування грошових
коштів з карткового рахунку НОМЕР_1 на
рахунок договору SAMID №0861 від 23
червня 2008 року.

На виконання зазначених договорів -
доручення, відповідач, в період з 01
серпня 2008 року по 01 січня 2009 року
перераховував на депозитний рахунок
SAMID №0861 від 23 червня 2008 року по 1 000
грн. кожного місяця вказаного періоду.
Всього на депозитний рахунок було
перераховано суму у розмірі 6 020 грн.

Однак, при зверненні 23 червня 2009р. із
заявою про повернення вкладу, йому було
в усній формі відмовлено. Просить
стягнути з відповідача на його користь
вклад в розмірі 6 020 грн., нараховані
згідно договору проценти у розмірі 710
грн. 34 коп., пеню у розмірі 65 620 грн. 80 коп.
та судові витрати у розмірі 120 грн.

Відповідач, 02 червня 2010 року, звернувся
до суду із зустрічною позовною заявою.
В обґрунтування вимог посилався на те,
що 20 квітня 2005 року між ними та
підприємством ЧНВП "Укрсенсор" був
укладений договір "Про
розрахунково-касове обслуговування
підприємства по видачі заробітної
плати з використанням платіжних карт"
№120455, відповідно до умов якого, вказане
підприємство, перераховує заробітну
плату своїм співробітникам на їх
рахунки, відкриті в ПАТ "КБ "Приватбанк"
та сплачує комісію за розрахунково -
касове обслуговування. Згідно додатку
до договору "Тарифи Приватбанк" за
відкриття та обслуговування
заробітних карткових рахунків", за
внесення на картрахунок безготівкових
грошових коштів від фізичних осіб
Клієнт повинен сплатити банку комісію
в розмірі 0,5% від суми переведених
коштів за надані по обслуговуванню
послуги та 1% від суми за перерахування
коштів з карти та зняття їх у касі. Так,
в період з 4-го кварталу 2006 року до 1-го
півріччя 2009 року на рахунок ОСОБА_2
декілька разів було внесено кошти
нецільового призначення (від фізичних
осіб, не пов'язані з нарахуванням
заробітної плати), за що було
нарахована, але не стягнута, комісія у
розмірі 2 592 грн. 57 коп.

Крім того, 20 травня 2009 року ОСОБА_2 зняв
в касі 151 000 грн., за що також було
нарахована комісія у розмірі 1 510 грн.,
яка не сплачена відповідачем. Просили
стягнути з відповідача нараховану, але
не сплачену, комісію в розмірі 4
102 грн. 57 коп. та судові витрати.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м.Дніпропетровська від 02 грудня
2010 року позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено частково, зустрічний позов
задоволено в повному обсязі та
вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду в частині відмови
у задоволенні його позовних вимог та
задоволення зустрічного позову
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення заявлених ним вимог та
відмови у задоволенні зустрічного
позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів, дійшла до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Оскільки рішення суду оскаржується в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог щодо стягнення пені та
задоволення зустрічного позову
перевірка законності та
обґрунтованості рішення суду
переведена в цих межах.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог щодо стягнення пені, суд першої
інстанції виходив з їх незаконності.

З даним висновком судова колегія
погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23 червня 2008 року
між сторонами укладено договір SAMID
№0861 (вклад "Копилка"), строком до 23
червня 2009 рік включно. 23 червня 2008 року
та 07 липня 2008 року між ними було
укладено два договори - доручення на
проведення банком платежів, відповідно
до умов якого, відповідачу доручено
здійснювати перерахування грошових
коштів з карткового рахунку НОМЕР_1 на
рахунок договору SAMID №0861 від 23
червня 2008 року.

На виконання зазначених
договорів-доручення, відповідач, в
період з 01 серпня 2008 року по 01 січня 2009
року перераховував на депозитний
рахунок SAMID №0861 від 23 червня 2008
року по 1 000 грн. кожного місяця
вказаного періоду. Всього на
депозитний рахунок було перераховано
суму у розмірі 6 020 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором, а ч.2
ст.1060 ЦК України передбачено, що за
договором банківського вкладу,
незалежно від його виду, банк
зобов'язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника, крім
вкладів, зроблених юридичними особами
на інших умовах повернення, які
встановлені договором.

Згідно з ст.525 ЦК України зобов'язання
повинні виконуватися належним чином і
у встановлений законом термін,
одностороння відмова від виконання
зобов'язань і одностороння зміна умов
договору не допускається.

Відповідно до ст.551 ЦК України якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

З урахуванням того, що умовами
укладених між сторонами договорів не
передбачено нарахування пені за
несвоєчасне повернення вкладу, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо
стягнення пені.

Задовольняючи зустрічний позов, суд
першої інстанції виходив з його
законності.

З даним висновком судова колегія
погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20.04.2005р. між ПАТ
"КБ "Приватбанк" та підприємством ЧНВП
"Укрсенсор" був укладений договір "Про
розрахунково-касове обслуговування
підприємства по видачі заробітної
плати з використанням платіжних карт"
№120455 (а.с.59-61), відповідно до умов якого
ЧНВП "Укрсенсор" перераховує заробітну
плату своїм співробітникам на їх
рахунки, відкриті в ПАТ "КБ "Приватбанк"
та сплачує комісію за
розрахунково-касове обслуговування. На
підставі вказаного договору з ОСОБА_2,
як співробітником ЧНВП "Укрсенсор" було
укладено договір №455/289311610 від 25.04.2005р.,
відповідно до умов якого банк відкрив
останньому картковий рахунок та видав
платіжну картку НОМЕР_2 виду "Зарплатна
плата" (а.с.82). Згідно додатку до
договору "Про розрахунково-касове
обслуговування підприємства по видачі
заробітної плати з використанням
платіжних карт" №120455 від 20.04.2005р.
"Тарифи Приватбанк" за відкриття та
обслуговування заробітних карткових
рахунків", за внесення на картрахунок
безготівкових грошових коштів від
фізичних осіб Клієнт повинен сплатити
банку комісію в розмірі 0,5% від суми
переведених коштів за надані по
обслуговуванню послуги та 1% від суми за
перерахування коштів з карти та зняття
їх у касі.

З урахуванням зазначеного, та
приймаючи до уваги, що з умовами
кредитування з використанням кредитки
Універсальна та пам'яткою клієнта, в
яких зазначено розмір та умови
нарахування комісії, позивача було
ознайомлено, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
задоволення зустрічного позову.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
апелянта не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки вони зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці та
особистого тлумачення апелянтом норм
права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
правильно застосував правові норми та
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду
м.Дніпропетровська від 02 грудня 2010
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
М.М.Романюк

Судді:
С.П.Котушенко

І.О.Петренко