Справа № 136/2117/13-ц Провадження №
22-ц/772/3101/2014Головуючий в суді першої
інстанції Кривенко Д. Т.Категорія
27Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

головуючої судді: Денишенко Т.О.,

суддів: Сала Т.Б., Луценка В.В.,

при секретарі: Торбасюк О.І.,

за участю представника позивача,
апелянта публічного акціонерного
товариства «Мегабанк» Руснака В.О.,
представника відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Вінниці, в залі
судових засідань апеляційного суду
Вінницької області цивільну справу за
позовом

публічного акціонерного товариства
«Мегабанк» до ОСОБА_3 про розірвання
кредитного договору, стягнення
заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою представника
публічного акціонерного товариства
«Мегабанк» Руснака Вадима
Олександровича на рішення
Липовецького районного суду
Вінницької області від 12 грудня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Липовецького районного суду
Вінницької області від 12 грудня 2013 року
у задоволенні позову публічного
акціонерного товариства (далі - ПАТ)
«Мегабанк» до ОСОБА_3 про розірвання
кредитного договору, стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовлено; стягнуто з ПАТ «Мегабанк»
на користь відповідача судові витрати
у сумі 114,70 гривень (а. с. 137-142).

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, представник ПАТ «Мегабанк»
Руснак В.О. оскаржує його в
апеляційному порядку, просить дане
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення про задоволення позову в
повному обсязі. Апелянт посилається на
ухвалення оскаржуваного рішення з
порушенням, неправильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права (а. с. 159 -160).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
та заперечення на апеляційну скаргу
представників сторін у справі,
дослідивши матеріали останньої,
проаналізувавши в їх сукупності
докази, наявні в справі, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного судового рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів прийшла до висновку, що
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що між ПАТ
«Мегабанк» та ОСОБА_3 14 вересня 2006 року
був укладений кредитний договір
№256П/2006. Предметом цього договору
зазначено грошові кошти в сумі 32 тисячі
доларів США на придбання автомобіля, на
строк по 13 вересня 2009 року зі сплатою 11%
річних, які згідно з п.п. 1.1 кредитного
договору банк зобов'язався надати
ОСОБА_3, а останній зобов'язався
щомісячно сплачувати платежі у розмірі
по 889 доларів США у відповідності з
графіком, що є невід'ємною частиною до
договору. Цього ж дня 14 вересня 2006 року
у забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між його
сторонами був укладений нотаріально
посвідчений договір застави
автомобіля марки МАN, тип ТЗ фургон-С,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
відповідно до свідоцтва про реєстрацію
ТЗ РСА №671218, виданого Липовецьким МРЕВ
ДАІ ГУ УМВС України 14 вересня 2006 року,
належав позичальникові на праві
власності.

Посилаючись на неналежне виконання
ОСОБА_3 умов кредитного договору та
утворення в зв'язку з цим
заборгованості, банк просив суд
розірвати кредитний договір, стягнути
заборгованість з боржника в загальній
сумі 87600,11 гривень та звернути
стягнення на предмет застави -
автомобіль марки МАN, реєстраційний
номер НОМЕР_1, належний на праві
власності відповідачу у справі.

З огляду на лист начальника Центру ДАІ
0508, що надійшов на запит суду 18
листопада 2013 року № 7927/13 (а. с. 123),
представником позивача була подана
суду заява про зменшення позовних
вимог, де виключено вимогу в частині
звернення стягнення на предмет застави
(а. с. 125).

Враховуючи норми статей 10, 11, 59, 60, 1046, 1054
ЦК України, положення Інструкції про
ведення касових операцій банками в
Україні, затвердженої наказом
Національного банку України від 01
червня 2011 року №174, суд першої інстації
дійшов висновку про те, що позивач не
довів належними і допустими доказами
заявлені в суд позовні вимоги, не додав
до матеріалів справи документа, який би
підтверджував передачу відповідачеві
грошових коштів, вказаних у кредитному
договорі від 14 вересня 2006 року №256П/2006,
що свідчить про неукладеність цього
договору.

Перевіряючи рішення суду першої
інстанції на предмет його законності й
обгрунтованості, колегія суддів
Апеляційного суду Вінницької області 18
лютого 2014 року ухвалила рішення, яким
апеляційну скаргу ПАТ «Мегабанк»
задоволила, рішення Липовецького
районного суду Вінницької області від
12 грудня 2013 року скасувала та ухвалила
нове рішення, яким позов банку
задоволила, розірвала кредитний
договір від 14 вересня 2006 року № 256П/2006,
укладений між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_3,
стягнула з останнього на користь банку
заборгованість у загальній сумі 87600,11
гривень (а. с. 175-177).

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, частково задовольняючи
касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення
Апеляційного суду Вінницької області
від 18 лютого 2014 року, скасовуючи дане
судове рішення та направляючи справу
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції, у своїй ухвалі від 24 вересня
2014 року (а. с. 209-210) підкреслила, що з
доданої до матеріалів справи відповіді
начальника Центру ДАІ 0508 від 18
листопада 2013 року №7927/13 вбачається
зняття ОСОБА_3 06 квітня 2007 року з обліку
транспортного засобу марки МАN, модель
18.224, реєстраційний номер НОМЕР_1, за
наявності довідки ПАТ «Мегабанк» про
повне погашення ОСОБА_3 отриманого
кредиту. Суд касаційної інстанції
зауважив, що апеляційному суду слід
звернути увагу на положення закону, які
регулюють виниклі між сторонами
договору правовідносини, встановити
дійсні права і обов'язки сторін, що
випливають з договору застави, дати
належну оцінку доводам відповідача,
відповіді Центру ДАІ як доказу у
справі, перевірити реєстрацію
вилучення запису про обтяження
заставленого майна у Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с.
57-59, 78-82, 167-169).

Частиною четвертою статті 338 ЦПК
України встановлено, що висновки і
мотиви, з яких скасовані рішення, є
обов'язковими для суду першої чи
апеляційної інстанції при новому
розгляді справи.

Посилаючись на доведеність факту
виконання банком своїх зобов'язань за
кредитним договором від 14 вересня 2006
року, представник банку зазначає про
відсутність за збігом терміну
зберігання фінансових документів, що
доводять видачу ОСОБА_3 кредитних
коштів. Проте отримання позичальником
коштів доводиться придбанням ним
автомобіля та частковим погашенням
заборгованості за договором;
незапереченням самим боржником
власноручного підписання укладених
договорів.

Такі доводи апелянта слід оцінювати
критично, враховуючи дату укладення
договору та дату звернення в суд з
даним позовом, що спростовує
твердження про знищення касового
документа, який свідчить про отримання
ОСОБА_3 кредитних готівкових коштів.
Відповідно до п.220 Переліку документів,
що утворюються в діяльності
Національного банку України, постанови
Правління Національного банку України
від 08 грудня 2004 року №601, на яку
посилається позивач, документи про
видачу й оформлення банками фізичним і
юридичним особам позик, кредитів в
національній та іноземній валютах
повинні зберігатися протягом п'яти
років після погашення позики, кредиту.
Неможливість надання банком до
позовної заяви або, як в даному випадку,
на пропозицію суду касового документа
про видачу ОСОБА_3 готівки згідно
укладеного договору за обгрунтованим
посиланням позичальника свідчить або
про погашення кредиту більше п'яти
років тому, що відповідає матеріалам
справи (заставне майно не могло бути
відчужене без довідки банку про повне
погашення кредиту), або про те, що
кредитні готівкові кошти
відповідачеві не видавалися. При цьому
залишається неспростованим позивачем
той факт, що заборгованість
відповідачем погашена, про що банком
була видана відповідна довідка,
представлена начальнику Липовецького
МРЕВ Вінницької області ОСОБА_5 Як
наслідок, рухомий предмет застави
(автомобіль) був знятий з обліку та
реалізований третій особі з
оформленням довідки-рахунку. Ця
обставина доводиться обліковою
реєстраційною карткою, що знаходиться
в Липовецькому МРЕВ. Без такого
документа, як вірно стверджує
відповідач, автомобіль не міг бути
знятий з обліку, оскільки в свідоцтві
про реєстрацію містився запис про
заборону зняття транспортного засобу з
обліку без дозволу банку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.586 ЦК України
заставодавець має право відчужувати
предмет застави, передавати його в
користування іншій особі або іншим
чином розпоряджатися ним лише за
згодою заставодержателя, якщо інше не
встановлено договором.

Підпунктами 1.1., 2.1.2. договору застави
майна від 14 серпня 2006 року №256П/2006 (а. с.
9-10) встановлено, що предмет застави
залишається у заставодавця з правом
володіння та користання, без права
розпорядження. Заставодавець не має
права вчиняти будь-які правочини з
предметом застави без попереднього
письмового дозволу заставодержателя.

Статтею 19 Закону України «Про заставу»
передбачено, що за рахунок
заставленого майна заставодержатель
має право задовольнити свої вимоги у
повному обсязі, що визначається на
момент фактичного задоволення.
Заставодержатель набуває права
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано.

Враховуючи зазначені положення закону,
викладені фактичні обставини справи,
колегія суддів апеляційного суду
приходить до висновку, що суд першої
інстанції встановив дійсні права та
обов'язки сторін, що випливають з
договору застави майна, об'єктивно
оцінив доводи обох сторін у справі.
Колегія суддів апеляційного суду з
огляду на неспростовану відповідь
Центру ДАІ щодо наявності довідки
банку про повне погашення ОСОБА_3
кредитної заборгованості, не знаходить
підстав для задоволення вимог
апелянта. Оглядом витягу з Державного
реєстру обтяжень рухомого майна,
виданого 05 листопада 2014 року та
доданого до матеріалів справи,
встановлено, що запис про обтяження
автомобіля марки МАN, тип ТЗ фургон-С,
реєстраційний номер НОМЕР_1, вилучений
з реєстру за завершенням п'ятирічного
терміну зберігання. Дана інформація не
спростовує доводів відповідача у
справі на заперечення апеляційної
скарги, не є достатньою підставою для
задоволення цієї скарги.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ПАТ
«Мегабанк» щодо знищення касового
документу про надання ОСОБА_3 кредитної
готівки у зв'язку із закінченням
п'ятирічного терміну зберігання,
підтвердження самим відповідачем
факту укладення договорів з банком та
наявності заборгованості у
відповідача перед позивачем згідно
виписки по рахунках на увагу не
заслуговують, оскільки не заперечують
висновків, викладених як в
оскаржуваному судовому рішенні, так і
зроблених під час апеляційного
розгляду цієї справи.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324,
325 ЦПК України, колегія cуддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
публічного акціонерного товариства
«Мегабанк» Руснака Вадима
Олександровича відхилити.

Рішення Липовецького районного суду
Вінницької області від 12 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:

Судді: