Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04.12.2014
Провадження №2/425/737/14

Справа №425/2354/14-ц

04 грудня 2014 року
Рубіжанський міський суд Луганської
області у складі:

головуючого - судді Нагорної
Н.В.,

при секретарі Гайворонській
І.В.,

за участю представника позивача
Кравцової О.В., відповідача ОСОБА_2,
старшого прокурора прокуратури
м.Рубіжне Шаталової О.М.,

у відкритому судовому засіданні,
у залі суду м.Рубіжне, розглянувши
цивільну справу за позовом Служби у
справах дітей Рубіжанської міської
ради до ОСОБА_2 про позбавлення
батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Служба у справах дітей
Рубіжанської міської ради Луганської
області звернулась до суду з позовом,
який був уточнений під час розгляду
справи (а.с.24), в якому просила позбавити
ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні
малолітньої доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та передати дитину в
Службу у справах дітей для подальшого
поміщення на постійне проживання та
виховання в сімейні форми виховання
або державну установу. В обґрунтування
вимог позивач посилався на те, що
ОСОБА_2 є матір'ю малолітньої ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, батько дитини записаний
зі слів матері згідно ч.1 ст.135 ЦК
України. 29.08.2014 року відповідачка
залишила малолітню ОСОБА_4 у знайомої
жінки ОСОБА_5. 08.09.2014 року ОСОБА_6
передала дівчинку в дитяче відділення
м.Рубіжного, оскільки не могла більше
тримати її у себе, а мати дівчинку назад
до себе не забирала. На телефонні
дзвінки родичів, працівників лікарні,
міліції, служби у справах дітей ОСОБА_2
не відповідала. Крім того ОСОБА_5
написала у службу у справах дітей заяву
з проханням не віддавати дівчинку
матері, оскільки вона всі дев'ять
місяців не проявляла материнської
турботи про доньку, при отриманні
допомоги вирішувала свої побутові
питання. Відповідачка не проявляє
батьківської опіки відносно доньки,
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків по вихованню
доньки ОСОБА_4, в дитяче відділення не
приходить, не цікавиться її здоров'ям,
харчуванням, розвитком. Крім того
ОСОБА_2 вже рішенням суду від 11.12.2013 року
була позбавлена батьківських прав
відносно доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Комісія з питань захисту дітей вважає,
що позбавлення батьківських прав
ОСОБА_2 у відношенні малолітньої
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, буде відповідати
інтересам дитини.

Представник позивача Кравцова
О.В. в судовому засіданні підтримала
позовні вимоги, суду пояснила наступне.
Наприкінці серпня 2014 року малолітню
доньку ОСОБА_8 відповідачка залишила у
сторонньої людини ОСОБА_5, тривалий час
її не забирала та не цікавилась її
долею, тому ОСОБА_5 звернулась до служби
у справах дітей з проханням забрати
дитину та не віддавати її матері, тому
що остання не виконує свої батьківські
обов'язки. З 08.09.2014 року по теперішній
час малолітня ОСОБА_4 знаходиться в
соціальній палаті дитячого відділення
Рубіжанської лікарні. Відповідачка
лише один раз приходила в лікарню, але
доньку вона не відвідувала, а
влаштувала скандал у лікарні. До служби
у справах дітей ОСОБА_2 з проханням
повернути їй дитину не зверталась. 03
грудня 2014 року комісією у справах
дітей був

проведений профілактичний рейд за
місцем проживання відповідачки, в
результаті якого було встановлено, що
ОСОБА_2 не створені умови для
нормального проживання та виховання
доньки. Спальне місце для дитини
відсутнє, одягу, взуття, дитячих
іграшок, предметів гігієни для
годовалої дитини комісія не побачила.
Житлові кімнати потребують
генерального прибирання та
косметичного ремонту. Рейд проводився
вдень, ОСОБА_2 знаходилась вдома, спала.
З 23 листопада 2014 року по 03 грудня 2014
року відповідачка не приходила до
дитячої лікарні відвідати доньку
ОСОБА_8, її здоров'ям не цікавилась,
продукти харчування, засоби гігієни,
іграшки не передавала. Все це вказує на
те, що відповідачка ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків у відношення доньки ОСОБА_4.
Крім того відповідачку вже було
позбавлено батьківських прав відносно
старшої доньки ОСОБА_7.

Відповідачка в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
просила не позбавляти її батьківських
прав у відношенні доньки ОСОБА_8. Суду
пояснила, що з народження доньки по
червень 2014 року вона проживала у
фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_8.
Жили вони разом з його матір'ю ОСОБА_6 в
АДРЕСА_1. Після народження дитини вона
отримала 17000грн. матеріальної допомоги
на дитину. За ці гроші вона купила
пральну машинку, праску, мікрохвильову
піч, а також посуд, костюми та велику
іграшку для доньки. Також купувала
продукти харчування для всіх, а також
собі особисті речі. Всі побутові речі
вона потім продала. Допомогу вона зараз
не отримує, чому - не знає, до служби
соціального захисту з цим питанням не
зверталась. З літа вона неофіційно
працює в м.Сєвєродонецьку, оскільки
грошей, що вона отримувала на дитину, їй
не вистачає. З червня 2014 року вона стала
проживати у своєї матері на
вул..Революції, тому що посварилась з
ОСОБА_8. Вона часто давала поняньчити
доньку ОСОБА_8 та його матері - тітці
ОСОБА_6, тому що вони просили про це. До
ОСОБА_8 тітка ОСОБА_6 добре ставиться,
тому вона не боялась віддавати їй
доньку. Наприкінці серпня вона знову
віддала ОСОБА_8 тітці ОСОБА_6. Для доньки
вона дала кашу та речі. ОСОБА_9, щоб
поцікавитись про доньку ОСОБА_8, вона не
дзвонила. У вересні їй подзвонила рідна
тітка Свєта та сказала, що ОСОБА_8
знаходиться в лікарні. 11 вересня вона
прийшла до лікарні, щоб забрати доньку,
але ОСОБА_8 їй не віддали, сказали, щоб з
цим питанням вона звернулась у службу у
справах дітей. До 17 листопада вона не
приходила в лікарню до доньки, оскільки
вдень вона працювала, а ввечері вдома
прибирала, готуючи умови для
проживання доньки. Лише з 17 по 22
листопада вона була з донькою в
лікарні, потім знову пішла, й більше не
приходила її відвідати.

Прокуратура м.Рубіжного, яка була
залучена до участі у справі для захисту
інтересів малолітньої дитини, в особі
старшого прокурора прокуратури
м.Рубіжного Шаталової О.М., суду
пояснила, що вважає доцільним
позбавити ОСОБА_2 батьківських прав у
відношенні доньки ОСОБА_3, оскільки в
суді доведено, що вона ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків.

Судом в порядку ст.ст.63, 180 ЦПК
України для встановлення фактичних
даних, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
були допитані свідки ОСОБА_10, ОСОБА_8,
ОСОБА_11 та ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що
відповідачка - її донька. До червня
місяця вона проживала з ОСОБА_8 у його
матері. Після сварки з ОСОБА_8 донька
разом з онукою ОСОБА_8 стали проживати у
неї. В основному з ОСОБА_3 сиділа вона -
бабуся та доглядала за нею. Інколи вона
зверталась до подруги, щоб остання
доглянула за онукою. ОСОБА_12 приїжджала
та забирала ОСОБА_8 до себе, допомагала
доглядати за ОСОБА_8. ОСОБА_13 мало
відповідальна людина, тому вона
підштовхувала її доглядати за онукою.
Вона неодноразово просила ОСОБА_2
сходити до ОСОБА_8 у дитячу лікарню, але
вона не слухала її. Сама вона була в
лікарні три рази, приносила памперси та
речі для онуки, але онуку вона не
бачила. Вона хотіла б, щоб онуку віддали
їй, якщо ОСОБА_2 позбавлять
батьківських прав.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він
перебував з ОСОБА_2 у фактичних шлюбних
відносинах. Він не є батьком ОСОБА_14,
але за дитиною він доглядав та
опікувався нею. Після розлучення з
ОСОБА_2 він разом з матір'ю брали до себе
ОСОБА_8 поняньчити її. Зараз вони з
ОСОБА_2 помирилися, бажають забрати
ОСОБА_8 та жити разом у будинку, який він
хоче купити. Його мати ОСОБА_6 дуже
любить ОСОБА_8.

Свідок ОСОБА_11 у судовому
засіданні пояснила, що вона займає
посаду завідуючої дитячого відділення
Рубіжанської лікарні. 08.09.2014 року у
дитяче відділення поступила дитина у
супроводі жінки. Вони про це повідомили
у службу у справах дітей та міліцію, був
складений акт про покинуту дитину. Мама
дівчинки з'явилась лише 11.09.2014р.
Відбулась розмова, в ході якої вона
повідомила відповідачці, для того щоб
забрати дитину їй необхідно звернутись
у службу у справах дітей. До 17 листопада
2014 року мати дівчинки до лікарні не
приходила жодного разу. 17.11.2014 року
відповідачка прийшла разом зі своєю
матір'ю до лікарні та принесла пачку
вологих серветок. ОСОБА_13 було
запропоновано лягти до лікарні, щоб
бути разом з донькою. З 17.11.2014 року по
22.11.2014 року відповідачка була у лікарні
разом з донькою, але з 23.11.2014 року вона
пішла з лікарні, залишивши дитину знову
саму, та до цього часу до неї жодного
разу не приходила. Весь час, коли дитина
знаходиться в лікарні, продукти
харчування для ОСОБА_8 приносять з
Червоного Хреста, волонтери, мамочки,
що лежать у відділенні з іншими дітьми,
медичний персонал. 12 та 25 вересня до
лікарні приходила бабуся ОСОБА_8,
перший раз нічого не принесла, а 25.09
дала 10 памперсів та одне брязкальце. 17
листопада бабуся принесла молоко, м'ясо
відварене, капусняк та котлети з
печінки. Коли ОСОБА_2 знаходилась в
лікарні, то медсестри вели щоденник
догляду за дитиною, та зафіксували, що в
той період дитина була не доглянута,
мати її не мила, тому у дівчинки була
попрілість, кормила мати доньку
холодними продуктами з холодильника.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що її
син ОСОБА_15 проживав з ОСОБА_2 з
листопада 2013 року. Після народження
дитини ОСОБА_2 проживала у неї. ОСОБА_15
не є рідним батьком дівчинки, яку
народила ОСОБА_2. Вночі до дівчинки весь
час просиналась вона, ОСОБА_2 спочатку
також вставала, але потім перестала
вставати, казала, що хоче спати.
Готувала дитячу їжу, годувала дитину,
прала дитячі речі також вона, а не
ОСОБА_2. Потім з'явилась подруга ОСОБА_21
і ОСОБА_2 стала уходити з дому спочатку
на півдня, потім на ніч. За дитячі гроші
ОСОБА_2 купила ноутбук, тому вночі вона
сиділа в інтернеті, а вдень спала. З
червня ОСОБА_2 стала жити у своєї
матері. Через місяць подзвонила мати
ОСОБА_13 та сказала, що вона може
поняньчити ОСОБА_8. ОСОБА_13 також їй
сказала, що онукою опікується вона,
ОСОБА_2 вже три доби немає вдома. З того
дня вона стала часто забирати до себе
ОСОБА_8, одного разу дитина знаходилась
у неї два тижні. 29 серпня 2014 року ОСОБА_2
у черговий раз попросила забрати
ОСОБА_8, вона погодилась, але попередила
ОСОБА_2, щоб дитину забрали 30.08.2014р., тому
що 31 серпня їй на роботу. Але за
дівчинкою так ніхто й не прийшов,
ОСОБА_2 на телефонні дзвінки не
відповідала, тому 31 серпня вона
попросила посидіти з дитиною свою
подругу. З 01 вересня вона щодня
дзвонила ОСОБА_2 та її матері, щоб
забрали ОСОБА_8, але ніхто не
відповідав. Один раз ОСОБА_22 подзвонила
та сказала, що забрати ОСОБА_8 не може,
тому що знаходиться в Кремінній. Вона
особисто намагалась відвезти ОСОБА_8 до
мами, але коли вона приїхала до неї, то
вдома нікого не було. Вона більше не
могла відпрошуватись з роботи, тому
вимушена була віднести дитину у
виконком. Коли ОСОБА_8 помістили до
лікарні, вона щодня до неї приходила,
але лікарі обмежили їй години
відвідування, тому що ОСОБА_8 плакала
після її уходу. ОСОБА_13 не можна
віддавати дитину, тому що вона не
виконує свої материнські обов'язки,
донька їй не цікава, вона нічого про
ОСОБА_8 не знає, навіть того, що любить
ОСОБА_8 їсти. Вона зверталась у службу у
справах дітей, щоб їй віддали ОСОБА_8 на
виховання, але там їй сказали, що
неможна, тому що вона їй чужа людина.

У суду немає підстав ставити під
сумнів достовірність і правдивість
фактів, повідомлених свідками. Дані про
їх заінтересованість в результаті
розгляду справи відсутні, їх показання
об'єктивно підтверджуються і не
суперечать іншим зібраним у справі
доказам.

Суд, вислухавши сторони,
допитавши свідків, розглянувши справу
в межах заявлених вимог, вважає
уточнені позовні вимоги такими, що
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлені наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
являється ОСОБА_2, про що свідчить
свідоцтво про народження (а.с.4).

Відомості про батька дівчинки
ОСОБА_16 записані в актовому записі про
народження зі слів матері відповідно
до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджено
Витягом з Державного реєстру актів
цивільного стану громадян про
народження від 10.09.2014 року №5
(оборотна сторона а.с.4).

Після народження дитини ОСОБА_2
перебуває на обліку в УПТСЗН як
отримувач допомоги при народженні
дитини, допомоги на дітей одиноким
матерям, допомоги по догляду за дитиною
до 3-х років. За період з 01.01.2014 року по
теперішній час отримала вказаних
допомог на суму 15119,30грн. Виплата
допомог припинена з 01.10.2014 року, про що
зазначено в листі УПСЗН Рубіжанської
міської ради від 20.11.2014 року №3/3083 (а.с.40).

Згідно інформаційного листа зав.
дитячого відділення від 31.10.2014 року у
дитячому відділенні Рубіжанської ЦМЛ з
08.09.2014 року знаходиться дитина ОСОБА_4.
За час перебування у відділенні мати
з'являлась 11.09.2014р. - нічого дитині не
принесла, станом здоров'я дитини не
цікавилась, 12.09. та 25.09.2014р. з'являлась
бабуся дитини, принесла 10 памперсів та
одне брязкальце (а.с.26).

З листа КУ «Центр первинної
медико-соціальної допомоги» від 18.09.2014
року №01-27/80 вбачається, що ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться під наглядом
у лікаря-педіатра дільничного
амбулаторії №3, дитина знаходиться на
диспансерному обліку у
лікаря-офтальмолога з приводу
захворювання. ОСОБА_2 вимоги медичних
працівників по догляду за здоров'ям
дитини виконує не в повному обсязі, не
з'являється без поважних причин з
дитиною на прийом та планові щеплення
(а.с.27).

Згідно інформації міського
центру соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді від 10.10.2014 року №302
ОСОБА_2, мати малолітньої ОСОБА_4, двічі
знаходилась на соціальному супроводі з
30.09.2013 року по 19.12.2013 року та з 27.12.2013 року
по 28.05.2014 року. В ході супроводу були
зроблені наступні висновки. ОСОБА_2
самостійно не може вирішувати
проблеми, пов'язані з покращенням
житлово-побутових умов, оформленням
державної допомоги, проведенням
медичних оглядів, доглядом, лікуванням
та вихованням дитини. На рекомендації
спеціалістів центру про необхідність
зміни своєї поведінки, підвищення
якості життя своєї родини не реагує.
Центр вважає, що в ситуації, яка
склалась, та з метою захисту інтересів
дитини доречно вилучити дитину у
ОСОБА_2 з подальшим її влаштуванням у
прийомну сім'ю (а.с.25).

08 вересня 2014 року ОСОБА_5
звернулась у службу у справах дітей з
заявою, в якій вказала, що передає
дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з
тим, що її мати ОСОБА_2 залишила свою
доньку їй 29 серпня 2014 року та до 08
вересня 2014 року не приходила, забирати
дитину не збирається. Вона не може
постійно займатись з дитиною, тому що
працює. Просить влаштувати дитину до
хорошої родини, але не віддавати матері
та бабусі, тому що ОСОБА_4 їм не
потрібна. Документів на малолітню
дитину у неї немає (а.с.7).

08 вересня 2014 року працівниками
закладу охорони здоров'я, служби у
справах дітей, органу внутрішніх справ
був складений акт про покинуту дитину,
в якому зазначено, що 08.09.2014 року о
10-40год. виявлена покинута дитина
ОСОБА_4, яка була поміщена у дитяче
відділення Рубіжанської лікарні (а.с.6).

03 грудня 2014 року в ході
профілактичного рейду «Сім'я» були
обстежені умови проживання сім'ї
ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2, в ході якого
було встановлено, що відсутні спальне
ліжко для ОСОБА_4, одяг, взуття, дитячі
іграшки, предмети гігієни для
годовалої дитини. Житлові кімнати
потребують генерального прибирання та
косметичного ремонту. У зв'язку з чим
комісія прийшла до висновку, що матір'ю
ОСОБА_2 не створені умови для
нормального проживання та виховання
доньки, повернення малолітньої дитини
до матері є неможливим, що підтверджено
висновком від 03.12.2014р. №321 та актом
обстеження житлово-побутових умов
дитини від 03.12.2014р. (а.с.50, 51.)

У своєму висновку від 10.10.2014 року
№277 Служба у справах дітей зазначила,
що у службу у справах дітей були
звернення з приводу того, що ОСОБА_2
залишає на тривалий період свою
малолітню доньку ОСОБА_4 у ОСОБА_5 -
матері свого колишнього співмешканця.
Спеціалісти соціальних служб
неодноразово проводили бесіди та
консультації з ОСОБА_17 з питань
виховання та матеріального
забезпечення ОСОБА_4. 08.09.2014 року
малолітня ОСОБА_4 була поміщена у
соціальну палату дитячого відділення
м.Рубіжного, оскільки ОСОБА_5 не могла
більше з нею знаходитись, тому що
працює на ТОВ «Рубіжанський
красітєль». До теперішнього часу
дитина знаходиться в дитячому
відділенні. 11.09.2014 року ОСОБА_2
відвідала дитяче відділення, де
влаштувала скандал, при цьому не
поцікавившись своєю дитиною - що кушає,
в якому стані знаходиться. В цей же
день ОСОБА_2

ОСОБА_17 прийшла у службу у справах
дітей, де в присутності фахівців та
прокурора прокуратури м.Рубіжного
влаштувала скандал та пішла. Служба
також зазначила, що ОСОБА_17 не проявляє
батьківської опіки у відношенні
доньки. Ухиляється від виконання своїх
обов'язків по вихованню ОСОБА_4, в
дитяче відділення не приходить, не
цікавиться її здоров'ям, харчуванням,
розвитком. За місцем проживання ОСОБА_2
за адресою: АДРЕСА_2, відсутнє світло та
газ. 09.01.2013 року ОСОБА_17 залишила свою
першу дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Рішенням Рубіжанського міського суду
від 11.12.2013 року вона була позбавлена
батьківських прав у відношенні доньки
ОСОБА_7, яку передали під опіку ОСОБА_18,
оскільки рідна бабуся ОСОБА_10 приживає
з ОСОБА_19, який вироком суду від 29.08.2012
року засуджений до 2 років 6 місяців за
заподіяння тілесних ушкоджень
малолітньому ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_3, та
крадіжку. Служба у справах дітей
вважає, що позбавлення батьківських
прав ОСОБА_2 у відношенні ОСОБА_4
відповідає інтересам дитини (а.с.3).
Аналогічні висновки були зроблені
комісією з захисту прав дітей
Рубіжанської міської ради (а.с.2).

Після встановлення вказаних
обставин, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд приходить до
наступного висновку.

Згідно ст.150 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані виховувати
дитину в дусі поваги до прав та свобод
інших людей, любові до своєї сім'ї та
родини, свого народу, своєї
Батьківщини. Батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя. Батьки
зобов'язані поважати дитину. Передача
дитини на виховання іншим особам не
звільняє батьків від обов'язку
батьківського піклування щодо неї.
Забороняються будь-які види
експлуатації батьками своєї дитини.
Забороняються фізичні покарання
дитини батьками, а також застосування
ними інших видів покарань, які
принижують людську гідність дитини.

Відповідно до вимог ст.155 СК
України здійснення батьками своїх прав
та виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини. Відмова батьків від
дитини є неправозгідною, суперечить
моральним засадам суспільства.
Ухилення батьків від виконання
батьківських обов'язків є підставою
для покладення на них
відповідальності, встановленої
законом.

У відповідності з п.2 ч.1 ст.164 СК
України батьки дитини, чи один з них,
можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо він, вона
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання
своїх обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками (абз.2 п.16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3
зі змінами).

Відповідно до Принципу 6,
закріпленого в Декларації прав дитини
від 20.11.1959 року, дитина для повного і
гармонійного розвитку її особи
потребує любові і розуміння. Вона
повинна, якщо це можливо, зростати під
опікою і відповідальністю своїх
батьків і, в усякому разі, в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості.

Згідно Конвенції про права
дитини, ратифікованою Постановою
Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р., в усіх
діях щодо дітей, незалежно від того
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами першочергова
увага приділяється як найкращому

забезпеченню інтересів дитини,
держави-учасниці забезпечують у
максимально можливій мірі виживання і
здоровий розвиток дитини.

З наведених вище норм права
вбачається, що позбавлення
батьківських прав - це виключна міра,
яка тягне за собою серйозні правові
наслідки як для батьків так і для
дитини. Позбавлення батьківських прав
допускається лише, коли змінити
поведінку батьків неможливо, і лише при
наявності вини в діях батьків.
Позбавлення батьківських прав повинно
бути результатом свідомої поведінки
батьків.

Враховуючи положення вище
наведених норм закону, при вирішенні
будь-яких питань щодо дітей суд повинен
керуватися максимальним забезпеченням
інтересів дітей.

Даючи правову оцінку поведінці
ОСОБА_2 щодо виконання нею своїх
батьківських обов'язків у відношенні
малолітньої доньки, суд вбачає свідоме
ухилення та нехтування ОСОБА_2 своїми
батьківськими обов'язками по вихованню
доньки. ОСОБА_14 такий висновок суд
робить виходячи з того, що наявними в
матеріалах справи доказами
підтверджено, що ОСОБА_2 29.08.2014 року
віддала свою восьмимісячну доньку
сторонній людині ОСОБА_5, та протягом
тривалого часу з 29.08.2014 року по 08.09.2014
року не цікавилась та не опікувалась
донькою. Після того, як малолітню
ОСОБА_4 08.09.2014 року помістили в дитячу
лікарню як покинуту дитину, ОСОБА_2
доньку не відвідувала, не годувала її,
ліки, продукти харчування, речі не
приносила, станом здоров'я доньки не
цікавилась. Лише після початку
розгляду справи в суді про позбавлення
ОСОБА_2 батьківських прав відносно
малолітньої доньки ОСОБА_4,
відповідачка лише шість днів з 17
листопада 2014 року по 22 листопада 2014
року знаходилась з донькою в лікарні
цілодобово, однак з 23 листопада вона
знову залишила доньку саму в лікарні.
Навіть за час розгляду справи в суді
ОСОБА_2 не усвідомила те, що вона
являється матір'ю малолітньої
дівчинки, якій ще не виповнилось навіть
року, та дитина у такому віці потребує
щохвилинної турботи та опіки матері.
Крім того на ОСОБА_2 покладений
подвійний обов'язок піклування про
доньку, оскільки дівчинка позбавлена
батьківської опіки (батько у свідоцтві
про народження записаний зі слів
матері).

Будучи позбавленою у 2013 році
батьківських прав відносно першої
доньки ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
отримуючи у необхідному обсязі
психологічну допомогу від соціальних
служб, ОСОБА_2 не змогла зрозуміти свою
роль матері у житті рідної дитини, вона
свідомо залишала дитину у сторонніх
людей на невизначений строк, не
з'являлась у лікарню відвідати доньку,
не піклувалась про неї, продукти
харчування і ліки не купувала та не
годувала, не цікавилась її життям та
розвитком, належні умови для
проживання та виховання дитини не
створила, хоча держава в особі УПТСЗН
та соціальних служб надавала їй для
цього належну матеріальну допомогу.
Також суд враховує вік дитини, якій на
момент розгляду справи ще не
виповнилось одного року. З точки зору
психології між дитиною та її матір'ю в
ранньому віці існує дуже тісний
зв'язок, розірвання якого накладає
глибокий слід в майбутньому на психіці
та навіть на фізичному розвитку дитини.
Та й самою природою було закладено
спроможність забезпечення необхідних
умов побуту, виховання, розвитку дитини
саме в жінці. Враховуючи психологічні
особливості віку та статі дитини мати
не повинна залишати без поважних
причин свою малолітню доньку.

Вказані обставини свідчать про
винну поведінку ОСОБА_2 щодо
невиконання своїх батьківських
обов'язків по вихованню доньки.

Будь-яких доказів на
підтвердження своїх заперечень проти
позову відповідачка суду не надала.
Також не надала суду доказів
правомірності залишення своєї дитини
сторонній людині, поважності причин
залишення дитини в лікарні без
материнської опіки, або доказів на
підтвердження того, що вона не може
виконувати своїх батьківських
обов'язків унаслідок душевної хвороби,
недоумства чи іншого тяжкого
захворювання (крім хронічного
алкоголізму чи наркоманії) або з інших
не залежних від неї причин. Всі
заперечення відповідачки ґрунтуються
лише на її особистих припущеннях, які
судом не приймаються як належні та
допустимі докази.

Отже даючи правову оцінку спірним
правовідносинам суд приходить до
висновку, що невиконання матір'ю своїх
батьківських обов'язків по вихованню
своєї малолітньої дитини суперечить
вимогам Конвенції про права дитини,
Декларації прав дитини, Конституції
України та Сімейного Кодексу України,
порушує права малолітньої дитини на
належне батьківське виховання, а тому
ці права дитини підлягають судовому
захисту.

За таких обставин вимоги про
позбавлення батьківських прав
підлягають задоволенню, як такі, що
ґрунтуються на законі, підтверджені
встановленими обставинами та
перевірені наданими доказами. При
цьому суд відповідно до положень ст..19
СК України приймає до уваги та
погоджується з висновком Служби у
справах дітей від 10.10.2014р. №277. На думку
суду позбавлення ОСОБА_2 батьківських
прав щодо доньки ОСОБА_4 буде
відповідати інтересам дитини.

При цьому суд зазначає, що ОСОБА_2
після зміни своєї поведінки та
обставин, які стали підставою для
позбавлення її батьківських прав, має
право на поновлення своїх батьківських
прав.

Розглянувши вимоги позивача в
частині передачі дитини в Службу у
справах дітей для подальшого поміщення
на постійне проживання та виховання в
сімейні форми виховання або державну
установу, то суд зазначає, що такі
вимоги є некоректними, оскільки
відповідно до частини п'ятої статті 167
СК України якщо дитина не може бути
передана бабі, дідові, повнолітнім
братам та сестрам, іншим родичам,
мачусі, вітчиму, вона передається на
опікування органу опіки та піклування.
У зв'язку з чим суд вважає за необхідне
передати малолітню ОСОБА_4 на
опікування Службі у справах дітей
Рубіжанської міської ради. Саме такий
спосіб захисту буде правильним та
таким, що відповідає законодавству.

Вирішити питання щодо стягнення з
ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки
ОСОБА_4 не виявляється можливим,
оскільки на час розгляду справи не
визначено опікуна малолітньої та
місце, де буде проживати дитина,
позбавлена батьківської опіки.

Керуючись ст.ст.5-11, 29, 209, 212-215, 292
ЦПК України, на підставі ст.ст. 150, 155, 164
СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Служби у справах
дітей Рубіжанської міської ради до
ОСОБА_2 про позбавлення батьківських
прав, з урахуванням їх уточнення -
задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженку міста Рубіжне Луганської
області, батьківських прав у
відношенні малолітньої доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Передати малолітню ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на опікування Службі у
справах дітей Рубіжанської міської
ради.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду Харківської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Рубіжанський міський суд
Луганської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційна скарга не була подана. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Н.В.Нагорна