Номер провадження: 22-ц/785/9909/14
Головуючий у першій інстанції Огренич
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А.,
Черевка П.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на заочне рішення Київського районного
суду м. Одеси від 14 жовтня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 -
«Про визнання дійсним договору застави
транспортного засобу», -

ВСТАНОВИЛА:

21.03.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із
зазначеним позовом, по якому просив
визнати дійсним договір застави
транспортного засобу № 10/11 від 10.11.2013
року, укладений між позивачем та
відповідачем, предметом застави якого
є транспортний засіб марки «Mitsubishi Lancer»,
2004 року випуску, чорного кольору, кузов
№ НОМЕР_1.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилався на те, що даний
договір був укладений у забезпечення
виконання зобов'язань, які виникли на
підставі договору позики, укладеному
між позивачем та відповідачем 10.11.2013
року. Відповідач ухиляється від
нотаріального посвідчення договору
позики.

Позивач до суду не з'явився, надавши
судові письмову заяву, по якій позов
підтримує, просить його задовольнити,
справу розглянути за його відсутності.

Відповідач до суду не з'явилась,
надавши заяву, відповідно до якої
просила справу розглянути за її
відсутності.

Треті особи, будучи сповіщеними
належним чином, до суду не з*явились.

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 14.10.2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було
відмовлено.

06.11.2014 року ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на вказане рішення суду, по якій
просить рішення районного суду
скасувати, ухвалити у справі нове
рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на порушення
районним судом норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлені наступні фактичні
обставини по справі.

10.11.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у
простій письмовій формі був укладений
договір позики, відповідно до якого
10.11.2013 року позивач передав ОСОБА_5
грошові кошти у розмірі 60000 грн., які
останній зобов`язався повернути в
строк до 10.05.2014 року.

10.11.2013 року між позивачем ОСОБА_2 та
відповідачем ОСОБА_3 був укладений у
простій письмовій формі договір
застави № 10/11 транспортного засобу -
автомобіля марки «MITSUBISHI LANCER», 2004 року
випуску, чорного кольору, кузов №
НОМЕР_1, у забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_5 по договору позики.

Власником вказаного автомобіля є
ОСОБА_4, який надав на ім'я відповідача
ОСОБА_3 довіреність на представництво з
питань розпорядження, у тому числі
продати, обміняти, передати в оренду (в
позичку), заставити зазначений
автомобіль.

Колегія суддів звертає увагу, що
зазначена довіреність видана строком
до 05.02.2014 року, тобто на час звернення
позивача до суду зазначена довіреність
втратила чинність.

Відповідно до ч.1 ст. 577 ЦК України якщо
предметом застави є нерухоме майно, а
також в інших випадках, встановлених
законом, договір застави підлягає
нотаріальному посвідченню.

Згідно ст. 13 Закону України «Про
заставу» від 02 жовтня 1992 року з
наступними змінами, договір застави
повинен бути укладений у письмовій
формі. У випадках, коли предметом
застави є нерухоме майно, космічний
об'єкт, транспортні засоби, що
підлягають державній реєстрації,
договір застави повинен бути
нотаріально посвідчено на підставі
відповідних правовстановлюючих
документів. Нотаріальне посвідчення
договору застави транспортних засобів,
провадиться за місцезнаходженням
(місцем реєстрації) цього майна або за
місцезнаходженням (місцем реєстрації)
однієї із сторін договору.

Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.

Колегія суддів погоджується з
висновком районного суду про те, що
позивачем не доведено, що відповідач
ухиляється від нотаріального
посвідчення договору застави
транспортного засобу - вказаного
автомобіля.

Крім того, в копії технічного паспорту
на ім'я ОСОБА_4 на вказаний автомобіль в
графі особливі відмітки зазначено -
«кредит КБ Надра, відчудж.заборона».

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підтвердження своїх вимог і
заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ч. 1 ст. 59 ЦПК України
належними є докази, що містять
інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України
передбачено, що суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

З матеріалів цивільної справи не
вбачається, що позивачем по справі були
надані належні допустимі письмові
докази на підтвердження доводів та
позовних вимог.

При здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб. Не
допускаються дії особи, які вчиняються
з наміром завдати шкоду іншій особі, а
також зловживання правом в інших
формах.

Вказана норма забороняє зловживання
правом, розрізняючи види останнього, а
саме навмисне завдання шкоди іншій
особі у процесі реалізації свого права
та зловживання правом, пов'язане з
використанням недозволених форм його
реалізації, але у рамках загального
дозволеного типу поведінки щодо даного
права.

Зловживання правом тягне за собою
застосування санкції, яка передбачає
відмову у охороні неналежно
здійснювального права.

Право на захист є складовою частиною
самого суб'єктивного права поряд із
правом на власні дії, а також правом
вимагати певної поведінки від
зобов'язаних осіб.

Цивільний інтерес підлягає захисту,
якщо він не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Колегія суддів вважає, що районний суд,
давши оцінку поясненням сторін по
справі та на підставі сукупності
зібраних по справі доказів, прийшов до
правильного обґрунтованого висновку,
що твердження позивача є недоведеними
та непідтвердженими, у зв'язку з чим
неспроможними та такими, що не
спростовують висновків суду, не маючи
підстав та доведеності для задоволення
позову.

Висновки суду першої інстанції
відповідають вимогам норм права, на які
посилається суд під час розгляду
справи і фактичним обставинам по
справі, а також підтверджується
зібраними по справі доказами.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції,
з'ясувавши обставини справи та давши
належну оцінку зібраним доказам,
дійшов до обґрунтованих висновків про
відсутність правових підстав для
задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги є
неспроможними, висновків суду не
спростовують і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Отже, з огляду на викладене, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
є правильним по суті, відповідає
вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України,
підстави для його скасування та
ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Київського районного
суду м. Одеси від 14 жовтня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
В.І.
Сватаненко

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

10.12.2014 року
м. Одеса