Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді Скарлат
О.І.

при секретарі Марченко Л.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вишгороді
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа Вишгородська
міська рада про виділ частки в натурі
у спільній частковій власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в жовтні 2013 року
звернулася до суду з даним позовом,
посилаючись на те. що вона відповідно
до рішення апеляційного суду Київської
області від 01 вересня 2009 року є
власником 3/10 частини житлового
будинку, що знаходяться в АДРЕСА_1
Співвласниками зазначеного житлового
будинку є відповідачі, частки яких
становлять: ОСОБА_3 та ОСОБА_2, яким
належить 3/20 частини житлового будинку
в рівних частках кожному, ОСОБА_4
належить 2/5 частини житлового будинку.

Між позивачем та відповідачами ОСОБА_3
і ОСОБА_2 виникають спори щодо порядку
користування і володіння належними їм
частками будинку, доступу до будинку у
позивача взагалі немає. Договору про
порядок користування належною часткою
між сторонами не укладено.

На підставі вищевикладеного, позивач
просить виділити їй в натурі її частку
в розмірі 3/10 будинку АДРЕСА_1, а саме:
коридор 1-1, ванна 1-2, житлова 1-4, кухня 1-5,
котельня 1-6, літня кухня «С», сарай «Р»,
гараж «Д».

В судовому засіданні представники
позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
позовні вимоги підтримали та просять
задовольнити з викладених в позові
підстав.

Відповідач ОСОБА_3 та представник
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - ОСОБА_8
в судовому засіданні проти позову
заперечили, вказали, що позовні вимоги
позивача є необґрунтованими і такими,
що задоволенню не підлягають,
посилаючись на те, що вже розглядалася
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 , третя особа:
Вишгородська міська рада про виділення
в натурі частини в праві власності на
житловий будинок, однак рішенням
апеляційного суду Київської області
від 11 червня 2013 року відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_1 Під час
розгляду вказаної справи та цієї
справи були проведені судові
будівельно-технічні експертизи, однак
запропоновані варіанти експертизою
передбачають виділення в натурі
ідеальних часток співвласників без
врахування тих обставин, що будинок
між колишніми співвласниками був
поділений та колишні співвласники
кожний узаконили за собою право
власності на належні їм приміщення,
будівлі та споруди. Крім того, під час
призначення судової
будівельно-технічної експертизи
позивачем не ставилося питання чи
такий виділ частки позивачу можливий
без перепланування чи переобладнання
житлового будинку, оскільки для цього
необхідно дозвіл виконавчого комітету
міської ради у відповідності до вимог
ст.152 ЖК України. Вважають, що висновок
експерта від 20.06.2014 року порушує права
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
належні їм частки спірного житлового
будинку.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання
не з»явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся у встановленому
законом порядку, надав заяву про
розгляд справи у його відсутність,
проти позовних вимог позивача не
заперечує. (а.с.91 том.1).

Третя особа Вишгородська міська рада
Київської області у судове засідання
не з'явилася, про день та час розгляду
справи повідомлена належним чином,
причини неявки суду не відомі.

Заслухавши пояснення сторін, експерта,
дослідивши письмові докази по справі,
матеріали цивільної справи № 2-512012, суд
вважає, що в задоволенні позову
необхідно відмовити, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві
власності належить 3/10 частини
житлового будинку АДРЕСА_1

Співвласниками зазначеного житлового
будинку є відповідачі, частки яких
становлять: ОСОБА_3 та ОСОБА_2, яким
належить 3/20 частини житлового будинку
в рівних частках кожному, ОСОБА_4
належить 2/5 частини житлового будинку.

Будинок АДРЕСА_1 загальною площею 167,1
кв.м., літ «А», складається з приміщень
1-1 коридор площею 12,9 кв.м., 1-2 ванна
площею 4,3 кв.м., 1-3 житлова кімната
площею 16,4 кв.м., 1-4 житлова кімната
площею 16,5 кв.м., 1-5 кухня площею 14,1 кв.м.,
1-6 котельня площею 8,6 кв.м., 2-1 житлова
кімната площею 12,8 кв.м., 2-2 житлова
кімната площею 24,0 кв.м., 2-3 веранда
площею 9,4 кв.м., 3-1 житлова кімната
площею 16,2 кв.м., 3-2 житлова кімната
площею 14,4 кв.м., 3-3 ванна площею 3,2 кв.м.,
3-4 кухня площею 11,5 кв.м., І тамбур площею
2,8 кв.м., біля будинку знаходяться
господарські споруди: гараж «Д»,
убиральня «Е», сарай «Ж», сарай «З»,
сарай «И», сарай «К», погріб «Під К»,
убиральня «Л», погріб «під Н», гараж
«П», сарай «Р», літня кухня «С», гараж
«Т», погріб «під Т», навіс «Ф», огорожа
1-8, вимощення «І».

Земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1
площею 0,1000 га для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд належить ОСОБА_4 на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 230929 від 26 березня 2009 року.

Рішенням народного суду
Києво-Святошинського району Київської
області від 19 жовтня 1970 року в справі
за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_10 про розділ
домоволодіння, стягнення аліментів
було визнано право власності за ОСОБА_9
на ? частину будинковолодіння,
розташованого в АДРЕСА_2 що рахується
за ОСОБА_10

Відповідно до рішення суду
Києво-Святошинського району від 07
січня 1971 року за позовом ОСОБА_9 до
подружжя ОСОБА_10 про розподіл будинку
виділено на праві приватної власності
згідно рішення суду від 19 жовтня 1970
року ОСОБА_9 погріб і кімнату 24 кв.м. в
будинку АДРЕСА_2, іншу частину будинку -
кімнату 24 кв.м., 9,4 кв.м., кухню 6,9 кв.м.,
приходу 6,6 кв.м., веранду 9,7 кв.м., сарай
вартістю 114 рублів. Виділено ОСОБА_10,
утримано на користь ОСОБА_9 з ОСОБА_10 60
рублів, тобто половину вартості сараю,
і залишено погріб вартістю 28 рублів
ОСОБА_9

Рішенням виконавчого комітету
Вишгородської міської ради № 65 від 17
березня 1983 року про узаконення
самовільно прибудованих приміщень в
будинковолодінні м. Вишгород узаконено
самовільно прибудовані приміщення в
будинковолодінні НОМЕР_1, ? частина
якого належить ОСОБА_11 - кухня 2-1 площею
10,6 кв.м., веранда І площею 9,9 кв.м.

Рішенням виконавчого комітету
Вишгородської міської ради № 84 від 16
квітня 1983 року про узаконення
самовільно прибудованих приміщень в
будинковолодінні м. Вишгород узаконено
самовільно прибудовані приміщення в
будинковолодінні АДРЕСА_1, ? частина
якого належить ОСОБА_10 -коридор 1.1.
площею 12,9 кв.м., ванну 1-2 площею 4,3 кв.м.,
котельню 1-6 площею 8,6 кв.м., житлову
кімнату 1-4 площею 16,5 кв.м., коридор ІІ
площею 5,9 кв.м., кухню площею 8,0 кв.м.,
сараї «Ж», «З». «И», «К» і гараж «Д».

Відповідно до рішення Вишгородського
районного суду Київської області від 24
листопада 1983 року за позовом ОСОБА_9 до
ОСОБА_10 про зміну ідеальної частки в
праві власності на житловий будинок
змінено ідеальну частку ОСОБА_9 в праві
власності на будинок АДРЕСА_1 з ?
частини на 2/5 частини.

11 липня 1992 року ОСОБА_9 подарувала
ОСОБА_4 2/5 частини житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель в АДРЕСА_1.

Рішенням колегії суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Київської області від 11 червня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа
Вишгородська міська рада Київської
області про виділення в натурі частини
в праві власності на житловий будинок,
позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_2 про виділ частини житлового
будинку в натурі, визнання права
власності на самочинно побудований
гараж встановлено, що висновки суду
першої інстанції щодо виділу частин
житлового будинку в натурі не
ґрунтуються на вимогах закону та
спростовуються матеріалами справи.

Рішенням Апеляційного суду Київської
області від 11 червня 2013 року, рішення
Вишгородського районного суду
київської області від 19 грудня 2012 року
скасовано та ухвалено нове, яким ОСОБА_1
в задоволенні позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа Вишгородська
міська рада Київської області про
виділення в натурі частини в праві
власності на житловий будинок
відмовлено та яким ОСОБА_4 в
задоволенні позову до ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_2 про виділ частини житлового
будинку в натурі, визнання права
власності на самочинно побудований
гараж відмовлено (а.с. 47-53 том.1).

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доками та
встановлені судовими рішеннями, які
набрали законної сили, а тому дані
обставини відповідно до ст. 61 ЦПК
України доказуванню не підлягають.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу.

Відповідно до ст.ст. 364, 367 ЦК України
кожен із співвласників має право на
виділ його частки майна, що є у спільній
частковій власності в натурі або на
його поділ з дотримання вимог ст. 183 ЦК
України. За відсутності згоди
співвласників про поділ спільного
майна це питання вирішується судом.

Виходячи з положень ст..ст.183, 367 ЦК
України та роз'яснень, викладених у п.п.
6,7 Пленуму Верховного Суду України від
04 жовтня 1991 року №7 «про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності на
житловий будинок», виділ частки в
натурі (поділ будинку) може мати місце
за наявності технічної можливості
виділення кожній із сторін
відокремленої частини будинку із
самостійним виходом (квартири) , яка
відповідає розміру їх часток у
приватній власності або наявності
технічної можливості переобладнання
будинку в ізольовані квартири.

У тих випадках , коли для поділу
необхідне переобладнання або
перепланування будинку він
проводиться за наявності на це
дозволу виконавчого комітету
місцевої ради (ст.152 ЖК України).

За клопотанням позивача по справі було
призначено судову будівельно-технічну
експертизу .

Відповідно до висновку експерта за
результатами проведення судової
будівельно-технічної
(оціночно-будівельної) експертизи №
СЕ-1-228/14 від 20 червня 2014 року, виділення
в натурі частки ОСОБА_1 в розмірі 3/10
частини, а саме: коридор 1-1, ванна 1-2,
жилова 1-4, кухня 1-5, котельня 1-6, літня
кухня «С», сарай «Р», гараж «Д», в
будинку АДРЕСА_1 Київської області
відповідно до ідеальних часток
співвласників: ОСОБА_1 - 3/10, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 - 3/10, ОСОБА_4 - 2/5, є можливим.

В судовому засіданні експерт, яка
проводила вказану експертизу ОСОБА_13
ствердила, що експертиза проводилася
за документами наявними в матеріалах
цивільної справи, під час проведення
експертизи вона дійшла висновку про
можливість виділу в натурі 3/10 частини,
яка належить позивачу відповідно до
ідеальних часток співвласників із
всього житлового будинку, не
враховуючи вищезазначені рішення суду.

Суд вважає, що вказаний висновок
експерта № СЕ-1-228/14 від 20 червня 2014 року,
є необґрунтованим, не узгоджується з
матеріалами справи та викликає сумніви
в його правильності та об'єктивності,
оскільки передбачає виділення в
натурі ідеальної частки позивача без
врахування тих обставин, що будинок
між колишніми співвласниками був
поділений та колишні співвласники
кожний узаконили за собою право
власності на належні приміщення ,
будівлі та споруди.

Крім того, суд зазначає, що даний
висновок експерта не містить
висновків щодо можливості виділення
іншим співвласникам відокремленої
частини будинку із самостійним
виходом (квартири) , яка відповідає
розміру їх часток у приватній
власності або наявності технічної
можливості переобладнання будинку в
ізольовані квартири.

Твердження представника позивача, про
те, що виділ в натурі приміщень:
коридор 1-1, ванна 1-2, житлова 1-4, кухня 1-5,
котельня 1-6, літня кухня «С», сарай «Р»,
гараж «Д» як 3/10 частки із житлового
будинку не потребує перепланування та
переобладнання будинку, оскільки це є
ізольована квартира із самостійним
виходом та таким чином не порушує права
відповідачів на належні їм частки у
приватній власності є
необґрунтованими та не підтверджені
позивачем належними та допустимими
доказами.

Враховуючи вищезазначені вимоги
закону та обставини справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3-4, 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа
Вишгородська міська рада про виділ
частки в натурі у спільній
частковій власності -відмовити в
повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
протягом 10 днів з дня його проголошення
шляхом подання в зазначений строк
апеляційної скарги через
Вишгородський районний суд.

Суддя
О.І.Скарлат