АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4563/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3794/14
Головуючий у 1-й інстанції Самсонова
Доповідач Обідіна О. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Панченка О.О.

Розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Київського районного суду м.
Полтави від 27 жовтня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Територіальної
громади м. Полтави про визнання права
власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 27 жовтня 2014 року позов
задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину
житлового будинку з відповідною
частиною господарських будівель та
споруд, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, розташованого на земельній
ділянці площею 474 м. кВ. який в цілому
складається з наступних будівель та
споруд: А-1 - житловий будинок загальною
площею 73 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м.,
Б - сарай, Г - сарай, В - літня кухня, Л -
гараж, О - вбиральня, К - вбиральня, Д -
погріб, Е - навіс, Н - літній душ, М -
літній душ, №4, №1-3 огорожа.

Визнано за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину
земельної ділянки, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер
:05:001:0380, цільове призначення
земельної ділянки - для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
загальною площею 474 кв.м.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права та неповне
з'ясування обставин, просить рішення
скасувати та постановити нове про
задоволення позову в повному обсязі.
Зокрема вказує на те, що за життя її
мати збільшила частку в будинку шляхом
добудови вбиральні та коридору, а також
фактично користувалася більшою
частиною земельної ділянки, що
свідчить про її право на спадкування 4/7
частини домоволодіння.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги приходить до висновку про
відсутність підстав для її
задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції постановив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом, матері
позивача ОСОБА_2 згідно свідоцтва про
право власності на частку в спільному
майні подружжя від 10 березня 1988 року
належала ? частка жилого будинку з
часткою надвірних споруд в АДРЕСА_2. В
подальшому назва вулиці була змінена
на Демократичну.

Право власності на вказану ? частину
житлового домоволодіння
зареєстровано ОСОБА_2 в приватному
підприємстві Полтавське БТІ
«Інвентаризатор» 28 серпня 2009 року.

Відповідно до Державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЯМ
№540080 від 24 жовтня 29012 року та додатку до
нього, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві
спільної сумісної власності належить
земельна ділянка площею 00474 га по
АДРЕСА_1

11 травня 2010 року ОСОБА_2 склала заповіт,
посвідчений приватним нотаріусом,
яким заповіла все належне їй майно
своїй дочці ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

З метою оформлення спадщини в січні 2011
року ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса,
яким була відкрита спадкова справа
№4/2011.

Проте, приватним нотаріусом ОСОБА_4 22
вересня 2014 року було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
у зв'язку з наявними суперечностями в
документах, зокрема розбіжностями щодо
площі ? частини житлового будинку та не
визначеності частки померлої в
спільній сумісній власності на
земельну ділянку.

Обґрунтовуючи свої вимоги про визнання
за нею в порядку спадкування права на
4/7 частки будинку та 5/8 частки земельної
ділянки, позивач посилалась на те, що
фактично розміри належної її матері
частки будинку збільшились за рахунок
добудови до квартири коридору та
вбиральні, які внесені до технічного
паспорту та прийняті в експлуатацію.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
розміри часток власників будинку
визначені правоустановчими
документами і не залежать від того, хто
якою реально часткою користується.
Оскільки спадкодавцю належала ?
частина житлового будинку та
господарських будівель, то і позивач
має право на успадкування згідно до
положень ст. 1218 ЦК України лише цієї
частини.

З вказаним висновком погоджується
колегія суддів з наступних підстав.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки на момент смерті ОСОБА_2 мала
право власності на ? частину жилого
будинку з частиною надвірних споруд, що
підтверджується правоустановчими
документами та право спільної
сумісної власності з ОСОБА_3 на
земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1, то
позивач має успадкувати саме цю
частину нерухомого майна.

Вірно встановивши обставини справи та
визначившись з нормами матеріального
права, які регулюють спірні
правовідносини, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
необхідність визнати за позивачем в
порядку спадкування право на ? частину
нерухомого майна, яке належало
померлій, при цьому правильно
зауваживши, що сам по собі факт
користування спадкодавцем приміщенням
у вигляді квартири №1 не змінює її
права власності на належну їй частку у
праві власності.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду та не
містять підстав, з якими процесуальне
законодавство пов'язує необхідність
скасування чи зміни судового рішення.

Так, твердження апелянта про те, що вона
має право на спадкування 4/7 частини
житлового будинку не приймається до
уваги колегією суддів, оскільки
спадкодавцю належала лише ? частина
житлового будинку та господарських
будівель. Інші добудовані приміщення в
правоустановчих документах не
відображені та не зареєстровані за
власником ОСОБА_2

Посилання на те, що при житті
попередніми власниками було досягнуто
згоди щодо добровільного поділу
земельної ділянки, за яким ОСОБА_2
користувалась 5/8 часками земельної
ділянки, не змінює частки кожного із
співвласників в праві спільної
власності, яка відповідно до право
установчого документа становить ?
частку кожного із власників - на той час
ОСОБА_2 та ОСОБА_5., на даний час - ОСОБА_1
та ОСОБА_3

Крім того, судове рішення в частині
визначення розміру належної позивачу
частки земельної ділянки
ґрунтується на положеннях Закону та
матеріалах справи.

Так, згідно ч. 1 ст. 86 Земельного Кодексу
України земельна ділянка може
знаходитись у спільній власності з
визначенням частки кожного з учасників
спільної власності (спільна часткова
власність) або без визначення часток
учасників спільної власності (спільна
сумісна власність).

Частиною 2 ст. 370 ЦК України визначено,
що частки у спільній власності
вважаються рівними, якщо інше не
встановлено законом або договором.

Згідно роз'яснень наданих в п. 21
Постанови пленуму ВСУ від 16 квітня 2004
року «Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ», якщо до вирішення
судом спору між співвласниками
жилого будинку розмір часток у
спільній власності на земельну
ділянку, на якій розташовані будинок,
господарські будівлі та споруди, не
визначався або вона перебувала у
користуванні співвласників і ними не
було досягнуто угоди про порядок
користування нею, суду при визначенні
частини спільної ділянки, право на
користування якою має позивач
(позивачі), слід виходити з розміру його
(їх) частки у вартості будинку,
господарських будівель та споруд на
час перетворення спільної сумісної
власності на спільну часткову чи на час
виникнення останньої.

Враховуючи норми земельного та
цивільного законодавства та
роз'яснення надані в постанові пленуму,
місцевий суд дійшов до обґрунтованого
висновку, що зважаючи на розмір часток
співвласників у праві спільної
власності на жилий будинок по ? частині,
право власності ОСОБА_2 на земельну
ділянку також складає ? частину, а отже
спадкоємець має право в порядку
спадкування за заповітом теж ? частину
земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Зазначене свідчить про дотримання
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а відтак підстав для його скасування
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 27 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подачі
касаційної скарги.

С У Д Д І :

З оригіналом згідно.