документу 08.12.2014
Справа № 506/681/14-ц
Провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2014 року
смт. Фрунзівка
Одеської області

Фрунзівський районний суд Одеської
області у складі:

головуючого судді
Тростенюк
В.А.

при секретарі
Грабовій
І.Г.

з участю:

позивача
ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_1
ОСОБА_2
відповідачів:
ОСОБА_3

ОСОБА_4

представника відповідачів:
адвоката
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу в смт.
Фрунзівка Одеської області за позовом
ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 до ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної
шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом
та з заявами про збільшення позовних
вимог, у яких вказали, що вони є
жителями с. Степанівка
Красноокнянського району Одеської
області та мали у приватній власності
по одній корові кожен. Позивачі як і
інші жителі вказаного села - власники
корів, за усною домовленістю між собою,
випас череди худоби в селі, проводився
по черзі господарями корів.

20 квітня 2014 року черга випасати череду
випала подружжю ОСОБА_3 та ОСОБА_4, але
вони самі не пішли на пасовище, а
доручили випас худоби ОСОБА_8 та ОСОБА_9,
які належним чином за коровами не
дивився, в результаті чого, більша
частина череди корів пішла пастися з
пасовища на посіви пшениці. Потім
корови почали здуватися, чотири з яких
загинули. Троє з чотирьох загиблих
корів належали позивачам.

Відповідачі відмовилися відшкодувати
позивачам завдані матеріальні збитки,
тому вони вимушені звернутися з
позовом до суду. Вважають, що між
жителями їх села існує усна
домовленість про почерговий випас
худоби, згідно якого кожен власник
худоби зобов'язаний відпасти у свою
чергу по 1 дню за кожну голову худоби,
яка йому належить та пасеться в череді,
при цьому випасати в безпечних місцях,
не допустити її нестачі чи заподіяння
шкоди третім особам. Матеріальні
збитки з приводу втрати корови з вини
відповідачів, позивач ОСОБА_6 оцінює у
13775,24 грн, із них 6384 грн - вартість
загиблої корови, 93 грн. 96 коп. - витрати
на проведення розтину, 7297,28 грн. -
упущена вигода за неотримане молоко.
Позивач ОСОБА_1 оцінює матеріальні
збитки з приводу втрати корови з вини
відповідачів в сумі 13748,04 грн., із них
5756,80 грн - вартість загиблої корови, 600
грн. - шкода за загибель теляти, 93 грн. 96
коп. - витрати на проведення розтину,
7297,28 грн. - упущена вигода за неотримане
молоко, а також судові витрати, що
пов'язані з явкою до суду та витрати,
пов'язані із залученням свідків в сумі
638,34 грн. Матеріальні збитки з приводу
втрати корови з вини відповідачів,
позивач ОСОБА_7 оцінює у 13775,24 грн, із них
6384 грн - вартість загиблої корови, 93 грн.
96 коп. - витрати на проведення розтину,
7297,28 грн. - упущена вигода за неотримане
молоко. Просили стягнути з
відповідачів в солідарному порядку на
їх користь вказану вище матеріальну
шкоду та судові витрати відповідно.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_6,
ОСОБА_1 ОСОБА_7 та представник позивача
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали у повному обсязі з підстав,
викладених у позовній заяві та заявах
про збільшення позовних вимог, просили
позовні вимоги задовольнити. Також
суду пояснили, що 20 квітня 2014 року вони
вигнали корів та передали їх на випас в
стадо, яке випасалося, згідно черги,
встановленої усною домовленістю
жителів села, сім'єю ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Увечері корови не повернулись додому,
але пастухи корів ОСОБА_8 та ОСОБА_9,
яким сім'я ОСОБА_3 ОСОБА_4 доручила випас
корів замість них, повідомили, що іхні
корови загинули. Вважають, що якщо б
пастухи вчасно повідомили господарів
корів про їх здуття, то їх можна було б
врятувати. ОСОБА_3 ОСОБА_4 не
контролювали 20 квітня 2014 року випас
худоби пастухами, які пасли корів
замість них. Причиною загибелі тварин
стало те, що пастухи випасали череду
корів на полі, де росла пшениця, яка
була оброблена отрутохімікатами і
внаслідок чого корови здулися від
поїдання легкобродильних трав.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх
представник ОСОБА_5 позовні вимоги не
визнали і просили відмовити у їх
задоволенні. Суду пояснили, що 20 квітня
2014 року дійсно булу їхня черга випасати
череду корів, але вони їх не випасали, а
найняли пастухів ОСОБА_8 та ОСОБА_9
Договір про випас тварин був усним.
Пастухи випасали корів в межах
визначеного пасовища, а не на полі, де
росла пшениця. Причини загибелі корів
позивачів, їм не відомі. Своєї вини,
відповідачі, у тому, що сталося, не
бачать, тому просили у задоволенні
позову відмовити в повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_9 суду пояснив, що сім'я ОСОБА_4
запропонувала йому пасти череду корів
в с. Степанівка Красноокнянського
району Одеської області. 20 квітня 2014
року біля 16 год. 40 хв. на пасовищі одна
корова почала задихатися. Він почав
телефонувати та не додзвонився. Потім
він побіг до с. Степанівка
Красноокнянського району, до якого
прибув приблизно через 40 хвилин та
повідомив дружині ОСОБА_6 про те, що
трапилось на пасовищі. Зазначив, що
корови на полях з посівами пшениці не
випасались. Спиртні напої того дня не
вживав. Також повідомив, що коли
повернувся з села на пасовище то
побачив, що корови позивачів вже лежали
здуті на землі.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що 20 квітня
2014 року разом з ОСОБА_9 пас корови в с.
Степанівка Красноокнянського району.
Того дня до обіду корови були здорові,
потім корів погнали на обід. Після
обіду біля 16:00 год. одна корова почала
здуватись. Телефонного зв'язку не було,
щоб повідомити власника корови про те,
що тварина здулась. Того дня загинули 4
корови. Жителі с. Степанівка
Красноокнянського району випасають
череду корів по черзі. Чия черга - той
випасає корів самостійно або винаймає
пастуха. Вдень випасу худоби він
алкогольних напоїв не вживав. Знав, що
поля з посівами пшениці були
покроплені отрутохімікатами та корови
на даних полях не випасались. Відстані
від водопою до полів пшениці, де були
корови в обідню перерву, становить
близько 1 км.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що 20
квітня 2014 року зустрічаючи корів в 18:00
год., не виявила в череді своєї корови.
ОСОБА_8, який випасав корів пояснив, що
корова ОСОБА_10, загинула. Чоловік
ОСОБА_10 побіг додому забрати воду, щоб
інші корови не пили, далі поїхали на
пасовище. Першою загиблою коровою, яку
вони побачили, була корова ОСОБА_6,
потім корову ОСОБА_7, потім і свою.
Пізніше поїхали до відповідачів.
Відповідач ОСОБА_4 повідомила, що вона
нічого не збирається відшкодовувати.
ОСОБА_10 звернула увагу на те, що
пастухи вживали спиртні напої.

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що 20
квітня 2014 року в вечері прийшла її мати,
ОСОБА_7 і їй стало погано, яка також
повідомила, що загинула її корова. Вони
поїхали на пасовище робити розтин
корови.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що 20
квітня 2014 року зустрічав корів та
недорахувавшись однієї корови, запитав
у пастухів, де його корова, які
повідомили, що корова загинула. Далі
зателефонували ветлікарю та разом з
ветлікарем та ОСОБА_1 поїхали на
пасовище до корів, де зробили розтин та
взяли аналіз.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що 20
квітня 2014 року біля 17 год. 30 хв. йому
стало відомо, що його корова здулася.
Приїхавши на пасовище корова була вже
здута. Один з пастухів був тверезий, а
інший в стані алкогольного сп'яніння.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що
він працює ветеринарним лікарем. 20
квітня 2014 року він робив розтин корів,
відбиравши аналізи та відправив їх в
лабораторію. Написав протоколи
розтину. Корові зробили розтин,
діафрагма була здвинута та притиснула
грудну клітку, серце. Все це він написав
у протоколах розтину. Причина смерті -
темпанія. Він встановив патологічну
причину смерті, а бактеріологічні
дослідження роблять у лабораторії. Як
лікар, він зробив висновок по тому, що
побачив при розтині корів. Для того, щоб
встановити істинну причину смерті,
потрібні лабораторні висновки. Чому в
протоколі не вказано даних висновків
лабораторії, він не знає. При
темпанії, зазвичай збігаються
лабораторні дослідження з попереднім
розтином. Коли забита трахея, тварина
буде кашляти. Смерть тварин наступила,
на той час, від поїдання неякісних трав.
При розтині було видно листки рослин
пшениці. На корову ОСОБА_1 складала
протокол розтину його дружина, але
підписав протокол - він. Чому не
підписані протоколи головою сільської
ради, він не знає. При здутті тварина
може вставати, лягати, ревіти. У випадку
з коровою ОСОБА_1 можливо було б спасти
хоч теля.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи та надані сторонами
докази, суд вважає позов таким, що
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно паспортів великої рогатої
худоби, позивачу ОСОБА_6 належала
корова породи «червона степова» по
кличці «Аурика», робочий № 4333,
ідентифікаційний номер UА,
позивачу ОСОБА_1 належала корова породи
«червона степова» по кличці «Зірка»,
робочий № 4304, ідентифікаційний номер
UА та позивачу ОСОБА_7 належала
корова породи «червона степова» по
кличці «Квітка», робочий № 4337,
ідентифікаційний номер UА.

Крім того, у відповідності до витягів з
погосподарських книг Цеханівської
сільської ради Красноокнянського
району, в домогосподарстві ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_15, яка згідно свідоцтва
про шлюб є дружиною позивача ОСОБА_1 -
рахується по одній корові.

Відповідно до протоколів розтину корів
від 20 квітня 2014 року встановлено, що
причиною загибелі тварин стало
поїдання легкобродильних трав та
рослин пшениці, внаслідок чого худоба
почала здуватись і через те, що
допомога їм надана вчасно не була -
корови загинули. Паталого - анатомічний
діагноз: гостре розширення рубця,
тимпанія рубця.

Що стосується вказаних протоколів
розтину, то суду не зрозуміло та не
надано належних та допустимих доказів,
яким чином була встановлена вага
загиблих корів. Крім того, суду не
надано доказів щодо підстав
встановлення причини смерті корів без
результатів лабораторних,
бактеріологічних та хімічних
досліджень внутрішніх органів. Також
суду неможливо зробили висновок, про
те, чи корови були здоровими при виході
на пасовище, чи хворіли і які були
дійсні причини загибелі.

В довідці виданої головою СФГ
«Федосіївське» вказано, що потрава на
поля, які граничать з полями с.
Степанівка Краснокнянського району не
наносилась.

Суд не може прийняти вказану довідку до
уваги при прийнятті рішення, оскільки в
останній не вказано коли саме, тобто
станом на який період та на яких
конкретно полях не вносилась потрава.

Вирішуючи питання про підстави
правової відповідальності
відповідачів суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 7 ЦК України цивільні
відносини можуть регулюватися звичаєм,
зокрема звичаєм ділового обороту.
Звичаєм є правило поведінки, яке не
встановлене актами цивільного
законодавства, але є усталеним у певній
сфері цивільних відносин.

Обставини справи свідчать, що випас
худоби відбувався за існуючою усною
домовленістю власників худоби між
собою, тобто між сторонами відповідно
до положень ст.ст. 202, 206 ЦК України було
вчинено правочин випасання корів, тому
сторони знаходяться в договірних
відносинах, які врегульовані
положеннями норм зобовґязального
права.

За загальними умовами зобовґязання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів законодавча, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших умов та вимог, що звичайно
ставляться (стаття 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 ЦК України одним із
правових наслідків порушення
зобовґязання є відшкодування збитків.

Згідно до ст. 614 ЦК України,
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання. Правочин,
яким скасовується чи обмежується
відповідальність за умисне порушення
зобов'язання, є нікчемним.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішенням, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобовґязана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 4 ст. 60 ЦПК України
встановлено, що доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачі показали суду, що пастухи, які
ніби то перебували в стані
алкогольного спґяніння 20 квітня 2014
року випасали череду корів саме на полі
де росла пшениця і яка була потравлена
отрутохімікатами. Суд не може
врахувати вказані обставини, як вину
відповідачів у тому, що сталося з
коровами позивачів, оскільки не
доведено, а лише припущеннями, що
пастухи випасали череду корів в стані
алкогольного спґяніння та на полі де
росла пшениця і яка була потравлена
отрутохімікатами.

Крім того, позивачі також вважають, що
корови загинули внаслідок неналежного
виконання відповідачами своїх
обовґязків по випасу тварин, а саме що
вони не повідомили вчасно господарів
корів, що їхні корови здулися, не
викликавши їх на місце події.

В судовому засіданні було встановлено,
що пастух ОСОБА_9, якого найняли
подружжя ОСОБА_11 повідомив дружину
позивача ОСОБА_6 про нещасний випадок з
її коровою, яка почала здуватися
першою, а інший пастух ОСОБА_8 займався
випасанням інших корів.

Суд не може прийняти до уваги посилання
позивачів про те, що загиблі корови
були цілком здорові, оскільки вони не є
спеціалістами в області ветеринарної
медицини.

Згідно відповідей на адресу позивача
ОСОБА_1, середня ціна реалізації
переробним підприємством області 1
тонни великої рогатої худоби складає
11198, 6 грн за січень-квітень 2014 року;
надій від корів породи «червона
степова» за рік складає 11,2-12,5 кг. Вага
новонародженого теляти сягає 30-36 кг.

Суд не може визначити вартість
загиблих корів виходячи з наведених
вище даних, оскільки не надано належних
та допустимих доказів про вагу корів.

З огляду на вищенаведене, суд не
находить законних підстав для
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 6, 7, 11, 202, 206, 526, 611,
614, 1166 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215
ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_7
до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної шкоди відмовити у повному
обсязі.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Фрунзівський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги у
десятиденний строк з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст рішення виготовлено 11
грудня 2014 року.

Суддя: підпис

Копія вірна: суддя Фрунзівського
районного суду
Тростенюк В.А.