Справа № 457/919/14
Головуючий у 1 інстанції: Грицьків
Провадження № 22-ц/783/5801/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Львівської
області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: представників ОСОБА_2.,
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2. на
рішення Трускавецького міського суду
Львівської області від 11 липня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ
«Трускавецькурорт» про відшкодування
завданих збитків,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до ПАТ «Трускавецькурорт» про
відшкодування завданих збитків та
моральної шкоди. Свої вимоги мотивує
тим, що 28 квітня 2014 року він поселився в
санаторій «Весна» (філія ПрАТ
«Трускавецькурорт»), що
підтверджується талоном на поселення
від 28.04.2014 року. Автомобіль марки MITSUBISHI
L200, який перебуває у його володінні,
користуванні, розпорядженні згідно
довіреності від 20.07.2013 року № 2694
посвідченої приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, він запаркував на
платній охоронюваній автостоянці,
оснащеній в'їзними - виїзними воротами
з шлагбаумом та камерами
спостереження. Дана стоянка
знаходиться на території санаторію
«Весна» по вул. Суховоля, 33 у м.
Трускавці. Цей факт підтверджується
чеком на суму 16 гривень від 28.04.2014 року.
30 квітня 2014 року він підійшов до свого
автомобіля та побачив значну тріщину
на лобовому склі. Відповідно, він
викликав працівників правоохоронних
органів. У подальшому, слідчим СВ
Трускавенького МВ ГУ МВС України у
Львівській області Лаврик А.І. було
складено протокол огляду місця події,
яким встановлено, що на лобовому склі в
верхній середній частині знаходиться
точка стику від якої по склу, навколо,
утворені множинні тріщини діаметром
від 15 до 40 см. 06 травня 2014 року слідчим
Лаврик А.І. позивачу було надано витяг з
кримінального провадження № 0000228
про внесення його заяви до Єдиного
реєстру досудових розслідувань від
01.05.2014 року, у якому зазначено, що 30.04.2014
року в період часу з 13 год. 00 хв. по 20
год. 00 хв., невідома особа пошкодила
лобове скло автомобіля марки MITSUBISHI L200,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
який перебуває у користуванні ОСОБА_4
та був припаркований на автостоянці
санаторію «Весна» в м. Трускавець, чим
спричинила останньому матеріальну
шкоду. 15 травня 2014 року дане
кримінальне провадження закрито у
зв'язку з відсутністю в діях невідомої
особи складу кримінального
правопорушення на підставі ч.1 ст.284 КПК
України. Після виявлення позивачем
пошкодження лобового скла автомобіля,
він звернувся до адміністрації
санаторію «Весна» із проханням
залагодити конфлікт, однак, отримав
відповідь, що автостоянка не несе
жодної відповідальності за транспорт,
який у них зберігається, а тому ніяких
відшкодувань здійснено не буде. До того
ж, мотивували відмову тим, що їм
невідомо, чи пошкодження сталось на
території автостоянки, чи за її межами,
також, йшлось про те, що можливо, сам
удар був нанесений із середини
автомобіля та спричинений можливо
самим позивачем.

Рішенням Трускавецького міського
суду Львівської області від 11 липня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Дане рішення оскаржила
представник ОСОБА_4 - ОСОБА_2. подавши
апеляційну скаргу, у якій зазначає, що
суд не врахував усіх обставин на які
посилався представник позивача,
неналежно оцінив докази надані
останнім. Вказує, що відповідач не
являється суб'єктом на який
розповсюджуються Правила про
паркування транспортних засобів
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України № 1342 від 03.12.2009 року,
не є оператором послуг із паркування та
відповідно не може бути звільненим від
відповідальності за збитки завдані та
моральну шкоду позивачу. Також
зазначає, що угода про паркування
укладена між позивачем та відповідачем
є удаваною, оскільки насправді
укладено угоду зберігання, а тому
відносини, що склалися повинні
регулюватись Правилами зберігання
транспортних засобів на автостоянках
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 22 січня 1996 року
«Про затвердження правил зберігання
транспортних засобів на автостоянках».

Просить скасувати рішення
Трускавецького міського суду
Львівської області від 11 липня 2014 року
та ухвалити нове рішення, яким
задоволити позовні вимоги в повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників ОСОБА_2., ОСОБА_3,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. На
підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає
зазначеним вимогам.

Районним судом встановлено, що 28 квітня
2014 року позивач ОСОБА_4 поселився в
санаторій «Весна» (філія ПрАТ
«Трускавецькурорт»), що
підтверджується талоном на поселення
від 28.04.2014 року. Автомобіль марки MITSUBISHI
L200, що перебуває у його володінні,
користуванні, розпорядженні він
запаркував на території санаторію
«Весна» по вул. Суховоля, 33, що
підтверджується копією фіскального
чеку від 28.04.2014 року на суму 16 гривень за
послуги паркування.

Протоколом огляду місця події від
30.04.2014 року встановлено, що на лобовому
склі в верхній середній частині
знаходиться точка стику від якої по
склу, навколо, утворені множинні
тріщини діаметром від 15 до 40 см. 06
травня 2014 року слідчим Лаврик А.І.
позивачу було надано витяг з
кримінального провадження № 0000228
про внесення його заяви до Єдиного
реєстру досудових розслідувань від
01.05.2014 року, у якому зазначено, що 30.04.2014
року в період часу з 13 год. 00 хв. по 20 год.
00 хв., невідома особа пошкодила лобове
скло автомобіля марки MITSUBISHI L200,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
який перебуває у користуванні ОСОБА_4
та був припаркований на автостоянці
санаторію «Весна» в м.
Трускавець, чим спричинила останньому
матеріальну шкоду (а.с. 17-19) .

Згідно заяви позивача від 07.05.2014 року
Львівським НДІ було проведено
експертне дослідження вітрового скла
автомобіля MITSUBISHI L200, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1
відповідно до висновку якого, наявне
пошкодження переднього вітрового скла,
представленого на MITSUBISHI L200, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 є
механічним пошкодженням, що утворилось
в результаті одноразової дії (удару)
достатньо масивного, твердого,
шорсткого предмету на зовнішню
поверхню скла, на ділянці верхньої
центральної частини скла. Ударне
зусилля на поверхню верхньої
центральної частини переднього
вітрового скла автомобіля MITSUBISHI L200,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1
було спрямовано ззовні, в напрямку до
салону автомобіля (а.с. 26-28).

15.05.2014 року кримінальне провадження за
заявою ОСОБА_9 закрито у зв'язку з
відсутністю в діях невідомої особи
складу кримінального правопорушення,
відповідно до ч. 1 ст. 284 КПК
України.

Відповідно до ст. 936 ЦК України, за
договором зберігання одна сторона
(зберігач) зобов'язується зберігати
річ, яка передана їй другою стороною
(поклажодавцем), і повернути її
поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ст. 937 ЦК України, договір
зберігання укладається у письмовій
формі у випадках, встановлених ст. 208 ЦК
України. Письмова форма договору
вважається дотриманою, якщо прийняття
речі на зберігання посвідчене
розпискою, квитанцією або іншим
документом, підписаним зберігачем.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного суду України № 6 від 27.03.1992
року «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», розглядаючи
позови відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що шкода,
заподіяна особі і майну громадянина
або заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_4 суд першої інстанції прийшов до
висновку про те, що між сторонами не
було укладено договору
зберігання,оскільки автомобіль
позивачем не був переданий на
зберігання відповідачу.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком районного суду.

Покликання ОСОБА_2. в апеляційній
скарзі на те, що угода про паркування
укладена між позивачем та відповідачем
є удаваною, оскільки насправді
укладено угоду зберігання, колегія
суддів не бере до уваги, оскільки між
сторонами виникли відносини, які
стосуються послуг паркування
транспортного засобу, що
підтверджується копією фіскального
чеку від 28.04.2014 року (а.с. 15).

Із долученого до матеріалів справи
припису Акту №0399 перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів від 23.07.2014 року вбачається,
що задоволено претензії гр. ОСОБА_4 щодо
зберігання автомобіля (а.с. 88-95).

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 09 вересня
2014 року скасовано припис, який
міститься у розділі 4 акта перевірки
дотримання законодавства про захист
прав споживачів від 23 липня 2014 року за
№0399 (а.с. 106-109).

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що районний суд повно та
всебічно дослідив та оцінив обставини
у справі, подані сторонами докази та
правильно визначив характер спірних
правовідносин.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам закону і зібраним
по справі доказам, доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують,
а тому підстав для скасування рішення
Трускавецького міського суду
Львівської області від 11 липня 2014 року
колегія суддів не вбачає, оскільки таке
ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК
України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
- ОСОБА_2. відхилити.

Рішення Трускавецького міського
суду Львівської області від 11 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
Л.Б. Струс

Судді
М.М. Шандра

Н.Л. Шумська