Справа № 135/834/14-ц Провадження №
22-ц/772/3616/2014Головуючий в суді першої
інстанції Волошина Т. В.Категорія
43Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі :

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Сопруна В.В., Шемети Т.М.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: позивача ОСОБА_2 і його
представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ладижинського міського суду
Вінницької області від 30 жовтня 2014 року
у цивільний справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - Ладижинської міської
ради, про усунення перешкод в
користуванні квартирою шляхом
виселення, -

В с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_4, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору - Ладижинської
міської ради, про усунення перешкод в
користуванні квартирою шляхом
виселення.

Рішенням Ладижинського міського суду
Вінницької області від 30 жовтня 2014 року
у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
Ладижинської міської ради, про
усунення перешкод в користуванні
квартирою, відмовлено.

Позивач ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення
про задоволення його позовних вимог в
повному обсязі.

Зазначив, що рішення суду вважає
незаконним і необґрунтованим, оскільки
судом не досліджувалися обставини,
викладені ним у позові на предмет
законності перебування в спірній
квартирі відповідача та не надавалася
юридична оцінка законності проживання
у спірній квартирі відповідача, а також
судом не вірно застосовані норми
матеріального права та порушені норми
процесуального права.

У судовому засіданні позивач і його
представник підтримали апеляційну
скаргу, просять її задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився і не надав письмових
заперечень на апеляційну скаргу.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився і не надав
письмових заперечень на апеляційну
скаргу, проте, надіслав клопотання,
яким повідомив, що підтримує вимоги
апеляційної скарги і просить
розглянути справу у його відсутності.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, заслухавши пояснення позивача
і його представника, дослідивши
матеріали цивільної справи, прийшла до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення за таких
підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд під час розгляду
справи в апеляційному порядку
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що
в спірній квартирі АДРЕСА_1 з 15.10.2013
року по даний час зареєстрований
позивач ОСОБА_2 і його малолітня дочка
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 5-6, 17, 72), а
фактично без реєстрації проживає у цій
квартирі відповідач ОСОБА_4

На час реєстрації позивача у квартирі
АДРЕСА_1, дана квартира перебувала у
власності і на балансі ПАТ «ДТЕК
Західенерго».

Рішенням Ладижинської міської ради №
457 від 16.12.2013 року затверджено акти
приймання-передачі об'єктів житлового
фонду, що перебувають на балансі ПАТ
«ДТЕК Західенерго» в комунальну
власність територіальної громади м.
Ладижина (а. с. 68-71), згідно якого
затверджено акт приймання-передачі № 10
від 16.12.2013 року житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1, що перебуває на
балансі та утриманні ПАТ «ДТЕК
Західенерго», в комунальну власність
територіальної громади міста Ладижина
(а. с. 69).

Позивач ОСОБА_2 і відповідач ОСОБА_4
являються працівниками «ДТЕК
Ладижинська ТЕС».

Профспілковий комітет «ДТЕК
Ладижинська ТЕС» своїм листом № 8 від
22.05.2014 року повідомив про те, що
розподіл житла, яка перебувало на
балансі ПАТ «ДТЕК Західенерго»
відбувалося прийняттям спільного
рішення адміністрації та профкому;
профкомом не приймалося спільне
рішення про виділення квартири чи
надання дозволу на реєстрацію
працівника ТЕС ОСОБА_2 за адресою:
АДРЕСА_1 і йому не відомо на якій
підставі ОСОБА_2 був зареєстрований за
вказаною адресою (а. с. 73).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції
правомірно виходив із того, що він не
має юридичної заінтересованості у
справі. Позивач не являється власником
спірної квартири ні за законом, ні за
договором, а також не являється членом
сім'ї власника квартири, а тому не
набуває права вимагати усунення
перешкод у користуванні спірною
квартирою на підставі статті 391 ЦК
України шляхом виселення відповідача
ОСОБА_4 із даної квартири. Вимог про
вселення у квартиру позивач ОСОБА_2 не
заявляв. Власником спірної квартири,
згідно рішення Ладижинської міської
ради № 457 від 16.12.2013 року, являється
територіальна громада міста Ладижина.

Позивач, звернувшись із даним позовом
до суду просив усунути будь-які
перешкоди саме в користуванні
квартирою шляхом виселення
відповідача, а також просив зобов'язати
відповідача не чинити йому перешкод
лише у користуванні квартирою.

Із таких вимог розуміється, що позивач
має передбачене законом право
користування квартирою і це його право
порушується відповідачем, який
перешкоджає йому здійснювати його
законне право користування.

Проте, позивач не зазначив у позові та
не довів в судовому засіданні правових
підстав свого користування спірною
квартирою і відповідних про це доказів
суду не надав.

Відповідно до ст. 109 ЖК України
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку.

ОСОБА_2 просить виселити відповідача із
квартири без надання іншого житла.

Житловим законодавством України
регулюється питання виселення без
надання громадянам іншого житла і
підстави такого виселення передбачені
статтею 116 ЖК України, згідно якої
такому виселенню підлягає наймач,
члени його сім'ї або інші особи, які
проживають разом з ним, у тому числі
особи, які самоправно зайняли жиле
приміщення.

По справі встановлено, що спірна
квартира позивачем не приватизована,
тобто, не являється власністю
позивача, а являється власністю
територіальної громади міста Ладижина.

Користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення, що регулюється статтею 61 ЖК
України, згідно вимог якої договір
найму жилого приміщення в будинках
державного і громадського житлового
фонду укладається в письмовій формі на
підставі ордера на жиле приміщення між
наймодавцем - житлово-експлуатаційною
організацією (а в разі її відсутності -
відповідним підприємством, установою,
організацією) і наймачем -
громадянином, на ім'я якого видано
ордер.

Відповідно до ст. 63 ЖК України
предметом договору найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду є окрема
квартира або інше ізольоване жиле
приміщення, що складається з однієї чи
кількох кімнат, а також одноквартирний
жилий будинок.

Згідно вимог частини 2 статті 58 ЖК
України ордер може бути видано лише на
вільне жиле приміщення.

Статтею 3 ЦПК України кожному
громадянину гарантується право
звернення до суду за захистом своїх
порушених прав, у порядку визначеному
Цивільним процесуальним кодексом
України.

Захист порушених прав фізичних осіб
здійснюється шляхом вирішення
цивільних справ, що згідно вимог статті
1 ЦПК України являється завданням
цивільного судочинства.

Отже, позивач повинен був довести
існування у нього передбаченого
законом права користування спірним
житлом та існування порушення цього
права, підтвердивши ці факти
відповідними доказами, якими, зокрема,
можуть бути: ордер, договір найму
жилого приміщення, договір піднайму
тощо, також: протоколи, акти,
заяви-звернення, відповіді на них,
пояснення свідків тощо, та зазначити
підставу виселення відповідача.

За правилами частин 1 і 2 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Позивач ОСОБА_2 не довів тих обставин на
які він посилався як на підставу своїх
вимог, та відповідно до вимог статей 10,
60 ЦПК України не підтвердив цих своїх
доводів відповідними доказами,
передбаченими статтями 57-66 ЦПК України,
за наявності яких можна було б
встановити обставини існування у
позивача законного права користування
спірною квартирою та яке порушується
відповідачем.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що підстав для задоволення
позову не має, а отже, суд першої
інстанції прийняв вірне рішення про
відмову в задоволені позовних вимог, у
зв'язку із цим відсутнє правове
обґрунтування для задоволення
апеляційної скарги із скасуванням
рішення суду і ухвалення нового.

Доводи апеляційної скарги є
безпідставними, не ґрунтуються на
законі, тому на висновки суду не
впливають.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ладижинського міського суду
Вінницької області від 30 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий: /підпис/
М.В. Матківська

Судді: /підпис/
В.С. Сопрун

/підпис/
Т.М. Шемета

Згідно з оригіналом:

Суддя:
М.В. Матківська