Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних
справ
Суддя 1-ї інстанції Белостоцька
Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 233/2955/14
Справа № 22ц/778/4593/14
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних
справ апеляційного суду Запорізької
області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді:
Подліянова Г.С., Кримська О.М.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора -
адвоката -

________________________________________________________________________
____________________

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 15.07.2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості з аліментів,
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів та додаткових витрат на
утримання неповнолітньої дитини , -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості з аліментів, неустойки
(пені) за прострочення сплати аліментів
та додаткових витрат на утримання
неповнолітньої, посилаючись на те, що
за судовим рішенням відповідач,
зобов'язаний на її користь сплачувати
аліменти у розмірі 14 частки
щомісячного заробітку на утримання
неповнолітньої доньки
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1. Про те, з січня 2012
року по березень 2014 року, не одержала
аліменти у сумі 2949 грн. 20 коп.. Тому,
просила про присудження зазначеного
боргу та неустойку (пені) за
прострочення сплати аліментів у
розмірі 7375 грн.. Окрім того, твердила, що
на цей час дитина проживає разом з нею.
Протягом 2011-2013 років дівчинка
отримувала додаткові платні заняття
для підготовки до вступу до
університету. За весь курс навчальної
підготовки витратила власні кошти на
суму 5298 грн., у зв'язку з цим покликала
суд стягнути на її користь половину
витрачених зазначених коштів.

Рішенням Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 15.07.2014 року вимоги задоволені
частково. Суд стягнув на користь
заявника борг з аліментів у розмірі 2948
грн. 60 коп. та неустойку на суму 6040 грн. 55
коп.. Вимоги щодо присудження
додаткових витрат відхилені.

У скарзі відповідач прохав скасувати
рішення суду і ухвалити нове рішення
про задоволення позову за вимогами про
присудження неустойки, у зв'язку з
невідповідністю висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

Заслухавши пояснення відповідача,
вивчивши матеріали справи, колегія
суддів судової палаті з цивільних
справ апеляційного суду дійшла до
висновку, що скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної
інстанції відхиляє скаргу, якщо
встановлює, що суд першої інстанції
постановив рішення з додержанням вимог
матеріального и процесуального права.

З матеріалів справи видно, що
відповідач має аліментні обов'язки з
утримання його неповнолітньої доньки
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яка проживає з
позивачем (а.с.6).

Отже, за вимогами ст.180 СК батько
зобов'язаний був утримувати дитину до
повноліття.

За рішенням суду на відповідача
покладено обов'язок зі сплати
аліментів на утримання доньки у
розмірі 14 частки його щомісячного
заробітку (а.с.11).

Загальна сума аліментів (борг) на
користь позивача, нарахована,
починаючи з вересня 2012 року по березень
2014 року й становить - 2948 грн. 60 коп.(
розрахунок а.с.4,10,31,32).

Зазначені суми вирахувані на підставі
довідок "Костянтинівського заводу
"Втормет" де працює батько дитини
(а.с.32,59).

Законодавчо визначено, що
заборгованість за аліментами може бути
стягнута за рішенням суду (ч.3 ст.187 СК).

Як відомо, судовим рішенням відповідач
зобов'язаний надавати позивачу
аліменти на утримання неповнолітньої
доньки.

При цьому, суд вказав, що розмір
утримання не має бути меншим ніж 30% від
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку (а.с.11).

Отже, рішенням суду окреслений
безумовний обов'язок батька дитини
сплачувати аліменти у грошовому виразі
не менше 30% встановленого Законом
прожиткового мінімуму незважаючи на
його щомісячний дохід.

Судом вірно встановлено, що у спірний
період платник не сплачував аліменти у
розмірі встановленому рішенням суду, а
отже допустив заборгованість по сплаті
щомісячних аліментів.

Незгоду з рішенням суду відповідач
аргументував відсутністю його вини у
виникненні спірної заборгованості,
свою позицію формулював тим, що він
працював на підприємстві де отримував
заробітну плату із якої щомісячно
відраховувалися аліменти.

Однак, суд наголошує, що ключовим є
обов'язок батька утримувати дитину.

Виконання зазначеного обов'язку може
бути в тому числі і примусово за
рішенням суду (ст.181 СК).

Оскільки аліментна частка призначена
судом не меншою ніж 30% від прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
то у разі зміни розміру заробітної
плати, платник зобов'язаний сплачувати
аліменти зважаючи на припис рішення
суду.

Видається, що доводи скарги з цього
питання не є прийнятними.

За нормами ст.196 СК особа яка допустила
заборгованість по сплаті аліментів
сплачує неустойку(пеню) у розмірі
одного відсотка від несплаченої суми
аліментів.

Оскільки зобов'язання зі сплати
аліментів носить періодичний характер
і повинно виконуватися щомісяця, суд
повинен з'ясувати розмір несплачених
аліментів по кожному з цих періодичних
платежів, встановити строк, до якого
кожне із цих зобов'язань мало бути
виконано, та з урахуванням
встановленого обчислити розмір пені,
виходячи із суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення платником аліментів свого
обов'язку щодо їх сплати до дня
ухвалення судом рішення, підсумувавши
розміри нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначивши її
загальну суму.

Саме у такий спосіб суд першої
інстанції здійснив розрахунок
неустойки.

З огляду на викладене, аргументи
апеляційної скарги, щодо не законності
рішення є не обґрунтованими.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317, ЦПК України,
судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 15.07.2014 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала судової колегії може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий: Судді: