Дата документу 21.11.2014
ЄУ № 420/1402/14-ц
Провадження №2/420/613/14
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

21 листопада 2014 року
смт. Новопсков

Луганська область

Суддя Новопсковського районного суду
Луганської області Тарасов Д.С.,
розглянувши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з
позовом про стягнення неустойки (пені)
за прострочення сплати аліментів.

Дослідивши матеріали позовної заяви,
суддя вважає, що її слід залишити без
руху з огляду на наступне.

У цивільному процесі, що базується на
засадах змагальності й
диспозитивності, особливого значення
набуває зміст позовної заяви, від якого
залежать не тільки дії судді при
вирішенні питання про відкриття
провадження, а й позиція відповідача,
котрий, як і позивач, має право на
судовий захист, а для реалізації цього
права відповідач має бути обізнаним з
тим, які вимоги до нього заявлені, з
яких підстав і якими доказами це
підтверджується.

Вимоги, що пред'являються до змісту
позовної заяви, чітко визначені у ст. 119
ЦПК України і важливими, є зокрема,
посилання на те, що саме вимагає
позивач (предмет позову); посилання на
виклад обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги (п.5 ч. 2 ст. 119
ЦПК України); зазначення доказів, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування (п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України).

Вказані вимоги закону позивачем не
виконані. Так, позивачем, не конкретно
викладені вимоги у прохальній частині
позову, зокрема, позивач просить
стягнути з відповідача неустойку за
прострочення сплати аліментів за
період з серпня по теперішній час, при
цьому посилається на ст. 194 СК України,
яка регламентує стягнення аліментів за
минулий час та заборгованості за
аліментами. В той час, як
відповідальність за прострочення
сплати аліментів передбачена ст. 196 СК
України. Крім того, в прохальній
частині позову не приведено за який
період часу виникла заборгованість
(вказаний місяць без зазначення року)
та в якому розмірі.

В позовній заяві, всупереч вимогам п. 4
ч. 2 ст. 119 ЦПК України, не вказана ціна
позову.

Позивачем не чітко викладені
обставини, якими вона обґрунтовує свої
вимоги, та не зазначено докази, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування, що є невиконанням вимог
п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України. Так,
обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що на утриманні має двох
дітей, на спільну з відповідачем дитину
отримує аліменти згідно рішення суду,
однак, при цьому не зазначає докази про
це, наявність підстав для звільнення
від доказування. В матеріалах позову
відсутні документи, що свідчать про
стягнення аліментів, з кого і на чию
користь вони стягуються, з якого часу
та в якому розмірі. Позивач, заявляючи
вимогу про стягнення неустойки (пені),
не зазначає, доказів, які підтверджують
наявність існування заборгованості
відповідача по сплаті аліментів, не
вказує, чи перебуває виконавчий лист
про стягнення аліментів на примусовому
виконанні у виконавчій службі, та не
додає до позову довідку державного
виконавця з помісячною розбивкою
заборгованості по аліментам, на
підставі якої позивачем повинен бути
проведений розрахунок неустойки (пені)
за кожний місяць несплати.

Крім того, звертаючись до суду з
позовом про стягнення неустойки (пені)
за прострочення сплати аліментів,
позивач взагалі не зазначає розмір
аліментів, який зобов'язаний
сплачувати відповідач, а також розмір
заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення. З
урахуванням того, що згідно з
положеннями СК України аліменти
призначаються та виплачуються
(стягуються) щомісячно, за змістом ст.196
СК України неустойка (пеня)
нараховується не на всю суму
заборгованості, а її нарахування
обмежується лише сумою несплачених
аліментів на той місяць, в якому не
проводилося стягнення аліментів.
Тобто, неустойка (пеня) нараховується
на щомісячну суму заборгованості.
Загальний розмір неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів є сумою
неустойки (пені), нарахованої за кожен
місяць періоду, у якому було допущено
прострочення сплати аліментів.

З огляду на наведене, позивачу
необхідно конкретизувати свої позовні
вимоги, викласти обставини справи в
повному обсязі з посиланням на
відповідні докази, з наданням
розгорнутого розрахунку суми
неустойки (пені) із зазначенням
конкретного періоду, за який
утворилася заборгованість по
аліментам, щомісячних періодів та сум
заборгованості по аліментам за
відповідні місяці (дні), на які
нарахована неустойка (пеня).

Як вбачається з наданої позовної заяви,
вимоги закону при її поданні у повному
обсязі не виконано. Невиконання вимог
ст.ст. 119-120 ЦПК України, є підставою для
залишення позовної заяви без руху у
відповідності зі ст. 121 ЦПК України з
наданням строку для усунення
недоліків, який не може перевищувати
п'яти днів з дня отримання позивачем
ухвали.

Керуючись ст.ст. 119-121, 210 ЦПК України,
суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів
залишити без руху, про що сповістити
позивача, надавши їй строк для усунення
зазначених недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Роз'яснити, що в іншому випадку позовна
заява вважається неподаною і
повертається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: