Справа №493/746/14-ц
Провадження № 2/493/257/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2014

Балтський районний суд Одеської
області в складі :

головуючого-судді
БОДАШКО Л.І.,

при секретарі
ТИХОНОВІЙ Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Балта
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на квартиру,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з
позовом, в якому просить визнати
договір дарування квартири, укладений
між нею та відповідачем, дійсним, таким,
що відбувся, та визнати за нею право
власності на квартиру АДРЕСА_1 яка
раніше на праві приватної власності
належала відповідачу, стверджуючи, що
18.02.2014 року вона уклала з відповідачем
договір дарування вище вказаної
квартири, згідно якого відповідач
подарувала, а позивач прийняла у
дарунок квартиру АДРЕСА_1, відповідач
передав їй правовстановлюючі
документи, технічний паспорт на
квартиру, саму квартиру, пообіцяв
з'явитися до нотаріальної контори для
оформлення договору дарування, але до
теперішнього часу відповідач
ухиляється від належного оформлення
договору, до нотаріальної контори не
з'являється.

Вказані вище обставини позбавили
позивача права володіти,
користуватися, розпоряджатися
подарованим нерухомим майном, з
приводу чого вона змушена звернутися
до суду з позовом, надала суду заяву, в
якій свої заявлені вимоги підтримала в
повному обсязі, просить розглянути
справу без її участі.

Відповідач до судового засідання
не з'явився, але надіслав на адресу суду
заяву, в якій позов визнав у повному
обсязі, підтвердив викладені в позові
обставини, в тому числі і неможливість
з'явитися до нотаріальної контори,
просить справу розглянути за його
відсутності.

Розглянувши матеріали справи, суд
вважає, що позов обґрунтований і
підлягає задоволенню в повному обсязі
з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної
власності згідно договору
купівлі-продажу від 20.02.1992 року,
посвідченого державним нотаріусом
Балтської державної нотаріальної
контори Малєтіним В.І., реєстр №550,
належала квартира АДРЕСА_1 що сторони
уклали між собою договір дарування
вище вказаної квартири від 18.02.2014 року,
згідно якого відповідач подарував, а
позивач прийняла у дарунок вище
зазначену квартиру і по акту
прийому-передачі від 18.02.2014 року
відповідач передав, а позивач прийняла
квартиру, що відповідач взяв на себе
зобов'язання оформити договір
дарування належним чином у
нотаріальній конторі.

Згідно рекомендацій, викладених у п.13
Постанови Пленуму Верховного суду
України від 6 листопада 2009 року №9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними», вирішуючи спір про
визнання правочину, який підлягає
нотаріальному посвідченню, дійсним,
судам необхідно враховувати, що норма
частини другої статті 220 ЦК України не
застосовується щодо правочинів, які
підлягають і нотаріальному
посвідченню, і державній реєстрації,
оскільки момент вчинення таких
правочинів відповідно до статей 210 та 640
ЦК України пов'язується з державною
реєстрацією, тому вони не є укладеними
і не створюють прав та обов'язків для
сторін. При розгляді таких справ суди
повинні з'ясувати, чи підлягає правочин
обов'язковому нотаріальному
посвідченню, чому він не був
нотаріально посвідчений, чи дійсно
сторона ухилилася від його посвідчення
та чи втрачена така можливість, а також
чи немає інших підстав нікчемності
правочину.

Судом з'ясовано, що відповідно до п.2 ст.
719 ЦК України договір дарування
нерухомої речі укладається у письмовій
формі і підлягає нотаріальному
посвідченню, а відповідно до ст. 640 ЦК
України, договір, що підлягає
нотаріальному посвідченню, є укладеним
з дня такого посвідчення.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач ухилився від нотаріального
посвідчення договору, про що повідомив
у клопотанні про розгляд справи без
його присутності, де вказав, що наміру
з'явитися до нотаріуса для посвідчення
договору у нього немає, тому втрачена
можливість посвідчення вище вказаного
договору у нотаріуса, а також
встановлено, що інших підстав
нікчемності правочину в даному випадку
немає.

За таких обставин суд вважає за
можливе застосувати до спірних
правовідносин між сторонами вимог ч.2
ст.220 ЦК України, оскільки сторони
домовилися щодо усіх істотних умов
договору, що підтверджується
письмовими доказами, відбулося повне
виконання умов договору, але
відповідач ухилився від його
нотаріального посвідчення, тому суд
може визнати дійсним договір
дарування, укладений 18.02.2014 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Що стосується визнання права власності
на нерухоме майно, то як встановлено ч.3
ст.334 ЦК України, право власності на
майно за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у
набувача з моменту такого посвідчення
або з моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220, 328, 334, 640, 719 ЦК України, ст. ст. 10, 11,
209, 212, 214, 215, 223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити в повному обсязі.

Визнати дійсним і таким, що
відбувся договір дарування квартири
АДРЕСА_1 укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на квартиру АДРЕСА_1, яка раніше на
праві приватної власності належала
ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції в 10-денний строк з дня
проголошення рішення.

СУДДЯ