Справа № 456/3163/14
Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М.
Провадження № 22-ц/783/6985/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого - судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю позивачки ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 12 вересня
2014 року, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_1
звернулась в суд за позовом до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на дитину
сторін. Просила постановити рішення,
яким стягувати з ОСОБА_2 на її користь
аліменти на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
в твердій грошовій сумі в розмірі 800
грн. щомісячно, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з дня
подання позову і до досягнення дитиною
повноліття.

Рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 12 вересня
2014 року позов задоволено частково.
Постановлено про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 аліменти на
неповнолітню дочку ОСОБА_5 в твердій
грошовій сумі у розмірі 650 грн.
щомісячно, починаючи з 11.08.2014 року і до
досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в межах суми платежу за
один місяць допущено до негайного
виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 243, 60
грн. судового збору.

В решті позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач.
Вважає його незаконним та
необґрунтованим, ухваленим на неповно
встановлених обставинах, які мають
значення для справи.

Просить рішення суду в частині
встановленого розміру аліментів
змінити, встановивши такий у сумі 400
грн. щомісячно. Мотивує тим, що судом не
врахованого факту перебування на його
утриманні батьків - пенсіонерів, які
потребують догляду та лікування, що
потребує значних коштів.

Вказує на те, що на даний час є
безробітним, а з 11.11.2014 року
зареєстрований у центрі зайнятості і
немає об'єктивної можливості
сплачувати визначений судом першої
інстанції розмір аліментів і оскільки
дана сума є великою, що унеможливить
надання допомоги батькам, які не
працюють за станом здоров'я, а також
оплачувати комунальні послуги.
Зазначає, що позивач не позбавлена
можливості в подальшому збільшити
розмір аліментів у випадку наявності у
відповідача джерел доходу та засобів
до існування.

Зазначає, що ст. 7 Закону України «Про
Державний бюджет на 2014 рік»
встановлений розмір прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років і з 1
липня становить 1059 грн., відповідно до
ст. 182 СК України мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку, що в
даному випадку складає 317, 7 грн. У свою
чергу зазначає, що міг би сплачувати до
400 грн. щомісячно, оскільки його
матеріальне становище практично не
дозволяє йому сплачувати більшої суми
аліментів. Не заперечує, що буде
додатково допомагати продуктами
харчування, одягом та іншими
необхідними предметами для виховання
та розвитку дитини.

При розгляді справи за
апеляційною скаргою апелянт та його
представник доводи апеляційної скарги
підтримали. Просять врахувати причини
розпаду сім»ї сторін, що мало місце з
вини позивачки, про що подали
додаткові письмові пояснення.

Позивач проти мотивів апеляційної
скарги заперечила, вважає рішення суду
законним та обґрунтованим. Просить
врахувати, що батьки відповідача є
особами працездатного віку, самостійно
себе утримують, крім того обробляють
значні земельні ділянки та вирощують
городину, таким чином відповідач
знаходиться на їх утриманні, а не
навпаки. Просить врахувати , що
відповідач протягом року лише двічі
бачив дитину. Жодного утримання на
дитину не надає.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що така не підлягає до
задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції таким вимогам
відповідає.

Матеріалами справи встановлено, що
сторони по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_1з 2008
року перебували у зареєстрованому
шлюбі, який рішенням Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 26 листопада 2012 року
розірваний.

У шлюбі народилась донька ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки виконкому Лисовицької
сільської ради за №474 від 23.05.2014 року
дочка перебуває на утриманні матері,
про що не заперечив відповідач при
розгляді справи в суді апеляційної
інстанції.

Способу виконання батьками обов'язку
утримувати дітей сторонами не
досягнуто.

Ухвалюючи рішення, суд вірно врахував
положення ст. 180, 182 СК України, за
змістом яких - батьки зобов"язані
утримувати дітей до досягнення ними
повноліття. При визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров"я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров"я та матеріальне становище
платника аліментів; відсутність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

Мотиви апеляційної скарги про
перебування на утриманні відповідача
батьків, спростовано поясненнями
останнього при розгляді справи. ОСОБА_2
пояснив, що батьки на даний час не є
особами пенсійного віку, а відповідно
працездатні, мотиви апеляційної скарги
в цій частині невідповідні.

Посилання в апеляційній скарзі на
перебування на обліку центрі
зайнятості та отримання незначної
допомоги по безробіттю - не може
прийматись до уваги, оскільки такі
обставини мали місце лише з 11.11.2014 року
і не могли бути враховані на час
ухвалення рішення суду судом першої
інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги про
стягнення аліментів, суд виходив з
положень ст. 184 СК України, яка
передбачає, визначення розміру
аліментів в твердій грошовій сумі, якщо
платний аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення.
Наявність мінливого доходу ствердив
відповідач при розгляді справи за
апеляційною скаргою .

Суд першої інстанції посилався на те,
що відповідач, який офіційно не
працевлаштований, має молодий вік,
фізично здоровий, немає інший
утриманців, а тому може сплачувати
аліменти в розмірі 650 грн. щомісячно.

Колегія суддів вважає, що при
визначенні розміру аліментів, судом
враховані обставини, зазначені у ст.ст.
182, 184 СК України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції
про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК
України, під час вирішення будь-яких
питань щодо дітей, суд повинен виходити
з якнайкращого забезпечення,
максимально можливого урахування
інтересів дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про
охорону дитинства» кожна дитина має
право на рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку.

Постановляючи про стягнення аліментів
у визначеній судом твердій грошовій
сумі, суд врахував, обов»язок батьків
утримувати своїх неповнолітній дітей,
а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу
України та ч. 3 ст. 70 Закону України «Про
виконавче провадження» і роз»яснення,
що містяться у п. 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 15.05. 2006
року «Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»,
за якими максимальний розмір
аліментів, які стягуються з боржника
не повинен перевищувати 50 відсотків
його заробітної плати /доходів/, а також
з врахуванням встановленого ст.7
Закону України «Про Державний бюджет
на 2014 рік» розмір прожиткового
мінімуму на працездатну особу /1218
гривен/, та прожиткового мінімуму на
дитину певного віку та з максимальним
наближенням до цих сум визначився у
розмірі аліментів які підлягають до
стягнення на дитину.

Тому мотиви апеляційної скарги про те,
що відповідно до ст. 182 СК України
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, що в даному випадку
складає 317, 7 грн. не узгоджується з
вищевказаними положеннями закону і
зазначена норма може бути застосована
лише до вимог ст. 183 СК України, яка
визначає розмір аліментів у частці від
заробітку /доходу/.

Причини розірвання між сторонами шлюбу
не можуть бути враховані при
вирішенні даного спору, що стосується
інтересів дитини.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку про
необґрунтованість апеляційної скарги
та залишає рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1.ч.1ст.307,
п.3ч.1.ст.308, п.1.ч.1 ст. 314, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 12 вересня
2014 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий

Судді