АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2837/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 53 Середа Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Нерушак Л. В. РІШЕННЯ
02 грудня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоНерушак Л. В.суддівЄльцова
В. О. , Карпенко О. В. при
секретаріПосипайко А.І., Журавель Т.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 06 жовтня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7,
ОСОБА_8 про стягнення заробітку,
втраченого внаслідок ушкодження
в с т а н о в и л а :
28 січня 2014 року ОСОБА_9 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
стягнення заробітку, втраченого
внаслідок ушкодження здоров'я,
посилаючись на те, що 09 січня 2012 року
близько 12 год. 30 хв. на території
молочно-тваринної ферми у с.
Малинівщина Золотоніського району
Черкаської області ОСОБА_7 на ґрунті
раптово виниклих неприязних відносин
наніс йому удари кулаками по обличчю, а
ОСОБА_8 нанесла близько трьох ударів
пластмасовим пульсатором по голові та
здавила гумовим шлангом його шию,
спричинивши йому тілесні ушкодження у
виді закритої черепно-мозкової травми,
струсу головного мозку, забою м'яких
тканин голови, що відносяться до
категорії тілесних ушкоджень легкого
ступеня тяжкості, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я.
Вироком Золотоніського міськрайонного
суду Черкаської області від 23 серпня 2013
року відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_8
визнано винними у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та
призначено кожному покарання у виді
штрафу у розмірі 850,00 грн. Стягнуто з
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 солідарно на користь
ОСОБА_9 витрати на лікування в сумі 1191,08
грн., витрати на придбання пального для
поїздок в лікарню та моральну шкоду в
сумі 2000 грн., який залишено без змін
ухвалою апеляційного суду Черкаської
області від 15 жовтня 2013 року .

Позивач ОСОБА_9 зазначає у позові, що
після спричинення йому тілесних
ушкоджень він перебував на лікуванні, з
11 січня 2012 року по 22 лютого 2012 року, що
підтверджується листком
непрацездатності.

Позивач вказує, що на час спричинення
йому тілесних ушкоджень, він постійно
працював в ДП «Агрофірма «Іскра».
Згідно довідки ДП «Агрофірма «Іскра»
його заробітна плати за 3 місяці, до
спричинення тілесних ушкоджень,
становила 6771,20 грн., таким чином
середньомісячна заробітна плата
становить 2257,07 грн.

Позивав вважає, що відповідачі
солідарно повинні відшкодувати йому
заробіток за весь час перебування на
лікарняному, з 11 січня 2012 року по 22
лютого 2012 року, тобто за 41 день, який
становить 3084,66 грн. (2257,07 грн. х 30 днів х 41
день). Тому позивач звернувся до суду із
даним позовом та просив стягнути з
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 солідарно на його
користь заробіток, втрачений внаслідок
ушкодження здоров'я в сумі 3084,66 грн.

Рішенням Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 06 жовтня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 про стягнення заробітку,
втраченого внаслідок ушкодження
здоров'я - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 солідарно
на користь ОСОБА_9 кошти в сумі 2669,36 грн.
- в порядку відшкодування заробітку,
втраченого внаслідок ушкодження
здоров'я.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали на
нього апеляційну скаргу. В апеляційній
скарзі апелянти посилаються на те, що
рішення є незаконним та
необґрунтованим і таким, що підлягає
скасуванню у зв'язку з неповнотою
з'ясування судом обставин справи,
недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідністю
висновків суду обставинам справи, а
також порушенням норм матеріального
права. Просять скасувати рішення
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 06 жовтня 2014 року
в частині стягнення на користь
позивача втраченого заробітку в сумі
2669,36 грн. та ухвалити нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовити. Судові
витрати покласти на позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача та відповідача,
які з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги, та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню, виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягає застосуванню.

Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
зазначеним вимогам закону не
відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_9 про стягнення заробітку,
втраченого внаслідок ушкодження
здоров'я, суд першої інстанції виходив
з їх доведеності, посилаючись на
довідку, видану ДП «Агрофірма «Іскра»
№ 20 від 06 березня 2014 року про
середньоденний заробіток ОСОБА_9 за три
останні календарні місяці роботи, що
передували ушкодженню здоров'я
становить 73,0 грн. Відповідно до листка
непрацездатності серії АВФ № 001276
позивач був звільнений від роботи за
період з 11 січня 2012 року по 21 лютого 2012
року включно, стати до роботи 22 лютого
2014 року, тобто 41 день. Таким чином за 41
день позивач не працював, перебуваючи
на лікарняному та ним втрачено
заробітку на суму 2993,0 грн. = 73,0 грн.
(середньоденний заробіток) х 41 день.

Судом першої інстанції враховано
виплату ОСОБА_9 відповідно до листка
непрацездатності серії АВФ № 001276 було
за 4 дні : з 11 січня 2012 року по 14 січня 2012
року за рахунок ДП «Агрофірма «Іскра» в
сумі 323,64 грн., а тому суд вважав, що до
сплати підлягають кошти: 2993,00 грн. - 323,64
грн. = 2669,36 грн.

Однак, з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може, оскільки висновок суду не
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні
вироком Золотоніського міськрайонного
суду Черкаської області від 23 серпня 2013
року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
125 КК України і призначено кожному
покарання у виді штрафу у розмірі 850,00
грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 солідарно
на користь ОСОБА_9 . витрати на
лікування в сумі 1191,08 грн., витрати на
придбання пального для поїздок в
лікарню та моральну шкоду в сумі 2000
грн., який залишено без змін ухвалою
апеляційного суду Черкаської області
від 15 жовтня 2013 року .

Згідно даних листка непрацездатності
серії АВФ № 001276 позивач ОСОБА_9 був
звільнений від роботи за період з 11
січня 2012 року по 21 лютого 2012 року
включно, стати до роботи 22 лютого 2012
року.

Закон України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» відповідно до
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування визначає
правові, організаційні та фінансові
основи загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян на випадок тимчасової втрати
працездатності.

Згідно ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
(чинній на час видачі лікарняного
листа) загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванню у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням, підлягають
особи, які працюють на умовах трудового
договору (контракту) на підприємствах,
в установах, організаціях незалежно
від форм власності та господарювання
або у фізичних осіб, у тому числі в
іноземних дипломатичних та
консульських установах, інших
представництвах нерезидентів, а також
обрані на виборні посади в органах
державної влади, органах місцевого
самоврядування та в інших органах.

Статтею 21 даного Закону визначено, що
фінансування
страхувальників-роботодавців для
надання матеріального забезпечення
найманим працівникам здійснюється
районними, міжрайонними, міськими
виконавчими дирекціями відділень
Фонду в порядку, встановленому
правлінням Фонду.

Підставою для фінансування
страхувальників робочими органами
відділень Фонду є оформлена за
встановленим зразком заява-розрахунок,
що містить інформацію про нараховані
застрахованим особам суми
матеріального забезпечення за їх
видами.

Районні, міжрайонні, міські виконавчі
дирекції відділень Фонду здійснюють
фінансування
страхувальників-роботодавців протягом
десяти робочих днів після надходження
заяви.

Страхувальник-роботодавець відкриває
окремий поточний рахунок для
зарахування страхових коштів у банках
у порядку, встановленому Національним
банком України.

Кошти Фонду, що надходять на зазначений
рахунок, обліковуються на окремому
субрахунку.

Страхові випадки, умови надання
допомоги по тимчасовій
непрацездатності та тривалість її
виплати визначені ст. 35 Закону.
Відповідно до ч. ч. 1 та 2 якої, допомога
по тимчасовій непрацездатності
надається застрахованій особі у формі
матеріального забезпечення, яке
повністю або частково компенсує втрату
заробітної плати (доходу), у разі
тимчасової непрацездатності внаслідок
захворювання або травми, не пов'язаної
з нещасним випадком на виробництві.

Допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок
захворювання або травми, не пов'язаної
з нещасним випадком на виробництві та
професійним захворюванням,
виплачується Фондом застрахованим
особам, починаючи з шостого дня
непрацездатності за весь період до
відновлення працездатності або до
встановлення медико-соціальною
експертною комісією (далі - МСЕК)
інвалідності (встановлення іншої
групи, підтвердження раніше
встановленої групи інвалідності),
незалежно від звільнення
застрахованої особи в період втрати
працездатності у порядку та розмірах,
встановлених законодавством.

Оплата перших п'яти днів тимчасової
непрацездатності внаслідок
захворювання або травми, не пов'язаної
з нещасним випадком на виробництві,
здійснюється за рахунок коштів
роботодавця у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 50 даного
Закону, матеріальне забезпечення та
соціальні послуги за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності,
застрахованим особам, зазначеним у
частині першій статті 6 цього Закону,
призначаються та надаються за основним
місцем роботи (крім видів
матеріального забезпечення,
передбачених пунктами 1, 2 статті 34
цього Закону, яке надається за основним
місцем роботи та за сумісництвом у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України ).

Рішення про призначення матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг приймається комісією
(уповноваженим) із соціального
страхування, що створюється
(обирається) на підприємстві, в
установі, організації, до складу якої
входять представники адміністрації
підприємства, установи, організації та
застрахованих осіб (виборних органів
первинної профспілкової організації
(профспілкового представника) або
інших органів, які представляють
інтереси застрахованих осіб).

Звертаючись до суду із даним позовом,
позивач ОСОБА_9 посилався, що
відповідачі спричинили йому легкі
тілесні ушкодження з короткочасним
розладом здоров'я, в зв'язку з чим він
перебував на лікуванні з 11 січня 2012
року по 22 лютого 2012 року. На час
спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9
постійно працював в ДП «Агрофірма
«Іскра», а тому відповідачі ОСОБА_8
повинні відшкодувати йому заробіток
відповідно до ст.ст. 1166, 1195, 1197 ЦК
України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1195, ч.1.
ст. 1197 ЦК України фізична або юридична
особа, яка завдала шкоди каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я фізичній
особі зобов'язана відшкодувати
потерпілому заробіток ( дохід ),
втрачений ним внаслідок втрати чи
зменшення професійної чи загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
придбання ліків санаторно - курортного
лікування тощо.

Розмір втраченого фізичною особою
внаслідок каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я заробітку (
доходу ), що підлягає відшкодуванню,
визначається у відсотках від
середнього місячного заробітку, який
потерпілий мав до каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я, з урахуванням
ступеня втрати потерпілим професійної
працездатності, а за її відсутності -
загальної працездатності.

Отже, розмір втраченого заробітку (
доходу ) потерпілого обов'язково
визначається з урахуванням втрати чи
зменшення його професійної чи
загальної працездатності.

Здатність до трудової діяльності -
сукупність фізичних та духовних
можливостей людини, яка визначається
станом здоров'я, що дозволяє займатися
різного виду трудовою діяльністю.

Законодавство вирізняє професійну та
загальну працездатність. Професійна
працездатність передбачає здатність
працівника до роботи за конкретним
фахом і на певній посаді, у той час як
загальна працездатність - це здатність
до виконання будь - якої роботи у
звичайних умовах праці.

Таким чином, розмір втраченого
заробітку ( доходу) потерпілого
обов'язково визначається з
урахуванням втрати чи зменшення його
професійної або загальної
працездатності.

Механізм врахування ступеня втрати
загальної працездатності при
визначенні розміру втраченого
заробітку у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я чинним
законодавством не встановлено, тому
розмір втраченого заробітку має
визначатись, виходячи із ступеня
втрати професійної працездатності.

Судом першої інстанції не звернуто
належної уваги, що позивачем не надано
доказів щодо встановлення ступеня
втрати працездатності судово -
медичною експертизою, яка лише може
визначити такий ступінь та не з'ясовано
і не встановлено під час розгляду
справи дані обставини, а в разі
потреби не проведено судово - медичну
експертизу.

Представник позивача в суді
апеляційної інстанції не звертався до
суду з відповідним клопотанням про
призначення експертизи для визначення
ступеню втрати чи зменшення загальної
працездатності.

Будь - яких даних про те, що позивач
втратив частково або повністю загальну
чи професійну працездатність
матеріали справи не містять.

Із даних протоколу № 3 від 22 січня 2012
року ДП «Агрофірма «Іскра» вбачається,
що ОСОБА_9 було відмовлено в оплаті
листка непрацездатності серії АВФ №
001276 у зв'язку з отриманням травми не
пов'язаної з виробництвом.

Дане рішення позивачем ОСОБА_9 не
оскаржувалось в установленому законом
порядку.

06 жовтня 2014 року на адресу суду першої
інстанції генеральним директором ДП
«Агрофірма «Іскра» надано
повідомлення № 240, з якого вбачається,
що ОСОБА_9 у відповідності до листка
непрацездатності серії АВФ № 001276 було
оплачено 4 дні, з 11 січня 2012 року по 14
січня 2012 року за рахунок ДП «Агрофірма
«Іскра» в сумі 323,64 грн., у зв'язку з
отриманням травми не пов'язаної з
виробництвом.

Під час розгляду справи в апеляційній
інстанції, представником позивача
надано довідку Золотоніської
міжрайонної виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, з якої
вбачається, що ДП «Агрофірма «Іскра» не
зверталася із заявкою-розрахунком для
здійснення фінансування для надання
матеріального забезпечення особі
ОСОБА_9 за листом непрацездатності
Серії АВФ № 001276 за період 16 січня 2012
року - 22 лютого 2012 року, тому дані кошти
йому не було виплачено.

Позивач ОСОБА_9 мав право на отримання
повної оплати згідно лікарняного
листа у зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності за період з 14 січня 2012
року по 21 лютого 2012 року, однак не
використав своє право на отримання
коштів з Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності Золотоніської
міжрайонної виконавчої дирекції, не
подавши лікарняний лист 22 лютого 2012
року роботодавцю для отримання коштів
з фонду, не просив про його оплату.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції при задоволенні позовних
вимог ОСОБА_9 не було повно встановлено
всі обставини справи, не враховано, що
оплата тимчасової непрацездатності
внаслідок захворювання або травми, не
пов'язаної з нещасним випадком на
виробництві, здійснюється за рахунок
коштів роботодавця та Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності та не надано
належної оцінки цим обставинам по
справі.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про скасування рішення суду в
частині часткового задоволення вимог
позивача про відшкодування заробітку,
втраченого внаслідок ушкодження
здоров'я за період лікування, та
відмови в їх задоволенні за
недоведеністю, оскільки судом
безпідставно задоволено частково
вимоги позивача.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення суду першої інстанції не може
залишатись в силі, так як при його
ухваленні судом допущено неповне
з'ясування обставин справи, що мають
значення для справи, порушення норм
матеріального права та процесуального
права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК
України є обов'язковою підставою для
скасування рішення суду і ухвалення
нового рішення або зміни рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення, а
рішення суду першої інстанції
скасуванню з прийняттям нового рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
стягнення заробітку, втраченого
внаслідок ушкодження здоров'я.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313 - 315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_8 -
задовольнити.

Рішення Золотоніського міськрайонного
суду Черкаської області від 06 жовтня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_9 до
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заробітку,
втраченого внаслідок ушкодження
здоров'я - скасувати та ухвалити нове
рішення.

Відмовити ОСОБА_9 у задоволенні його
позовних вимог до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
стягнення заробітку, втраченого
внаслідок ушкодження здоров'я.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :