АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-й інстанції: Зарицька Ю.Л.
справа №760/4089/14-ц
Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М.,
Болотова Є.В.

при секретарі Прохоровій В.С.

за участю представника
позивача ОСОБА_1

представника
відповідача ТОВ «Вектор Плюс» -
Терещенка В.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Києві в залі суду справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Подільського районного суду
м.Києва від 11 серпня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» третя особа -
Дніпровський відділ державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2014 року ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом про
визнання виконавчого напису, вчиненого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4 29
жовтня 2013 року, зареєстрованим за №1771,
таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовує тим,
що згідно із вчиненим виконавчим
написом запропоновано звернути
стягнення на належну позивачу квартиру
в рахунок погашення боргових
зобов»язань перед ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» у сумі 165317,68 грн.

Позивач вважає, що підстав для
вчинення виконавчого напису не було,
оскільки питання про стягнення боргу
вирішено в судовому порядку за позовом
первісного кредитора - ПАТ «Сведбанк»,
у зв»язку із чим вчинений виконавчий
напис призведе до подвійного
стягнення. Окрім того, уважає, що
виконавчий напис вчинено за заявою ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»,
яке не є правонаступником (новим
кредитором) після ПАТ «Сведбанк»,
боржника не повідомлено про
необхідність усунення порушень
зобов»язання, заборгованість не є
безспірною, оскільки нотаріусом не
звірялась із первинною бухгалтерською
документацією.

Рішенням Подільського районного
суду м.Києва від 11 серпня 2014 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим
рішенням, ОСОБА_3 подано апеляційну
скаргу, у якій просить рішення
скасувати, ухвалити нове про
задоволення позовних вимог, стягнення
солідарно з відповідачів 243,60 грн.
сплаченого судового збору до суду
першої інстанції, 121,80 грн. сплаченого
судового збору до суду апеляційної
інстанції, 1000 грн. витрат на правову
допомогу, 1231 грн. витрат, пов»язаних з
переїздом представника позивача до
м.Києва для участі у розгляді справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовує
доводами позовної заяви в частині
неповідомлення позивача про усунення
порушень зобов»язань та обставин, що
спростовують безспірність
заборгованості. Так, зокрема, зазначає,
що вимогою про усунення порушень
основного зобов»язання фактично є
відправлене після вчинення
виконавчого напису повідомлення
№511799-юр від 19 грудня 2013 року, яке
приєднує до апеляційної скарги, інших
документів не отримував. Звертає увагу
на необґрунтоване подвійне стягнення
за рішенням суду та за виконавчим
написом. Незгодний із сумою плати за
вчинення виконавчого напису в розмірі
4000 грн.

В судовому засіданні представник
позивача апеляційну скаргу підтримав.

Представник ТОВ «Вектор Плюс» проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував, посилаючись на законність
рішення суду першої інстанції.

Інші учасники цивільного процесу в
судове засідання не з»явились, про
день, час і місце розгляду апеляційної
скарги повідомлялись належним чином,
про причини неявки не повідомили.

Колегія суддів ухвалила слухати справу
за відсутності нез»явившихся осіб на
підставі ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
з»явившихся осіб, розглянувши справу в
межах доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого по справі
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції відповідає.

Як установлено судом першої
інстанції та убачається з матеріалів
справи 16 вересня 2008 року між ВАТ
«Сведбанк» та ОСОБА_3 укладено
Кредитний договір №0312/0908/88-242, у який в
подальшому неодноразово вносились
зміни та доповнення, згідно із умовами
якого ОСОБА_3 надані кредитні кошти в
сумі 14000 доларів США, які він
зобов»язався повернути до 15 вересня 2023
року та сплатити проценти за їх
користування.

З метою забезпечення зобов»язань
позичальника за кредитним
правовідношенням 16 вересня 2008 року між
його сторонами укладено Іпотечний
договір №0312/0908/88-242-Z-1, з подальшими
змінами та доповненнями, згідно із п.12.2
якого сторони визначили право
іпотекодержателя звернути стягнення
на предмет іпотеки на підставі
виконавчого напису нотаріуса.

На підставі Договору факторингу №15 від
28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк»
відступило своє право вимоги до ОСОБА_3
за Кредитним договором №0312/0908/88-242 на
користь ТОВ «Фінансова компанія
«Вектор Плюс» у сумі 20182,37 доларів США.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк»
та ТОВ «Фінансова компанія «Вектор
Плюс» укладено Договір про
відступлення прав за іпотечними
договорами, згідно з якого поряд з
відступленими правами вимог одночасно
відступаються права вимоги за
іпотечними договорами.

07 серпня 2013 року ТОВ «ФК «Вектор Плюс»
на адресу позивача направлено
Повідомлення про порушення основного
зобов»язання.

29 жовтня 2013 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 вчинено виконавчий
напис, яким запропоновано звернути
стягнення на належну позивачу
квартиру, що за Іпотечним договором
№0312/0908/88-242-Z-1 передано в іпотеку ПАТ
«Сведбанк», правонаступником якого є
ТОВ «Фінансова компанія «Вектор Плюс».

Згідно із виконавчим написом за
рахунок коштів, отриманих від
реалізації предмета іпотеки
підлягають задоволенню вимоги ТОВ
«Фінансова компанія «Вектор Плюс» у
розмірі заборгованості, що виникла
внаслідок неналежного виконання
ОСОБА_3 Кредитного договору з 28
листопада 2012 року по 24 вересня 2013 року у
розмірі: заборгованості по основній
сумі кредиту - 110491,40 грн.;
заборгованості за відсотками за
користування кредитом - 26917,06 грн.;
нарахованої пені - 23909,22 грн.; суми плати,
що сплачена ТОВ «Фінансова компанія
«Вектор Плюс» за вчинення виконавчого
напису - 4000 грн. Всього 165317,68 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позичальник у передбачений
термін кредит не повернув, у
відповідача відповідно виникло право
на звернення стягнення на предмет
іпотеки, у тому числі шляхом
виконавчого напису нотаріуса, при
вчиненні якого порушень законодавства
не допущено, нотаріусу подані всі
необхідні для вчинення виконавчого
напису документи та боржника
повідомлено про усунення порушень
зобов»язання. При цьому, боржник не
висунув кредиторові своєї незгоди із
розміром заборгованості.

Відхиляючи доводи позовної заяви в
частині подвійного стягнення, судом
зазначено, що стягнення заборгованості
за судовим рішенням у грошовому виразі
не позбавляє стягувача реалізувати
своє право на звернення стягнення на
предмет іпотеки. Доводи про
відсутність правонаступництва між ПАТ
«Сведбанк» та ТОВ «Фінансова компанія
«Вектор Плюс» також не знайшли свого
підтвердження.

З такими висновками колегія суддів
погоджується, оскільки вони
ґрунтуються на досліджених в судовому
засіданні доказах, відповідають
вимогам закону та доводами апеляційної
скарги не спростовуються.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов»язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов»язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Частиною 1, 2 ст.35 Закону України
«Про іпотеку» передбачено, що у разі
порушення основного зобов»язання
та/або умов іпотечного договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов»язань, вимога про
виконання порушеного зобов»язання у не
менш ніж тридцяти денний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору. Положення частини першої
цієї статті не є перешкодою для
реалізації права іпотекодержателя
звернутись у будь-який час за захистом
своїх порушених прав до суду у
встановленому законом порядку.

Як установлено судом першої інстанції
та убачається з матеріалів справи,
новим кредитором така процедура була
дотримана, ОСОБА_3 направлено
повідомлення про порушення основного
зобов»язання та застережено, що у разі
невиконання вимоги можливе звернення
стягнення на предмет іпотеки за
виконавчим написом нотаріуса.
Відправлення зазначеного повідомлення
засвідчено відбитком календарного
штемпеля відділення поштового зв»язку
на списку згрупованих відправлень.

Згідно з п.2.3 Глави 16 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 22 лютого 2012 рок
№296/5, вчинення виконавчого напису в
разі порушення основного зобов»язання
та (або) умов іпотечного договору
здійснюється нотаріусом після спливу
тридцяти днів з моменту надісланих
іпотекодержателем повідомлень -
письмової вимоги про усунення порушень
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим,
якщо є відмітка іпотекодавця на
письмовому повідомленні про його
отримання або відмітка поштового
відділення зв»язку про відправлення
повідомлення на вказану в іпотечному
договорі адресу.

З огляду на наведене, колегією суддів
відхиляються доводи апеляційної
скарги в частині відсутності
повідомлення ОСОБА_3 про усунення
порушень та наслідки невиконання таких
вимог.

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що нотаріусом не встановлено
безспірності заборгованості, колегією
суддів відхиляються, з огляду на
наступне.

Згідно ст.87 Закону України «Про
нотаріат» для стягнення грошових сум
або витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість. Перелік документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Здійснення виконавчого напису
нотаріусом регулюється ст.ст. 87, 88
Закону України «Про нотаріат»,
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 червня 1999 року №1172 «Про
затвердження переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів», а також Порядком вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012
року.

Відповідно до п.2.1 Глави 16
вищевказаного Порядку для вчинення
виконавчого напису стягувачем або його
уповноваженим представником нотаріусу
подається заява, у якій, зокрема, мають
бути зазначені: відомості про
найменування і місце проживання або
місцезнаходження стягувача та
боржника; дата і місце народження
боржника - фізичної особи, місце його
роботи; номери рахунків у банках,
кредитних установах, код за ЄДРПОУ для
юридичної особи; строк, за який має
провадитися стягнення; інформація щодо
суми, яка підлягає стягненню, або
предметів, що підлягатимуть
витребуванню, включаючи пеню, штрафи,
проценти тощо.

Відповідно до п.2.3 Глави 16 Порядку
вчинення виконавчого напису в разі
порушення основного зобов'язання та
(або) умов іпотечного договору
здійснюється нотаріусом після спливу
тридцяти днів з моменту надісланих
іпотекодержателем повідомлень -
письмової вимоги про усунення порушень
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця.
Повідомлення вважається надісланим,
якщо є відмітка іпотекодавця на
письмовому повідомленні про його
отримання або відмітка поштового
відділення зв'язку про відправлення
повідомлення на вказану в іпотечному
договорі адресу.

Відповідно до п.3.1 Глави 16 Порядку
нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо
подані документи підтверджують
безспірність заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем; за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.

Згідно із п.3.2 Глави 16 Порядку
безспірність заборгованості
підтверджують документи, передбачені
Переліком документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 29 червня 1999 №1172.

Тобто, за змістом п.3.2 Порядку та
ст.87 Закону України «Про нотаріат»
заборгованість або інша
відповідальність боржника визнається
безспірною і не потребує додаткового
доказування у випадках, якщо подані для
вчинення виконавчого напису документи
передбачені наведеним вище Переліком
документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів.

Пунктом 3.5 Порядку передбачено,
що при вчиненні виконавчого напису
нотаріус повинен перевірити, чи подано
на обґрунтування стягнення документи,
зазначені у Переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів.

Відповідно до п.1 Переліку
документів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29
червня 1999 року №1172, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів, для
одержання виконавчого напису
подаються: а) оригінал нотаріально
посвідченої угоди,що передбачає сплату
грошових сум, передачу або повернення
майна, а також право звернення
стягнення на заставлене майно; б)
документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов»язання.

Відтак, вказаними положеннями
законодавства установлено, що нотаріус
при вчиненні виконавчого напису про
звернення стягнення на предмет іпотеки
перевіряє наявність документів з
урахуванням положень Переліку, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку, а не
встановлює права та обов»язки
учасників правовідносин.

Матеріалами справи
підтверджено, що кредитор (банк) надав
нотаріусу на підтвердження
безспірності заборгованості за
кредитним договором і звернення
стягнення на предмет іпотеки всі
документи, що підтверджують надіслання
боржнику попередження і безспірність
заборгованості, а також відповідний
розрахунок.

Доводи апеляційної скарги про
те, що заборгованість не була
безспірною оскільки нотаріусу не
надано первинних бухгалтерських
документів не ґрунтуються на вище
викладених вимогах, якими керується
нотаріус при вчиненні виконавчого
напису. У той же час такі доводи, що сума
заборгованості за виконавчим написом є
спірною, не підтверджені ОСОБА_3
відомостями щодо здійснення ним
платежів на виконання кредитного
правовідношення.

Доводи апеляційної скарги в
частині подвійного стягнення
заборгованості, а саме за ухваленим
раніше судовим рішенням та виконавчим
написом нотаріуса є помилковими з
огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів
справи, рішенням Апеляційного суду
Дніпровської області від 11 червня 2012
року з урахуванням рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 листопада 2012 року, яким
рішення суду апеляційної інстанції
змінено в частині розподілу судових
витрат, з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Сведбанк» вирішено стягнути
заборгованість за кредитним договором
в сумі 124263,93 грн., з яких 110259,16 грн. -
заборгованість за кредитним договором,
12739,34 грн. - відсотки за користування
кредитом, 1265,42 грн. пеня.

На виконання рішення
Апеляційного суду Дніпровської
області від 11 червня 2012 року 26 липня 2012
року видано виконавчий лист, за яким 05
липня 2013 року відкрито виконавче
провадження.

Оспорюваний виконавчий напис вчинено
на суму заборгованості у розмірі:
заборгованості по основній сумі
кредиту - 110491,40 грн.; заборгованості за
відсотками за користування кредитом -
26917,06 грн.; нарахованої пені - 23909,22 грн.;
суми плати, що сплачена ТОВ «Фінансова
компанія «Вектор Плюс» за вчинення
виконавчого напису - 4000 грн. Всього
165317,68 грн.

Відповідно до роз»яснень,
викладених у п.17 постанови №5 від 30
березня 2012 пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», зобов'язання
припиняється з підстав, передбачених
договором або законом (частина перша
статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема,
зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.
Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК, оскільки зобов'язання залишається
невиконаним належним чином відповідно
до вимог статей 526, 599 ЦК. Наявність
виконавчого напису нотаріуса,
вчиненого за невиконання кредитного
договору, за відсутності реального
виконання боржником свого
зобов'язання, не свідчить про
припинення договірних правовідносин
сторін й не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання ним
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання процентів
за користування кредитом і пені,
передбачених договором за несвоєчасну
сплату кредиту.У разі звернення
кредитодавця до суду після вчинення
виконавчого напису про звернення
стягнення на предмет іпотеки з вимогою
про стягнення кредитної
заборгованості суд має з'ясувати
питання про виконання виконавчого
напису і з урахуванням цього вирішити
спір на підставі чинного законодавства
та умов кредитного договору.

У аналогічний спосіб
вирішується питання, якщо виконавчий
напис вчинено після ухвалення судового
рішення про стягнення кредитної
заборгованості.

Матеріали справи не містять
даних про виконання ОСОБА_3 рішення
Апеляційного суду Дніпровської
області від 11 червня 2012 року, зокрема
часткове, припинення кредитного та
забезпечувального правовідношення. З
огляду на наведене, є безпідставними
доводи апеляційної скарги щодо
подвійного стягнення.

Відшкодування витрат за
вчинення нотаріусом виконавчого
напису ґрунтується на п.9.5 Іпотечного
договору від 16 вересня 2008 року, згідно
умов якого у разі невиконання
іпротекодавцем умов основного
зобов»язання та звернення стягнення на
предмет іпотеки, іпотекодавець
зобов»язаний відшкодувати
іпотекодержателю в повному обсязі всі
витрати, пов»язані із зверненням
стягнення на предмет іпотеки, у тому
числі з вчиненням виконавчого напису,
його реалізацією та вартість послуг
незалежного експерта-суб»єкта
оціночної діяльності.

Доводів на спростування висновків суду
в частині правонаступництва між ПАТ
«Сведбанк» та ТОВ «Фінансова компанія
«Вектор Плюс» апеляційна скарга не
містить.

Порушень норм процесуального
права, які давали б підстави для
скасування рішення суду першої
інстанції, колегією суддів не
установлено.

Відповідно до ст.. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишення без
змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 305, 307, 308, 314, 316, 317,319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Подільського районного суду
м.Києва від 11 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя
Н.В.Поліщук

Судді
І.М. Білич

Є.В. Болотов