РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

07.10.2014 р. Франківський районний суд
м.Львова в складі:

головуючого-судді
Мартинишин М.О.

при секретарі
Кметь Г.М.

розглянувши у судовому засіданні
м.Львові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до приватного нотаріуса
Пустомитівського районного
нотаріального округу Львівської
області ОСОБА_2

про визнання права власності в порядку
спадкування, -

встановив:

позивач звернувся в суд із позовом в
якому просить поновити строк на
прийняття спадщини та визнати за нею
право власності в порядку спадкування
на нежитлове приміщення площею 36,8 кв.м.,
яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Свої вимоги мотивують тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік
ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась
спадщина на майно. 03.10.2012 року вона
прийняла спадщину та отримала
свідоцтво про право на спадщину за
законом. Однак, у зазначеному свідоцтві
про право на спадщину за законом не
вказано нежитлове приміщення площею 36,8
кв.м., яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 придбане її чоловіком
відповідно до договору купівлі-продажу
нежитлових приміщень від 09.07.2004 року. На
сьогодніший день вона вказане
приміщення не успадкувала та з
поважних причин пропустила строк на
прийняття спадщини, а заведена
спадкова справа у нотаріуса закрита.
Тому вважає, що її право та інтереси
порушені як спадкоємця, а тому вона
змушена звертається до суд за захистом
такого. Просить позов задоволити.

В судовому засіданні представник
позивачки позовні вимоги підтримала,
надала суду пояснення, аналогічні
викладеним в позовній заяві. Просить
позов задоволити

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про причини своєї неявки суд
не повідомив, хоча належним чином був
повідомлений про день, час та місце
слухання справи, на підставі ст.ст.169,224
ЦПК України суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи
доказів(постановляє заочне рішення),
проти якого і не заперечила
представник позивачки.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи
та всі фактичні обставини справи, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку, що позов
підставний та підлягає до задоволення
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду
може звернутись кожна особа за
захистом своїх порушених прав, а також
інтересах інших осіб у випадках
встановлених законом.

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених цим кодексом. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер ОСОБА_3 - чоловік позивачки, після
смерті якого відкрилась спадщина на
майно. 03.10.2012 року позивачка прийняла
спадщину та отримала свідоцтво про
право на спадщину за законом від 03.10.2012ь
року. Однак, у зазначеному свідоцтві
про право на спадщину за законом не
вказано нежитлове приміщення площею 36,8
кв.м., яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 придбане померлим відповідно
до договору купівлі-продажу нежитлових
приміщень від 09.07.2004 року(а.с.5-6).

Згідно ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. До складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом з спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 вказаного кодексу,
він не заявив про відмову від неї.

Нежитлове приміщення площею 36,8 кв.м.,
яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
позивачкою не успадковане, а заведена
спадкова справа у приватного нотаріуса
Пустомитівського районного
нотаріального округу Львівської
області ОСОБА_2 закрита, а тому
позивачки право та інтереси порушені
як спадкоємця, а тому звернулась до
суду за захистом.

Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність
свідоцтва про право на спадщину не
позбавляє спадкоємця права на
спадщину.

У відповідності до положень ст.ст.316, 321
ЦК України правом власності є право
особи на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб. Право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із п.2 постанови Пленуму
Верховного суду України від 22 грудня 1995
року № 20 «Про судову практику у справах
за позовами про захист права приватної
власності» судовий захист права
приватної власності громадян може,
зокрема, здійснюватися шляхом розгляду
справ за позовами про визнання права
власності на майно.

Згідно із ст. 1 Першого Протоколу від
20.03.1952р. до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 04.11.1950 р.
кожна фізична або юридична особа має
право мирно володіти своїм майном.
Ніхто не може бути позбавлений своєї
власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права.

В свою чергу положення статті 13
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 04.11.1950 р.
передбачають, що кожен, чиї права та
свободи, визнані в цій Конвенції, було
порушено, має право на ефективний засіб
юридичного захисту в національному
органі, навіть якщо таке порушення було
вчинене особами, які здійснювали свої
офіційні повноваження.

Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України
способами захисту цивільного права та
інтересів є визнання права, припинення
дії, яка порушували право. Суд може
захистити цивільне право і інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 як
спадкоємець за законом наділена всіма
правами та обов'язками, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і фактично прийняла спадщину
чоловіка ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року та вступила у володіння та
управління вищевказаним майном,
оскільки на час відкриття спадщини
постійно проживала разом із
спадкодавцем.

За таких обставин, оцінюючи докази в їх
сукупності, а також виходячи з засад
розумності, виваженості та
справедливості, суд вважає, що
поновлення позивачці строку на
прийняття спадщини та визнати за нею
право власності в порядку спадкування
на нежитлове приміщення площею 36,8 кв.м.,
яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є
єдиним можливим способом захисту
порушених прав позивачки, а тому позов
підставний, слід його задовольнити.

Керуючись статтями 3, 4, 8, 10, 11, 15, 30, 60, 169,
209, 212-215, 224-225,218 Цивільного
процесуального кодексу України,
статтями 4, 15, 16, 321, 328, 383, 392, 1216-1218, 1223, 1258,
1261, 1268 -1270, 1272, 1296 Цивільного кодексу
України, суд,- -

вирішив:

позов задовольнити

Поновити ОСОБА_1 строк на прийняття
спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування на нежитлове
приміщення площею 36,8 кв.м., яке
знаходиться АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте
Франківським районним судом м. Львова,
за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Мартинишин М.О.