АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/3720/2014
інстанції: Іванищук А.А.
Доповідач: Капітан І.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року грудня місяця 10 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Капітан
І.А.Суддів:Колісниченка А.Г. Радченка
С.В.При секретарі: З участю
адвоката:Грицак А.М. ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення Дніпровського
районного суду м. Херсона від 12
листопада 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1, укладеного 14 червня 2010 року
між продавцем ОСОБА_7 та покупцями
ОСОБА_8, ОСОБА_9

В обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_6 посилалась на те, що вона є
власником земельної ділянки площею
0,0464га за адресою АДРЕСА_1 на підставі
державного акту. У провадженні
Дніпровського районного суду м.
Херсона перебуває цивільна справа за
позовом ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Антонівської
селищної ради, треті особи - ОСОБА_6 та
Управління Держземагенства у м.
Херсоні про визнання недійсним рішення
сесії Антонівської селищної ради №585
від 25 травня 2009 року в частині передачі
земельної ділянки площею 0,0464га по
АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_6 та його
скасування.

Оскільки в порушення ч.2 ст.377ЦК України
в договорі купівлі-продажу від 14 червня
2010 року не зазначено розмір та
кадастровий номер земельної ділянки,
що є істотним порушенням вимог закону,
а про існування даного договору вона
дізналась тільки у травні 2014 року з
моменту отримання копії позовної заяви
ОСОБА_8 та ОСОБА_9, подачею якої
порушуються її права, ОСОБА_6 просила
суд визнати недійсним вищезазначений
договір купівлі-продажу.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 12 листопада 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
її позовні вимоги задовольнити.

Письмових заперечень на скаргу до
апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, які з'явились в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що про
порушення свого права ОСОБА_6
довідалася або могла довідатись 13
квітня 2010 року, з позовом до суду про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 14 червня 2010 року
вона звернулась у травні 2014 року з
пропуском строку позовної давності і
заяв про поновлення пропущеного строку
з посиланням на докази поважності
такого пропуску ОСОБА_6 не подавала.

Проте колегія суддів вважає, що такий
висновок суду не відповідає обставинам
справи, що відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК
України є підставою для скасування
рішення і ухвалення по справі нового
рішення.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що рішенням Антонівської
селищної ради м.Херсона від 25.05.2009р. №585
передано земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель і споруд (присадибні ділянки),
площею 0,0464га по АДРЕСА_1 у власність
ОСОБА_10 (а.с.43).

Позивачу на праві власності, на
підставі рішення Антонівської
селищної ради від 25.05.2009р. №585 належить
земельна ділянка площею 0,0464га, що
розташована по АДРЕСА_1, цільове
призначення якої для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, що
підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ №644446, виданого 13.08.2009р.
Антонівською селищною радою,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право власності на
землю за №1АА71300194 (а.с.8).

14.06.2010р. між відповідачами по справі
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, неповнолітнім ОСОБА_9
було укладено договір купівлі-продажу
житлового будинку, посвідчений
приватним нотаріусом Херсонського
міського нотаріального округу ОСОБА_11,
реєстр.№1424, відповідно умов якого
ОСОБА_8 та неповнолітній ОСОБА_9
придбали житловий будинок АДРЕСА_1.
Зазначений договір купівлі-продажу
зареєстровано в електронному Реєстрі
прав власності на нерухоме майно
21.06.2010р. (а.с.5).

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 10.11.2009р. задоволено позов
ОСОБА_12 до ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_6, Херсонського
державного бюро технічної
інвентаризації, третя особа - приватний
нотаріус ОСОБА_17 про визнання права
власності, визнано за ОСОБА_12 право
приватної власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_18,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1., зобов'язано
Херсонське державне бюро технічної
інвентаризації зареєструвати право
приватної власності в порядку
спадкування за законом на житловий
будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_12, витребувано
належний ОСОБА_12 будинок АДРЕСА_1 від
ОСОБА_6, зобов'язано останню повернути
ОСОБА_12 належний йому будинок АДРЕСА_1;
в задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_10 до ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, Херсонського
державного бюро технічної
інвентаризації про визнання
добросовісним набувачем відмовлено за
необґрунтованістю (а.с.44-45).

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської
області від 13.04.2010р. рішення
Дніпровського районного суду від 10.11.2009
р. залишено без змін (а.с.46-47).

З позовом про визнання недійсним
договору купівлі-продажу житлового
будинку від 14 червня 2010 року ОСОБА_6
звернулась до суду 14 травня 2014 року (а.с.
3-4). При цьому ОСОБА_6 посилалась на те,
що про існування даного договору вона
дізналась з тексту позовної заяви
ОСОБА_8, ОСОБА_9, копію якої отримала у
травні 2014 року (а.с. 6-7), а тому строк
звернення до суду за захистом своїх
порушених прав нею не пропущений.

Також ОСОБА_6 у своїй позовній заяві
зазначила, що подання ОСОБА_8 та ОСОБА_9
позову до Антонівської селищної ради
про визнання недійсним рішення про
передачу їй у власність земельної
ділянки з підстав набуття ними права
власності на житловий будинок, що
знаходиться на її земельній ділянці
згідно договору купівлі-продажу від 14
червня 2010 року, зачіпає її інтереси і є
підставою для визнання договору
недійсним /а.с. 3-4/.

Інших доказів на підтвердження
порушення своїх законних прав як
власника земельної ділянки, а також -
дійсності такого порушення ОСОБА_6 суду
не надала.

Під час розгляду справи представником
відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подано
заяву про застосування строків
позовної давності (а.с. 66-67).

Відповідно до ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Відповідно до ч. І ст.216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009 року
№14 «Про судове рішення у цивільній
справі», встановивши, що строк для
звернення з позовом пропущено без
поважної причини, суд зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення рішення, крім випадків, коли
позов не доведено, що є самостійною
підставою для цього.

Згідно ч.2 ст.377 ЦК України (в редакції
Закону від 5 листопада 2009 року, який
набрав чинності 10 грудня 2009 року)
розмір та кадастровий номер земельної
ділянки, право на яку переходить у
зв'язку з переходом права власності на
житловий будинок, будівлю або споруду,
є істотними умовами договору, який
передбачає набуття права власності на
ці об'єкти (крім багатоквартирних
будинків).

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.5
постанови Пленуму Верховного Суду
України №9 від 06 листопада 2009 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» відповідно до статей 215 та
216 ЦК України вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним та
про застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін правочину,
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

Оскільки про існування договору
купівлі-продажу житлового будинку,
укладеного 14 червня 2010 року, ОСОБА_6 не
знала і не могла знати з моменту
постановлення ухвали Апеляційного
суду Херсонської області від 13 квітня
2010 року, колегія суддів вважає, що строк
звернення з позовною заявою про
визнання оспорюваного договору
недійсним ОСОБА_6 не пропущено, т.я. про
укладення цього договору вона
дізналась з позовної заяви, копію якої
їй було вручено в період з березня по
травень місяці 2014 року (а.с. 6-7).

Проте колегія суддів вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_6 не підлягають
задоволенню, оскільки відсутність у
договорі купівлі-продажу житлового
будинку, укладеному 14 червня 2010 року,
істотних умов щодо розміру та
кадастрового номеру земельної ділянки,
право на яку переходить у зв'язку з
переходом права власності на житловий
будинок, не може бути підставою для
визнання спірного договору недійсним.
Крім того, відповідно до статті 3 ЦПК
України та статті 15 ЦК України у
порядку цивільного судочинства
підлягає захисту саме порушене право, а
під час розгляду справи ОСОБА_6 не
надала належних і допустимих доказів
на підтвердження, в чому саме полягає
порушення її законних прав власника
земельної ділянки укладенням
оспорюваного договору при відсутності
в ньому зазначених істотних умов.

За таких обставин рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням по
справі нового рішення про відмову
ОСОБА_6 у задоволенні її позовних вимог
за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.15,203,215,216,256,257,261,377,628,638 ЦК
України, ст.ст. 303,307,309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 12 листопада 2014 року
скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6
відмовити за необґрунтованістю.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді