Справа № 462/8570/13
Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 22-ц/783/5466/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: представника ПАТ «Універсал
Банк»-

Бучківського С.В.,представника ОСОБА_3-

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційними скаргами Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4
на рішення Залізничного районного суду
м.Львова від 23 червня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство
«Універсал Банк» звернулось з позовом
до ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки в рахунок погашення
заборгованості ТзОВ «Ламінарія» за
кредитним договором № 10/60К-07 від 15.06.2007
року у сумі 110 104,89 грн., а саме на 43/100
частини нежитлових приміщень у будинку
АДРЕСА_1, загальною площею 74,7 кв.м.,
шляхом проведення прилюдних торгів за
початковою ціною на рівні не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності на стадії оцінки
майна під час проведення виконавчих
дій.

ОСОБА_3 звернулася із зустрічним
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк про
визнання припиненим договору поруки
від 15.06.2007 року за № 10/60К-07, укладеного
між ВАТ «Банк Універсальний» та нею та
договору іпотеки від 15.06.2006 року між
тими ж сторонами, зареєстрованого
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
за № 4227, а також зобов'язання
приватного нотаріуса Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
вилучити з Державного реєстру іпотек
запис про обтяження іпотекою
нежитлового приміщення за № 5146052 та із
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна запис про
заборону відчуження нежитлових
приміщень № 5145852.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 23 червня 2014 року у
первісному позові Публічного
акціонерного товариства "Універсал
Банк" до ОСОБА_3 про звернення стягнення
на предмет іпотеки відмовлено за
безпідставністю позовних вимог.
Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено
частково, визнано припиненим договір
поруки від 15.06.2007 року за № 10/60К-07,
укладений між ВАТ «Банк Універсальний»
та ОСОБА_3, визнано припиненим договір
іпотеки від 15.06.2006 року, укладений між
ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_3,
зареєстрований приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 за № 4227. В решті позовних
вимог відмовлено за безпідставністю.
Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржили Публічне
акціонерне товариство «Універсал
Банк» та представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі Публічне
акціонерне товариство «Універсал
Банк» посилається на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, при неповно з'ясованих
обставинах справи. Вказує. що
відповідно до ст. 11 Закону України "Про
іпотеку", майновий поручитель несе
відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов'язання
виключно в межах вартості предмета
іпотеки. У разі задоволення вимог
іпотекодержателя за рахунок предмета
іпотеки майновий поручитель набуває
права кредитора за основним
зобов'язанням. Крім цього, згідно з п. 23
Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин", при
вирішенні спорів за участю майнових
поручителів суди мають виходити з того,
що відповідно до ст.11 Закону України
"Про заставу", ст.ст.1, 11 Закону України
"Про іпотеку" майновий поручитель є
заставодавцем або іпотекодавцем.
Відповідно до ст. 546 ЦК України застава
(іпотека) та порука є різними видами
забезпечення, тому норми, що регулюють
поруку не застосовуються до
правовідносин кредитора з майновим
поручителем, оскільки він відповідає
перед заставо/іпотекодержателем за
виконання боржником основного
зобов'язання винятково в межах
вартості предмета застави/іпотеки. У
зв'язку із цим солідарна
відповідальність боржника та
майнового поручителя нормами ЦК
України не передбачена, а тому, ПАТ
"Універсал Банк" має право звернутись
до суду з позовом до відповідача про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом його продажу на прилюдних
торгах у межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України "Про виконавче провадження" для
задоволення вимог, що виникли з
кредитного договору в повному обсязі.
Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити.

В апеляційні скарзі представник ОСОБА_3
- ОСОБА_4 вказує, що п. 71 Постанови
Кабінету Міністрів України від 17.10.2013
року "Про порядок державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень і
Порядок надання інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно" передбачено, що
Державна реєстрація припинення
обтяження нерухомого майна іпотекою
проводиться нотаріусом одночасно із
знаттям ним заборони, накладеної під
час посвідчення договору іпотеки", Крім
цього, відповідно до абз.4 п.5 Закону
України "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
вдосконалення та спрощення процедури
державної реєстрації земельних
ділянок та речових прав на нерухоме
майно", нотаріус як спеціальний суб'єкт,
на якого покладаються функції
державного реєстратора прав на
нерухоме майно відповідно до Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", починаючи з 01.01.2013 року має
доступ до Реєстру прав власності на
нерухоме майно, Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, Державного реєстру іпотек і
використовує під час проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень
реєстраційні дані зазначених
реєстрів". Разом з тим, у розділі II
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України визначено, що дії
приватного нотаріуса із накладення
заборони відчуження нерухомого майна у
Єдиний реєстр заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна є діями з
державної реєстрації відповідних
відомостей, оскільки дії нотаріуса з
внесення заборони відчуження на
нерухоме майно провадяться нотаріусом
як спеціальним суб'єктом, якому держава
делегувала функції державної
реєстрації. Просить рішення суду в
частині відмови в зобов'язанні
приватного нотаріуса Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
вилучити з Державного реєстру іпотек
запис про обтяження іпотекою
нежитлового приміщення за № 5146052 та із
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна запис про
заборону відчуження нежитлових
приміщень № 5145852 скасувати та ухвалити
в цій частині нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ПАТ «Універсал Банк»
Бучківського С.В. на підтримання
доводів апеляційної скарги банку та
заперечення щодо задоволення
апеляційної скарги представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, пояснення
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на
підтримання доводів поданої нею
апеляційної скарги та заперечення щодо
задоволення апеляційної скарги ПАТ
«Універсал Банк», дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг та вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів не вбачає
підстав для їх задоволення, виходячи із
наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає
зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їхнє
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Частина 3 ст. 6 ЦК України передбачає, що
сторони в договорі можуть відступити
від положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд. Сторони в
договорі не можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства, якщо в цих актах прямо
вказано про це, а також у разі, якщо
обов'язковість для сторін положень
актів цивільного законодавства
випливає з їх змісту або із суті
відносин між сторонами.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України
передбачено, що право застави
припиняється у разі припинення
зобов'язання, забезпеченого заставою.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України).

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 609 ЦК України
зобов'язання припиняється ліквідацією
юридичної особи (боржника або
кредитора), крім випадків, коли законом
або іншими нормативно-правовими актами
виконання зобов'язання ліквідованої
юридичної особи покладається на іншу
юридичну особу, зокрема за
зобов'язаннями про відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю.

Частиною 5 ст. 3 Закону України "Про
іпотеку" передбачено, що іпотека має
похідний характер від основного
зобов'язання і є дійсною до припинення
основного зобов'язання або до
закінчення строку дії іпотечного
договору. Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону
України "Про іпотеку" іпотека
припиняється у разі припинення
основного зобов'язання або закінчення
строку дії іпотечного договору.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 15.06.2007 року між ВАТ
«Універсал Банк», правонаступником
якого є ПАТ «Універсал Банк» та ТзОВ
«Ламінарія» було укладено кредитний
договір № 10/60К-07, згідно якого банк
здійснює фінансування господарської
діяльності ТзОВ «Ламінарія» шляхом
кредитування. В подальшому 15.02.2008 року
та 25.01.2010 року, між сторонами було
укладено додаткові угоди що стосуються
умов договору.

На забезпечення виконання зобов'язань
ТзОВ «Ламінарія» за кредитним
договором № 10/60К-07 від 15.06.2007 року, 15.06.2007
р. між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3
було укладено договір поруки за №
10/60К-07 , відповідно до умов якого ОСОБА_3
зобов'язалась відповідати за своєчасне
виконання зобов'язань ТзОВ
«Ламінарія», що випливають з вказаного
кредитного договору; в цей же день між
цими ж сторонами було укладено договір
іпотеки, зареєстрований приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 за № 4227, за
умовами якого іпотекодавець-майновий
поручитель, яким є ОСОБА_3, передає в
іпотеку іпотекодержателю в якості
забезпечення виконання зобов'язання
позичальника за кредитним договором,
43/100 ідеальних частини нежитлових
приміщень, що знаходяться за адресою
АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволенні первинного
позову ПАТ «Універсал Банк» та
задовольняючи частково зустрічний
позов, суд першої інстанції,
застосовуючи ст. 17 Закону України «Про
іпотеку» та ч.1 ст. 609 ЦК України,
враховуючи однорідну природу поруки та
іпотеки, як засобів забезпечення
виконання зобов»язань, а також той
факт, що порука і іпотека (застава)
припиняються у разі припинення
основного зобов»язання, прийшов до
висновку, що договір іпотеки та договір
поруки є припиненими у зв»язку з
ліквідацією юридичної особи та
припиненням основного зобов»язання.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду.

Як вбачається з ухвали господарського
суду Львівської області від 23.05.2013 р.
ТзОВ «Ламінарія» ліквідоване, вимоги
ПАТ «Універсал Банк» до ТзОВ
«Ламінарія» на суму 110 104,89 грн. слід
вважати погашеними.

Витягом із Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців підтверджується
припинення діяльності ТзОВ
«Ламінарія» з 05.06.2013 року за судовим
рішенням у зв'язку з визнанням його
банкрутом.

Так, задовольняючи частково зустрічний
позов ОСОБА_3, суд першої інстанції,
зважаючи на припинення юридичної особи
- ТзОВ «Ламінарія», у зв»язку з
визнанням його банкрутом, вірно
виходив з того, що ТзОВ «Ламінарія»
ліквідоване, кредитний договір № 10/60К-07
від 15.06.2007 р., відповідно до ч. 1 ст. 609 ЦК
України, є припиненим, що є підставою
для одночасного припинення договору
поруки та іпотеки, як похідних від
нього, а тому безпідставними є позовні
вимоги ПАТ «Універсал Банк» про
звернення стягнення на предмет іпотеки
для погашення заборгованості за
кредитним договором.

Крім того, виходячи з однорідної
юридичної природи поруки та застави, як
засобів забезпечення виконання
зобов'язань, а також того факту, що як
порука, так і застава припиняються у
разі припинення основного зобов'язання
відповідно до ч. 1 ст. 559, ч. 1 ст. 575, п. 1 ч. 1
ст. 593, ч. 1 ст. 609 ЦК України, ч. 1 ст. 17
Закону України "Про іпотеку", суд
прийшов до правильного висновку, що у
разі ліквідації боржника - сторони
основного зобов'язання у зв'язку з
визнанням її банкрутом, основне
зобов'язання (кредитний договір)
припиняється, що є підставою для
припинення іпотеки, як виду застави, а
також підставою для припинення поруки.
При цьому, ураховуючи імперативний
характер вказаних норм, зазначення в
договорі застави інших умов, за яких
право застави у разі припинення
основного зобов'язання залишається
дійсним, слід вважати нікчемним.

Відтак, доводи ПАТ «Універсал Банк» про
те, що він має право на звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
його продажу на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України "Про виконавче провадження" для
задоволення вимог, що виникли з
кредитного договору, є безпідставними
та спростовуються вищенаведеним.

Доводів представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
зазначені в апеляційній скарзі на
рішення суду в частині відмови у
задоволенні позову про зобов'язання
приватного нотаріуса Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
вилучити з Державного реєстру іпотек
запис про обтяження іпотекою
нежитлового приміщення за № 5146052 та із
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна запис про
заборону відчуження нежитлових
приміщень № 5145852, колегія суддів вважає
безпідставними, необгрунтованми,
такими що не спростовують висновок
суду про відмову у їх задоволенні з
огляду на наступне.

Відповідно до п. 5.1 Глави 15 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженому Наказом
Міністерства юстиції № 296/5 від 22.02.2012
року та зареєстрованому в Міністерстві
юстиції України 22.07.2012 року за № 282/20595
заборона відчуження майна знімається
нотаріусом, який накладав заборону при
одержанні повідомлення про припинення
(розірвання, визнання недійсним)
договору застави (іпотеки).

З матеріалів справи вбачається, 04.02.2014
р. ОСОБА_3 звернулася до приватного
нотаріуса Львівського міського
нотаріального округу про вилучення з
Державного реєстру іпотек запис про
обтяження іпотекою нежитлового
приміщення за № 5146052 та із Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна запис про заборону
відчуження нежитлових приміщень №
5145852.

Тобто, звернення до нотаріуса
передувало зверненню до суду з позовом
про визнання припиненими договору
поруки та договору іпотеки, укладених
між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3,
таке було подано нотаріусу за
відсутності рішення суду, яке набрало
законної сили, про визнання
припиненими договору поруки,
укладеного 15.06.2007 р. між ПАТ «Універсал
Банк», ТзОВ «Ламінарія» та ОСОБА_3, та
договору іпотеки, укладеного 15.06.2007 р.
між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3
Звернення до суду із зазначеними
позовними вимогами передувало також і
відповіді приватного нотаріуса
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 від 07.03.2014 р.

Враховуючи відсутність такого рішення,
а також відсутність повідомлення ПАТ
«Універсал Банк» про погашення
заборгованості за кредитним договором,
висновок суду про безпідставність
позовних вимог ОСОБА_3 про зобов»язання
приватного нотаріуса Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
вилучити з Державного реєстру іпотек
запис за № 5146052 про обтяження іпотекою
нежитлового приміщення, а саме, 43/100
частин ідеальних частин нежитлових
приміщень площею 32.2 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та із
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна запис № 5145852
про заборону відчуження цих же
нежитлових приміщень, є вірним.

Доводи апеляційних скарг не
спростовують вірних висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та
всебічно з»ясував обставини справи,
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального та процесуального
закону, а тому колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування оскаржуваного
рішення суду.

Керуючись ст. ст.303, п. 1 ч.1 ст.307, ст.ст.308,
313, 314, 315,317,319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 -
відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 23 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ухвалою
апеляційного суду законної сили.

Головуючий:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.