АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції:
УХВАЛА

04 листопада 2014 року суддя судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва Слободянюк
С.В., вирішуючи питання про прийняття
заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу, ОСОБА_6,
Державної податкової інспекції
Солом'янського району м. Києва
Міністерства доходів і зборів України,
третя особа ВГІРФО Солом'янського РУГУ
МВС України, про визнання договору
дарування недійсним, -

В С Т А Н
О В И В:

В провадженні Апеляційного суду м.
Києва перебуває справа за апеляційною
скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах
ОСОБА_3, на рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 03 червня 2014
року та апеляційною скарго ОСОБА_2, який
діє в своїх інтересах, на ухвалу
Солом'янського районного суду м. Києва
від 28 серпня 2014 року за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, ОСОБА_5 приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу, ОСОБА_6, Державної податкової
інспекції Солом'янського району м.
Києва Міністерства доходів і зборів
України, третя особа ВГІРФО
Солом'янського РУГУ МВС України, про
визнання договору дарування недійсним.

03 листопада 2014 року ОСОБА_2 подав заяву
про забезпечення позову, шляхом
накладення арешту на спадкове майно
передане за заповітом, а саме: квартиру
АДРЕСА_1, яка зареєстрована за
відповідачкою у справі ОСОБА_4; його
особистого майна та майна переданого
за заповітом, яке знаходиться в
квартирі АДРЕСА_1 у відповідності з
Актом опису й арешту майна складеним
державним виконавцем з постановою
печаток державного виконавця на дверях
і вікнах. Крім того ставить питання про
заборону вселення у квартиру АДРЕСА_1
ОСОБА_4, ОСОБА_6; заборонити вчиняти дії:
здійснювати крадіжку з квартири
АДРЕСА_1 його особистого майна, яке
передано йому особисто та його синові
ОСОБА_3 за заповітом; заборонити
вчиняти дії: здійснювати відчуження
будь-якого яким способом квартири
АДРЕСА_1, майна, яке знаходиться в
спірній квартирі; видати йому особисті
речі у присутності Державної
виконавчої служби.

Заявник зазначає, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 301 ЦПК України
суддя-доповідач за клопотанням осіб,
які беруть участь у справі, вирішує
питання щодо вжиття заходів
забезпечення позову.

Відповідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві
про забезпечення позову повинно бути
зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов; 2) вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; 3) інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.

Згідно ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Інститут забезпечення позову являє
собою сукупність встановлених законом
заходів, що вживаються судом за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, якщо у них існують побоювання,
що виконання ухваленого у справі
рішення виявиться у майбутньому
утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів
забезпечення позову є достатньо
обґрунтоване припущення, що невжиття
таких заходів може утруднити або
унеможливити виконання рішення по суті
позовних вимог

Заява про забезпечення позову
обґрунтована припущеннями апелянта,
про те, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про
забезпечення позову суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням
такого: розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову; забезпечення
збалансованості інтересів сторін, а
також інших учасників судового
процесу; наявності зв'язку між
конкретним заходом забезпечення
позову і предметом позовної вимоги,
зокрема, чи спроможний такий захід
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову; імовірності утруднення
виконання або невиконання рішення суду
в разі невжиття таких заходів;
запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не учасниками даного судового
процесу.

Адекватність заходу забезпечення
позову, що застосовується судом,
визначається його відповідністю
вимогам, на забезпечення яких він
вживається. Оцінка такої відповідності
здійснюється судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення права
(інтересу), про захист яких просить
заявник, та інтересів сторін та інших
учасників судового процесу.

ОСОБА_2, не навів жодних доводів та
обставин, які б свідчили про те, що
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду.

З огляду на вищезазначене, суд не
вбачає підстав для задоволення заяви
ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на спадкове майно
передане за заповітом, а саме: квартиру
АДРЕСА_1, яка зареєстрована за
відповідачкою у справі ОСОБА_4; його
особистого майна та майна переданого
за заповітом, яке знаходиться в
квартирі АДРЕСА_1 у відповідності з
Актом опису й арешту майна складеним
державним виконавцем з постановою
печаток державного виконавця на дверях
і вікнах.; заборону вселення у квартиру
АДРЕСА_1 ОСОБА_4, ОСОБА_6; заборону
вчиняти дії: здійснювати крадіжку з
квартири АДРЕСА_1 його особистого
майна, яке передано йому особисто та
його синові ОСОБА_3 за заповітом;
заборону вчиняти дії: здійснювати
відчуження будь-якого яким способом
квартири АДРЕСА_1, майна, яке
знаходиться в спірній квартирі; видати
йому особисті речі у присутності
Державної виконавчої служби.

На підставі ст. 7 Закону України «Про
судовий збір» у зв'язку з поверненням
заяви, сплачена заявником сума
судового збору підлягає поверненню.

Керуючись 151, 301ЦПК України, суддя , -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_2 у задоволені заяви
про забезпечення позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу, ОСОБА_6, Державної податкової
інспекції Солом'янського району м.
Києва Міністерства доходів і зборів
України, третя особа ВГІРФО
Солом'янського РУГУ МВС України, про
визнання договору дарування недійсним.

Зобов'язати УДКС у Солом'янському
районі м. Києва повернути ОСОБА_2
грошові кошти в розмірі 121 грн. 80 коп.,
сплачені ним як судовий збір за подання
заяви, відповідно до квитанції № 55 від
03.11.2014 2014 року, Банк платника ГУ
Ощадбанку по м. Києву та області ТВБВ
10026/015 РМ-1507 на розрахунковий рахунок
№0010; отримувач коштів: УДКС
Солом'янського району м. Києва, код
38050812, банк отримувача: ГУ ДКСУ у м.
Києві; МФО 820019.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не підлягає

Суддя: