Справа № 1328/7725/12
Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/6662/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської
області у складі: головуючого - судді:
Берези В.І., суддів: Бойко С.М.,
Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря
судового засідання: Брикайло М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Шевченківського районного
суду м.Львова від 10 вересня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОКП ЛОР
«БТІ та ЕО», ОСОБА_3, треті особи -
Шевченківська районна адміністрація
Львівської міськї ради, Львівська
міська рада, Третя Львівська
держнотконтора, Відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби ЛМУЮ про
визнання дій незаконними, скасування
записів, визнання недійсною
довідки-характеристики, свідоцтва про
право власності, свідоцтва про право
на спадщину, визнання самочинним
будівництвом, знесення самочинного
будівництва, за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»
про визнання дій протиправними,
визнання прибудови самочинним
будівництвом, зобов`язаня до
вчинення дій,-

в
с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням в задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОКП ЛОР "БТІ та ЕО",
ОСОБА_3, треті особи Шевченківська
райадміністрація Львівської міської
ради, Львівська міська рада, Третя
Львівська держнотконтора, Відділ
державної реєстрації та речових прав
на нерухоме майно реєстраційної служби
ЛМУЮ про визнання дій незаконними,
скасування записів, визнання недійсною
довідки-характеристики, свідоцтва про
право власності, свідоцтва про право на
спадщину, визнання самочинним
будівництвом, знесення самочинного
будівництва відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОКП ЛОР"БТІ та ЕО" про
визнання дій протиправними, визнання
прибудови самочинним будівництвом,
зобов'язання до вчинення дій
відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач по
первісному позову ОСОБА_2, просить
оскаржуване рішення в частині
відмови у її позовних вимогах
скасувати та у цій частині ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги, у решті, а саме в
частині відмови у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_3, рішення
залишити без змін.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу,
вказує на незаконність,
необґрунтованість оскаржуваного
рішення. Суд невірно трактує пояснення
представників Львівської міської ради
та Бюро техінвентаризації, спірний
гараж відповідача ОСОБА_3 самовільно
збудовано на земельній ділянці, яка
перебуває у комунальній власності,
після закріплення за суміжними
будинковолодіннями, які належать
сторонам, земельних ділянок, їх межі не
змінювались, будівництво спірного
гаража відбулось без дозвільних
документів, про це пояснював і
представник міської ради. Невірним є
висновок суду про те, що довідка
характеристика, яка оспорюється у
позові, не є правовстановлюючим
документом, така
довідка-характерстика є
правопідтверджуючим документом та
може бути оформлена тільки на об`єкти,
які належним чином зареєстровані.

Видача довідки-характеристики
здійснена в порушення Інструкції про
заповнення такої, оскільки в графі
«самовільно побудованіприміщення» не
зазначено спірний гараж та кімната в
мезоніні, а як підстава внесення цих
самовільно зведених приміщень
значиться посилання на рішення
Виконкому Шевченківської Ради
народних депутатів від 11.06.1985 р. № 258.
Суд невірно посилається на встановлені
подібні обставини справи судовим
рішенням у справі за її позовом про
визнання недійсним свідоцтва про
право власності, виданого ОСОБА_5 у 1985 р.
та ОСОБА_3 у 1996 році в частині спірного
гаража і зобов`язання повернути
земельну ділянку, оскільки рішення
Шевченківського районного суду
м.Львова від 13 жовтня 2010 року не
стосується мотивів і обставин, які
викладені у даній справі. Спір
розглянутої справи стосувався
належності документів на гараж з
мотивів його будівництва на земельній
ділянці позивача, суд невірно вважав
обставини встановленими, а тому у
даному позові суд прийшов до невірного
висновку про безпідставність вимог
визнати спірний гараж самочинним
будівництвом і таким, що знаходиться в
аварійному стані. Про самочинність
гаража та будівництво без відповідних
проектів та дозволів і непридатності
такого до експлуатації підтверджено і
висновком експерта № 012/14, який не взято
судом до уваги. На її позовні вимоги не
поширюється строк позовної давності.
Про неправомірні дії працівників БТІ
їй стало відомо після одержаних
відповідей щодо внесення у
техдокументацію відомостей, в
подальшому ця документація стала
підставою для видачі свідоцтва про
право власності, в т.ч. з включенням і
спірного гаража.

Заслухавши суддю-доповідача,
відповідача ОСОБА_3, її
представника ОСОБА_6, представника
третьої особи - Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради - ОСОБА_7, які апеляційну
скаргу заперечили, розглянувши справу
у відсутності сторони апелянта, яка
належним чином повідомлена про розгляд
справи, однак до суду не з`явилась,
поважності неявки належними
документами не підтвердила, як і у
відсутності представника ОКП ЛОР «БТІ
та ЕО», Львівської МР, які поважних
причин неявки не підтвердили,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про
безпідставність апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено,
що підставою для набуття права
власності позивача ОСОБА_2 на 1 / 2
частину будинковолодіння АДРЕСА_1 став
договір дарування, укладений між її
батьком ОСОБА_8 та нею 29.06.02 р.
Співвласником іншої 1 / 2 частки даного
будинку є ОСОБА_9, права та обов'язки
Дзюби даним спором не порушуються.

Власником сусіднього будинковолодіння
АДРЕСА_2 на підставі свідоцтв про право
на спадщину за законом від 07.08.1985 р.
(1/10 ), 06.03.96 р. (8/10 ) та договору дарування
частини будинковолодіння від 17.05.86 р. (
1/10) є відповідач ОСОБА_10

Як видно з вимог за позовною заявою,
позивач ОСОБА_2 просила визнати
незаконними дії ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»
щодо: вчинення запису у технічній
документації на житловий будинок
АДРЕСА_2 про узаконення гаражу Рішенням
Шевченківської райвиконкому за № 258 от
11.06.1985р.; щодо зняття штампу "самовільно"
в частині самовільно збудованого
ОСОБА_11 гаражу з технічної
документації на будинок АДРЕСА_2;
визнати незаконним з моменту вчинення
і скасувати запис в акті біжучих змін
від 26.06.1984 року що міститься в
інвентаризаційній справі будинку
АДРЕСА_2 (аркуш ін.сп.28) про те, що «При
обследовании домовладения для
оформлення права собственности и
выдачи справки - характеристики для
принятия наследства самовольно
достроен мезонин, гараж узаконено
решением Шевченковського райисполкома
за № 258 от 11.06.1985г.» за підписом інженера
Головатого; визнати незаконним з
моменту вчинення і скасувати запис в
довідці - характеристиці №1760 від 08.07.1985
року в графі «Документи, на основі яких
підтверджується право власності»:
«Свидетельство о праве собственности,
выданное Шевченковским райсоветом
8.07.1985 года на основании решения
Шевченковского рарайисполкома за № 258
от 11.06.1985 года»; визнати протиправними
дії відповідача(БТІ) щодо складання,
виготовлення і видачі Довідки -
характеристики від 08.07.1985 року № 1760 на
житловий будинок АДРЕСА_2 для подання у
Львівську державну нотаріальну
контору для отримання Свідоцтва про
право на спадщину та дії відповідача
щодо складання, виготовлення і видачі
Довідки - характеристики від 16.11.1995 року
на житловий будинок АДРЕСА_2 для
подання у Львівську державну
нотаріальну контору для отримання
Свідоцтва про право на спадщину без
зазначення в них відомостей про
самовільно збудовані ОСОБА_11 гараж та
житлову кімнату у мезоніні житлового
будинку АДРЕСА_2; визнати недійсними з
моменту їх видачі Довідку-
характеристику від 08.07.1985 року № 1760 на
житловий будинок АДРЕСА_2, видану
ОСОБА_5. для подання у Львівську
державну нотаріальну контору для
отримання Свідоцтва про право на
спадщину та Довідку-характеристику від
16.11.1995 р. на житловий будинок АДРЕСА_2,
видану ОСОБА_3 для подання у Львівську
державну нотаріальну контору для
отримання Свідоцтва про право на
спадщину; визнати недійсним Свідоцтво
про право власності, видане ОСОБА_5.
07.08.85 року на 1/2 частку в спільному
майні, державним нотаріусом Третьої
Львівської державної нотаріальної
контори Мельник В.А, в частині
включення у нього самовільно
побудованого цегляного гаража; визнати
недійсним Свідоцтво про право на
спадщину за законом видане ОСОБА_3 06.03.96
року державним нотаріусом Третьої
Львівської державної нотаріальної
контори ОСОБА_14, в частині включення у
спадкове майно, на яке видане це
свідоцтво, цегляного гаража; визнати
комбінований цегляно-металевий гараж
розмірами 4x6 м., збудований ОСОБА_11. що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2
самочинним будівництвом; визнати
комбінований цегляно-металевий гараж
розмірами 4x6 м., самочинно збудований
ОСОБА_11, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2 таким, що знаходиться в
аварійному стані та загрожує безпеці
мешканців АДРЕСА_1: знести самовільно
побудований комбінований
цегляно-металевий гараж розмірами 4х6 м.
що знаходиться в аварійному стані за
адресою: АДРЕСА_2.

Відмовляючи у задоволенні вимог,
які стосуються записів у технічній
документації, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що записи в
інвентаризаційній справі, що вчинялись
працівниками ОКП ЛОР "БТІ та ЕО", та
довідки-характеристики, не є
правочинами чи правовстановлюючими
документами, які можна визнати
недійсними з підстав ЦК України. Крім
того, ОСОБА_2 набула майно на підставі
договору дарування у 2002 році, відтак,
може ставити питання про порушення її
прав власника саме з моменту
виникнення такого.

З висновком суду погоджується і
колегія суддів.

Так, позивач оспорює дії працівників
БТІ та внесені у техдокументацію
документи датовані 1984, 85,86 років, окрім
того оспорює свідоцтво про право
власності видане ОСОБА_11 -батькові
відповідачки датованого 1985 р. а також
свідоцтво про право на спадщину за
законом видане ОСОБА_3 у 1996 році. З
огляду на те, що така, позивач, стала
власником частини суміжного
домоволодіння відповідно до договору
дарування від свого батька ОСОБА_8 у 2002
році, зазначені оспорювані як
правовстановлюючі документи, так і
вчинені записи органом БТІ жодних прав
такої на час їх винесення та вчинення
не порушували, оскільки таких прав в
останньої не було.

Крім цього, як видно з матеріалів
справи, Рішенням Шевченківського
райсуду м. Львова від 13.10.10 р., що набрало
законної сили, ОСОБА_2 було відмовлено у
задоволенні позову про визнання
недійсним свідоцтва про право
власності, виданого ОСОБА_5 07.08.85 р., та
ОСОБА_3 від 06.03.96 р. у частині гаража,
зобов'язання повернути самозахоплену
частину земельної ділянки та усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою шляхом демонтажу самовільно
збудованого гаражу та металевої сітки
і відновлення меж між суміжними
земельними ділянками 189 та 191 на
АДРЕСА_1. Рішення набрало законної сили.

Відмовляючи у задоволенні цієї частини
позовних вимог, суд першої інстанції
зазначив про те, що вказаним вище
рішенням суду встановлено, що органом
влади рішення з приводу користування
земельними ділянками біля будинків №
189 та 191 на АДРЕСА_1 не приймалось. Був
встановлений фактичний порядок
користування даними земельними
ділянками станом на 1985 рік, який
залишається і на даний час.

З таким висновком погоджується і
колегія суддів.

Так, статтею 61 ЦПК України
врегульовано, що обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказується при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Доводи
апелянта про те, що встановлені
рішенням суду від 13.10.10 р. обставини не
стосуються даного спору, не
відповідають дійсності, оскільки у
розглянутій справі були досліджені
обставини, які стосуються саме
спірного гаража.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути позбавлений цього права або
обмежений у його здійсненні.

Як видно з матеріалів справи, як
позивач ОСОБА_2, так і відповідач
ОСОБА_3, є власниками нерухомого майна,
якого не можуть бути позбавлені.

З матеріалів справи видно, що саме
через неузгодженості щодо
користування земельною ділянкою та
розмежування спільної межі цієї
ділянки, на якій розташовані належні
таким будинковолодіння, виник даний
спір, та саме у спосіб вибраний
сторонами-знесення самочинного, як
важають, будівництва - сторона позивача
самочинним вважає спірний гараж, а
сторона відповідача прибудову до
будинку, слід вирішити даний спір.

Відтак, суд першої інстанції вірно
зазначив про те, що заявлені сторонами
позови є вибраною ними формою
вирішення спору щодо користування
земельними ділянками, що знаходяться
біля будинку №№ 189 та 191 на АДРЕСА_1 з
метою подальшої їх приватизації, та у
зазначений спосіб задоволенню не
підлягають.

Відсутність підстав задоволення
вимоги про визнання комбінованого
цегляно-металевого гаражу самочинним
будівництвом, таким, що знаходиться в
аварійному стані та загрожує безпеці
мешканців АДРЕСА_1 та його знесення з
підстав ст. 282, 293 ЦК України суд першої
інстанції обґрунтував тим, що право
власності на вказану споруду набуте
ОСОБА_3 правомірно на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом. З цим висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Так, будівництво і право власності на
нерухомість за адресою: АДРЕСА_1
відбулося, коли діяв Цивільний кодекс
Української PCP 1963р. Стаття 6 ЦК 1963р.
встановлювала способи захисту
цивільних прав. Стаття 105 ЦК 1963р.
встановлювала правові наслідки
самовільного будівництва жилого
будинку, господарських і побутових
будівель та споруд. Статті 131, 132 ЦК 1963р.
визначали складові частини речі,
головна річ і її приналежність.

Рішення виконкому було прийняте при
розгляді Акту про закінчення
будівництва і введення в експлуатацію
індивідуального будинку (ст.
Інвентарної справи 31) від 27.05.85р.
АДРЕСА_2. На другій сторінці цього Акту
у п. 6 зазначається «Отступления от
утвержденной технической
документации» на підставі
зафіксування Львівського міжміського
бюро технічної інвентаризації про
самочинне будівництво гаражу та
мезоніну. А далі комісія, яка складала
цей Акт, зазначила, що вказані вище
зауваження по будівництву не є
перешкодою до приймання будинку, і
комісія ухвалила прийняти до
експлуатації домоволодіння
громадянина ОСОБА_15 (батько ОСОБА_3), яке
знаходиться на вул. Калініна (теперішня
Замарстинівська) під АДРЕСА_2. У
Примітці до цього Акту зазначено, що
даний Акт подається на затвердження
виконкому. Таким чином, виконком
Шевченківської районної Ради народних
депутатів м.Львова, розглядаючи даний
Акт, прийняв Рішення виконкому та видав
Свідоцтво.

Відповідно до Свідоцтва про право
власності на будинки (аркуш
Інвентарної справи 40) зазначається, що
житловий будинок з приналежними до
нього будовами та спорудами належать
ОСОБА_15

Виконком Шевченківської районної Ради
народних депутатів м.Львова, приймаючи
Рішення та видаючи Свідоцтво, діяв в
межах наданих повноважень у
відповідності до Закону УРСР «Про
міську, районну в місті Раду народних
депутатів Української PCP" від 15107.1971р.
Дане Рішення виконкому та Свідоцтво
ніким не оспорювалося і всіма іншими
органами та особами було взято до
виконання.

Станом на 1985 р. діяла «Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української PCP»
Міністерства комунального
господарства Української PCP від З
1.01.1966р.

Згідно з п. 2 Інструкції 1966 «під
будинком, як об'єктом правової
реєстрації, розуміється один будинок
з приналежними до нього службовими
будівлями та спорудами (чи без таких),
що розташовані на одній земельній
ділянці, під самостійним порядковим
номером по вулиці, провулку, площі».

Як видно з матеріалів справи, у справі
за №2-126/10 судом було встановлено, що
право власності на ОСОБА_11 (батька
ОСОБА_3С.) було оформлено відповідно до
рішення виконкому Шевченківської
районної Ради народних депутатів
мЛьвова № 258 від 11 червня 1985року, «Про
затвердження актів про закінчення і
введення в експлуатацію
індивідуального будинковолодіння
АДРЕСА_2». Дані обставини
підтверджуються і долученими
матеріалами інвентарсправ
будинковолодіння №191 і №189 на АДРЕСА_1.
Згодом право власності на згадане
будинковолодіння реєструвалося також
за іншими власниками, у даний час його
власником є відповідач ОСОБА_3.

Таким чином, рішенням першої інстанції
та ухвалою апеляційної інстанції було
встановлено, що перший
правовстановлюючий документ -
Свідоцтво на праві приватної власності
на житловий будинок з приналежними до
нього будівлями та спорудами, які
розташовані на АДРЕСА_2 від 08.07.1985р.
(надалі Свідоцтво), яке було видане на
підставі рішення виконкому
Шевченківської районної ради народних
депутатів м.Львова від 11.06.1985 року за
№258 (надалі - Рішення виконкому), було
зареєстроване за батьком відповідача
ОСОБА_3 - ОСОБА_11, є законним, а отже
встановлені обставини виключають
будь-які сумніви щодо правомірності
набуття права власності на
будинковолодіння, в т.ч. з врахуванням
і спірного гаража відповідачем ОСОБА_3.

Як вбачається з матеріалів справи, при
розгляді справи № 2-126/10 р.
досліджувались документи інвентар.
справи по об`єктах АДРЕСА_2, у якій були
усі наявні оспорювані документи та у
зв`язку з наявністю таких позивач
оскаржує дії працівників БТІ. Відтак,
суд першої інстанції вірно зазначив
про те, що в силу дії ст. 257, 267 ЦК України
без поважних причин позивачкою
пропущено строк позовної давності по
вимогах про визнання недійсними
оскаржуваних документів.

З висновком суду погоджується і
колегія суддів.

Так, в судовому засіданні, що
відбулось 21.01.05 р. ( т. 1 а.с. 39 - 42
цивільної справи № 2-126/10 ) ОСОБА_2, даючи
пояснення по суті спору щодо
повернення самовільно зайнятої
земельної ділянки, покликалась на те,
що ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» неправомірно
внесло запис у дані інвентаризаційної
справи та у довідки-характеристики по
будинковолодінню АДРЕСА_2 з 1984-85 р. щодо
узаконення спірного гаражу. Відтак, їй
було відомо про оскаржувані нею
документи.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують,
рішення районного суду ухвалено з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального закону, відповідає
встановленим обставинам справи,
наявним доказам, тому підстав для його
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.1 п.1 ст.307, ч.1ст.308, ст.313, 319
ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Львова від 10 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу може бути
оскарженою в касаційному порядку
протягом двадцяти днів подачею
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ .

Головуючий
Береза В.І.

Судді:
Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.