КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/5902/13-ц
Провадження № 6/552/401/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2014 року Київський районний
суд м. Полтави в складі:

головуючого судді
Шаповал Т.В.

при секретарі
Лавріненко О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Полтаві в приміщенні суду
подання старшого державного виконавця
Київського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції ОСОБА_1 про
примусове проникнення до житла,-

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець
Київського ВДВС Полтавського міського
управління юстиції ОСОБА_1 звернувся
до суду з поданням про примусове
проникнення до житла, а саме, до
квартири АДРЕСА_1.

В своєму поданні державний
виконавець посилався на те, що на
виконанні перебуває виконавче
провадження з примусового виконання
рішення Київського районного суду м.
Полтави про стягнення з ОСОБА_2 на
користь Бюджетно-фінансового
управління виконавчого комітету
Полтавської міської ради боргу в
розмірі 1 392,76 грн.

Вказував, що 17 вересня 2014 року та
22 жовтня 2014 року державним виконавцем
Київського ВДВС Полтавського МУЮ з
метою опису й арешту майна боржника,
здійснювались виходи за вказаною
адресою, але потрапити до квартири не
вдалося, про що складено акти
державного виконавця.

Вказував, що за таких обставин
для подальшого виконання виконавчого
провадження, просить суду надати
дозвіл на примусове проникнення до
квартири АДРЕСА_1, що є житлом ОСОБА_2

Суд, вивчивши матеріали,
приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів
подання, в провадженні державного
виконавця Київського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції знаходиться провадження з
примусового виконання рішення
Київського районного суду м. Полтави
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
Бюджетно-фінансового управління
виконавчого комітету Полтавської
міської ради боргу в розмірі 1 392,76 грн.

Статтею 376 ЦПК України
передбачено, що питання про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної особи або
особи, у якої знаходиться майно
боржника чи майно та кошти, належні
боржникові від інших осіб, або дитина,
щодо якої є виконавчий документ про її
відібрання, при виконанні судових
рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця. Суд негайно розглядає
подання, зазначене в частині першій
цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Відповідно до актів державного
виконавця від 17 вересня 2014 року та від 22
жовтня 2014 року при виході за адресою,
вказаною у виконавчому листі,
потрапити до квартири не виявилося
можливим.

Вжитими державним виконавцем
заходами рухомого майна, на яке можливе
звернути стягнення, не виявлено.

Як вбачається з наданих до суду
матеріалів, боржник ОСОБА_2 від
виконання рішення суду ухиляється.

За нормами Конституції України
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Згідно з нормами ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом.

Європейський суд з прав людини
наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує
кожному право порушити в суді чи
відповідному органі будь-який позов,
який стосується його цивільних прав та
обов'язків; таким чином, пункт
передбачає "право на суд", одним з
аспектів якого є право доступу до суду,
тобто право порушувати в судах позов
для вирішення цивільного спору. Однак
це право було б ілюзорним, якби
національна правова система Високої
Договірної Сторони дозволяла, щоб
остаточне, обов'язкове для виконання
судове рішення залишалося невиконаним,
на шкоду будь-якій стороні. Важко
уявити собі ситуацію, якби пункт 1
статті 6 докладно описував процедурні
гарантії, які надано сторонам у спорі, -
справедливість, відкритість і
оперативність проваджень, - і не
передбачав би гарантій виконання
судових рішень; тлумачення статті 6 як
положення, що лише гарантує право на
звернення до суду та проведення
судового розгляду, могло б призвести до
ситуації, несумісної з принципом
верховенства права, який Високі
Договірні Сторони зобов'язалися
поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже,
виконання судового рішення має
розглядатися як невід'ємна частина
"судового процесу" для цілей статті 6
(див. "Горнсбі проти Греції", Reports of Judgments
and Decisions, 1997-II, с. 510, п. 40).

Як встановлено судом, станом на
час звернення державного виконавця до
суду з поданням, судове рішення
боржником не виконано.

Тому, з метою забезпечення
виконання судового рішення щодо
стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь
Бюджетно-фінансового управління
виконавчого комітету Полтавської
міської ради в розмірі 1 392,76 грн.
необхідно дозволити примусове
проникнення до житла, а саме - квартири
АДРЕСА_1, де зареєстрований та проживає
ОСОБА_2

Подання суд вважає
обґрунтованим та таким, що підлягає до
задоволення.

Керуючись ст. 376 ЦПК України,
суд, -

У Х В А Л И В :

Подання старшого державного
виконавця Київського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції ОСОБА_1 про примусове
проникнення до житла задовольнити.

Дозволити примусове проникнення
до житла, а саме, примусове проникнення
до квартири АДРЕСА_1, де зареєстрований
та проживає ОСОБА_2 /ідентифікаційний
номер /.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги в
5-денний термін.

Головуючий

Т.В.Шаповал