АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7116/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Мовчан Д. В. Доповідач - Черненкова
Л.А. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Черненкової Л.А.

суддів -
Петешенкової М.Ю., Дерев'янка О.Г.

при секретарі - Видюковій
Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 25 червня 2014 року
по справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Земельний капітал» до ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про звернення стягнення на
предмет застави та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Земельний капітал», третя особа:
ОСОБА_2 про визнання права власності та
виключення майна із під застави, -

В С Т А
Н О В И Л А:

31 жовтня 2013 року ПАТ «КБ «Земельний
капітал» звернулися до суду із
вказаним позовом, посилаючись на те, що
29.07.2011 року між ним, Публічним
акціонерним товариством комерційний
банк «Земельний капітал», та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір №
122-2011. Відповідно до цього договору
вказаний відповідач отримав кредит у
розмірі 121 680 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 19 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 28.07.2016 року. В забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором було укладено договір
застави № 122-2011-1-А від 29.07.2011 року між
ПАТ «КБ «Земельний капітал» та ОСОБА_2
Відповідно до п.1.1 цього договору,
ОСОБА_2 в забезпечення виконання умов
кредитного договору передав в заставу
транспортний засіб, а саме: автомобіль
тип: легковий - седан - В, марка «HYUNDAI»,
модель «ELANTRA», 2011 року випуску, р/н №
НОМЕР_1, колір - світло - сірий, номер
шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, який
належить йому на праві власності на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_4, виданого
Дніпропетровським відділом РЕР УДАІ ГУ
МВС України в Дніпропетровській
області 28.07.2011 року. Далі позивач
зазначає, що на виконання зобов'язань
за кредитним договором та на підставі
заяви позичальника та заставодавця про
перерахування кредиту від 29.07.2011 року,
меморіального ордеру за № 17-50 від 29.07.2011
року ПАТ «КБ «Земельний капітал» було
перераховано кошти у вищевказаному
розмірі за реквізитами ЧП «Аеліта» за
автомобіль, який є предметом застави. У
свою чергу вказаний відповідач порушив
умови укладеного договору в частині
своєчасного погашення платежів, та
відсотків, передбачених умовами
кредитного договору, у зв'язку з чим, за
договором виникла заборгованість
станом на 25.10.2013 рік на загальну суму у
розмірі 95 972 грн. 79 коп. Позивач
зазначає, що 07.08.2013 року направив лист -
повідомлення щодо порушення
зобов'язання з вимогою достроково
повернути кредитні кошти, сплатити
відсотки за користування кредитними
коштами та пеню і штрафи, який
повернувся до позивача у зв'язку з
закінченням терміну зберігання. 02.09.2013
року позивач направив повторно лист -
повідомлення з вимогою виконати
порушені зобов'язання, які були
отримані ОСОБА_2, що підтверджується
поштовими повідомленнями про вручення
кореспонденції. Окрім цього, позивач
далі зазначає, що їм стало відомо із
листа ГУ МВС України в
Дніпропетровській області від 25.09.2013
року за № 14/3ЦНП -2115, що ОСОБА_2 всупереч
договорам укладеним з ПАТ «КБ
«Земельний капітал», здійснив
відчуження заставного майна ОСОБА_4, а
саме вищевказаний автомобіль, який на
даний час зареєстрований в Донецькому
Центрі ДАІ 1419 за д/н НОМЕР_2, свідоцтво
про реєстрацію НОМЕР_5. У зв'язку з
вищевикладеним, позивач змушений
звернутися до суду та просити суд в
рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_2 перед ПАТ «КБ «Земельний
капітал» за кредитним договором № 122-2011
від 29.07.2011 року, що обчислюється станом
на 25.10.2013 року на загальну суму 95 972 грн.
79 коп.: де заборгованість за тілом
кредиту - 79 092 грн.; заборгованість по
процентах за користування кредитом - 7537
грн. 51 коп.; пеня за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань за
договором 9343 грн. 28 коп., звернути
стягнення на предмет застави:
автомобіль HYNDAI, модель ЕLANTRA, рік
випуску: 2011, тип ТЗ: легковий - Седан-В, №
кузова/шасі: НОМЕР_6, реєстраційний
номер: НОМЕР_2, шляхом продажу
зазначеного автомобіля ПАТ «КБ
«Земельний капітал» з укладенням від
імені ОСОБА_4 договору купівлі - продажу
з будь-якою іншою особою покупцем із
наданням ПАТ «КБ «Земельний капітал»
всіх повноважень, необхідних для
здійснення продажу (у тому числі з
правом зняття транспортного засобу з
обліку в органах реєстрації державної
автомобільної інспекції України).

19 грудня 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з зустрічним позовом до ПАТ «КБ
«Земельний капітал», третя особа, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача за
зустрічним позовом: ОСОБА_2 про
визнання права власності та виключення
майна із під застави, в якому зазначила,
що у травні 2013 року, знаходячись на
території м. Новоазовська, вона
погодилась на пропозицію ОСОБА_2 та
придбала у нього спірний автомобіль.
Під час укладання договору купівлі -
продажу автомобіля їй не було відомо,
що він перебуває у заставі банку. Окрім
цього, транспортний засіб був знятий з
обліку в органах державної
автомобільної інспекції України, при
постановці нею спірного автомобіля на
облік, інспекторами ДАІ їй також було
повідомлено, що транспортний засіб в
розшуку або в арешті не значиться, що
відносно нього не має жодних обтяжень,
тому ОСОБА_4 вважає, що вона є
добросовісним набувачем. У зв'язку з
чим, позивач за зустрічним позовом
змушена звернутися до суду та просити
суд, визнати за нею, ОСОБА_4, право
власності на автомобіль «HYUNDAI», модель
«ELANTRA», 2011 року випуску, р/н № НОМЕР_2.

Рішенням Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 25 червня 2014
року ухвалено: позов ПАТ «КБ
«Земельний капітал» про звернення
стягнення на предмет застави -
задовольнити; в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «КБ
«Земельний капітал» за кредитним
договором № 122-2011 від 29.07.2011 року, що
обчислюється станом на 25.10.2013 року на
загальну суму 95 972 грн.79 коп.: де
заборгованість за тілом кредиту - 79 092
грн.; заборгованість по процентах за
користування кредитом - 7537 грн.51 коп.;
пеня за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань за договором 9343 грн.28 коп.,
звернути стягнення на предмет застави:
автомобіль HYNDAI, модель ЕLANTRA, рік
випуску: 2011, тип ТЗ: легковий - Седан-В, №
кузова/шасі: НОМЕР_6, реєстраційний
номер: НОМЕР_2, шляхом продажу
зазначеного автомобіля ПАТ «КБ
«Земельний капітал» з укладенням від
імені ОСОБА_4 договору купівлі - продажу
з будь-якою іншою особою покупцем із
наданням ПАТ «КБ «Земельний капітал»
всіх повноважень, необхідних для
здійснення продажу (у тому числі з
правом зняття транспортного засобу з
обліку в органах реєстрації державної
автомобільної інспекції України);
стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ
«Земельний капітал» понесені та
документально підтверджені судові
витрати по справі у вигляді судового
збору в розмірі 476 грн. 86 коп.; стягнути
з ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Земельний
капітал» понесені та документально
підтверджені судові витрати по справі
у вигляді судового збору в розмірі 476
грн. 86 коп.; в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_4 про визнання права
власності та виключення майна із під
застави, - відмовити; судові витрати за
зустрічним позовом віднести на рахунок
позивача за таким позовом ОСОБА_4

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду
скасувати частково та ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог, а саме:
у задоволенні первісного позову ПАТ
«КБ «Земельний капітал» - відмовити,
зустрічний позов ОСОБА_4 - задовольнити
частково, визнати за ОСОБА_4 право
власності на автомобіль HYNDAI, модель
ЕLANTRA, рік випуску: 2011, тип ТЗ: легковий -
Седан-В, № кузова/шасі: НОМЕР_6,
реєстраційний номер: НОМЕР_2, судові
витрати покласти на ПАТ «КБ «Земельний
капітал», посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні
первісного позову ПАТ «КБ «Земельний
капітал» про звернення стягнення на
предмет застави та задовольнити
зустрічний позов ОСОБА_4, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

В запереченнях на апеляційні скарги
ПАТ «КБ «Земельний капітал» просить у
задоволенні апеляційних скарг
представників відповідачів -
відмовити, рішення суду - залишити без
змін, посилаючись на законність
рішення суду.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційних скарг в
їх межах та межах позовних вимог,
дійшла висновку, що апеляційні скарги
необхідно відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
29.07.2011 року між ПАТ «КБ «Земельний
капітал» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 122-2011. Відповідно
до цього договору відповідач отримав
кредит у розмірі 121 680 грн.. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 19 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 28.07.2016 року. В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором було укладено
договір застави № 122-2011-1-А від 29.07.2011
року між ПАТ «КБ «Земельний капітал» та
ОСОБА_2 Відповідно до п.1.1 цього
договору, ОСОБА_2 в забезпечення
виконання умов кредитного передав в
заставу транспортний засіб, а саме:
автомобіль тип: легковий - седан - В,
марка «HYUNDAI», модель «ELANTRA», 2011 року
випуску, р/н № НОМЕР_1, колір - світло -
сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3,
який належить йому на праві власності
на підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_4, виданого
Дніпропетровським відділом РЕР УДАІ ГУ
МВС України в Дніпропетровській
області 28.07.2011 року. Матеріалами справи
підтверджено, що приватне обтяження на
спірний транспортний засіб, яке
виникло в силу вказаного договору
застави № 122-2011-1-А від 29.07.2011, було
зареєстровано 29.07.2011 року у
встановленому порядку в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна, про що
реєстратором такого реєстру було
видано відповідний витяг. В порушення
умов кредитного договору відповідач
ОСОБА_2 своє зобов'язання за вказаним
кредитним договором належним чином не
виконав, допустив прострочення
повернення кредиту і сплати відсотків,
внаслідок чого за ним утворилась
заборгованість, що обчислюється станом
на 25.10.2013 року на загальну суму 95 972 грн.79
коп.: де заборгованість за тілом
кредиту - 79 092 грн.; заборгованість по
процентах за користування кредитом - 7537
грн. 51 коп.; пеня за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань за
договором 9343 грн. 28 коп. Судом також
встановлено, що 31.05.2013 року відповідно
до довідки-характеристики, що була
оформлена ТОВ «Азов-Авто-Трейд»,
відповідач ОСОБА_2 здійснив відчуження
предмету застави на користь
відповідача ОСОБА_4, після чого спірний
транспортний засіб було зареєстровано
25.06.2013 року в Донецькому Центрі ДАЇ 1419
на ім'я такої особи із номерним знаком
НОМЕР_2. У відповідності до п. 1.6.
договору застави від 29 липня 2011 року
заставодавець ОСОБА_2 має право
розпоряджатися предметом застави
(автомобілем) тільки з письмової згоди
заставодержателя ПАТ КБ «Земельний
капітал». Разом з цим, судом
встановлено, що відповідач ОСОБА_2 за
отриманням згоди на розпорядження
таким майном до заставодержателя не
звертався, а ПАТ «КБ «Земельний
капітал» такої згоди ОСОБА_2 для
відчуження автомобіля будь-якій особі
не надавав. У справі відсутні відомості
щодо негайного письмового
повідомлення ОСОБА_2 банку про
відчуження предмета обтяження
(автомобіля). В даному випадку судом
встановлено, що на момент відчуження
спірного транспортного засобу (31.05.2013
року) на користь ОСОБА_4 у Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна
містились відомості (запис № 11445532, що
було внесено до автоматизованої бази
даних державного реєстру 29.07.2011 року)
про обтяження такого майна на користь
ПАТ КБ «Земельний капітал».

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ
«Земельний капітал» та відмовляючи у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4,
суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_4 не є добросовісним набувачем
спірного транспортного засобу, і
прийняла такий із установленим
договором застави майна від № 122-2011-1-А
від 29.07.2011 щодо такого рухомого майна
чинним приватним обтяженням. Згідно із
ст. 27 Закону України «Про заставу»
застава зберігає силу, якщо за однією з
підстав, зазначених в законі, майно або
майнові права, що складають предмет
застави, переходять у власність іншої
особи. Застава зберігає силу і у
випадках, коли у встановленому законом
порядку відбувається уступка
заставодержателем забезпеченої
заставою вимоги іншій особі або
переведення боржником боргу, який
виник із забезпеченої заставою вимоги,
на іншу особу. Таким чином
правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовано Законом
України «Про заставу» та Законом
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень» та
правових підстав для задоволенні
позовних вимог про звільнення з майна
з-під застави не має. Суд вважає
безпідставними посилання представника
ОСОБА_4 про те, що з наданих органами ДАІ
документів вбачається, що під час
кожного випадку взяття і зняття з
обліку зазначеного автомобіля, органи
ДАІ перевіряли автомобіль по всіх
базах і обтяження автомобіля не було,
так як позивач надав суду відповідні
докази про наявність зареєстрованого
обтяження на предмет застави, а саме на
спірний автомобіль. Оскільки на час
вчинення купівлі-продажу автомобіля
той перебував у заставі, відповідне
обтяження було зареєстроване у
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна і доказів наявності у ОСОБА_2
дозволу (згоди) обтяжувача на
відчуження предмету застави у справі
немає, а банк дачу такої згоди
заперечує, заставодавець ОСОБА_2 не мав
права відчужувати такий автомобіль.
Порядком державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженим
Постановою КМ України від 07.09.1998 р. № 1388
(Порядок), заборонено зняття з обліку
транспортних засобів, придбаних у
розстрочку, без надання відповідних
документів про остаточний розрахунок.
В силу положень ст. 202 ч. 1, ст.ст. 205, 207, ст.
208 ч. 1 п.п. 2, 4, ст. 334 ч.ч. 1, 2, ст.ст. 626-629,
638-640, 655 ЦК України, п.п. 1-3, 6-8, 42 Порядку,
додатку 1 до Порядку, право власності у
набувача за договором купівлі-продажу,
формою якого є довідка-рахунок, видана
суб'єктом господарювання, діяльність
якого пов'язана з реалізацією
транспортних засобів та їх складових
частин, що мають ідентифікаційні
номери, виникло з моменту передання
майна. Вищевказаним Порядком
передбачена реєстрація не права
власності на транспортний засіб, а
власне транспортний засіб, самої речі
за власником, право на яку у того вже
виникло з підстав, передбачених
законом, така реєстрація не породжує,
не встановлює право власності, а лише в
порядку, визначеному законодавством,
забезпечує відповідний облік
автомобіля, оборотоздатність речі, без
чого власник не може реалізувати своє
право у повному обсязі (ст.ст. 177-179, ст. 181
ч. 2, ст. 316 ч. 1, ст. 317 ч. 1, ст. 319 ЦК України).
Суд зауважує, що в даному випадку ПАТ КБ
«Земельний капітал» не оспорює право
ОСОБА_4 на вказаний транспортний засіб,
а розпорядившись своїм цивільним
правом на власний розсуд (ст.ст. 12, 13 ЦК
України), заставодержатель звернувся
із вимогою про звернення стягнення на
предмет застави в рахунок погашення
боргу, належного такій особі. Позивач
обрав один з належних способів захисту
порушеного права (ст. 16 ч. 2 п. 8, абз. 2 ЦК
України). З огляду на встановлені судом
обставини, зокрема факт наявності
зареєстрованого обтяження на предмет
застави на момент його відчуження,
відсутність спору між сторонами щодо
речового права ОСОБА_4 на такий
транспортний засіб, суд знаходить
вимоги позивача за зустрічним позовом
про визнання права власності, такою, що
не підлягає задоволенню. За викладених
вище обставин та вимог чинного
законодавства, суд доходить висновку,
що вимоги зустрічного позову є
необґрунтованими, та такими, що не
ґрунтуються на нормах матеріального
закону, а тому в задоволенні
зустрічного позову слід відмовити. З
матеріалів справи вбачається, що
банком було надіслано на адресу ОСОБА_6
07.08.2013 року лист - повідомлення щодо
порушення зобов'язання з вимогою
достроково повернути кредитні кошти,
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами та пеню і штрафи,
який повернувся до позивача у зв'язку з
закінченням терміну зберігання. 02.09.2013
року позивач направив повторно лист -
повідомлення з вимогою виконати
порушені зобов'язання, які були
отримані вказаним відповідачем, що
підтверджується поштовими
повідомленнями про вручення
кореспонденції. Також судом
встановлено, що отримавши таку вимогу
ОСОБА_2 на неї не відреагував, порушення
умов кредитного договору не усунув,
внаслідок чого позивач за первісним
позовом у Державному реєстрі обтяжень
рухомого майна зареєстрував відомості
щодо звернення стягнення на предмет
застави. Таким чином, аналізуючи
здобуті у справі докази, суд приходить
до висновку про те, що вимоги позивача
за первісним позовом за своєю правовою
природою законні, обґрунтовані і
підлягають задоволенню.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції правильно вирішив спір.

Спірні правовідносини виникли у сторін
стосовно звернення стягнення на
предмет застави у зв'язку з неналежним
виконанням боржником кредитного
зобов'язання.

Відповідно до вимог ст.ст. 526,530 ЦК
України, - зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений термін.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
заставою.

Згідно із ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення
стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України
«Про заставу», - в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право в разі
невиконання боржником (заставодавцем)
забезпеченого заставою зобов'язання
одержати задоволення з вартості
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами.

Законом України "Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень" визначено правовий режим
регулювання обтяжень рухомого майна,
встановлених із метою забезпечення
виконання зобов'язань, а також правовий
режим виникнення, оприлюднення та
реалізації інших прав юридичних і
фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Закон України "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень" є
спеціальним законом із питань
правового режиму регулювання обтяжень
рухомого майна. Положення Закону
України "Про заставу" та ст. 590 ЦК
України застосовуються лише в частині,
що йому не суперечить.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження
здійснюється на підставі рішення суду
в порядку, встановленому законом, або в
позасудовому порядку згідно із цим
Законом.

Судова колегія встановила, і це
підтверджується матеріалами справи, що
факт неналежного виконання кредитного
зобов'язання позичальником та
заставодавцем ОСОБА_2 знайшов
підтвердження за розглядом справи, та
це не заперечується сторонами у справі.
Зазначеним договором застави,
укладеним між позичальником та банком,
передбачено можливість
заставодержателя звернути стягнення
на предмет застави у випадку
невиконання чи порушення якого-небудь
із зобов'язань передбачених умовами
кредитної угоди.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»
обтяження рухомого майна реєструється
в Державному реєстрі в порядку,
встановленому цим законом. Статтею 12
Закону України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»
передбачено, що реєстрація обтяження
надає відповідному обтяженню чинності
у відносинах з третіми особами, якщо
інше не встановлено цим Законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»
предмет обтяження, право власності на
який належить боржнику, може бути
відчужений останнім, якщо інше не
встановлено законом або договором.
Якщо законом або договором передбачена
згода обтяжувача на відчуження
боржником рухомого майна, яке є
предметом обтяження, така згода не
вимагається в разі переходу права
власності на рухоме майно в порядку
спадкування, правонаступництва або
виділення частки у спільному майні.

Разом з цим, за загальним правилом
заставодавець має право на відчуження
предмет застави, передавати його в
користування іншій особі або іншим
чином розпоряджатися ним лише за
згодою заставодержателя, якщо інше не
встановлено договором (ч. 2 ст. 586 ЦК
України). Аналогічна за своїм змістом
норма міститься у ч. 2 ст. 17 Закону
України «Про заставу», відповідно до
вимог якої заставодавець може
відчужувати заставлене майно тільки за
згодою заставодержателя.

У разі відчуження предмета обтяження
боржником він зобов'язаний негайно
письмово повідомити про це обтяжувача,
який протягом п'яти днів з дня
отримання цього повідомлення повинен
зареєструвати відповідні зміни у
відомостях про обтяження згідно зі
статтею 13 цього Закону.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 10 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» у разі відчуження
рухомого майна боржником, який не мав
права його відчужувати, особа, що
придбала це майно за відплатним
договором, вважається його
добросовісним набувачем згідно зі
статтею 388 Цивільного кодексу України
за умови відсутності в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна
відомостей про обтяження цього
рухомого майна. Добросовісний набувач
набуває право власності на таке рухоме
майно без обтяжень. Обтяжувач, права
якого порушені внаслідок дій боржника,
визначених цією статтею, вправі
вимагати від боржника відшкодування
завданих збитків.

Судова колегія встановила і це
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_2 продав автомобіль, який є
предметом застави і відносно якого є
відомості про обтяження в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна,
ОСОБА_4 без згоди заставодержателя -
банка, то покупець не може бути визнана
добросовісним набувачем у
відповідності до вище значених вимог
діючого законодавства, і до неї
переходять права та обов'язки за
договором застави, який укладений між
банком та позичальником, а відтак
заставодержатель - банк за обставинами
справи може одержати задоволення з
вартості заставленого майна.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 25, п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень» у
разі задоволення судом позову про
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження в рішенні
суду зазначаються спосіб реалізації
предмета забезпечувального обтяження
шляхом проведення публічних торгів або
із застосуванням однієї з процедур,
передбачених статтею 26 цього Закону.
Обтяжувач має право на власний розсуд
обрати один із позасудових способів
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження, зокрема,
продаж обтяжувачем предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладення договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем або на публічних
торгах.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Наведені в апеляційних скаргах доводи
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед установленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Судова колегія приходить до висновку,
що рішення суду постановлено у
відповідності з вимогами закону та не
має підстав для його скасування, і
доводи апеляційних скарг не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308,
ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України,
судова колегія, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 -
відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 25 червня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя
Черненкова Л.А.

Судді
Петешенкова
М.Ю.

Дерев’янко О.Г