Справа № 305/1674/14-ц
Провадження по справі 2/305/848/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е
Н Е М У К Р А Ї Н И

02.12.2014 року Рахівський районний суд
Закарпатської області

у складі: головуючого - судді
Тулик І.І.

при секретарі - Шемота М.І.

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача -
ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Рахів
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Відкритого акціонерного товариства
"Закарпатський арматурний завод",
управителя майна заводу ОСОБА_3 про
визнання звільнення незаконним та
відшкодування шкоди за час вимушеного
прогулу

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ВАТ
"Закарпатський арматурний завод",
управителя майна заводу ОСОБА_3 про
визнання звільнення незаконним та
відшкодування шкоди за час вимушеного
прогулу.

Позивач в остаточній редакції свого
позову просив змінити дату його
звільнення з посади розпорядчого
директора ВАТ "Закарпатський
арматурний завод" з 30 вересня 2012 року на
26 листопада 2012 року, зобов'язати
відповідача виплатити йому
відшкодування за час вимушеного
прогулу з 1 листопада 2012 року по 8
вересня 2014 року в сумі 90266,66 гривень без
урахування всіх передбачених
законодавством утримань, компенсацію
за невикористану відпустку за період
роботи з 1 жовтня 2010 року по 26 листопада
2012 року в сумі 8660 гривень без
урахування всіх передбачених
законодавством утримань. В
обґрунтування позову зазначив, що 1
жовтня 2010 року між ним та відповідачем
ОСОБА_3 в інтересах відповідача ВАТ
"Закарпатський арматурний завод" було
укладено контракт, згідно якого його
призначено розпорядчим директором
заводу, на строк по 30 вересня 2011 року.
Контракт за його згодою було
продовжено до 30 вересня 2012 року. Проте
фактично він виконував свої обов'язки,
визначені контрактом з 1 жовтня 2010 року
по 26 листопада 2012 року, і за вказаний
період не отримав всіх належних йому
грошових коштів за виконану роботу за
контрактом. останнім фактичним днем
його роботи був день здачі документів
до районного трудового архіву, а саме 26
листопада 2012 року. Таким чином, після
закінчення строку дії контракту він
фактично перебував у трудових
відносинах з відповідачами до 26
листопада 2012 року. В останній день
роботи позивача відповідач не провів
повного з ним розрахунку, не видав йому
в день звільнення трудової книжки і
навіть не зробив відповідного запису
про звільнення позивача до трудової
книжки. 16 червня 2014 року він звернувся
до ТДІП у Закарпатській області із
заявою про проведення перевірки щодо
виплати йому заробітної плати, де
листом від 10 липня 2014 року його
повідомлено, що 30 вересня 2012 року на
підставі наказу №3 від того ж числа
його було звільнено із займаної посади
за п.2 ст. 36 КЗпП України. Згідно
розрахунково-платіжної відомості за
жовтень 2012 року йому було проведено
нарахування компенсації за
невикористані 30 календарних днів
відпустки в сумі 4000 гривень, які
виплачені 12 листопада 2012 року. Звертає
увагу суду, що дата його звільнення 30
вересня 2012 року була неділя, а згідно
контракту розпорядчому директору
встановлений п'ятиденний робочий
тиждень з щоденним режимом роботи з 8:00
до 17:00 з перервою з 12:00 до 13:00 годин.
Вихідні дні - субота та неділя. Крім
того станом на дату подання заяви йому
не виплачено заробітну плату за період
з 1 листопада 2012 року з вини відповідача
та суму компенсації за невикористану
відпустку за період роботи з 01.10.2010 року
по 26.11.2012 року. В грошовому виразі
вказані суми становлять 677 днів
прострочення виплати заробітної плати,
що з розрахунку суми заробітної плати
визначеної контрактом становить 90266,66
грн., 65 днів - компенсація за
невикористану відпустку в сумі 8600 грн.,
а разом 98926,66 грн., котрі підлягають
компенсації відповідачем.

Ухвалою суду від 12 серпня 2014 року по
справі були вжиті заходи забезпечення
позову, шляхом накладення арешту на
грошові кошти.

Позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримали з підстав наведених
в позові. Просять позов задовольнити в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3, який водночас є
представником ВАТ "Закарпатський
арматурний завод", будучи управителем
майна заводу, в судовому засіданні
позовні вимоги не визнає. Пояснює, що
ОСОБА_1 був призначений розпорядчим
директором ВАТ "Закарпатський
арматурний завод" ним, головою
ліквідаційної комісії за строковим
трудовим договором з 1 жовтня 2010 року по
30 вересня 2011 року на контрактній
основі, який згодом було продовжено
сторонами до 30 вересня 2012 року. Після
закінчення строку трудового договору
ОСОБА_1 звільнено у зв'язку із
закінченням терміну трудового
договору відповідно до наказу голови
ліквідаційної комісії №4 від 30 вересня
2012 року. під час звільнення ОСОБА_1 було
проведено нарахування та виплату
компенсації за невикористані дні
відпустки. Крім того, ОСОБА_1 під час
виконання обов'язків розпорядчого
директора, був наділений правом
розпоряджатися засобами підприємства
згідно контракту, вести табель обліку
використання робочого часу,
нараховувати та виплачувати заробітну
плату найманим працівникам, в тому
числі і собі. На протязі
жовтня-листопада 2012 року ОСОБА_1 не
здійснював функції розпорядчого
директора ВАТ "Закарпатський
арматурний завод". Починаючи з вересня
2012 року всі працівники були
повідомлені про звільнення, а в
листопаді 2012 року розрахунок із
звільненими працівниками проводив
голова ліквідаційної комісії, тобто
він. 26 листопада 2012 року ним проведено
передачу трудового архіву ВАТ
"Закарпатський арматурний завод" до КУ
"Рахівський районний трудовий архів",
про що свідчить акт приймання-передачі.
На підставі чого просить відмовити у
задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
показав, що працював в ВАТ
"Закарпатський арматурний завод"
охоронником, працював до 26 листопада 2012
року, наказ на його звільнення видавав
ОСОБА_1

Суд, заслухавши сторін, їх
представників, дослідивши матеріали
справи та перевіривши їх доказами
прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 21 КЗпП особливою
формою трудового договору є контракт, в
якому строк його дії, права, обов'язки
та відповідальність сторін ( у томі
числі матеріальна), умови
матеріального забезпечення і
організації праці працівника, умови
розірвання договору, в тому числі
дострокового, можуть встановлюватися
угодою сторін. Сфера застосування
контракту визначається законами.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи відповідно до
рішення голови наглядової ради ВАТ
"Закарпатський арматурний завод" між
управителем майна ВАТ "Закарпатський
арматурний завод" ОСОБА_3, який діє на
підставі договору довірчого
управління майном та ОСОБА_1 1 жовтня 2010
року було укладено трудовий контракт.

Згідно з пунктом 6.1 зазначеного
контракту він діє з 1 жовтня 2010 року по 30
вересня 2011 року та після закінчення
цього строку його сторонами було
продовжено до 30 вересня 2012 року.

Наказом №4 від 30 вересня 2012 року по ВАТ
"Закарпатський арматурний завод"
ОСОБА_1 звільнено з роботи розпорядчого
директора ВАТ "Закарпатський
арматурний завод" відповідно до п.2 ст. 36
КзпП України.

Правове становище працівників, що
уклали строкові трудові договори,
переважно не відрізняється від
правового становища працівників, що
уклали трудові договори на
невизначений строк. Водночас
працівник, що уклав строковий трудовий
договір, після закінчення обумовленого
строку підлягає звільненню. Звільнення
здійснюється без його заяви за наказом
власника. Наказ про звільнення може
бути виданий в останній день дії
строкового трудового договору або до
цього із зазначенням дати звільнення,
що обумовлена строком трудового
договору. Але днем звільнення в
будь-якому випадку повинен бути
останній день роботи.

В ході судового розгляду судом
встановлено, що незважаючи на
існування наказу про звільнення
ОСОБА_1, про який останній дізнався в
червні 2014 року, звернувшись до ТДІП у
Закарпатській області із заявою про
проведення перевірки щодо законності
його звільнення, позивач продовжував
працювати розпорядчим директором
заводу до 26 листопада 2012 року.

На підтвердження цього факту вказують
матеріали справи, зокрема відомості на
виплату грошей №ВЗП - 000012 за жовтень 2012
року, № ВЗП-000013 за жовтень 2012 року,
№ВЗП-000014 за листопад 2012 року, наказ №10
від 3 листопада 2012 року по ВАТ
"Закарпатський арматурний завод" про
звільнення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
наказ№11 від 24 листопада 2012 року по ВАТ
"Закарпатський арматурний завод" про
звільнення ОСОБА_4, довідка про
заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_8
№37 від 22 листопада 2012 року, підписані
розпорядчим директором ВАТ
"Закарпатський арматурний завод"
ОСОБА_1

За змістом ч. 3 ст. 235 КЗпП у разі
визнання звільнення таким, що не
узгоджується із чинним
законодавством, суд на прохання
працівника, який у зв'язку з
допущеними щодо нього порушеннями
законодавства про працю не бажає
продовжувати трудові відносини з
відповідачем, може визнати
звільнення незаконним і, не
поновлюючи працівника на роботі,
змінити дату звільнення та
формулювання його причини з
посиланням на відповідну статтю (пункт)
закону.

Таким чином, враховуючи, що чинність
контракту фактично між сторонами була
продовжена до останнього дня роботи
позивача, датою звільнення в такому
випадку є останній день роботи, тобто 26
листопада 2012 року, у зв'язку з чим
позовні вимоги в частині зміни дати
звільнення підлягають до задоволення.

Крім того, позивач послався як на
порушення своїх прав і на факт невидачі
йому відповідачем трудової книжки, що
тягне за собою виплати йому середнього
заробітку за весь час затримки видачі
такої, починаючи з 1 листопада 2012 року
по 8 вересня 2014 року.

Частина перша статті 47 КЗпП та пункт 4.1
Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників,
затвердженої наказом Міністерства
праці України, Міністерства юстиції
України, Міністерства соціального
захисту населення України від 29 липня
1993 року № 58, зобов'язують роботодавця у
день звільнення працівника видати йому
належно оформлену трудову книжку.

Якщо видачу трудової книжки
затримано з вини роботодавця, орган, що
розглядає спір, встановивши цей факт,
відповідно до частини четвертої статті
235 КЗпП виносить рішення, за яким
працівникові виплачується середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу. Днем звільнення у такому разі
вважається день видачі трудової
книжки. Про новий день звільнення
видається наказ і вноситься запис до
трудової книжки працівника. Раніше
внесений запис про день звільнення в
установленому порядку визнається
недійсним.

Під часом вимушеного прогулу в цьому
випадку розуміється час затримки
видачі трудової книжки, протягом якого
працівник після звільнення, не маючи
трудової книжки, не міг знову
влаштуватися на роботу, яка для нього
була б основним місцем роботи.

На дослідження цієї обставини,
судом встановлено, що трудова книжка
ОСОБА_1 наразі знаходиться в нього,
оскільки та була оглянута в судовому
засіданні.

З пояснень відповідача ОСОБА_3
встановлено, що трудова книжка ОСОБА_1
знаходилася в ОСОБА_1, і тому він не мав
можливості внести відповідний запис
про звільнення відповідно до наказу.

Таке пояснення відповідача не
викликає в суду сумніву, оскільки
оглянута в судовому засіданні трудова
книжка позивача дійсно не містила в
собі запис про звільнення, а отже
остання могла перебувати в позивача,
який будучи розпорядчим директором
відповідно до умов контракту відав
трудовими книжками працівників заводу,
в тому числі і своєю.

Посилання позивача про те, що
трудову книжку він отримав з архіву
ніякими доказами не підтверджені.

Частиною четвертою ст. 235 КЗпП
України передбачено, що у разі затримки
видачі трудової книжки з вини власника
або уповноваженого ним органу
працівникові виплачується середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу.

На підставі наведеного суд приходить
до висновку, що доказів вини
відповідача у несвоєчасному отриманні
трудової книжки ОСОБА_1 в судовому
засіданні не добуто.

Таким чином не може наступати
відповідальність ВАТ "Закарпатський
арматурний завод" за затримку її
видачі.

Законодавство (ч.1 ст. 47 КЗпП України)
покладає на роботодавця обов'язок
видати звільненому працівникові
трудову книжку в день звільнення його з
роботи. Цих вимог закону відповідачем
не порушено, оскільки ОСОБА_1 в день
звільнення з роботи трудову книжку мав
при собі.

В подальшому, як про це зазначено в п.
6.2 Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників, трудові
книжки та їх дублікати, що не були
одержані працівниками при звільненні,
зберігаються протягом двох років у
відділі кадрів підприємства окремо
від інших трудових книжок
працівників, які перебувають на
роботі.

Після цього строку не затребувані
трудові книжки (їх дублікати)
зберігаються в архіві підприємства
протягом 50 років, а по закінченні
зазначеного строку їх можна знищити в
установленому порядку.

Згідно акту від 26 листопада 2012 року
ВАТ "Закарпатський арматурний завод" в
особі ліквідатора ОСОБА_3, у зв'язку з
повною ліквідацією здав, а комунальна
установа "Рахівський районний трудовий
архів" прийняв документи з особового
складу ВАТ "Закарпатський арматурний
завод".

Після того, як трудова книжка не була
одержана колишнім працівником в день
звільнення не з вини роботодавця та
перебувала на зберіганні в установі,
витребування ним своєї трудової книжки
і не вручення її йому в день звернення,
не може розцінюватися як порушення
відповідачем вимог ч.1 ст. 47 КЗпП
України.

Адже таке правило діє лише щодо
обов'язкового вручення працівникові
трудової книжки в день звільнення його
з роботи, а відповідальність наступає у
разі невручення її з вини власника
(уповноваженої особи) підприємства,
установи, організації.

Оскільки в судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 не довів наявності вини
відповідача у неврученні йому в день
звільнення з роботи - 26 листопада 2012
року його трудової книжки, підстави для
стягнення на його користь з ВАТ
"Закарпатський арматурний завод"
середнього заробітку за час затримки
її видачі відсутні.

Разом з цим, оскільки судом достовірно
встановлено продовженість дії
контракту до останнього дня роботи
позивача, тобто 26 листопада 2012 року, з
ВАТ "Закарпатський арматурний завод"
підлягає до стягнення середній
заробіток за час вимушеного прогулу з 1
жовтня 2012 року по 26 листопада 2012 року в
сумі 8000 гривень, з такого розрахунку :
4000 гривень щомісячна заробітна плата
згідно п.3.1 Контракту х 2 місяці
вимушений прогул.

Щодо виплати компенсації за
невикористану відпустку в сумі 8660
гривень, то така вимога так само не
підлягає до задоволення, та
спростована розрахунково-платіжною
відомістю №ВЗП - 000012 за жовтень 2012 року.

Отже, з огляду на встановлені обставини
справи, позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення.

На підставі ст. 88 ЦПК України, з
урахуванням часткового задоволення
позову з ВАТ "Закарпатський арматурний
завод" в спеціальний фонд Державного
бюджету України в особі рахівського
районного суду Закарпатської області
підлягає до стягнення 243 гривні 60
копійок судового збору.

Крім того, враховуючи, що по справі були
вжиті заходи забезпечення позову на
підставі ухвали суду від 12 серпня 2014
року, то такі в силу ст. 154 ЦПК України
підлягають до скасування.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 6, 10, 11, 58, 60, 88, 131,
209, 212- 215, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Змінені позовні вимоги задовольнити
частково.

Змінити дату звільнення ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, з посади
розпорядчого директора ВАТ
"Закарпатський арматурний завод", з 30
вересня 2012 року на 26 листопада 2012 року.

Зобов'язати ВАТ "Закарпатський
арматурний завод"( 90620 Закарпатська
область, Рахівський район, смт.
Кобилецька Поляна, вул. Перемоги, 2, , п/р 9000 в ПАТ
"УкрСиббанк", МФО 351005, ІПН 12)
виплатити ОСОБА_1 відшкодування за час
вимушеного прогулу з 30 вересня 2012 року
по 26 листопада 2012 року в сумі 8000
гривень.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ВАТ " "Закарпатський
арматурний завод"( 90620 Закарпатська
область, Рахівський район, смт.
Кобилецька Поляна, вул. Перемоги, 2, , п/р 9000 в ПАТ
"УкрСиббанк", МФО 351005, ІПН 12) в
спеціальний фонд Державного бюджету
України в особі Рахівського районного
суду Закарпатської області 243 гривні 60
копійок судового збору, № доходного
рахунку 0211, Код класифікації
доходів бюджету 22030001.

Скасувати заходи забезпечення
позову, вжиті ухвалою суду від 12 серпня
2014 року.

Рішення може бути оскаржено у
судову палату з цивільних справ
апеляційного суду Закарпатської
області через Рахівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду:
Тулик І.І.