Дата документу 23.10.2014 Справа № 554/8344/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року
м. Полтава

Октябрський районний суд м.
Полтави у складі:

головуючого - судді Бугрія В.М.,

при секретарі - Ступці І.І.,

за участю представника
позивача - ОСОБА_1,

представника третьої
особи - Шаповал Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа: орган опіки і
піклування в особі виконавчого
комітету Октябрської районної у м.
Полтаві ради про визначення місця
проживання дитини разом із матір»ю,
надання дозволу на виїзд дитини за
кордон без згоди та супроводу батька та
зміну порядку участі батька у
вихованні дитини, та негайне
відібрання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

16.06.2014 року позивач ОСОБА_3 звернулася
із позовом до відповідача ОСОБА_5 про
стягнення аліментів на утримання
дитини у твердій грошовій сумі,
визначення місця проживання дитини
разом із матір'ю, надання дозволу на
виїзд дитини за кордон без згоди та
супроводу батька та зміну порядку
участі батька у вихованні дитини. В
подальшому позовні вимоги були
збільшені вимогою про негайне
відібрання дитини та поверненню
матері.

31.07.2014 року відповідач ОСОБА_4 пред'явив
зустрічний позов до ОСОБА_3 про
визначення місця проживання дитини.

Ухвалою від 13.10.2014 року зустрічний
позов ОСОБА_4 повернений у зв'язку із
тим, що відповідач не виправив
недоліки, які перешкоджали відкриттю
провадження та подальшому розгляду
зустрічної позовної заяви.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначила, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін по справі
народився син - ОСОБА_6. 11.04.2009 року між
позивачем та відповідачем був
зареєстрований шлюб про що Октябрським
відділом РАЦС Полтавського МУЮ
зроблено відповідний актовий запис №59.
Протягом 2010 року ОСОБА_4 неналежно
ставився до виконання своїх подружніх
та батьківських обов'язків. З цих
причин шлюб між сторонами був
розірваний за рішенням Зіньківського
районного суду Полтавської області від
20 січня 2011 року.

Також, зазначила, що у зв'язку із тим, що
відповідач надавав незначну та не
регулярну допомогу на утримання сина
вона, позивач, була змушена звернутися
до суду із позовом про стягнення
аліментів і згідно рішення
Октябрського районного суду м.Полтави
від 26 лютого 2013 року із ОСОБА_4 стягнуто
на її користь аліменти на утримання
сина у розмірі ? частини заробітку.
Вказала, що не отримує від відповідача
коштів на утримання дитини згідно
зазначеного судового рішення у зв'язку
із тим, що останній офіційного місця
роботи не має. Тому вважає за доцільне
стягувати із відповідача на утримання
сина аліменти у твердій грошовій сумі,
а не в частині від заробітку (доходу).
Також позивач зазначила, що 6 квітня 2014
року уклала шлюб із громадянином
Австралії та отримала візу, яка надає
їй право проживати в Австралії і вона
проживає в цій країні на законних
підставах. На початку 2014 року перед
виїздом за кордон позивач звернулася
до відповідача із проханням надати
дозвіл на тимчасовий виїзд сина в
Австралію разом із нею, але останній
безпідставно відмовив. У зв'язку із цим
вона не має можливості забрати сина до
себе за кордон і ОСОБА_6 тимчасово
проживає із її матір'ю в місті Полтава.
При цьому відповідач майже не
спілкується із сином, обмежуючись дуже
рідкими дзвінками по телефону та не
надає кошти на утримання сина. Зважаючи
на те, що позивач має намір проживати в
Австралії, 26.05.2014 року вона
зателефонувала до відповідача із
проханням надати дозвіл на тимчасовий
виїзд сина в Австралію, але останній на
її дзвінки не відповідає. Потім позивач
зателефонувала до матері відповідача
та повідомила її про свої наміри і
прохала поговорити її із сином про те,
аби останній надав дозвіл на
тимчасовий виїзд ОСОБА_6 для проживання
із позивачем в Австралію. Також позивач
зазначила, що її представник ОСОБА_1
також телефонував до відповідача з
метою вирішити в позасудовому порядку
питання виїзду ОСОБА_6 за кордон, але
ОСОБА_4 відмовився з ним спілкуватися
на цю тему.

У судове засідання позивач не з'явилася
направивши для участі у справі свого
представника - ОСОБА_1.

Представник позивача надав пояснення
аналогічні викладеним в позовній заяві
та додатково зазначив, що вже після
відкриття провадження по справі, а саме
30.07.2014 року відповідач ОСОБА_4
самостійно, протиправно змінив місце
проживання сина не узгоджуючи та не
повідомляючи про це позивача. Вивіз
дитину до м.Києва та не повертає ОСОБА_6
матері. У зв'язку із цим позивач
намагалася знайти і повернути сина, але
відповідач не повідомив адресу
проживання дитини та на телефонні
дзвінки від позивача не відповідає.

Також представником позивача заявлено
клопотання про залишення без розгляду
позову в частині стягнення аліментів.

Відповідач, будучи належним чином
повідомленим про час та місце слухання
справи в судове засідання не з'явився.
Представник позивача не заперечував
проти ухвалення заочного рішення по
справі.

Тому суд керуючись ст.224 ЦПК України,
проводить заочний розгляд справи та
ухвалює заочне рішення.

Перевіривши фактичні обставини справи
наявними доказами суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
позову у зв'язку із наступним.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у
сторін по справі народився син - ОСОБА_6,
що підтверджується Свідоцтвом про
народження (арк.7).

Рішенням Зіньківського районного суду
Полтавської області від 20 січня 2011 року
шлюб між сторонами розірваний (арк.6).

Після розірвання шлюбу між сторонами
малолітній ОСОБА_6 залишився проживати
разом із матір'ю.

Згідно рішення Маловисківського
районного суду Кіровоградської
області від 05.11.2013 року був визначений
порядок та способи участі ОСОБА_4 у
вихованні сина ОСОБА_6 (арк. 68-72). На
підставі обставин встановлених в
зазначеному судовому рішенні суд
приходить до висновку, що за
домовленістю між сторонами по справі
постійне місце проживання
малолітнього ОСОБА_6 було разом із
матір'ю ОСОБА_3

06 квітня 2014 року ОСОБА_3 одружилася із
громадянином Австралії, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом (арк. 115-119) та має право на
проживання на території Австралії, що
підтверджується Повідомленням
Департаменту з питань імміграції та
захисту кордону Австралії про надання
візи від 31 травня 2014 року (арк.91-100).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивач на законних підставах має
право на проживання на території
країни Австралія.

Згідно довідки від 14 квітня 2014 року
позивач разом із своїм чоловіком
винаймають трикімнатну квартиру із
гаражем (арк. 89-90).

Позивач працює в клініці «Зе Епворз
Сентре енд Кабріні Медікал Сентре», та
одночасно навчається щоб стати
зареєстрованим лікарем в Австралії
(арк. 160-161).

Згідно нотаріально завіреної заяви
чоловіка позивача ОСОБА_7, останній має
бажання прийняти в свою сім'ю на
виховання малолітнього сина своєї
дружини - ОСОБА_6 та зобов'язується
матеріально утримувати дружину та її
сина (арк. 120-124).

Згідно довідки від 24 квітня 2014 року
австралійська початкова школа
«Даймонд Крік Іст» може прийняти на
навчання ОСОБА_6 (арк.81-82).

Згідно із ч.4 ст. 29 ЦК України, місцем
проживання фізичної особи, яка не
досягла десяти років, є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає,
опікуна або місцезнаходження
навчального закладу чи закладу охорони
здоров'я, в якому вона проживає.

Згідно принципу 6 Декларації прав
дитини, дитина для повного і
гармонійного розвитку її особи
потребує любові і розуміння. Вона
повинна, коли це можливо, зростати під
опікою і відповідальністю своїх
батьків і, у всякому разі, в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітню дитину не
слід, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, розлучати зі
своєю матір'ю.

У відповідності до ч.1 ст.161 СК України,
якщо мати та батько, які проживають
окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким
із них буде проживати малолітня дитина,
спір між ними може вирішуватися
органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Аналізуючи норми чинного
законодавства та наявні в матеріалах
справи докази суд приходить до
висновку, що будь-які вийняткові
обставини для того аби розлучати матір
і дитину відсутні, а тому зважаючи на
наявність спору, слід визначити місце
проживання малолітнього ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір'ю ОСОБА_3.

Згідно ч.1 ст.33 Конституції України,
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 155 СК України,
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

У відповідності до ч.ч. 3-4, ст.313 ЦК
України, фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними. Фізична особа
може бути обмежена у здійсненні права
на пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Згідно із п. 2 ст. 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», зазначено,
що за відсутності згоди одного з
батьків виїзд неповнолітнього
громадянина України за кордон може
бути дозволено на підставі рішення
суду.

Правилами перетинання державного
кордону громадянами України (далі -
Правила перетинання державного
кордону), затвердженими постановою
Кабінету Міністрів України від 27 січня
1995 р. № 57 передбачено, що виїзд за межі
України громадян, які не досягли
16-річного віку, у супроводі одного з
батьків здійснюється у разі
пред'явлення рішення суду про надання
дозволу на виїзд за межі України без
згоди та супроводу другого з батьків (п.
2, 4-2).

На виконання ст. 7 Закону Кабінет
Міністрів України постановою від 31
березня 1995 р. № 231 затвердив Правила
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення
(далі - Правила оформлення паспорта). У
п. 18 зазначається, що оформлення
паспорта (проїзного документа)
здійснюється на підставі заяви батьків
(законних представників батьків чи
дітей), а у разі якщо батьки не
перебувають у шлюбі між собою, - того з
них, із ким проживає дитина,
справжність підпису яких
засвідчується нотаріально. За
наявності заперечень одного з батьків
документ може бути оформлено на
підставі рішення суду.

Також, суд вважає, що ОСОБА_4
безпідставно ухиляється від надання
дозволу на тимчасовий виїзд за кордон
його сина ОСОБА_6 до Австралії, а вимоги
позивача відповідають чинному
законодавству і інтересам дитини.
Оскільки проживання дитини разом із
матір'ю відповідає якнайкращому
забезпеченню прав та інтересів дитини
та за таких умов буде досягнуто
дотримання принципу 6 Декларації прав
дитини. Тому суд вважає за необхідне
надати дозвіл на тимчасовий виїзд за
межі України до країни Австралія
малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м.Полтава, громадянина
України у супроводі його матері,
громадянки України, ОСОБА_3, без згоди
батька дитини ОСОБА_4, для постійного
проживання терміном на три роки.

Як вбачається із пояснень представника
позивача та матеріалів справи, 30.07.2014
року ОСОБА_4, уже під час розгляду даної
справи, самостійно, без попередження та
погодження із матір'ю змінив місце
проживання сина ОСОБА_6 шляхом
викрадення.

З метою повернення сина до попередньоо
місця проживання позивач зверталася
особисто до позивача, шляхом
направлення телеграми (арк.125) із
заявами до правоохоронних органів та
органів опіки і піклування.

На час ухвалення рішення відповідач
ОСОБА_4 сина ОСОБА_6 матері не повернув.

Згідно із ч.1 ст.162 СК України, якщо один
з батьків або інша особа самочинно, без
згоди другого з батьків чи інших осіб, з
якими на підставі закону або рішення
суду проживала малолітня дитина, або
дитячого закладу (установи), в якому за
рішенням органу опіки та піклування
або суду проживала дитина, змінить її
місце проживання, у тому числі способом
її викрадення, суд за позовом
заінтересованої особи має право
негайно постановити рішення про
відібрання дитини і повернення її за
попереднім місцем проживання. Дитина
не може бути повернута лише тоді, коли
залишення її за попереднім місцем
проживання створюватиме реальну
небезпеку для її життя та здоров'я або
обставини змінилися так, що повернення
суперечить її інтересам.

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 щодо
самовільної зміни місця проживання
сина протиправними та такими що
порушують права та суперечать
інтересам малолітнього ОСОБА_6. А тому
доцільно відібрати малолітнього
ОСОБА_6 від батька та передати його
матері ОСОБА_3

У відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України,
суд допускає до негайного виконання
судові рішення щодо відібрання дитини
та повернення її тому із батьків з ким
вона проживала.

Висновок органу опіки та піклування
від 09.09.2014 року щодо вирішення спору
(арк. 138) на думку суду є недостатньо
обгрунтований, а тому із урахуванням ч.6
ст.19 СК України суд не погоджується із
ним.

На підставі викладеного, керуючись ч.1
ст.33 Конституції України, ст.ст. 3,15, 208,
213, 215, 218, 221, 224, 367 ЦПК України, ч.6 ст. 19, ч.
1,2 ст. 155, ч.1 ст.161, ч.1 ст. 162 СК України, ч. 3,
4 ст.313 ЦК України, п. 2 ст. 4 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»,
Правилами перетинання державного
кордону громадянами України,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57
суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа:
орган опіки і піклування в особі
виконавчого комітету Октябрської
районної у м. Полтаві ради про
визначення місця проживання дитини
разом із матір»ю, надання дозволу на
виїзд дитини за кордон без згоди та
супроводу батька та зміну порядку
участі батька у вихованні дитини, та
негайне відібрання дитини -
задовольнити.

Визначити місце проживання
малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом
із матір'ю ОСОБА_3.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд
за межі України до країни Австралія
малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м.Полтава, громадянина
України у супроводі його матері,
громадянки України, ОСОБА_3, без згоди
батька дитини ОСОБА_4, для постійного
проживання терміном на три роки.

Змінити порядок та спосіб участі
ОСОБА_4 у вихованні сина ОСОБА_6, який
встановлений рішенням
Маловисківського районного суду
Кіровоградської області від 05.11.2013
року, визначивши порядок участі у
вихованні та спілкуванні ОСОБА_4 у
вихованні сина ОСОБА_6 на час
проживання дитини в Австралії у
вигляді особистого спілкування по
телефону або інших засобах зв'язку
кожного вівторка, четверга, неділі з
урахуванням режиму дня дитини;
особистого спілкування за місцем
проживання батька влітку не менше
одного разу на рік.

Відібрати малолітнього ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_4 та
передати дитину матері ОСОБА_3.

Допустити до негайного виконання
рішення суду в частині відібрання
малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 від
батька ОСОБА_4 та передачі дитини
матері ОСОБА_3.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом шляхом подання заяви
відповідачем в термін 10 днів з дня
отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Полтавської області через
Октябрський районний суд м. Полтави
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення апеляційної скарги.

СуддяВ. М. Бугрій