Справа №345/2478/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2014 року
м.Калуш

Калуський міськрайонний суд
Івано-Франківської області в складі:

в складі: головуючого судді
Мигович О.М.

секретаря
Гладенкьої Л.Ф.

з участю:

представників позивача
ОСОБА_3., Треф’янчин А.М.

представника відповідача
ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Калуша цивільну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальність
«Юнімекс-К» до ОСОБА_4 про витребування
майна з чужого незаконного володіння,
суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
вищенаведеним позовом, свої вимоги
мотивує тим, що з 2007 року до березня 2013
року відповідачка по справі ОСОБА_4
займала посаду головного бухгалтера
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юнімекс-К». В
обов'язки входило ведення
бухгалтерського обліку, складання
первинних документів без права їх
підпису від імені першої особи,
відображення господарських операцій в
облікових регістрах бухгалтерського
обліку, а також складання фінансової і
податкової звітності та подання її до
контролюючих органів, зокрема до
органів податкової служби, пенсійного
фонду, статистики.

Під час виконання ОСОБА_4 своїх
посадових обов'язків головного
бухгалтера вона зберігала та
використовувала основну печатку
підприємства. В березні 2013 року ОСОБА_4
подала заяву про звільнення з посади
головного бухгалтера ТзОВ «Юнімекс-К».

В червні 2013 року працівники податкової
інспекції м.Калуша повідомили ТзОВ
«Юнімекс-К», що ними виявлено
розбіжності у податковій звітності по
підприємству і для того, щоб їх
виправити потрібен бухгалтер, яким
подавалася звітність по ПДВ та РРО за
період виявлених розбіжностей 0 2010 р. по
2013 р.

Повідомивши ОСОБА_4 про дані обставини,
вона погодилась виправити дані
розбіжності, вказавши, що для цього їй
потрібно печатку, всі первинні
бухгалтерські документи, які і були їй
передані 19 червня 2013 року на території
ТзОВ «Юнімекс-К» у присутності ОСОБА_5,
ОСОБА_3 та інших працівників
Товариства.

Однак після звільнення з роботи і
подання вищевказаних звітів по даний
час відповідачка ОСОБА_4 не повернула
Товариству печатку, бухгалтерську і
комерційну документацію, ключі ЕЦП на
магнітних носіях, виданих АЦСК ІДД Мін
доходів та комерційними банками до
систем «Клієнт-Банк», а також
матеріальні цінності, які були
передані їй у користування та належать
ТзОВ «Юнімекс-К».

ТзОВ «Юнімекс-К» неодноразово
зверталося до ОСОБА_4 з вимогою
повернути отримані нею документи
Товариства в паперовому та
електронному вигляді, однак
листи-вимоги, що направлялися
відповідачці залишені без відповідей
та задоволення.

Неповернення Товариству печатки,
документів та матеріальних цінностей
перешкоджає звичайній
фінансово-господларській діяльності
Товариства та спричиняє недоотримання
Товариством економічної вигоди, тому з
даним позовом ТзОВ «Юнімекс-К» змушене
звернутися до суду.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали свої позовні
вимоги в повному обсязі і просять позов
задоволити.

Представник відповідача позов не
визнав і просить відмовити з підстав,
які викладені в запереченні проти
позову.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що йому
відомо, що ОСОБА_4 працювала в ТзОВ
«Юнімекс-К» в 2013 році на посаді
бухгалтера. В червні по вул.Каракая на
території ТзОВ «Юнімекс-К» їй
передавались бухгалтерські документи
в присутності ОСОБА_7 Дані
бухгалтерські документи їй були
потрібні для подачі звітів в Калуську
ОДПІ.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що
бухгалтерські документи передавались
ОСОБА_4 на території ТзОВ «Юнімекс-К» з
машини в машину. Зі слів позивача він
знав, що відповідачка працювала в нього
бухгалтером.

Суд, вислухавши сторін, свідків,
дослідивши матеріали справи вважає, що
позов не підлягає до задоволення
виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено,
що наказом директора ТзОВ «Юнімекс-К»
ОСОБА_3 від 01.10.2008 року ОСОБА_4 була
призначена на посаду головного
бухгалтера товариства з 01 жовтня 2008
року (а.с.26).

16 лютого 2009 року у зв'язку з тим, що
ОСОБА_4 стала директором ТзОВ «Гранд
Стілл», її було переведено на посаду
головного бухгалтера ТзОВ «Юнімекс-К»
за сумісництвом.

31 жовтня 2011 року ОСОБА_4 було
звільнено з посади головного
бухгалтера за власним бажанням,
повідомлено під розписку про прийняття
такого наказу та надано його копію. На
підставі копії наказу ОСОБА_4 як
посадовою особою відповідальною за
прийняття та звільнення з роботи за її
основним місцем роботи відповідно до
пункту 1.1. та пункту 2.14. Наказу Мінпраці,
Мінюсту та Мінсоцзахисту населення
України N 58 від 29.07.93 року, який
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 17 серпня 1993 р. за N 110 «Про
затвердження Інструкції про порядок
ведення трудових книжок працівників»
вчинено відповідний запис у трудовій
книжці (а.с.49).

При звільненні ОСОБА_4 в 2011 році
позивачем не ставились будь-які вимоги
щодо відсутності будь-яких документів,
оскільки всі бухгалтерські документи,
що складались нею як головним
бухгалтером, були залишені на
товаристві, будь-якої кадрової
документації в неї не було та нею не
велося, так як це до її обов'язків не
входило. Крім того з позовної заяви не
зрозуміло за який період позивач
намагається витребувати документи,
оскільки як вже зазначалось, з жовтня
2011 року ОСОБА_4 була звільнена і
веденням бухгалтерської документації
позивача не займалась.

Як вбачається з відомостей ДПІ та
Управління ПФУ в м. Калуші та
Калуському районі починаючи з 2011 року
ТзОВ «Юнімекс-К» не подавало даних про
нарахування та виплату ОСОБА_4
заробітної плати (а.с.67,68).

Глава IX Кодексу законів про працю
України «ГАРАНТІЇ ПРИ ПОКЛАДЕННІ НА
ПРАЦІВНИКІВ МАТЕРІАЛЬНОЇ
ВІДПОВІДАЛЬНОСТІ ЗА ШКОДУ, ЗАПОДІЯНУ
ПІДПРИЄМСТВУ, УСТАНОВІ, ОРГАНІЗАЦІЇ» в
повній мірі врегульовано порядок
притягнення до матеріальної
відповідальності працівника за
заподіяну шкоду, в тому числі втраті
певних матеріальних цінностей.

Таким чином, встановивши факт
втрати працівником товариства певних
матеріальних цінностей товариства,
роботодавець згідно вказаного порядку
має право відшкодувати завдану
матеріальну шкоду з працівника.

Однак, для притягнення працівника
до відповідальності за завдану шкоду,
роботодавець повинен довести факт
передачі певних матеріальних
цінностей працівнику під розписку.
Посилання на показання свідків в таких
випадках є неприпустимим.

Вказане зокрема підтверджується
останнім абзацом пункту 23 Постанови
Пленуму ВСУ від 29 грудня 1992 року N 14 «Про
судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками», де вказано, що слід
мати на увазі, що з питань, для яких
передбачено обов'язкове документальне
оформлення (наприклад, укладення
договору про повну матеріальну
відповідальність), показання свідків
не можуть братися до уваги.

Згідно п.19 Постанови пленуму ВССУ
від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав» в
якому зазначено, що застосовуючи
положення статті 387 ЦК, суди повинні
виходити з того, що власник має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним і в якої майно
фактично знаходиться та є
індивідуально визначеним. Позов про
витребування майна, пред'явлений до
особи, у незаконному володінні якої це
майно знаходилось, але на момент
розгляду справи в суді у неї відсутнє,
не може бути задоволений.

Виходячи з зазначеного, що майно,
яке просить витребувати позивач, у
незаконному володінні у ОСОБА_4 ніколи
не знаходилось, акт прийому-передачі
відсутній. Працюючи головним
бухгалтером до жовтня 2011 року ОСОБА_4
вела виключно бухгалтерську
документацію згідно встановленого
законодавством порядку, яку після
звільнення залишила на товаристві.
Після її звільнення в 2011 році і до липня
2013 року жодних вимог позивачем до неї
не ставилось. З огляду на вказане, на
час розгляду справи в суді в ОСОБА_4
відсутнє будь-яке майно, яке просить
витребувати позивач.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу в межах зв'ялених ними
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

Враховуючи наведене суд вважає,
що в задоволенні позову слід відмовити
за недоведеністю позовних вимог.

На підставі викладеного
ст.ст.317,386,387 Цивільного кодексу
України, керуючись ст.ст.213-215
Цивільно-процесуального кодексу
України, суд -

Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальність
«Юнімекс-К» до ОСОБА_4 про витребування
майна з чужого незаконного володіння -
відмовити за недоведеністю позовних
вимог.

Рішення може бути оскаржене в
Апеляційний суд Івано-Франківської
області через Калуський міськрайонний
суд шляхом подачі в десятиденний
строк апеляційної скарги з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: