Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2014 року Центральний
районний суд міста Миколаєва у складі
головуючого судді Батченка О.В. при
секретарі Луговенко К.С., з участю
представника відповідача Тимошенка
О.А., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до публічного акціонерного
товариства «ПриватБанк», про визнання
припиненим договору поруки, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
ПАТ «ПриватБанк» (далі - Банк), просив
визнати припиненою поруку згідно
договору б/н, укладеного 11 вересня 2008
року між ним та ЗАТ "ПриватБанк" на
забезпечення виконання позичальником
ОСОБА_3 умов кредитного договору №
53ЭС/2008 від 11 вересня 2008 року. Як на
правову підставу вимог позивач
послався на ч. 4 ст. 559 ЦК України,
вважаючи, що порука є припиненою
внаслідок того, що Банк до закінчення
строку, встановленого у договорі
поруки не пред'явив до нього майнових
вимог, що випливають з договору поруки.
Крім цього, Банк не пред'явив таких
вимог і протягом шести місяців з дня
настання строку виконання основного
зобов'язання.

Позивач та його представник, а також
третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явились, представник позивача
подав суду заяву про розгляд справи у
його відсутність, позов підтримує.
Відомостей про поважність причин
неявки третьої особи матеріали справи
не містять.

Представник відповідача проти позову
заперечував, пославшись на ті
обставини, що відповідно п. 11 спірного
договору поруки сторони дійшли згоди,
що строк позовної давності, в межах
якого сторони можуть звернутись до
суду з вимогою про захист свого права
або інтересу, встановлюється в 5 років.
Такий же строк позовної давності
визначений сторонами кредитного
договору № 53ЭС/2008 від 11 вересня 2008 року.
Тобто, у даному спорі порука
припиняється в порядку ч. 4 ст. 559 ЦК
України лише після сплину
шестимісячного строку з останнього дня
строку позовної давності, а саме: 10
вересня 2015 року.

Вислухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши докази, суд
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

11 вересня 2008 року між ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником якого є
Банк, та ОСОБА_3 укладений кредитний
договір № 53ЭС/2008, відповідно умов якого
Банк надав третій особі 20000 доларів США
зі сплатою 24 % за користування коштами,
строком до 10 вересня 2010 року.

На забезпечення виконання умов
кредитного договору між позивачем та
ЗАТ КБ "ПриватБанк" в той же день
укладений договір поруки б/н (далі -
Договір), відповідно умов якого позивач
поручився перед кредитно-фінансовою
установою за належне виконання ОСОБА_3
зобов'язань, що випливають з договору
кредиту.

Згідно п. 10 договору поруки, цей договір
вступає в силу з моменту його
підписання сторонами і діє до повного
виконання зобов'язань за кредитним
договором № 53ЭС/2008 від 11 вересня 2008
року.

Зазначена умова договору про дію
поруки до повного виконання
позичальником зобов'язань перед
кредитором або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатись як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам ст. 252 ЦК України,
згідно з якою строк визначається
роками, місяцями, тижнями днями або
годинами. Термін визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати.

Аналогічна правова позиція викладена
Верховним судом України у справі №
6-33цс12, реєстровий № 24704791 за переглядом
рішень з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Не заслуговують на увагу доводи
представника відповідача щодо
пролонгованого за погодженням сторін
строку позовної давності як за
кредитним договором так і за договором
поруки, виходячи з наступних міркувань.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

В той же час, положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК
України встановлено, що порука
припиняється, після закінчення строку,
встановленого у договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

З аналізу викладених правових норм
вбачається, що припинення поруки
внаслідок непред'явлення вимоги
законодавець не пов'язує зі строком
давності, протягом якого особа має
право на звернення до суду за захистом
порушеного права.

Тобто, установлений ч. 4 ст. 559 ЦК України
строк є таким, що присікає відносини
сторін за договорами поруки і
продовжений бути не може.

З огляду на зміст договору поруки,
відомості про строк його дії не
встановлені.

Проте, у кредитному договорі кінцевий
термін погашення кредиту встановлений
10 вересня 2010 року.

З викладеного слідує, що право вимоги
до поручителя ОСОБА_2 про виконання
порушеного боржником зобов'язання щодо
повернення кредиту виникло з 11 вересня
2010 року і, відповідно, діяло протягом
шести наступних місяців від цього часу,
тобто до 10 березня 2011 року включно.

Разом з цим, відповідачем не
представлено суду у встановленому
цивільним процесуальним законом
порядку належних та допустимих доказів
того, що протягом цього строку до
позивача були пред'явлені кредитором
вимоги про цивільну відповідальність
щодо невиконаних кредитних зобов'язань
третьою особою.

За такого, починаючи з 11 березня 2011 року
договір поруки б/н, укладений між ЗАТ КБ
"ПриватБанк" та ОСОБА_2 є припиненим.

Таким чином, позов підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ч. 4 ст. 559 ЦК України, ст. 10, 60,
88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати припиненими з 11 березня 2011 року
зобов'язання ОСОБА_2 щодо
поручительства перед публічним
акціонерним товариством "ПриватБанк"
на підставі договору поруки б/н від 11
вересня 2008 року.

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано до апеляційного суду
Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
О.В.
Батченко