Справа № 428/1621/14-ц
Провадження №2/428/1245/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року
м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд
Луганської області у складі:

головуючого судді
Кордюкової Ж.І.,

при секретарі
Биковій І.Д.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Сєвєродонецька
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням. В обґрунтування позовних
вимог, посилається на те, що вона є
власником будинку АДРЕСА_2. Разом з нею
у будинку зареєстровані її донька
ОСОБА_2 та її онук ОСОБА_3. Відповідачі з
моменту реєстрації 18.05.2004 р. не
проживали в спірному будинку та
взагалі не користувались ним, не
сплачували комунальні послуги, не
отримують кореспонденцію за даною
адресою. Вона змушена сплачувати
комунальні платежі за відповідачів
ОСОБА_2 і ОСОБА_3, в той час, як вони не
проживають та не користуються будинком
майже 10 років. У зв'язку з чим позивач
звернулась до суду з позовом, в якому
просить визнати відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, такими, що втратили право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_2

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтвердила доводи, викладені в позові,
підтримала позовні вимоги у повному
обсязі. Додатково суду пояснила, що в 2000
р. її донька прибула із Криму в м.
Сєвєродонецьк та стала проживати у
квартирі, розташованій за адресою:
АДРЕСА_1 Онук ОСОБА_3 з 5 років постійно
мешкав з нею у квартирі, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_3 Коли
онуку виповнилось 16 років, вона його
зареєструвала за адресою: АДРЕСА_2 Онук
продовжував мешкати з нею у м.
Сєвєродонецьк по пр. Космонавтів, 25/164, а
донька мешкала постійно у квартирі,
розташованій за адресою: АДРЕСА_1
Згодом стосунки з онуком погіршились,
він став дорослим і перестав
спілкуватись з нею. В лютому 2014 р. вона
подарувала доньці і онуку квартиру
АДРЕСА_1. Відповідачі пообіцяли знятись
з реєстраційного обліку з будинку
АДРЕСА_1, але не виконали цього. Онук у
спірному будинку ніколи не мешкав. Він
був тільки зареєстрованим за цією
адресою. ОСОБА_3 мешкав до 2013 р. у
квартирі, розташованій за адресою:
АДРЕСА_3 Онук одружився і має іншу
родину. Особистих речей відповідачів у
будинку немає. Просила задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилась, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялась у
встановленому законом порядку, що
підтверджується матеріалами справи.
Причини неявки суду не повідомила,
заяви про розгляд справи без її участі
не надходило.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
позов не визнав. Згодом в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся у
встановленому законом порядку, що
підтверджується матеріалами справи.
Причини неявки суду не повідомив, заяви
про розгляд справи без його участі не
надходило.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він знає
позивача ОСОБА_1, з якою у нього дружні
стосунки. Онука ОСОБА_3 позивач з
чоловіком взяли до себе з 2 років на
виховання. До 23 років онука виховували
баба з дідом. Він (свідок) бачив ОСОБА_3 у
квартирі, яка належить подружжю ОСОБА_1,
розташованій за адресою: АДРЕСА_3 в якій
він жив до 2010 р. Вони часто зустрічались
з ОСОБА_1 у садибі, яка знаходиться у
смт. Вороново по вул. Чапаєва. Садиба
придатна для проживання, в цьому році
він був там чотири рази. В цій садибі
жила матір ОСОБА_1 і більше нікого.
Бабка померла 8-10 років назад. Він не
бачив, щоб хтось ще жив у цьому будинку.
Ключі від будинку зберігались у
сусідки. Йому відомо, що ОСОБА_3
одружився. Де мешкала мати ОСОБА_5, він
не знає.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона
знайома з позивачкою, з якою в неї
сусідські відносини. З 2003 р. вона
(свідок) живе у смт. Вороново і не
бачила, щоб хтось проживав у будинку
позивача, розташованому по АДРЕСА_4
Сусід по вулиці ходив годувати собаку у
цьому подвір'ї. Вона бачила один раз в
селищі Вороново онука ОСОБА_7, коли він
привозив її на машині. Вже 10 років у
вищевказаному будинку ніхто не
проживає.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що знає
ОСОБА_7 з 1974 р., з нею сусідські стосунки.
Вона живе у смт. Вороново постійно 13
років. Господарями будинку, який
розташований за адресою: АДРЕСА_4, є
ОСОБА_7 та її чоловік, які часто
приїздять до будинку. У цьому будинку
ніхто не живе. Раніше в ньому жила
бабуся, яка померла. Приблизно влітку
два роки назад у будинку приблизно 3
місяці жила донька ОСОБА_2, як на дачі.
Вона приїхала приблизно в травні, а у
серпні уїхала. Постійно в будинку ніхто
не живе, він використовується як дача.
Онук позивачки ОСОБА_3 у будинку ніколи
не жив.

Вислухавши пояснення позивача,
свідчення свідків, дослідивши
матеріали справи, суд встановив
наступне.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен
має право на житло. Ніхто не може бути
примусово позбавлений житла інакше як
на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.ст. 379, 382 ЦК України,
об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло житловий будинок,
садиба, квартира.

Частиною 1 статті 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 405 ЦК України
передбачено, що члени сім'ї власника
житла, які проживають разом з ним, мають
право на користування цим житлом
відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають
право займати, визначається його
власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Згідно положень ст. 156 ЖК України члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. Члени сім'ї власника
будинку (квартири) зобов'язані дбайливо
ставитися до жилого будинку (квартири).
Повнолітні члени сім'ї власника
зобов'язані брати участь у витратах по
утриманню будинку (квартири) і
придомової території та проведенню
ремонту. Спори між власником та членами
його сім'ї про розмір участі в витратах
вирішуються в судовому порядку. До
членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. У разі
відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України, до
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

В судовому засіданні встановлено, що
житловий будинок з надвірним
побудовами, розташований за адресою:
Луганська область, м. Сєвєродонецьк,
смт. Воронове, вул. Чапаєва, буд. 23,
належить на праві приватної власності
ОСОБА_1, що підтверджується копією
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, виданого 09.03.2004 р. державним
нотаріусом Першої Сєвєродонецької
державної нотаріальної контори ОСОБА_9
та копією витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно
Сєвєродонецького міського бюро
технічної інвентаризації від 13.04.2004 р.

Згідно даних домової книги відповідачі
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з 18.05.2004 р.
зареєстровані у вищевказаному будинку.

Відповідно до акту Сиротинської
селищної ради від 11.03.2014 р. встановлено,
що з моменту реєстрації з 30.04.2004 р.
ОСОБА_2, та ОСОБА_3 не проживають за
адресою: АДРЕСА_4 не користуються
житловою площею, за комунальні послуги
не платять.

В судовому засіданні з пояснень
позивача ОСОБА_1 також було
встановлено, що відповідачі з моменту
реєстрації не мешкають у спірному
житловому приміщенні та не мають
такого наміру. Зазначену обставину в
судовому засіданні підтвердили свідки
ОСОБА_4, ОСОБА_6 і ОСОБА_8

Таким чином, суд вважає, що відповідачі
не мешкають в спірному житлі без
поважних причин. Судом встановлено, що
до спірного будинку №13 по вул. Чапаєва
у смт. Вороново м. Сєвєродонецька
відповідачі не ставляться як до
постійного місця проживання, фактично
вони мешкають в іншому місці.

Крім того, відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3
належить на праві спільної часткової
власності квартира, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується
копією договору дарування квартири,
посвідченого 25.02.2014 р. приватним
нотаріусом Сєвєродонецьткого міського
нотаріального округу Луганської
області ОСОБА_10

Аналізуючи надані докази, суд прийшов
до висновку, що відповідачі не
проживають у спірному житлі без
поважних причин понад один рік, що є
підставою для визнання відповідачів
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 такими, що втратили
право користування спірним будинком.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача
ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають
задоволенню, оскільки в даному випадку
саме такий спосіб захисту дає
можливість реального усунення
порушення права власності.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивача
підлягають стягненню витрати по оплаті
судового збору в сумі 121,80 грн. з кожного
в зв'язку з документальним
підтвердженням їх понесення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 62, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст.
391, 405 ЦК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право
користування житловим приміщенням, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_2 та з ОСОБА_3 судовий
збір в сумі 121,80 грн. з кожного на
користь ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному суді Харківської області
через Сєвєродонецький міський суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення в повному обсязі складено
03.10.2014 р.

Суддя
Ж. І. Кордюкова