Справа № 466/3137/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/5741/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Шашкіної С.А.

Суддів: Богонюка М.Я.,Ванівського О.М.

При секретарі: Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Львівського
комунального підприємства «Тополя-406»
на рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 03 липня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 03 липня 2014 року позов
Львівського комунального підприємства
«Тополя-406» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги -
задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2
(ІПННОМЕР_3), ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_4
(ІПН НОМЕР_2) в користь Львівського
комунального підприємства «Тополя-406»
заборгованість за житлово-комунальні
послуги в сумі 2 555 гривень 26 копійок.
Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржило Львівське
комунальне підприємство «Тополя-406». В
апеляційній скарзі посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, при неповно
з'ясованих обставинах справи. Зазначає,
що задовольняючи позовні вимоги в
межах позовної давності суд не
врахував, що відповідачі за спірний
період здійснювали оплати,
користувались пільгою. Оскільки
квартири відповідачів належить до
приватної власності, тому вони
зобов'язані вносити плату за надання
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій. Крім того, що
відповідачем підтверджено факт
надання таких послуг. Крім того,
відповідно до вимог чинного
законодавства власник квартири
зобов'язаний укласти договір про
надання житлово-комунальних послуг та
оплачувати їх. Вказує, що ними не
пропущено строк позовної давності так
як вони неодноразово звертались в суд з
заявами про видачу судових наказів про
стягнення з відповідачів
заборгованості, які судом
задовольнялись. Просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити повністю.

В судове засідання представник
апелянта не з'явився, про час та місце
розгляду справи був належним чином
повідомлений.(а.с.70)

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача на заперечення доводів
скарги, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів не вбачає підстав для її
задоволення, виходячи із наступного.

Згідно із ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що
оскаржуване рішення у повній мірі
відповідає даним вимогам.

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про
житлово - комунальні послуги»
встановлено, що балансоутримувачем
будинку є власник або юридична особа,
яка за договором з власником утримує на
балансі відповідне майно, а також веде
бухгалтерську, статистичну та іншу
передбачену законодавством звітність,
здійснює розрахунки коштів, необхідних
для своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання, а також забезпечує
управління цим майном і несе
відповідальність за його експлуатацію
згідно із законом.

Встановлено, що будинок АДРЕСА_1
перебуває на балансі ЛКП «Тополя-406» та
ним обслуговується.

Як вбачається з довідки з місця
проживання про склад сім'ї, квартира
АДРЕСА_1 приватизована та складається
із 2-х кімнат, житловою площею 28,20 кв.м.,
загальною площею50,30 кв.м. В даній
квартирі зареєстровані:
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_4.

Із довідки про стан розрахунків по
вищевказаній квартирі вбачається, що
за період з червня 2010 року по лютий 2014
року у відповідачів перед позивачем
утворилась заборгованість за
центральне опалення в сумі 2 972,79 грн. та
1842,93 грн. за утримання будинку та
прибудинкової території.

17.09.2009 року Шевченківським районним
судом м.Львова було видано судовий
наказ про стягнення заборгованості по
оплаті за житлово-комунальні послуги з
ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в сумі
1360,04 грн., однак після подання ОСОБА_6
заяви такий 01.06.2010 року судом було
скасовано та роз'яснено право заявити
пред'явлені вимоги в порядку позовного
провадження.

15.11.2012 року Шевченківським районним
судом м.Львова було видано судовий
наказ про стягнення заборгованості по
оплаті за житлово-комунальні послуги з
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в сумі 3702,07 грн.,
однак після подання ОСОБА_3 заяви про
скасування вказаного наказу, такий
26.11.2012 року судом було скасовано та
роз'яснено ЛКП «Тополя-406» право
заявити пред'явлені вимоги в порядку
позовного провадження.

05.11.2012 року за заявою ЛКП «Тополя-406»
Шевченківським районним судом м.Львова
видано судовий наказ про стягнення
солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
заборгованості по оплаті за
житлово-комунальні послуги в сумі 3 505,69
грн. ОСОБА_3 було подано заяву про
скасування вказаного наказу оскільки
він не згідний з сумою нарахованої
заборгованості. 04.12.2012 року судовий
наказ було скасовано та ще раз
роз'яснено ЛКП «Тополя-» право на
звернення до суду з тією самою вимогою
в порядку позовного провадження.

Закон України «Про житлово - комунальні
послуги» визначає основні засади
організаційних, господарських
відносин, що виникають в сфері надання
та споживання житлово - комунальних
послуг між їх виробниками, виконавцями
і споживачами, а також їхні права та
обов'язки.

Аналіз цього Закону дає підстави для
висновку, що він належить до
нормативного акту спеціальної дії,
який регулює відносини, що виникають
між виробниками, виконавцями,
споживачами у процесі створення,
надання та споживання житлово -
комунальних послуг.

Разом з тим ст.4 Закону України «Про
житлово - комунальні послуги»
передбачає, що законодавство України у
сфері житлово - комунальних послуг,
крім цього Закону, базується на
Конституції України і складається з
нормативно - правових актів у галузі
цивільного, житлового законодавства та
інших нормативно - правових актів, що
регулюють відносини у сфері житлово -
комунальних послуг.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за
комунальні послуги (водопостачання,
газ, теплова енергія та інші послуги)
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами.

Відповідно до п.п. 2 п. «а» ст. 28 Закону
України «Про місцеве самоврядування»
до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належить встановлення в порядку і
межах, визначених законодавством,
тарифів щодо оплати побутових,
комунальних, транспортних та інших
послуг, які надаються підприємствами
та організаціями комунальної
власності відповідних територіальних
громад; погодження в установленому
порядку цих питань з підприємствами,
установами та організаціями, які не
належать до комунальної власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» комунальні
підприємства по обслуговуванню та
ремонту житла зобов'язані здійснювати
обслуговування та ремонт
приватизованого житла, надавати
мешканцям комунальні та інші послуги
за державними розцінками і тарифами.
Утримання приватизованих квартир
здійснюється за рахунок коштів їх
власників згідно з Правилами
користування приміщеннями жилих
будинків та при будинкових територій,
які затверджуються Кабінетом
Міністрів України, незалежно від форм
власності на них, що врегульовано п. 1
ст. 10 вказаного Закону. Відповідно до п.
17 Правил користування приміщеннями
житлових будинків і прибудинковими
територіями власники квартир
багатоквартирних будинків зобов'язані
вносити на відповідний рахунок
власника будинку плату за
обслуговування і ремонт будинку.
Відтак, позивач правомірно проводить
нарахування за надані послуги та
направляє мешканцям повідомлення про
наявну заборгованість.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач надає такі послуги, що
підтверджується наявними у матеріалах
справи доказами.

Таким чином, правовідносини, що
виникли між сторонами у справі - це
правовідносини між виконавцем
послуг та споживачами послуг.

Статтями 20, 21 Закону України «Про
житлово - комунальні послуги»
визначені права та обов'язки як
споживача так і виконавця послуг,
зокрема обов'язком споживача - є
укладання договору на надання житлово -
комунальних послуг, підготовленого
виконавцем на основі типового
договору, та оплата житлово -
комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 32 Закону України «Про
житлово - комунальні послуги»
встановлено, що розмір плати за
комунальні послуги розраховується
виходячи з розміру затверджених
цін/тарифів та показань засобів обліку
або за нормами, затвердженими в
установленому порядку.

Таким чином, необхідність укладення
договору про надання житлово -
комунальних послуг передбачена
законом і його укладення визначено як
обов'язок, а не право споживача таких
послуг.

Крім цього, відповідно до змісту
зазначених положень Закону споживач
може відмовитися від укладення
договору на надання житлово -
комунальних послуг лише в разі відмови
від користування такими послугами, а не
через непогодження сторонами умов
такого договору.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом, відповідачі
від користування послугами ЛКП не
відмовлялися, а фактично такими
користувалися і користуються, а відтак
відсутність договору на надання
житлово - комунальних послуг не є
підставою для відмови відповідачів від
сплати за фактично надані житлово -
комунальні послуги.

Така правова позиція висловлена в
ухвалі Верховного Суду України від
06.08.2008 року у справі за позовом ДП
"Моноліт-Сервіс" до Особи №1 про
укладення договору на надання
житлово-комунальних послуг та
стягнення суми заборгованості з оплати
послуг з утримання будинку та
прибудинкової території.

Оскільки обов'язок споживача
житлово-комунальних послуг
власника житла ґрунтується не
тільки на договорі, але й на законі,
відсутність письмових договірних
відносин не є підставою для
звільнення від оплати житлово-
комунальних послуг.

Така правова позиція висловлена в
ухвалі Верховного Суду України від
08.04.2009 року у справі за позовом
Житлово-експлуатаційного ремонтно-
будівельного управління ТОВ "
Рівненський МЖК" до Особи №1 про
стягнення заборгованості з оплати
житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого
особа може звернутися до суду з вимогою
про захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три
роки(ст.257 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Як встановлено судом першої інстанції,
з висновками якого погоджується й
колегія суддів, позивач звернувся до
суду з позовом у травні 2014 року та
просив стягнути з відповідачів
заборгованість, яка виникла з червня 2010
року, а тому перебіг строку позовної
давності почався з травня 2011 року.

Враховуючи наведене, колегія
суддів вважає правильним висновок суду
про достатність правових підстав для
задоволення позову ЛКП «Тополя-406», в
межах строку позовної давності,
оскільки позивач не ставив питання про
поновлення строку для звернення до
суду, а відповідач просив застосувати
позовну давність.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ЛКП неодноразово зверталось з заявами
про видачу судових наказів не свідчать
про поважність пропуску ними строку
позовної давності, оскільки скасовуючи
судові накази, судом неодноразово.
Починаючи з 01.06.2010 року, роз'яснювалось
позивачу право на звернення до суду з
відповідним позовом для вирішення
спору між сторонами в позовному
провадженні, однак, з таким ЛКП
звернулось лише в травні 2014 року.

За таких обставин, судом обґрунтовано
частково задоволено позов ЛКП
«Тополя-406» та стягнуто солідарно з
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість
за житлово-комунальні послуги в сумі 2
555 гривень 26 копійок, що відповідачами
не оспорюється та стверджено
відповідними розрахунками.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування чи зміни
рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Львівського
комунального підприємства «Тополя-406»
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 03 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з дня проголошення, може
бути оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді: