Справа № 447/1966/13
Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П.
Провадження № 22-ц/783/4305/14
Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючої судді -
Копняк С.М.

суддів -
Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.

секретарі -
Матяш І.І.,

з участю відповідачки -
ОСОБА_2

та представника відповідачки -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Надра» на рішення Миколаївського
районного суду Львівської області від
11 жовтня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та зустрічним позовом ОСОБА_2
до Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Надра» про визнання
недійсним кредитного договору,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Миколаївського районного
суду Львівської області від 11 жовтня 2013
року у задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Надра» про визнання недійсним
кредитного договору - задоволено.

Визнано, що кредитний договір від 28.11.2007
року №22/45/07-Ф укладений між Відкритим
акціонерним товариством Комерційний
банк "Надра" та ОСОБА_2 є нікчемним.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржило ПАТ КБ «Надра».

В обґрунтування апеляційної скарги
посилається на те, що оскаржуване
рішення ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
відповідно є незаконним,
необґрунтованим і підлягає скасуванню.

Зазначає, що 28.11.2007 року між
апелянтом та відповідачем ОСОБА_2
укладено кредитний договір №22/45/07-Ф,
відповідно до якого позивач за
первісним позовом надав відповідачу за
первісним позовом кредит у розмірі
13000,00 доларів США під 14% річних з
терміном погашення до 28.11.2009 року зі
сплатою відсотків 14,00% на рік. Однак,
відповідач дані умови договору не
виконує.

Відмовляючи у задоволенні
первісного позову та задовольняючи
зустрічний позов суд своє рішення
мотивував тим, що із висновку
експертизи №6/720 від 2009 року вбачається,
що встановити виконання підписів
ОСОБА_2 чи іншою особою на кредитному
договорі № 22/45/07 від 28.11.2007 року,
договорі застави майнових прав, заяві
на ім»я директора філії ВАТ КБ «Надра»
про видачу готівки, а також в пам»ятці
клієнта не виявилось можливим. Вважає,
що висновок даної експертизи не дав
ствердної відповіді, що підписи
вчиняла не ОСОБА_2 Зазначене може
встановитися виключно судом при
розгляді відповідної кримінальної
справи або при розгляді даної
цивільної справи за умови проведення
почеркознавчої експертизи.

ОСОБА_2 надала банку пакет
особистих документів для оформлення
кредитного договору, отримала кошти, а
також протягом кількох місяців
здійснювала оплату за кредитним
договором, що судом першої інстанції
при постановленні рішення не
враховано.

Просить рішення Миколаївського
районного суду Львівської області від
11 жовтня 2013 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
позивача задовольнити повністю в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2
- відмовити. Судовий збір, сплачений
апелянтом при поданні апеляційної
скарги стягнути з відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта Морганюк Ю.Є. в
підтримання мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, пояснення
відповідача ОСОБА_2 та її представника
ОСОБА_3 в заперечення мотивів
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що таку
слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених прав, а суд,
здійснюючи правосуддя, захищає
порушені права цих осіб у спосіб,
визначений законами України.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11
Постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» від 18 грудня 2009 року
№11 роз»яснив, що у мотивувальній
частині рішення слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення в повній мірі відповідає
зазначеним вимогам.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Обставини визнані
сторонами, не підлягають доказуванню.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Статтею 57 ЦПК України
передбачено, що доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи.

Встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 28.11.2007 року було
укладено кредитний договір № 22/45/07-Ф,
відповідно до якого позивач за
первісним позовом надав кредит у
розмірі 13 000,00 доларів США під 14% річних
з терміном погашення до 28.11.2009 року.
Згідно цього договору кредит надавався
відповідачці ОСОБА_2

Однак, як вбачається із копії
закордонного паспорта ОСОБА_2 (а.с. 33),
остання 16.11.2007 року виїхала за межі
України і повернулася в Україну у
вересні 2008 року. Ці ж дані підтверджені
і листом Головного центру обробки
спеціальної інформації Державної
прикордонної служби України за
вихідним №0.254-12740/0/15-14 від 11.11.2014 року

Відповідно до висновку експерта
(а.с.34-39), встановити ким виконаний
підпис на спірному кредитному
договорі, договорі застави майнових
прав, заяві та пам'ятці клієнту, не
виявилося можилвим, рукописний текст в
заяві про видачу кредиту від 27.11.2007 року
та короткий рукописний текст в пам'ятця
клієнта від 28.11.2007 року виконаний
ОСОБА_5 Даний висновок не є
катергоричним з приводу встановлення
особи, яка поставила підпис на
кредитному договорі, однак суд першої
інстанції вірно оцінював такий у
сукупності з іншими доказами, наявними
у справі.

Крім того, з матеріалів
кримінальної справи № 138-0104 щодо
працівників Новороздільського
відділення № 22 філії ВАТ КБ "Надра", за
ознаками вчинення злочину
передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
вбачається, що 05.11.2007 року, сторони
уклали договір строкового
банківського вкладу відповідно до
якого ОСОБА_2 передала кошти у розмірі
10000,00 євро ВАТ КБ "Надра", а банк прийняв
дану суму строком на 12 місяців і
зобов'язався виплатити ОСОБА_2 відсотки
за користування даними коштами у
розмірі 9,3 річних.

Відповідно до Інструкції про
порядок відкриття, використання і
закриття рахунків у національній та
іноземних валютах, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 12 листопада 2003 р. N 492,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 17 грудня 2003 р. за N 1172/8493 перед
відкриттям рахунку банк здійснює
ідентифікацію клієнта після чого
відповідальний працівник робить копії
відповідних сторінок паспорта та/або
інших документів з інформацією, яку
банк має визначити відповідно до
законодавства України з метою
ідентифікації особи. Ці копії
засвідчуються підписами
уповноваженого працівника банку та
особи, що відкриває рахунок, як такі, що
відповідають оригіналу, і зберігаються
в справі з юридичного оформлення
рахунку.

Тому суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що доводи
представника позивача за первісним
позовом, про те, що ОСОБА_2 надала банку
всі необхідні документи для оформлення
кредитного договору не відповідають
дійсності, оскільки банк на момент
укладення кредитного договору уже мав
відповідні документи як вкладника, а
згідно вищевказаної інструкції
повторна ідентифікація клієнта, який
уже має відкриті рахунки у цьому банку -
не здійснюється.

Позивачем не надані і в
матеріалах справи відсутні будь-які
докази того, що відповідач ОСОБА_2
здійснювала проплати за спірним
кредитним договором.

Відмовляючи в задоволенні
первісного позову, суд першої
інстанції керувався приписами ч. 2 ст.
207 ЦК України, відповідно до якої
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
сторонами.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України
кредитний договір вчиняється у
письмовій формі. Кредитний договір
укладений з недодержанням письмової
форми є нікчемним.

Колегія суддів також
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що оскільки на момент
укладення даного договору відповідач
за первісним позовом перебувала за
межами України, даний договір ОСОБА_2
підписаний не був.

Відповідно до постанови
Пленуму ВС України від 06 листопада 2009
року № 9 "Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" у разі якщо під
час розгляду спору про визнання
правочину недійсним як оспорюваного та
застосування наслідків його
недійсності буде встановлено
наявність підстав, передбачених
законодавством, вважати такий правочин
нікчемним, суд, вказуючи про
нікчемність такого правочину,
одночасно застосовує наслідки
недійсності нікчемного правочину.

Тому, оскільки відповідачем
за первісним позовом не заявлено
вимоги про застосування наслідків
недійсності правочину, суд першої
інстанції щоб не виходити за межі
позовних вимог вірно роз'яснив
відповідачу за первісним позовом право
пред'явити позов про застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що оскаржуване рішення
ухвалене судом на підставі наявних у
справі доказів, оцінених судом
належним чином, кожного окремо на їх
достовірність, допустимість та
достатність, взаємний зв'язок у їх
сукупності, встановлених судом
обставин справи. Висновки суду
ґрунтуються на аналізі зібраних у
справі доказів.

З висновками суду слід погодитись,
оскільки ним правильно визначено
характер спірних правовідносин та
встановлено дійсні обставини справи,
вірно застосовано матеріальний закон
та дотримана процедура розгляду,
передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстави
для її задоволення та скасування
рішення Миколаївського районного суду
Львівської області від 11 жовтня 2013 року
відсутні.

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308,
313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Надра» відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду
Львівської області від 11 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом 20-ти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ з дня набрання
ухвалою апеляційного суду законної
сили.

Головуюча
Копняк С.М.

Судді:
Кабаль І.І.

Монастирецький Д.І.