РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15544/14-ц

пр. № 2/759/5496/14

01 грудня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді -
Журибеди
О.М.,

за участю секретаря -
Павлишиної
А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
відповідача про розірвання шлюбу,
посилаючись на те, що вони перебувають
в шлюбі з 17.09.1999 року, який
зареєстрований в Відділі реєстрації
актів громадянського стану Мінського
районного управління юстиції м. Києва,
актовий запис № 1203. Від шлюбу мають
неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя з відповідачем не
склалося, з квітня 2014 року шлюбні
відносини вони не підтримують, спільне
господарство не ведуть, проживають
окремо.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала та просила їх
задовольнити з підстав викладених в
позові.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав та не заперечував щодо
розірвання шлюбу.

Суд, заслухавши пояснення
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, дійшов висновку про
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Відповідно до п. 2 ст. 112 Сімейного
кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України,
особа, яка змінила своє прізвище у
зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право
після розірвання шлюбу надалі
іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Судом встановлено, що сторони
зареєстрували шлюб 17.09.1999 року, який
зареєстрований в відділі реєстрації
актів громадянського стану Мінського
районного управління юстиції в м.
Києві, актовий запис № 81203. Від шлюбу
мають неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. ( а.с.6, 7 - копія свідоцтва
про шлюб, копія свідоцтва про
народження).

Сімейне життя позивача з
відповідачем не склалося, виникли
розбіжності щодо подальшого сімейного
життя.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач та відповідач мають різні
погляди на взаємовідносини в сім'ї.
Вказані взаємовідносини призвели до
того, що вони з квітня 2014 року не ведуть
спільного господарства, шлюбних
стосунків не підтримують та проживають
окремо.

Судом встановлено, що відповідач
повністю визнав позовні вимоги
позивача, що не суперечить закону та не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, у зв'язку з чим поданий
позов підлягає повному задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу
України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 179, 209, 212-215, 218,
223, 292, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зареєстрований 17.09.1999 року Відділом
реєстрації актів громадського стану
Мінського районного управління
юстиції, актовий запис № 1203 - розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу у
відділі РАЦС ОСОБА_1 відновити дошлюбне
прізвище - «ОСОБА_1».

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: