Провадження № 2/520/6847/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року

Київський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді - Прохорова П.А.,

при секретарі - Козловій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дітей, -

встановив:

В листопаді 2014 року позивач звернувся
до суду з вказаною позовною заявою про
стягнення з відповідача на користь
позивача аліментів на утримання
неповнолітньої дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до настання її повноліття,
та повнолітньої дитини - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, до настання їй 23 років, за
умови що вона буде навчатися у вищому
навчальному закладі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги
позивач зазначала, що сторони
перебували у шлюбі та від такого шлюбу
мають спільних дітей. На теперішній час
шлюб між сторонами розірвано, сторони
проживають в одній квартирі однак
спільного господарства не ведуть, діти
проживають разом з ними позивачем та
перебувають на утриманні позивача. В
зв'язку з викладеним та посилаючись на
положення діючого законодавства
позивач просила суд задовольнити
позов.

В судове засідання сторони не
з'явились, про часта місце вирішення
справи повідомлені у встановленому
законом порядку. Позивач звернулась до
суду з заявою, у якій просила
розглянути справу за її відсутності та
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі. Відповідач звернувся до суду з
заявою про розгляд справи за його
відсутності, позовні вимоги та
обставини позову визнав, проти їх
задоволення не заперечував.

Дослідивши матеріали справи та
подані сторонами заяви суд дійшов
наступних висновків щодо фактичних та
правових обставин справи.

Відповідно до положень ч.4 ст. 174 ЦПК
України, у випадку, коли відповідач
визнає заявлені до нього вимоги, суд, за
наявності на таке правових підстав,
ухвалює рішення про задоволення таких
вимог.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 59
ЦПК України, ч.1 ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі не
підлягають доказуванню, якщо за
законом вони не мають бути
підтверджені певними засобами
доказування.

Згідно ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного
кодексу України батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття. За рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України,
якщо повнолітні дочка, син
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу
України частка заробітку (доходу)
матері, батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного
кодексу України розмір аліментів,
визначений за рішенням суду або
домовленістю між батьками, може бути
згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

На підставі наведених правових
положень, враховуючи наявні серед
матеріалів справи письмові докази:
копію свідоцтва про народження ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (серії НОМЕР_1), копію
свідоцтва про народження ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (серії НОМЕР_2), де батьками
дітей зазначено сторони по справі,
копію рішення Київського районного
суду по справі №5208/1804/14-ц від 16.04.2014
року, що на час розгляду цієї справи
набуло законної сили, та обставини, що
встановлені таким рішенням, відповідно
до положень ч.3 ст. 61 ЦПК України,
додаткового доказування не потребують,
та з якого випливають факти
перебування сторін у шлюбі та його
розірвання, приймаючи до уваги
письмові пояснення позивача, що не
заперечувались відповідачем, щодо
проживання сторін у житловому
приміщенні квартири АДРЕСА_1, що
підтверджуються наявною серед
матеріалів справи довідкою про склад
родини №479 від 28.10.2014 року, суд доходить
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та необхідність їх задоволення
шляхом стягнення з відповідача на
користь позивача аліментів на
утримання неповнолітньої доньки - в
розмірі 1/6 частини всіх доходів
відповідача, до настання повноліття
дитини, та на утримання повнолітньої
доньки - в розмірі 1/6 частини всіх
доходів відповідача, до настання
повнолітній дитині 23 років.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
державного бюджету підлягає стягненню
сума судового збору в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 28, 61, 174, 208, 213-215
ЦПК України, ст. ст. 180 п.3, 181, 182, 184, 185, 191,
199 Сімейного кодексу України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання
дітей - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання
неповнолітньої дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини всіх
видів доходу ОСОБА_2, але не менше 30
відсотків від прожиткового мінімуму,
встановленого на відповідний вік
дитини, щомісяця, починаючи з 03.11.2014
року до настання повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання повнолітньої
дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісяця,
починаючи з 03.11.2014 року до настання 23
річного віку дитини, за умови, що ОСОБА_4
навчатиметься у навчальному закладі.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області шляхом подання
до Київського районного суду міста
Одеси апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя
П. А. Прохоров