І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Єдиний унікальний номер №440/1366/14-ц
Провадження №2/440/526/2014
24 листопада 2014 року
Буський районний суд Львівської
головуючого-судді - Кос І.Б.,
при секретарі - Дутка С.І.
без участі сторін та їх представників
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Буськ
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про витребування майна з чужого
незаконного володіння, -
позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд із
указаним позовом. Просить суд
зобов'язати відповідача ОСОБА_2
повернути їй житловий будинок із
господарськими будівлями спорудами, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що вона є власником
спірного нерухомого майна на підставі
нотаріально посвідченого договору
дарування житлового будинку від 06.05.2011
року за реєстр. № 418. Дане майно було
набуте під час шлюбу із відповідачем,
котрий за рішенням Буського районного
суду Львівської області від 14.02.2013 року
було розірвано. Відтак, з часу
розірвання цього шлюбу відповідач
втратив право користування спірним
житловим приміщенням, яке належить їй
на праві особистої власності. Однак,
відповідач впродовж тривалого часу до
сьогоднішнього дня продовжує володіти
та користуватись спірним приміщенням,
використовуючи його для здійснення ним
підприємницької діяльності, пов'язаної
із виготовленням та продажем меблів.
Згідно інформації Буської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Львівській області лише
за ІІ-ІІІ квартали 2013 року обсяг його
виручки від реалізації товарів згідно
податкової декларації платника
грн. Позивачка двічі зверталась до
відповідача із вимогою звільнити
будинок та негайно повернути їй спірне
майно. Проте, вказані звернення
позивачки були залишені поза увагою
відповідача. Тому, просить позов
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилася, направивши до суду письмову
заяву, у якій просить справу слухати у
її відсутності, позовні вимоги
підтримує та просить їх задовольнити у
повному обсязі. Просить ухвалити у
справі заочне рішення на підставі
наявних у ній доказів.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
повторно не з'явився, хоча належним
чином був повідомлений про час і місце
судового розгляду, про причини неявки
суд не повідомив, а позовних вимог по
В силу ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі
повторної неявки в судове засідання
відповідача, повідомленого належним
чином, суд вирішує справу на підставі
наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).
Дослідивши матеріали та з'ясувавши
дійсні обставини справи, суд приходить
до висновку, що позов підлягає до
задоволення, виходячи із наступних
Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з 5
лютого 2000 року до 14 лютого 2013 року, про
що вбачається із рішення Буського
районного суду Львівської області від
14.02.2013 року, яким вказаний шлюб було
розірвано, копія якого долучена до
матеріалів справи (а.с. 8).
Як вбачається із договору дарування
житлового будинку, нотаріально
посвідченого від 6 травня 2011 року за
реєстраційним номером 418, позивачка
ОСОБА_1 отримала у дар житловий будинок
із відповідними господарськими
будівлями і спорудами, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4-6).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
57 СК України особистою приватною
власністю дружини, чоловіка є: майно
набуте нею, ним за час шлюбу, але на
підставі договору дарування або в
порядку спадкування.
Згідно частини 1 статті 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.
Відповідно до вимог частин 3,4 статті 334
ЦК України право власності на майно за
договором, який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення і, у разі,
якщо договір про відчуження майна
підлягає державній реєстрації, право
власності у набувача виникає з моменту
Право власності на вказаний будинок
зареєстровано за позивачкою ОСОБА_1 в
державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно - 26 травня 2011 року, про що
вбачається із Витягу про державну
реєстрацію прав № 30093845, копія якого
долучена до справи (а.с. 7).
Вказаний житловий будинок складається
із двох житлових кімнат житловою
площею 45,3 кв.м. та кухні. До будинку
відносяться такі господарські будівлі
та споруди: сарай - Б; колодязь - К;
огорожа з металевої сітки - №1; ворота з
хвірткою металеві - № 2. Загальна площа
будинку становить - 77,7 кв.м., про що
вбачається із матеріалів справи (а.с. 4).
Як вбачається із довідки Буської ОДПІ
ГУ Міндоходів у Львівській області за
№ 1959/О/17-00 від 22.10.2013 року, відповідач
ОСОБА_2 займається підприємницькою
діяльністю, а обсяг його виручки від
реалізації товарів згідно податкової
декларації платника єдиного податку
ФОП ОСОБА_2 за ІІ-ІІІ квартали 2013 року
27 грудня 2013 року позивачка надіслала
відповідачу лист з пропозицією
врегулювання взаємовідносин щодо
подальшого використання відповідачем
майна, яке належить їй на праві
власності, запропонувавши позивачу
укласти договір найму (оренди) цього
майна на певних умовах, що був
отриманий відповідачем від 01.01.2014 року,
про що вбачається із матеріалів справи
Згодом, 4 березня 2014 року позивачка
звернулася до відповідача із письмовою
вимогою, в якій вимагала негайно
звільнити приміщення будинку та
господарських будівель і споруд, що
розташовані в АДРЕСА_1, повернувши їй
спірне нерухоме майно шляхом
підписання відповідного акту та
передати їй ключі від нього. Вказана
вимога була надіслана позивачкою
рекомендованим листом для відповідача
від 10.03.2014 року, про що вбачається із
матеріалів справи (а.с. 11).
Проте, як стверджує позивачка,
вищевказані листи були залишені без
будь-якого реагування з боку
Статтею 41 Конституції України
передбачено, що ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
У відповідності до статті 1 Першого
протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
ратифікованої Україною 17.07.1997 року,
закріплено принцип непорушності права
приватної власності, який означає
право особи на безперешкодне
користування своїм майном та закріплює
право власника володіти, користуватися
і розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд учиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст.ст. 16, 391 ЦК України.
Так, згідно статті 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
За статтею 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
Відповідно до ч.1 статті 317 ЦК України, -
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
Згідно частини 2 статті 386 ЦК України
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
В силу статті 387 ЦК України власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.
Згідно з частиною 1 статті 397 ЦК України
володільцем чужого майна є особа, яка
фактично тримає його у себе.
За приписами статті 400 ЦК України
недобросовісний володілець
зобов'язаний негайно повернути майно
особі, яка має на нього право власності
або інше право відповідно до договору
або закону, або яка є добросовісним
володільцем цього майна. У разі
невиконання недобросовісним
володільцем цього обов'язку
заінтересована особа має право
пред'явити позов про витребування
За таких обставин, судом встановлено,
що між сторонами склались
правовідносини, що випливають із
порушення прав власника і необхідності
захисту його майнових інтересів шляхом
віндикаційних вимог про витребування
майна з чужого незаконного володіння.
Відтак, суд вважає, що заявлений позов
про витребування майна з чужого
незаконного володіння є підставним, а
тому його слід задовольнити.
Ураховуючи викладене, та керуючись
статтею 41 Конституції України,
статтями 10, 58, 60, 88, 209, 212-215, 224 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 57, 59 СК
України, ст.ст. 11, 15, 16, 316, 317, 328, 334, 386, 387,
391, 397, 399, 400 ЦК України суд, -
позов задовольнити повністю.
Зобов'язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1
житловий будинок із господарськими
будівлями і спорудами, що знаходиться в
Рішення суду набирає законної сили в
порядку статті 223 ЦПК України та може
бути оскаржене в апеляційному порядку
до апеляційного суду Львівської
області, через Буський районний суд,
шляхом подачі в десятиденний строк з
дня отримання копії рішення,
апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя:
І. Б. Кос