АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/ 790/7485/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 639/8681/14-ц
Доповідач-Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді:
Гальянової І.Г.

суддів:
Колтунової А.І.

Міненкової Н.О.

при секретарі:
Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на ухвалу Жовтневого районного суду
м.Харкова від 04 вересня 2014 року у справі
за поданням старшого державного
виконавця Жовтневого відділу
Державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Чипурнюк Анастасії Андріївни
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_5,-

ВСТАНОВИЛА :

03 вересня 2014 року старший державний
виконавець Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції (далі Жовтневий ВДВС ХМУЮ)
Чипурнюк А.А. звернулась у суд з
поданням в якому просить тимчасово
обмежити у праві на виїзд за межі
України ОСОБА_5

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 04.10.2006
року Жовтневого ВДВС ХМУЮ відкрито
виконавче щодо примусового виконання
виконавчого листа № 2-2022 , виданого
Київським районним судом м.Харкова про
стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6
аліментів в розмірі 14 частини з усіх
видів заробітку. Як на підставу
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_5, з посиланням на
ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду
з України та в»їзд в України громадян
України», ст.1, ч. 18 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» п.2 Указу
Президента України «Про додаткові
заходи щодо підвищення ефективності
виконання рішень судів», пункт 8 ст. 19
Закону України «Про Державну
прикордонну службу України» зазначає,
що державним виконавцем було вжито
наступні заходи примусового виконання
рішення, а саме повідомлено боржника
про відкриття виконавчого
провадження,попереджено про
кримінальну відповідальність за
несплату аліментів, перевірено
майновий стан боржника , однак
заборгованість станом на 18.08.2014 року
становить 52513, 15 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду
м.Харкова від 04 вересня 2014 року
вказане подання задоволено та ОСОБА_5
тимчасово обмежено у праві виїзду за
межі України до виконання забов»язань,
покладених на нього рішенням суду про
стягнення аліментів рішенням суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати вказану ухвалу суду як
незаконну та постановити нову ухвалу
якою відмовити в задоволенні
зазначеного подання.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує
неповним з»ясуванням судом обставин,
що мають значення для справи та
відсутність доказів, які б свідчили про
його ухиляється від сплати аліментів.

ОСОБА_5 зазначає, що він вже 5 років
працює директором на підприємстві ДП
«Склопласник», яке розташоване за
адресою: АР Крим, м. Феодосія пгт.
Приморське, вул. Десантників, 1, про що
був неодноразово повідомлений
державний виконавець і стягувач, однак
виконавчий лист за місцем роботи не
надсилався, у зв»язку з чим він
самостійно подав заяву до бухгалтерії
підприємства та з його заробітної
плати стягуються вказані аліменти.

В запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_7 посилаючись на
законність і обгрутованість вказаної
ухвали суду, просить залишити її без
змін, а апеляційну скаргу ,без
задоволення.

При цьому зазначає на
безпідставність доводів апеляційної
скарги щодо сплати ОСОБА_5 з серпня 2009
року аліментів на утримання дочки
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки
починаючи з листопада 2006 року вона
жодного разу не отримала таких
аліментів.

В запереченнях на апеляційну
скаргу старший державний виконавець
Жовтневого ВДВС ХМУЮ Чипурнюк А. А.,
посилаючись на законність та
обґрунтованість вказаної ухвали суду
та безпідставність доводів
апеляційної скарги, просить ухвалу
суду залишити без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

При цьому зазначає, що станом на
18.08.2014 року заборгованість по аліментам
ОСОБА_5 становить 52513,15 грн., що з 04
жовтня 2006 року державним виконавцем
було винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження та 30 листопада
2011 року було надіслано розпорядження
про звернення стягнення на заробітну
плату в бухгалтерію за місцем роботи
боржника, а саме: ВАТ «НПО ЮбіСІ-Промо»
та із заробітної плати боржника
стягувались аліменти, що свідчить про
ознайомлення боржника з обов»язком
сплати аліментів, однак в порушення
вимог ч.6 ст. 12 Закону України «Про
виконавче провадження» про зміну місця
роботи державну виконавчу службу не
повідомив.

ОСОБА_5 у встановленому законом
порядку повідомлений про час та місце
розгляду справи, за визначеною ним
адресою для листування (а.с.30, 39), про що
свідчить поштове повідомлення про
вручення йому судової повістки ( а.с.45).
Про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин , у відповідності
до вимог ч.2 ст. 305 ЦПК України, судова
колегія вважає за необхідне розглянути
справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення стягувача ОСОБА_7 старшого
державного виконавця Жовтневого ВДВС
ХМУЮ Чипурнюк А. А. , перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги та заперечень на апеляційну
скаргу, судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи вказане подання
старшого державного виконавеця
Жовтневого ВДВС ХМУЮ Чипурнюк А. А., суд
першої інстанції виходив з наявності
невиконаних у ОСОБА_5 зобов»язань по
сплаті аліментів на утримання
неповнолітньої дитини та його ухилення
від виконання рішення суду.

При як свідчать матеріали справи, 04.10 2006
року державним виконавцем ВДВС
Жовтневого районного управління
юстиції було відкрито виконавче
провадження щодо виконання рішення
Київського районного суду про
стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 на
утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1
аліментів у розмірі 14 частини усіх
видів його заробітку щомісячно до
досягнення дочкою повноліття, але не
менш 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку та 30.11.2006 року
головному бухгалтеру ВАТ «НПО
ЮбіСІ-Промо» за місцем роботи боржника
було надіслано розпорядження про
звернення стягнення на заробітну плату
із заробітної плати боржника
стягувались аліменти. Як свідчить
довідка зазначеного товариства, при
поверненні виконавчого листа у зв»язку
зі звільненням ОСОБА_5, аліменти з нього
були стягнуті з 01.11.2006 року по 02.07.2007
року та заборгованість з 23.02.2006 року по
31.10.2006 року (а.с.3-6, 9-10).

Вказані обставини справи свідчать про
обізнаність боржника про необхідність
виконання зазначеного рішення суду.

Відповідно ж до наданого державним
виконавцем розрахунку заборгованості
ОСОБА_5 по аліментам, така
заборгованість за період з листопада
2006 року по 18.08.2014 року складає 50287,85 грн.
(а.с.11-13).

Відповідно до ч.6 ст. 12 Закону України
«Про виконавче провадження», боржник
зобов»язаний утримуватись від
вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення,
надавати достовірні відомості про його
доходи.

В п.5 ч.1 ст. 6 «Про порядок виїзду з
України та в»їзд в України громадян
України» встановлено, що
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
у випадках, якщо діють неврегульовані
аліменти, договірні чи інші невиконані
зобов»язання - до виконання цих
зобов»язань.

Згідно до п.18 ч.3 ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов»язань, покладених на
нього рішенням, звертатись до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов»язань за рішенням.

Доказів того, що ОСОБА_5 повідомляв
державного виконавця про зміну місця
роботи, як і доказів того, що останній в
добровільному порядку сплачував
аліменти на утримання дитини, ОСОБА_5
суду не надав, при цьому залучена ним до
апеляційної скарги довідка головного
бухгалтера ДП «Склопластик» № 586 від
30.09.2014 року, про те, що з нього в період з
серпня 2009 року по серпень 2014 року
утримувались та перераховувались
аліменти (а.с.27), не є таким доказом,
оскільки не містить даних про
отримання стягувачем таких аліментів.
Більш того, як свідчить надана ним
заява до бухгалтерії зазначеного
підприємства, про стягнення аліментів
на утримання дочки, з такою заявою
ОСОБА_5 звернувсь 02.03.2012 року та просив
стягувати такі аліменти з березня 2012
року (а.с.26) , тоді як надана ним довідка
свідчить про утримання з нього таких
аліментів з серпня 2009 року.

За таких обставин судова колегія
погоджується з висновком суду щодо
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_5 до виконання
ним своїх зобов»язань, покладеним
рішенням суду про стягнення аліментів,
оскільки вказані обставини справи
свідчать про його ухилення від
виконання зазначеного рішення суду.

Доводи, викладені ОСОБА_5 в апеляційній
скарзі висновків суду не спростовують
та не дають підстав для скасування чи
зміни вказаного судового рішення.

З огляду на наведене судова
колегія приходить до висновку про
залишення ухвали суду першої інстанції
від 04 вересня 2014 року без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 312, 315, 319, 218, 324
ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду
м.Харкова від 04 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає як
така, що не перешкоджає подальшому
провадженню у справі.

Головуючий, суддя :

Судді