Справа № 155/1337/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Шмідт С.А. Провадження №
22-ц/773/1751/14 Категорія: 48 Доповідач:
Лівандовської-Кочура Т.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді Лівандовської -
Кочури Т.В.

суддів -Антонюк К.І., Овсієнка А.А.

при секретарі Кирилюку О.О.

з участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, третя особа
на стороні позивача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
Служба у справах дітей Луцької міської
ради про усунення перешкод у вихованні
та спілкуванні з дитиною, за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_3 на рішення Горохівського
районного суду Волинської області від
02 жовтня 2014 року,

в с т а н о в
и л а:

02 жовтня 2014 року рішенням
Горохівського районного суду позов
ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Зобов'язано ОСОБА_3 не перешкоджати
ОСОБА_1 брати участь у вихованні та
спілкуванні з дочкою ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено ОСОБА_1 порядок участі у
вихованні та спілкуванні з дочкою
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме:

- перебування дитини двічі на
місяць у вихідні дні першого та
третього тижня з 10.00 год. суботи до 19.00
год. неділі по місцю проживання
позивача, а саме в смт. Маневичі

Маневицького району Волинської
області;

- спільний відпочинок позивача з
дитиною протягом 7 календарних днів
двічі у літній період;

- спільний відпочинок позивача з
дитиною у другий день святкування
Нового року, Різдва, Великодня з 10.00 год.
до 20.00 год., якщо ці дні не припадають на
дні їх побачення;

- спілкування позивача з дитиною
засобами телефонного зв'язку один раз у
два дні тривалістю до 10 хвилин;

- відвідування позивачем дитини у
дитячому садочку протягом однієї
години через день.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

В поданій на вищеназване рішення суду
першої інстанції апеляційній скарзі
відповідач ОСОБА_3 вважає його
незаконним та необґрунтованим через
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального права, просить рішення
суду в даній справі змінити, виключити
з рішення суду права спілкування
позивача з дитиною засобами
телефонного зв'язку один раз у два дні
тривалістю до 10 хвилин та відвідування
позивачем дитини у дитячому садочку
протягом однієї години через день.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилась, подала заяву про розгляд
справи в суді апеляційної інстанції
без її участі, тоді як позивач ОСОБА_1
просив апеляційну скаргу відхилити, з
огляду на безпідставність наведених у
ній доводів.

Треті особи в судове засідання з
невідомих суду причин не з'явились,
хоча своєчасно та належним чином були
повідомлені про час і місце розгляду
справи в суді апеляційної інстанції,
тому колегія суддів вважає можливим
проводити розгляд справи за їх
відсутності, що відповідає вимогам ст.
305 ЦПК.

Заслухавши доповідь головуючого-судді,
пояснення позивача, дослідивши
обставини справи та перевіривши їх
доказами, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін із
наступних мотивів.

Задовольняючи позов та встановлюючи
порядок участі позивача у вихованні та
спілкуванні з дочкою, суд першої
інстанції виходив із окремого
проживання позивача від дитини, і у
зв'язку із цим, обґрунтовано вважав, що
спілкування дитини з батьком повинно
бути більш регулярним, не пов'язаним із
постійною присутністю відповідача як
матері дитини, членів її сім'ї, однак із
пріоритетним врахуванням інтересів
дитини, її віку, стану здоров'я, режиму
дня, а також врахував проживання в
одному населеному пункті із позивачем
його батьків, які також зацікавлені у
спілкуванні із своєю онукою, що в свою
чергу, сприятиме позитивному розвитку
і вихованню дитини.

Колегія суддів погоджується із такими
висновками суду першої інстанції,
вважає їх правильними та такими, що
узгоджуються із нормами матеріального
права які регулюють спірні
правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3
перебували в зареєстрованому шлюбі, у
якому в сторін народилась дочка ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком якої є ОСОБА_1 (а.с.
8).

Згідно свідоцтва про зміну імені серія
НОМЕР_1 від 23 липня 2014 року ОСОБА_5
змінила прізвище на «ОСОБА_5» (а.с. 16).

З моменту припинення шлюбних відносин
дитина проживає разом із матір'ю.

Відповідно до ст.ст. 141, 142 СК України
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебувають вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між ними,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Діти мають рівні права та обов'язки
щодо батьків, незалежно від того, чи
перебували їхні батьки у шлюбі між
собою. На даний час сторони не досягли
між собою згоди та не уклали договору
щодо здійснення батьківських прав та
виконання обов'язків позивачем як
батьком, який проживає окремо від
дитини.

Згідно із ст. 157 СК України той із
батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвитку дитини.

Статетю 158 СК України встановлено, що
за заявою матері, батька дитини орган
опіки та піклування визначає способи
участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею того з батьків, хто
проживає окремо від неї. Рішення про це
орган опіки та піклування постановляє
на підставі вивчення умов життя
батьків, їхнього ставлення до дитини,
інших обставин, що мають істотне
значення. Рішення органу опіки та
піклування є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України
при розгляді судом спорів щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування. Разом з тим орган опіки та
піклування подає суду письмовий
висновок щодо розв'язання спору на
підставі відомостей, одержаних у
результаті обстеження умов проживання
дитини, батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи.

Висновком служби у справах дітей
Луцької міської ради № 159 від 25.09.2014
року про участь гр. ОСОБА_1 у вихованні
дитини, останньому як батькові дитини
визначено наступний спосіб участі у
вихованні та спілкуванні з малолітньою
дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2: двічі на
місяць у вихідні дні через тиждень з 10.00
год. суботи до 19.00 год. неділі; спільний
відпочинок батька з дитиною протягом 7
днів у літній період; спільний
відпочинок батька з дитиною у другий
день святкування Нового року, Різдва,
Великодня з 10.00 год. до 20.00 год., якщо ці
дні не припадають на дні побачень гр.
ОСОБА_1 із дочкою (а.с. 66-67 зворот).

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про
права дитини від 20 листопада
1989 року, ратифікованої постановою
Верховної Ради України від 27 лютого
1991 року, держави-учасниці поважають
право дитини, яка розлучається з одним
чи обома батьками, підтримувати на
регулярній основі особисті відносини і
прямі контакти з обома батьками, за
винятком випадків, коли це суперечить
найкращим інтересам дитини.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції, відповідно до вимог ст.ст.
141, 153, 158 СК України, з урахуванням
висновку служби у справах дітей при
виконкомі Луцької міської ради від
25.09.2014 року № 159, дійшов правильного
висновку про задоволення позову.
Доказів про те, що участь батька у
вихованні дитини та спілкуванні з нею
суперечить якнайкращим інтересам
дитини матеріали справи не містять.
Відповідач не надала суду належних та
допустимих доказів того, що
спілкування дитини наодинці з батьком
може негативно впливати на дитину.
Позивач має позитивні характеристики з
місця роботи та стабільний дохід (а.с.
5-7). Тоді, як наявність чи відсутність у
одного з батьків престижної професії,
нерухомого майна чи його відповідність
певному майновому цензу не пов'язане з
реалізацією права на виконання
обов'язку щодо спілкування та
виховання дитини, без встановлення
фактів негативної поведінки батька, що
може негативно впливати на психіку
дитини не мають правової значимості.

Суд правильно врахував окреме
проживання позивача від дитини та
користування обмеженим правом на її
виховання, у зв'язку із чим, дійшов
обгрунтованого висновку, що
спілкування батька і дочки повинно
бути більш регулярним, і спілкування
позивача з дитиною засобами
телефонного зв'язку та відвідування
батьком дитини у дитячому садочку у
визначений судом термін не пов'язаним з
постійною присутністю матері дитини та
членів її сім'ї, у розглядуваному
випадку, не суперечить інтересам
дитини та встановив порядок участі
позивача у вихованні дитини,
спілкуванні з нею, з яким погоджується
і колегія суддів.

Окрім того, в ході розгляду справи в
суді першої та апеляційної інстанцій
позивач ОСОБА_1 погодився взяти на себе
фінансові затрати, пов'язані з
придбанням мобільного телефону для
дочки та оплати телефонних дзвінків, а
з листа дошкільного навчального
закладу № 17 «Жайворонок» від 26.11.2014
року № 169 вбачається, що під час
відвідин ОСОБА_1 своєї дитини ОСОБА_4,
позивач не порушує режиму дошкільного
закладу і ніяким чином не перешкоджає
роботі даного закладу, оскільки їхні
зустрічі відбуваються у вільний від
занять час, а саме під час прогулянки
або ігрової діяльності.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції, повно і
всебічно з'ясувавши всі дійсні
обставини спору сторін ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Горохівського районного суду
Волинської області від 02 жовтня 2014 року
у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді