Справа № 401/4328/14-ц ; 2/401/1636/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.11.2014 року Світловодський
міськрайонний суд Кіровоградської
області у складі: головуючого судді
Гармаш Т.І., при секретарі Липко О.А..,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Світловодську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державної казначейської служби
України, Прокуратури міста
Кіровограда, Управління МВС України в
Кіровоградській області про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
діями органів дізнання прокуратури та
суду,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до
Державної казначейської служби
України, Прокуратури міста
Кіровограда, Управління МВС України в
Кіровоградській області та просить
стягнути на її користь завдану їй
незаконними діями органу дізнання
прокуратури та суду моральну шкоду в
сумі 20000 грн., витрати на правову
допомогу у сумі 6000 грн., які вона
понесла у зв'язку із здійсненням
захисту в адміністративній справі а
також витрати на правову допомогу, які
вона понесла у зв'язку із розглядом
даної справи у сумі 1218 грн., які вона
просить стягнути з відповідачів
солідарно.

Свої вимоги вона обґрунтовує тим, що 13
червня 2013 року відносно неї був
складений протокол про
адміністративне корупційне
правопорушення, який був направлений
до Світловодського міськрайонного
суду. У провину позивачу ставилося те
що вона обіймаючи посаду психолога
групи поліграфічних обстежень центру
практичної психології при УМВС України
в Кіровоградській області, перебуваючи
у відпустці по догляду за дитиною у
порушення вимог ст. 18 ЗУ «Про міліцію»
займалась оплачуваною діяльністю у
салоні краси «Я», який розташований за
адресою м. Світловодськ вул. Леніна, 57, а
саме надавала послуги з манікюру.
Обставини, які зазначені у протоколі не
відповідали дійсності, оскільки вона
не надавала послуги, не займалась
оплачуваною діяльністю, а лише за
домовленістю з керівником салону
ОСОБА_3 у свій вільний час навчалася
мистецтву манікюру. Крім цього щодо неї
працівниками міліції застосовувались
незаконні дії, які виражались у
вчиненні психологічного тиску,
залякуванні, висловлювання погроз у
настанні негативних наслідків як для
неї так і до власників салону.

05.11.2013 року постановою судді
Світловодського міськрайонного суду
її було визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, а
провадження у справі було закрите у
зв'язку із закінченням строків,
передбачених ст.38 КУпАП. Не погодившись
із вказаною постановою вона оскаржила
її до апеляційного суду
Кіровоградської області, який
постановою від 12.12.2013 року скасував
постанову суду першої інстанції та
закрив провадження у справі про
адміністративне правопорушення щодо
неї на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за
відсутністю у її діях
адміністративного правопорушення.

Події пов'язані із незаконним
притягненням її до адміністративної
відповідальності негативно вплинули
на її стан здоров'я, завдали нестерпних
душевних страждань, були зруйновані її
життєві плани та соціальні зв'язки.

Обставини щодо здійснення на неї
психологічного та фізичного тиску
встановлені постановою апеляційного
суду Кіровоградської області від 12.12.2013
року та не підлягають доказуванню
відповідно до ст.61 ЦПК України.

Крім цього позивач вказує на те, що вона
зверталась до Світловодського
міськрайонного суду із аналогічним
позовом. Рішенням Світловодського
міськрайонного суду від 17.03.2014 року її
позовні вимоги були задоволені
частково.

Вказане рішення суду було скасоване
рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області та у позові їй
було відмовлено у зв'язку з тим що до
участі у справі не був залучений
належний відповідач. Водночас у своєму
рішенні апеляційний суд
Кіровоградської області погодився із
тим, що суд першої інстанції правильно
встановив фактичні обставини, за яких
позивачеві було завдано моральної
шкоди. Зазначене рішення апеляційного
суду Кіровоградської області залишене
без змін ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України.

У судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
у повному обсязі, пославшись на
обставини та докази, що їх стверджують.
Просили позов задовольнити.

Представник відповідача Прокуратури
міста Кіровограда позовні вимоги не
визнав у повному обсязі, пославшись на
недоведеність доводів позивача
стосовно причинно-наслідкового зв'язку
між протиправними діями посадових осіб
ВВБ УМВС України та завданою шкодою, а
також не довів у чому саме полягають
незаконні дії посадових осіб
прокуратури.

Представник Управління МВС України в
Кіровоградській області у судове
засідання не з'явився, надавши до суду
заперечення проти позову у яких
зазначив, що позивачем не доведено
якими саме діями співробітників УМВС
їй спричинена шкода, не доведений факт
наявності моральних страждань. (а.с.73-75).

Представник Державної казначейської
служби України у судове засідання не
з'явився, надавши до суду заперечення
проти позову у яких зазначив, що
позивачка не надала суду доказів, які б
свідчили про настання для неї тяжких
наслідків у зв'язку із ситуацією, в
якій вона опинилась через притягнення
її до адміністративної
відповідальності.

Заслухавши доводи сторін, з'ясувавши
обставини справи, перевіривши докази,
суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що відповідно до
постанови Світловодського
міськрайонного суду від 05 листопада 2013
року (а.с.12-13) ОСОБА_1 було визнано винною
у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого. 1 ст. 172-4
КУпАП, а провадження в
адміністративній справі стосовно неї
було закрите у зв'язку із закінченням
строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Не погодившись із постановою
Світловодського міськрайонного суду
ОСОБА_1 оскаржила її до апеляційного
суду Кіровоградської області. За
наслідками апеляційного розгляду
постановою від 12.12.2013 року апеляційний
суд Кіровоградської області
задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_1,
скасував постанову Світловодського
міськрайонного суду від 05.11.2013 року та
закрив провадження у справі про
адміністративне правопорушення на
підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку із
відсутністю в її діях складу
адміністративного правопорушення.
(а.с.14-17)

Скасовуючи постанову Світловодського
міськрайонного суду апеляційним судом
Кіровоградської області у
мотивувальній частині постанови було
зазначено, що пояснення ОСОБА_1
стосовно здійснення на неї
психологічного та фізичного тиску з
боку працівників міліції знайшли своє
підтвердження доказами, зокрема,
поясненнями свідків (а.с.16).

У зв'язку із незаконним притягненням її
до адміністративної відповідальності
та вчиненням щодо неї незаконних дій
посадовими особами органів міліції,
ОСОБА_1 зверталась до Світловодського
міськрайонного суду із позовом до
Прокуратури міста Кіровограда,
Управління МВС України в
Кіровоградській області та Головного
управління Державної казначейської
служби України про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної внаслідок незаконних дій
органами досудового розслідування,
прокуратури та суду та просила
стягнути у відшкодування моральної
шкоди 50000 грн. та 6000 грн. витрат на
правову допомогу.

Рішенням Світловодського
міськрайонного суду від 17.03.2014 року
встановлено, що ОСОБА_1 була заподіяна
моральна шкода та у цій частині позовні
вимоги суд задовольнив частково,
стягнувши на її користь 15000 грн. Щодо
стягнення витрат на правову допомогу,
позов задоволено у повному обсязі та на
її користь було стягнуто 6000 грн.

На вказане рішення відповідачами
Прокуратурою міста Кіровограда,
Управлінням МВС України в
Кіровоградській області та Головним
управлінням Державної казначейської
служби України були подані апеляційні
скарги.

За наслідками розгляду апеляційних
скарг рішення Світловодського
міськрайонного суду від 17.03.2014 року
було скасоване, та апеляційним судом
Кіровоградської області ухвалено нове
рішення від 04.06.2014 року, яким у позові
ОСОБА_1 було відмовлено (а.с. 23-24).

Відмовляючи у позові ОСОБА_1
апеляційний суд Кіровоградської
області встановив, що суд першої
інстанції правильно визначився з
фактичними обставинами, при яких
позивачеві завдано моральної шкоди,
але неправильно визначив порядок її
відшкодування, а саме не притягнув до
участі у справі державне казначейство
України.

Вказане рішення апеляційного суду
Кіровоградської області від 04.06.2014 року
залишено без змін ухвалою Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 серпня 2014 року (а.с.25-26).

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України визначено,
що обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Беручи до уваги зазначені обставини,
суд погоджується з доводами позивача
ОСОБА_1 та її представника щодо
доведеності факту заподіяння їй
моральної шкоди, наявність якої була
встановлена рішенням апеляційного
суду Кіровоградської області від 04.06.2014
року.

Відповідно до ч.1 ст. 1176 ЦК України,
шкода, завдана фізичній особі
внаслідок її незаконного засудження,
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування як
запобіжного заходу тримання під вартою
або підписки про невиїзд, незаконного
затримання, незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту чи виправних робіт,
відшкодовується державою у повному
обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду.

Пунктом 2 частини 2 статті 1167 ЦК України
передбачено, що моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим, органу
місцевого самоврядування, фізичної або
юридичної особи, яка її завдала, якщо
шкоди завдано фізичній особі внаслідок
її незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування як запобіжного заходу
тримання під вартою або підписки про
невиїзд, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту або виправних робіт.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду", передбачено, що
підлягає відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові внаслідок незаконного
засудження, незаконного притягнення як
обвинуваченого, незаконного взяття і
тримання під вартою, незаконного
проведення в ході розслідування чи
судового розгляду кримінальної справи
обшуку, виїмки, незаконного накладення
арешту на майно, незаконного
відсторонення від роботи та інших
процесуальних дій, що обмежують права
громадян.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду", у випадках
передбачених статтею 1 вищезазначеного
Закону, громадянинові відшкодовується,
в тому числі моральна шкода.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995 року з відповідними змінами
моральна шкода може полягати, зокрема,
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку із ушкодженням
здоров'я у порушенні права власності,
прав наданих споживачам, інших
цивільних прав у зв'язку із незаконним
перебуванням під слідством та судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушення стосунків з оточуючими
людьми та інших негативних наслідків.

Вирішуючи питання щодо стягнення
коштів у відшкодування моральної
шкоди, суд вважає, що позивачу ОСОБА_1
спричинена моральна шкода, проте з
урахуванням характеру, тривалості
моральних страждань та істотності змін
в життєвих та інших стосунках позивача,
достатньою компенсацією її моральних
страждань буде грошова сума у 10000 грн.

Відповідно до п. 4 ст. 3 Закону України
"Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду"
відшкодуванню підлягають також і
витрати пов'язані з отриманням нею
правової допомоги.

Судом встановлено, що позивачкою були
укладені договори про надання правової
допомоги з адвокатами (а.с. 27-37). За
надані послуги позивачкою згідно
квитанцій були сплачені кошти у сумі 7218
грн. Суд вважає, що вказані витрати
підлягають стягненню на користь
позивачки ОСОБА_1 з Державного бюджету
України шляхом списання у безспірному
порядку коштів з Єдиного
казначейського рахунку

Судові витрати у вигляді судового
збору повинні бути віднесені за
рахунок відповідного Державного
бюджету України.

На підставі викладеного та ч. 1 ст. 1176,
п.2.ч.2 ст. 1167 ЦК України, ст.ст. 1,2,3 Закону
України "Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду", п.3 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 4 від 31 березня 1995 року,
керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215,217,218 ЦПК
України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України
шляхом списання у безспірному порядку
коштів з Єдиного казначейського
рахунку на користь ОСОБА_1 у
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 10000 (десять тисяч гривень).

Стягнути з Державного бюджету України
шляхом списання у безспірному порядку
коштів з Єдиного казначейського
рахунку на користь ОСОБА_1 витрати на
правову допомогу у розмірі 7218 (сім
тисяч двісті вісімнадцять гривень).

У решті позовних вимог - відмовити.

Судові витрати у вигляді судового
збору віднести за рахунок відповідного
Державного бюджету України.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Світловодський
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів після його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду :
Т.І.Гармаш