Справа №: 343/2592/14-ц
Провадження №: 2/0343/956/14
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2014 року м. Долина

Долинський районний суд
Iвано-Франкiвськоїобластi в складi:

головуючого судді - Андрусіва І. М.,

з участю секретаря судового засідання
- Височанської О.З.,

представника позивача -ОСОБА_1,

адвоката-ОСОБА_4.,

розглянувши у вiдкритому судовому
засiданнi в залі Долинського районного
суду Івано-Франківської області справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
виділення частки нерухомого майна в
натурі,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в
якому просила поділити
будинковолодіння АДРЕСА_1 в натурі між
власниками та виділити їй у власність
частину приміщень житлового будинку, а
саме кімнати №№1.4 (житлова кімната), 1.3
(житлова кімната), 1.2 (кухня), а також
стайню (під літерою Б), шопу (під літерою
Е) та залишити у спільній сумісній
власності для спільного користування
вбиральню (літ. Д), криницю (№1), ворота
(№2) та огорожу (№3).

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням
Долинського районного суду
Івано-Франківської області у цивільній
справі №343/1504/14ц від 20.08.2014 року за нею
визнано право власності на ? частку
будинковолодіння, в якому вона
проживає разом із відповідачкою.
Згадане будинковолодіння складається
з житлового будинку (літ. А), стайні (літ.
Б), стодоли (літ. В), шопи (літ. Г),
вбиральні (літ. Д), шопи (літ.Е), криниці
(№1), воріт (№2) та огорожі (№3) згідно
технічного паспорта на садибний
(індивідуальний) житловий будинок.
Зважаючи на те, що вона являється
матір»ю відповдачки, спір, щодо поділу
будинковолодіння, намагалася вирішити
мирним шляхом, проте її дочка зайняла
більше, ніж половину житлового будинку
та не дає їй можливості користуватися
ні кухнею, ні іншими приміщеннями. З
огляду на те, що частка, яку вона
просить виділити, є відокремленою, її
виділ в натурі є можливим. В зв»язку з
постійними суперечками та конфліктами
з цього приводу, угоди про спосіб
виділення її частки із загального
майна не укладено, можливості провести
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, як того вимагає чинне
законодавство України, вона немає, а
тому змушена звернутися до суду з даним
позовом.

Позивачка подала письмову заяву, в якій
просить розглянути дану справу у її
відсутності, позовні вимоги підтримує.

В судовому засіданні представник
позивачки заявлені вимоги підтримав із
зазначених у позові підстав та просив
їх задоволити.

Відповідачка в судовому засіданні
позов визнала та не заперечила щодо
задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи та дослідивши здобуті
й перевірені в судовому засіданні
докази в їх сукупності, суд вважає, що
даний позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Згідно ст. 41 Конституції України, право
приватної власності здобувається в
порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України,
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Частиною 3 ст. 358 ЦК України передбачено,
що кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

За правилами ч.1 ст. 364 ЦК України,
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Судом встановлено, що згідно рішення
Долинського районного суду від 20.08.2014
року, позивачка є власником 1/2 частки
будинковолодіння АДРЕСА_1. (а.с.6-7).

Згадане будинковолодіння, згідно
технічного паспорту на садибний
(індивідуальний) житловий будинок,
виданого 06.07.2006 року Івано-Франківським
обласним бюро технічної
інвентаризації та реєстрації прав
власності на нерухомість, складається
з житлового будинку (літ. А), стайні (літ.
Б), стодоли (літ. В), шопи (літ. Г),
вбиральні (літ. Д), шопи (літ.Е), криниці
(№1), воріт (№2) та огорожі (№3) (а.с. 9-12).

Статтею 367 ЦК України передбачено, що
майно, яке є у спільній частковій
власності, може бути поділене в натурі
між співвласниками за домовленістю між
ними.

Проте в судовому засіданні
встановлено,що між сторонами склались
неприязні відносини, які
супроводжувались постійними
скандалами та завадили мирному
врегулюванню конфлікту, що і послужило
зверненню до суду з вищезазначеним
позовом.

Враховуючи вищевказане та зважаючи на
те, що відповідачка не заперечила щодо
задоволення позову, суд вважає що слід
поділити будинковолодіння АДРЕСА_1 між
власниками, виділивши ОСОБА_2 в натурі
частину приміщень житлового будинку
№№ 1.4 (житлова кімната), 1.3 (житлова
кімната), 1.2 (кухня), а також стайню (літ.
Б), шопу (літ. Е) та залишити для
спільного користування вбиральню
(літ.Д), криницю (№1), ворота (№ 2), та
огорожу (№3).

На підставі викладеного, ст.ст. 16, 356, 358,
364, 367 Цивільного кодексу України,
керуючись ст.ст. 213-215,218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Виділити ОСОБА_2 в натурі з
будинковолодіння № АДРЕСА_1 частину
приміщень житлового будинку а
саме:кімнати №№ 1.4 (житлова кімната), 1.3
(житлова кімната), 1.2 (кухня), а також
стайню (літ. Б), шопу (літ. Е) та залишити
для спільного користування вбиральню
(літ.Д), криницю (№1), ворота (№ 2), та
огорожу (№3).

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з
часу ознайомлення з мотивувальною
частиною рішення до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Долинський районний суд.

Суддя