Справа № 377/904/14-ц Головуючий у І
інстанції Малишенко Т.О.Провадження №
22-ц/780/6675/14 Доповідач у 2
інстанції Журба С.О.Категорія 1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби
О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Химинець
Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Славутицького міського суду Київської
області від 28 жовтня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні власністю,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із вказаним позовом, який
мотивувала тим, що 21 травня 2014 року на
підставі договору дарування вона
отримала у особисту приватну власність
жиле приміщення, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_2. В той же час в даній
квартирі проживає ОСОБА_2, який був
заселений у квартиру попереднім
власником. В добровільному порядку він
не бажає звільнити приміщення, що
створює перешкоди у користуванні її
приватною власністю у повному обсязі
та реалізації прав на неї. У зв'язку з
цим просила суд усунути перешкоди у
здійсненні нею права власності на
житлове приміщення шляхом виселення із
зазначеної квартири відповідача.

Рішенням Славутицького міського суду
Київської області від 28 жовтня 2014 року
позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, неповноту та
неправильність встановлення обставин,
що мають значення для справи, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі. Обґрунтував скаргу
тим, що судом незаконно задоволено
позовні вимоги, не взято до уваги ту
обставину, що попередній власник
квартири - його колишня дружина ОСОБА_4
надала дозвіл на його проживання у
спірній квартирі, щоб не створювати
несприятливих умов для спільного
проживання у іншій квартирі, а саме
АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної
сумісної власності йому, позивачу та
ОСОБА_4 Таким чином він був заселений в
спірну квартиру як член сім'ї власника
квартири, відтак на даний час не
втратив право на проживання в ній. Крім
того зазначає, що з 2006 року всі витрати
по утриманню спірної квартири та
оплаті комунальних послуг несе він,
тобто він виконує належним чином всі
обов'язки наймача квартири. Вважає
висновки суду такими, що не ґрунтуються
на положеннях закону.

Позивач ОСОБА_3 подала до суду
заперечення на апеляційну скаргу, в
яких зазначила, що обґрунтування
скарги є безпідставними та такими, що
не відповідають дійсності. У власності
відповідача є частина квартири
АДРЕСА_1, де він зареєстрований,
користуватися якою йому ніхто не
перешкоджає, судом першої інстанції
надано належну оцінку доказам по
справі. Вважає оскаржуване рішення
суду законним та обґрунтованим, тому
просить залишити його без змін, а
апеляційну скаргу - відхилити.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів прийшла до висновку, що рішення
суду в повній мірі відповідає
наведеним вимогам, підстави для його
скасування чи зміни відсутні.

В якості основного заперечення проти
рішення суду з приводу обґрунтованості
вимоги про усунення перешкод власнику
квартири у користуванні нею апелянт
зазначає ту обставину, що він вселився
у спірну квартиру як член сім'ї
колишнього власника квартири, що
зумовлює, незважаючи на припинення з
нею шлюбних відносин, збереження за ним
права на проживання в квартирі. В той же
час колегія суддів не може погодитися з
наведеними посиланнями апелянта.

Дійсно, у відповідності до положень ст.
156 ЖК України члени сім'ї власника
жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. До таких членів сім'ї
власника будинку (квартири) належать
дружина власника, їх діти і батьки.
Членами сім'ї власника може бути
визнано й інших осіб, якщо вони
постійно проживають разом з ним і
ведуть з ним спільне господарство.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

В той же час наведена вище норма не
спростовує висновків суду першої
інстанції про відсутність у
відповідача права на проживання в
спірній квартирі. Як вбачається з
матеріалів справи, зокрема копії
паспорту відповідача, припинення його
шлюбу з ОСОБА_4 (колишній власник
квартири) зареєстроване 17.05.2005 року. При
цьому реєстрація місця його проживання
в спірній квартирі здійснена 07.03.2006
року. Про те, що в спірній квартирі
відповідач почав проживати з 2006 року,
зазначав й він сам у своїй апеляційній
скарзі. За таких умов твердження
відповідача, що до спірної квартири він
заселився як член сім'ї її власника не
відповідає дійсності. Новий же власник
спірної квартири в ній не проживав,
дозволу на таке проживання відповідачу
не надавав. Крім того, колегією суддів
також береться до уваги й той факт, що
відповідно до відміток в паспорті
відповідача той був знятий з
реєстрації в спірній квартирі 04.06.2014
року та з вказаної дати зареєстрований
у іншій квартирі.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції, розглядаючи спір, повно та
всебічно дослідив і оцінив обставини
справи, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин та закон, який їх
регулює, а тому визнає дане рішення
законним та обґрунтованим. Рішення
суду першої інстанції ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, передбачених
законом підстав для його скасування
при апеляційному розгляді не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Славутицького міського суду
Київської області від 28 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: