Справа №589/723/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Євдокімова О. П.Номер
провадження 22-ц/788/2004/14 Суддя-доповідач -
Попруга С. В. Категорія - 20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Гагіна М. В. , Рибалки В. Г.

з участю секретаря судового засідання -
Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3, що діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_4

на рішення Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 03 жовтня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3,
що діє в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6

про визнання правочину договору
купівлі-продажу автомобіля недійсним з
підстав, що даний правочин не був
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним
та зобов'язання відповідачів солідарно
відшкодувати витрати по
перереєстрації даного автомобіля з
ОСОБА_6 на ОСОБА_5,-

в с т а н о в
и л а:

Рішенням Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 03 жовтня 2014
року відмовлено в позові ОСОБА_3, що діє
в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на недоведеність
відповідачами обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, порушення норм
матеріального та процесуального права
просить скасувати оскаржуване рішення
суду та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, фактично
посилаючись на ті ж обставини, що і в
позовній заяві, по суті доводить, що
договір купівлі-продажу автомобіля
укладений між відповідачами є
недійсним з підстави, що даний правочин
не був спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним,
а був укладений з метою уникнення
цивільної відповідальності
(приховання цього автомобіля від опису,
арешту та подальшої реалізацієї на
виконання судових рішень за якими
ОСОБА_5 є відповідачем).

У судовому засіданні ОСОБА_5 та ОСОБА_6
заперечували проти доводів
апеляційної скарги, вважали рішення
суду першої інстанції законним і
обґрунтованим.

Інші особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином.

Судом першої інстанції встановлено, що
ухвалою апеляційного суду Сумської
області від 28 липня 2011 року ОСОБА_5
звільнено від кримінальної
відповідальності на підставі амністії.
Потерпілими в даній кримінальній
справі визнавався ОСОБА_7 - батько
дитини в інтересах якої діє позивач
ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Малолітня ОСОБА_3 потерпілою, в рамках
зазначеної кримінальної справи, не
визнавалася.

ОСОБА_5 мав у приватній власності
спірний автомобіль, на який у рамках
кримінальної справи було накладено
арешт.

19 серпня 2011 року ОСОБА_5 було подано
заяву до Шосткинського ВРЕР УДАІ УМВС
України в Сумській області № 48369 про
зняття з обліку автомобіля «Volkswagen Passat»,
1992 року випуску, дн НОМЕР_1 та заміну
постійних державних номерних знаків на
транзитні. У зв'язку з зазначеною
заявою в цей же день було проведено
огляд вказаного автомобіля.

30 серпня 2011 року постановою
Шосткинського міськрайонного суду,
справа №1-511, знято арешт з
вищевказаного автомобіля, який
накладався під час розгляду
вищезгаданої кримінальної справи.

13 вересня 2011 року згідно
довідки-рахунку, ОСОБА_6 видано спірний
автомобіль.

14 вересня 2011 року ОСОБА_6 було подано
заяву до Шосткинського ВРЕР УДАІ УМВС
України в Сумській області №51272 про
постійну перереєстрацію АТМ та заміну
транзитних ДНЗ. У зв'язку з зазначеною
заявою в цей же день було проведено
огляд та зроблено висновок
спеціаліста. З якого вбачається, що
ринкова вартість автомобіля «Volkswagen
Passat», реєстраційний номер (транзитний)
НОМЕР_2 станом на 14 вересня 2011 року
становить 39121,20 грн.

З ксерокопії свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, виданого на ім'я
ОСОБА_6 вбачається, що автомобіль
«Volkswagen Passat», 1992 року випуску, дн НОМЕР_1
продано згідно довідки рахунку КІМ №
594008 13 вересня 2011 року.

29 серпня 2011 року у справі № 2-з-12011 р.
Шосткинським місьрайонним судом
Сумської області постановлено ухвалу
про накладення арешту на автомобіль
«Volkswagen Passat», 1992 року випуску, дн НОМЕР_1,
який зареєстрований на ім'я ОСОБА_5 і
знаходиться в його особистому
користуванні, заборонивши йому
відчужувати даний автомобіль,
накладення арешту на все рухоме і
нерухоме майно, яке знаходиться в
особистій та спільній власності
ОСОБА_10 і ОСОБА_5

Виконавче провадження за ухвалою суду
№ 2-з-1 від 29 серпня 2011 року відкрито
лише 30 вересня 2011 року.

При відчуженні автомобіля, заборона на
його відчуження була відсутня, ОСОБА_5
відповідно до ч. 1 ст.12 ЦК України
використав своє цивільне право щодо
вільного розпорядження своїм майном на
власний розсуд та відчужив власний
автомобіль.

Укладення зазначеного правочину був
спрямований на відчуження власником
автомобіля своєму сину, яке відбулося
відповідно до вимог чинного
законодавства. Син в свою чергу прийняв
зазначений автомобіль і володіє ним на
законних підставах. Продавець
автомобіля не має жодних претензій до
покупця, вважає договір
купівлі-продажу законним і таким, що
відбувся.

Позивач не надав жодних доказів щодо
відсутності реального настання
правових наслідків зазначених у
договорі.

На момент відчуження спірного
автомобіля, було відсутнє будь-яке
судове рішення про стягнення з ОСОБА_5
грошових коштів на користь малолітньої
ОСОБА_3, а також відсутні будь-які
рішення, чи інші докази стосовно
спірного автомобіля, що малолітня
ОСОБА_3 мала будь - яке право на спірний
автомобіль.

Відповідно до рішення Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 25 червня 2012 року з ОСОБА_5 на користь
малолітньої ОСОБА_3 стягнуто
матеріальну та моральну шкоду,
заподіяну вказаним злочином.

На той час, спірний автомобіль вже не
перебував у власності ОСОБА_5
Автомобіль належав ОСОБА_6, а той жодних
фінансових зобов'язань перед ОСОБА_3 не
має.

Оскільки позовна вимога про визнання
вищевказаного договору
купівлі-продажу недійсним задоволенню
не підлягає, тому не підлягає
задоволенню вимога і про зобов'язання
відповідачів солідарно відшкодувати
витрати по перереєстрації цього
автомобіля з ОСОБА_6 на ОСОБА_5

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Так, згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
врахував всі факти, що входять до
предмета доказування. Обставини, якими
мотивовано рішення підтверджуються
належними й допустимими доказами, яким
суд дав оцінку з дотриманням вимог ст.
212 ЦПК України, тому підстав для їх
переоцінки колегія суддів не вбачає.
Названі обставини доведено ОСОБА_6 та
ОСОБА_5, тоді як позивач на порушення
положень ст. 60 ЦПК України, не надав
належних доказів на підтвердження
своїх вимог.

Висновки суду по суті спору
відповідають встановленим фактам. Суд
дійшов цих висновків з дотриманням та
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
на які послався в рішенні.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують з наступних
підстав.

Так, відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

З матеріалів справи вбачається, що 13
вересня 2011 року ОСОБА_5 відчужив
автомобіль «Volkswagen Passat», 1992 року
випуску, кузов НОМЕР_3, двигун НОМЕР_4
своєму сину ОСОБА_6 з оформленням
договору купівлі-продажу на підставі
довідки-рахунку (т. 1 а.с. 35).

На підставі вказаної довідки-рахунку
від 13 вересня 2011 року та заяви ОСОБА_6
№51272 від 14 вересня 2011 року про постійну
перереєстрацію АТМ та заміну
транзитних ДНЗ року Шосткинським ВРЕР
УДАІ УМВС України в Сумській області
було проведено огляд, зроблено
висновок спеціаліста та проведено
перереєстрацію вищевказаного
автомобіля (т. 1 а.с. 35, 36, 37, т. 2 а.с. 56).

Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Загальне правило вищевказаного
положення закону конкретизується в
ст.ст. 234 та 235 ЦК України, які
передбачають недійсність фіктивного
та удаваного правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦК України
фіктивним є правочин, який вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлювалися цим правочином.

Частиною 1 ст. 235 ЦК України передбачено,
що удаваним є правочин, який вчинено
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили.

Пунктами 24, 25 постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 06
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» роз'яснено, що
для визнання правочину фіктивним
необхідно встановити наявність умислу
всіх сторін правочину.

Судам необхідно враховувати, що саме
по собі невиконання правочину
сторонами не означає, що укладено
фіктивний правочин. Якщо сторонами не
вчинено будь-яких дій на виконання
такого правочину, суд ухвалює рішення
про визнання правочину недійсним без
застосування будь-яких наслідків. У
разі якщо на виконання правочину
було передано майно, такий правочин
не може бути кваліфікований як
фіктивний.

За удаваним правочином сторони умисно
оформляють один правочин, але між ними
насправді встановлюються інші
правовідносини. На відміну від
фіктивного правочину, за удаваним
правочином права та обов'язки сторін
виникають, але не ті, що випливають зі
змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи,
що правочин вчинено з метою приховати
інший правочин, суд на підставі статті
235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено
саме цей правочин, та вирішити спір із
застосуванням норм, що регулюють цей
правочин. Якщо правочин, який
насправді вчинено, суперечить закону,
суд ухвалює рішення про встановлення
його нікчемності або про визнання його
недійсним.

До удаваних правочинів наслідки
недійсності, передбачені статтею 216 ЦК,
можуть застосовуватися тільки у
випадку, коли правочин, який сторони
насправді вчинили, є нікчемним або суд
визнає його недійсним як оспорюваний.

Ураховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що за встановлених обставин,
судом першої інстанції правильно
встановлено, а іншого позивачем не
доведено, що оспорюваний договір
купівлі-продажу автомобіля вчинено
його сторонами з наміром створення
правових наслідків, передбачених ним.
Автомобіль, за цим договором, продавець
передав покупцю. Намірів приховати
інший правочин сторони договору не
мали, а права та обов'язки, що виникли
між ними є саме тими, що передбачені
оспорюваним правочином.

Крім того, колегія суддів враховує, що
відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 20 червня 2013
року, яке набрало законної сили 05
серпня 2013 року після перегляду в
апеляційному порядку, в справі за
позовом ОСОБА_3, який діє від імені
ОСОБА_7, ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про
визнання договору купівлі-продажу
вищевказаного автомобіля недійсним,
застосування правових наслідків
недійсності правочину та визнання
права власності на автомобіль, зокрема,
встановлено, що позивачі та їх
представник не надали суду належних
доказів на підтвердження того, що
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 уклали оспорюваний
правочин без наміру досягти наслідків,
передбачених договором
купівлі-продажу майна, а його сторони
залишилися у первісному стані, що мав
місце до вчинення правочину (т. 1, а.с.
53-57).

Колегія суддів також приймає до уваги,
що відповідно до ст. 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Інші доводи апеляційної скарги не
мають юридичного значення, а тому не
впливають на висновки суду по суті
спору.

Ураховуючи викладене, колегія суддів
також вважає, що відсутні порушення
норм процесуального права, що
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 291, 303, 304, 307, 308, 313-315, 319
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, що діє в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 03 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -