АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/7366/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа №408/525/14-ц
Доповідач - Гуцал Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
Гуцал Л.В.,

суддів -
Коростійової В.І., Крилової Т.Г.

за участю
секретаря - Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«Нива» на рішення Біловодського
районного суду Луганської області від
16 вересня 2014 року за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
«Агрофірма «Нива» до ОСОБА_1 про
стягнення безпідставно набутих
коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ТОВ «Агрофірма «Нива»
звернулось до суду із вказаним позовом.
Позивач просив стягнути на його
користь з відповідача ОСОБА_1
безпідставно набуті грошові кошти в
сумі 16 200 гривень.

Посилався на те, що чоловік відповідача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 перебував з позивачем у
трудових відносинах. 14 листопада 2012
року з ОСОБА_3 стався нещасний випадок
на виробництві ТОВ «Агрофірма «Нива», у
зв'язку з чим він з 14 листопада 2012 року
по 09 липня 2013 року перебував на
лікарняному. Згідно наказу №40 від 19
листопада 2012 року потерпілому від
нещасного випадку ОСОБА_3 за рахунок
власних коштів товариства, з подальшою
компенсацією цих витрат за рахунок
Фонду, було виплачено допомогу у
зв'язку з тимчасовою непрацездатністю
в сумі 16 200 гривень, що підтверджується
видатковими касовими ордерами №314/1 та
№315/1 від 20 листопада 2012 року. Ці кошти
отримала відповідач.

У листопаді 2013 року головним державним
інспектором праці відділу з питань
додержання законодавства про працю,
зайнятість та інших
нормативно-правових актів
територіальної державної інспекції з
питань праці у Луганській області
Оробцовою О.В. була проведена
позапланова перевірка ТОВ «Агрофірма
«Нива» за зверненням ОСОБА_3 щодо
виплати лікарняних. За наслідками
перевірки був складений акт № 12-17-164/011.
В ході перевірки інспектор дійшла
висновку про те, що грошові кошти в сумі
16 200 гривень, як допомога у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_3 не
виплачувалась, оскільки «виплата
коштів в рахунок майбутніх лікарняних»
законодавством не передбачена. Для
приведення виплати цих коштів у
відповідність до вимог закону позивачу
винесено Припис.

Не погоджуючись з приписом, позивач
оскаржив його в порядку
адміністративного судочинства.
Постановою Луганського окружного
адміністративного суду, залишеною без
змін ухвалою Донецького Апеляційного
суду від 30 квітня 2014 року, у задоволенні
позову ТОВ «Агрофірма «Нива»
відмовлено. Але під час розгляду справи
за адміністративним позовом ОСОБА_2
визнала факт отримання від товариства
16200 гривень від імені свого чоловіка та
факт підписання нею видаткових
касових ордерів.

Позивач вважає, що відповідач отримала
грошові кошти без відповідної правової
підстави та повинна їх повернути.

Відповідач позов не визнала. При цьому
не заперечувала факт отримання від
позивача 16 200 гривень, але не у якості
авансу в рахунок «майбутніх
лікарняних», а в якості матеріальної
допомоги на лікування її чоловікові
ОСОБА_3 у зв'язку з нещасним випадком на
виробництві, внаслідок якого він став
інвалідом другої групи.

Рішенням Біловодського районного суду
Луганської області від 16 вересня 2014
року ТОВ «Агрофірма «Нива» у
задоволенні позовних вимог було
відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Агрофірма
«Нива» посилається на неправильне
застосуання судом першої інстанції
норм матеріального права, порушення
норм права процесуального та просе
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_1
безпідставно набуті грошові кошти.

До суду апеляційної інстанції сторони
не з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлялись належним чином,
про причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України,
неявка сторін, належним чином
повідомлених про час та місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Матеріалами справи встановлено, що
чоловік відповідача - ОСОБА_3
знаходився з ТОВ «Агрофірма «Нива» у
трудових відносинах. 14 листопада 2012
року з ОСОБА_3 стався нещасний випадок
на виробництві. З 14 листопада 2012 року по
09 липня 2013 року ОСОБА_3 перебував на
лікарняному. 20 листопада 2012 року ОСОБА_2
отримала від позивача 16200 гривень за
видатковими касовими ордерами №314/1 та
№315/1, в яких зазначено, що кошти
видаються ОСОБА_3, як аванс у рахунок
нарахувань майбутніх лікарняних (а.с.19).
15 листопада 2013 року Територіальною
державною інспекцією з питань праці у
Луганській області, ТОВ «Агрофірма
«Нива» винесено Припис про приведення
у відповідність виплати допомоги по
тимчасовій непрацездатності ОСОБА_3 до
вимог ст.34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
(а.с.5-10).

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог суд першої інстанції, з
посиланням на ст.ст.1212, 1215 ЦК України,
виходив з відсутності правових підстав
для стягнення з відповідача спірної
грошової суми.

Судова колегія з таким висновком
погоджується при цьому виходить з
наступного.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Позивач стверджує, що cпірна грошова
сума була виплачена відповідачу за
рахунок власних коштів товариства як
допомога у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю ОСОБА_3, при цьому
товариство мало на меті у подальшому
компенсувати ці витрати за рахунок
Фонду.

За змістом ст.11 ЦПК України, підстави
позову визначає саме позивач, отже така
позиція позивача є визначальною для
встановлення характеру правовідносин,
що виникли між сторонами.

Із змісту позовної заяви вбачається та
підтверджується судовими рішеннями,
які набрали законної сили (а.с.13-18), що
після проведення перевірки на предмет
дотримання товариством вимог
трудового законодавства, позивачу
стало відомо, що спірні кошти не можуть
вважатися авансом за майбутні
лікарняні, оскільки виплата допомоги
по тимчасовій непрацездатності у такий
спосіб законом не передбачена.

Отже, правової підстави для виплати 16200
гривень в якості авансу за майбутні
лікарняні не було, і така виплата є
наслідком порушення позивачем
трудового законодавства.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України не
підлягає поверненню безпідставно
набуті, зокрема, заробітна плата і
платежі, що прирівнюються до неї,
пенсії, допомоги, стипендії,
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю, аліменти та інші грошові
суми, надані фізичній особі як засіб до
існування, якщо їх виплата проведена
фізичною або юридичною особою
добровільно, за відсутності рахункової
помилки з її боку і недобросовісності з
боку набувача.

Та обставина, що спірні кошти
призначались ОСОБА_3 у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, та зважаючи на
факт перебування останнього в лікарні
були позивачем добровільно видані його
дружині - відповідачу ОСОБА_2 без
відповідного доручення, позивачем
визнається.

Про те, що відповідач не передала
спірні кошти за призначенням, чи про
недобросовісну поведінку ОСОБА_2,
позивач не зазначає. Згідно наданих
позивачем доказів, сам ОСОБА_3 факт
отримання спірних коштів визнає
(а.с.13зв.).

За таких обставин, незважаючи на
отримання 16200 гривень без відповідної
правової підстави, за приписами ст.1215
ЦК України, ці кошти поверненню не
підлягають.

При цьому, за встановлених судом
обставин отримання коштів від
позивача, сам по собі той факт, що
отримувачем грошей була відповідач (як
посередник), а не ОСОБА_3, правового
значення не має, доводи апеляційної
скарги стосовно цього не заслуговують
на увагу.

Процесуальні порушення, на які
посилається ТОВ «Агрофірма «Нива» в
апеляційній скарзі не потягли за собою
неправильного вирішення справи по
суті, а тому відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК
України, не є підствою для скасування
чи зміни рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України не може
бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«Нива» відхилити.

Рішення Біловодського районного суду
Луганської області від 16 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законною сили.

Головуючий

Судді