У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Кафідової
О.В.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті
особи: ОСОБА_7, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Абонент ХХІ»,
Дніпровський районний відділ у м.
Дніпродзержинську Головного
управління Державної міграційної
служби у Дніпропетровській області,
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням та за зустрічним позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи:
ОСОБА_7, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Абонент ХХІ», про
вселення до житлового приміщення, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 26 лютого
2014 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 16
червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулися до суду із позовом до ОСОБА_6
та просили визнати останнього таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначили, що відповідач з 1995
року без поважних причин не проживає в
спірній квартирі, не сплачує за
житло-комунальні послуги та не
цікавить квартирою взагалі.

У липні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із вищезазначеним позовом та
просив ухвалити рішення, яким вселити
його до квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати
відповідачів усунути йому перешкоди у
користуванні вказаним житловим
приміщенням.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначив, що відповідачі
порушують його право на проживання в
спірній квартирі, а його відсутність у
квартирі пов'язана із лікуванням або
роботою.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 26 лютого
2014 року, яке залишено без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 16 червня 2014 року,
позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено.

Визнано ОСОБА_6 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_2.

В позові ОСОБА_6 відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати зазначені судові рішення,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу неправильним застосуванням
судами норм матеріального права та
порушенням норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та відмовляючи у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_6, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив з
того, що факт не проживання ОСОБА_6 з 1995
року без поважних причин у спірній
квартирі підтверджується наявними в
матеріалах справи документами та
показами свідків, а факт порушення
відповідачами прав ОСОБА_6 на
користування спірною квартирою не
встановлений.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 26 лютого
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 16 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С.
Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Кафідова