Справа № 203/5391/14-ц
Провадження № 2/0203/1583/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року Кіровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Колесн
іченко О.В.,

при секретарі

Фролові П.І.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1, представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська знаходиться
цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення аліментів на
утримання малолітньої дитини сторін
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частки
від заробітку відповідача, але не менше
30% прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку.

В судовому засіданні представник
позивача - адвокат ОСОБА_1, діючи на
підставі договору юридичного
обслуговування від 08 вересня 2014 року
№08/09, та представник відповідача –
ОСОБА_5, діючи на підставі нотаріально
посвідченої довіреності від 28 серпня
2014 року строком дії до 28 серпня 2015 року
без обмеження у праві представництва
(а.с. 18), клопотали про визнання судом
мирової угоди, за змістом якої позивач
ОСОБА_3 відмовляється від аліментних
претензій до відповідача ОСОБА_4В, на
утримання малолітньої дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1; відповідач ОСОБА_4
відмовляється від належної йому 1/3
частини в квартирі АДРЕСА_1 на користь
малолітньої дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2; відповідач просить
припинити право належної йому в
розмірі 1/3 частини власності в квартирі
АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності в розмірі
1/3 частини в квартирі АДРЕСА_1.

Суд вислухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, приходить
до наступного.

Відповідно до ч.1-2 ст. 175 ЦПК України
мирова угода укладається сторонами з
метою врегулювання спору на основі
взаємних поступок і може стосуватися
лише прав та обов'язків сторін та
предмета позову.

Сторони можуть укласти мирову угоду і
повідомити про це суд, зробивши спільну
заяву. Якщо мирову угоду або
повідомлення про неї викладено в
адресованій суду письмовій заяві
сторін, ця заява приєднується до
справи.

Згідно з вимогами ч.4, 5 ст. 175 ЦПК України
у разі укладення сторонами мирової
угоди суд постановляє ухвалу про
закриття провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суд за
клопотанням сторін може постановити
ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо
умови мирової угоди суперечать закону
чи порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у визнанні мирової угоди і
продовжує судовий розгляд.

Відтак, зі змісту ст. 175 ЦПК України
вбачається, що укладення мирової угоди
є вирішенням існуючого між сторонами
спору стосовно предмета позову шляхом
домовленості про певні поступки кожної
із сторін та у разі визнання цієї угоди
- подальшого виконання цих
домовленостей відповідно до
постановленої судом ухвали про це і
така угода стосується лише прав та
обов’язків сторін цієї угоди.

Додержуючись наведених норм закону,
перевіряючи текст мирової угоди на
предмет відповідності нормам діючого
законодавства, недопущення порушення
прав і інтересів сторін та інших осіб,
слідуючи меті врегулювання спору на
основі взаємних поступок і
компромісів, судом встановлено, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 21 серпня 1993 року по 19 лютого 2013
року, від якого мають малолітню дитину
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після
розірвання шлюбу залишилась проживати
з матір?ю (позивачем), у зв?язку з чим
позивач на підставі ст.ст.180-183 СК
України набула права на аліменти на
утримання дитини.

Також судом встановлено, що квартира
АДРЕСА_1, яка є предметом мирової угоди,
на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 21 січня 1998 року,
виданого державним
житлово-комунальним підприємством
«Південне», належить на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_5 (а.с.14). За даними витягів з
відповідних державних реєстрів саном
на 02 жовтня 2014 року вказана квартира
під забороною чи обтяженнями не
перебуває, про що свідчать витяги з цих
реєстрів, долучені до матеріалів
справи (а.с. 27-30)

Разом з тим, умови мирової угоди
містять вимоги про зміну виду
власності зі спільної сумісної на
часткову, вирішення питання про що не
було предметом як досудового розгляду
так і предметом позову, а посилання
представників сторін в судовому
засіданні на обставини
зареєстрованого за відповідачем права
власності на 1/3 частину квартири не
відповідають дійсності. Крім того,
вирішення спору у суді із
затвердженням мирової угоди можливо
лише у разі наявності спору про право,
тоді як в судовому засіданні
представники сторін заявили про
відсутність спору між позивачем та
відповідачем щодо обов?язку з
утримання дитини, розміру такого
утримання та способу останнього –
шляхом передачі у власність дитини
частки у праві власності на квартиру і
доказів наявності протилежного суду не
представлено, а так само і доказів
наявності перешкод вчинити відповідні
дії у встановленому ст. 190 СК України
порядку - шляхом нотаріально
посвідченої угоди з дозволу органу
опіки та піклування.

При цьому, доводи представників в
обґрунтування своїх вимог, про те, що
відповідач виїхав за межі України і
оформити угоду немає ніякої
можливості, а рішення суду про
стягнення аліментів буде
невиконуваним, суд не приймає до уваги,
оскільки вказані обставини жодними
доказами не підтверджені, не свідчать
про наявність спору про право, не є
підставою для зміни виду власності, в
тому числі без залучення до справи усіх
співвласників квартири, як і не
свідчить про неможливість оформлення в
нотаріальному порядку відповідно до
вимог СК України та ЦК України права
власності на квартиру за дитиною, або
про неможливість виконання судового
рішення про стягнення аліментів, в тому
числі і шляхом звернення стягнення на
майно у разі відсутності добровільного
виконання, а тому з підстав, визначених
ст. 175 ЦПК України така мирова угода не
може бути визнана судом.

Крім того, суд зважає на те, що сама по
собі угода не містить умов взаємних
поступок, а зводиться по суті до
визнання позову з виходом за межі
заявлених вимог, приймаючи також до
уваги і обставини обов’язковості
надання висновку (дозволу) на
припинення права на аліменти у зв’язку
з набуттям права власності на нерухоме
майно органом опіки та піклування, який
не залучався до участі у розгляді
справи, що у своїй сукупності не
відповідає меті та вимогам ч. 1 ст. 175 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст.175, 205, 206, 209-210 ЦПК
України суд, -

УХВАЛИВ:

У визнанні мирової угоди від 19 вересня
2014 року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягаєи.

Суддя
О.В.
Колесніченко