Справа № 490/9732/14-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого -
судді Гуденко О.А.

при секретарі -
Аслановій Е.Е.,

за участю представника позивача -
Гладун Д.В., третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_2 про
звернення стягнення на майно та
виселення,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача, в якому
просив суд звернути стягнення на
квартиру під АДРЕСА_1, шляхом передачі
ПАТ «Дельта Банк» вказаного предмета
іпотеки у власність, визнати за ПАТ
«Дельта Банк» право власності на
вищевказану квартиру, виселити та
зняти з реєстрації місце проживання та
перебування відповідача та інших осіб,
які зареєстровані та проживають у
вищевказаній квартирі. Також просив
суд зобов'язати ОСОБА_3 передати ПАТ
«Дельта Банк» правовстановлюючі
документи на предмет іпотеки, ключі від
вхідних дверей, документи, що
характеризують об'єкт нерухомості та
інші документи передбачені Постановою
КМУ №868 від 17.10.2013 року «Про
затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно».

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд їх задовольнити. Також
пояснила, що посилання ОСОБА_2 на те, що
правовідносини підпадають під дію ЗУ
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» не повинні бути прийняті судом,
оскільки прийнятий Закон суперечить
Конституції України, ЦК України, ЦПК
України та іншим актам цивільного
законодавства, оскільки значно звужує
та обмежує використання права
позивача/іпотеко держателя на захист
своїх інтересів.

Відповідач надала суду заперечення, в
яких просила суд відмовити у
задоволенні позову, оскільки квартира,
яка є предметом іпотеки є її єдиною
жилою нерухомістю та виступає
забезпеченням зобов'язань за споживчим
кредитом, наданим в іноземній валюті.

Третя особа у судовому засіданні
просила суд відмовити у задоволенні
позову, оскільки на спірні
правовідносини розповсюджується дія
ЗУ «Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті».

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши
доводи позову, дослідивши матеріали
справи, судом встановлені наступні
факти та відповідні ним
правовідносини.

13 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк»,
правонаступником якого за договором
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами від 08 грудня 2011 р. є ПАТ
«Дельта Банк», та ОСОБА_2 був укладений
Договір про надання споживчого кредиту
№0, відповідно до якого Банк
зобов'язався надати Позичальнику
кредитні кошти (кредит) в сумі 10000,00
доларів США, що дорівнює еквіваленту
50500 грн. 00 коп. за курсом НБУ на день
укладання Договору, а Позичальник
зобов'язується прийняти, належним
чином використовувати і повернути
Банку кредитні кошти (кредит) та
сплатити плату за кредит у порядку та
на умовах, зазначених у даному
Договорі.

Відповідно до п.1.2.2 умов Договору,
позичальник зобов'язаний повернути
кредит у повному обсязі в терміни та
розмірах, що встановлені графіком
погашення кредиту згідно Додатку №1 до
Договору, але в будь-якому випадку не
пізніше 12 липня 2017 року, якщо тільки не
застосовується інший термін
повернення кредиту відповідно до умов
цього Договору та/або згідно умов
відповідної угоди сторін.

Відповідно до п.1.3.1 умов Договору, за
користування кредитними коштами
протягом перших 30 календарних днів,
рахуючи з дати видачі кредиту,
процентна ставка встановлюється у
розмірі 13,5 % річних.

Згідно з п.2.1 умов Договору, виконання
зобов'язань позичальника за цим
договором забезпечується наступним
чином, а саме: з метою забезпечення
виконання зобов'язань позичальника
банком приймається застава
нерухомості
(будівлі/споруди/приміщення), а саме: 2х
кімнатна квартира площею 45,00 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та є
власністю ОСОБА_3

Відповідно до довідки ТОВ «Центральний
1» №1313 від 18.08.2014 року в квартирі
АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_3

Дотепер ОСОБА_2 свої зобов'язання за
вищевказаним договором не виконала,
заборгованість за тілом кредиту - 5360,26
доларів США, що складає еквівалент за
курсом НБУ - 62 878,32 грн., заборгованість
за відсотками - 2663, 73 доларів США, що
складає еквівалент за курсом НБУ - 31
246,78 грн.-станом на 23.05.2014 р.

Таким чином, розмір заборгованості
становить 135 910 грн. 17 коп.

Відповідно до Інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
Реєстру прав власнсоіт ан нерухоме
майно, Державного реєстру іпотек,
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна від 28.10.2014
року, відповідачу на праві власності
належить квартира АДРЕСА_1.

Згідно із ст. 589 ЦК України у разі
невиконання зобов'язання
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення на предмет застави. За
рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Також, ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Разом з тим, 07.06.2014 року набрав чинності
Закон України від 03.06.2014 року № 1304-VII
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», відповідно до ст. 1 якого
протягом його дії: не може бути
примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно зі ст. 4 Закону України «Про
заставу» та/або предметом іпотеки
згідно зі ст. 5 Закону України «Про
іпотеку», якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя):

- за споживчими кредитами, наданими
йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті,

- за умови, що таке нерухоме житлове
майно використовується як місце
постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що в
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого
житлового майна (об'єкта незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна) не перевищує 140 кв. метрів для
квартири та 250 кв. метрів для житлового
будинку.

Пункт 4 названого вище закону визначає,
що протягом дії цього Закону інші
Закони України з питань майнового
забезпечення кредитів діють з
урахуванням його норм.

Отже, зважаючи на те, що квартира
передана відповідачем в забезпечення
виконання зобов'язань по поверненню
отриманого кредиту від позивача саме в
іноземній валюті на споживчі цілі,
площа іпотечної квартири становить 45,0
кв.м., а також те, що вказана квартира є
постійним місцем проживання
відповідача, іншого житла відповідач
не має, суд приходить до висновку, що
дія Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» поширюється на
правовідносини, що виникли між
сторонами, а тому вимоги банку про
звернення стягнення на предмет іпотеки
є передчасними у зв'язку з необхідністю
застосування вказаного Закону.

Що стосується позовних вимог про
визнання за ПАТ «Дельта Банк» право
власності на вищевказану квартиру,
виселення та зняття з реєстрації місце
проживання та перебування відповідача
та інших осіб, які зареєстровані та
проживають у вищевказаній квартирі, а
також зобов'язання ОСОБА_3 передати ПАТ
«Дельта Банк» правовстановлюючі
документи на предмет іпотеки, ключі від
вхідних дверей, документи, що
характеризують об'єкт нерухомості та
інші документи передбачені Постановою
КМУ №868 від 17.10.2013 року «Про
затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно», то вони є похідними
від вимог про звернення стягнення, а
тому також не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, у
задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись Законом України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», ст.ст. 10,
11, 57-60, 208,209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_2 про
звернення стягнення на майно та
виселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом 10 днів після проголошення
рішення.

Суддя Центрального районного суду

м. Миколаєва

Гуденко О.А.