справа №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2014 р. Центрально-Міський
районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого судді
- Биканова І.Р.

за участю секретаря
- Рашник С.В.

розглянувши в порядку ст.197 ч.2 ЦПК
України без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
турбінний завод «Констар» про
стягнення заробітної плати,
компенсацію середнього заробітку за
затримку розрахунку та вихідної
допомоги,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 05.06.2014 р. та уточнено 09.07.2014 р.
звернулася до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький турбінний завод
«Констар» про стягнення заробітної
плати, компенсацію середнього
заробітку за затримку розрахунку. В
обґрунтування своїх позовних вимог
позивач вказує, що працювала на ПАТ
Криворізький турбінний завод Констар
на посаді охоронця, 18.02.2014 р. була
звільнена з підприємства за власним
бажанням на підставі ст.38 КУпП України,
при звільненні відповідач не
розрахувався з нею по заробітній платі
на день звільнення за період з червня
2013 р. по 18.02.2014 р. у розмірі 6851,72 грн. Крім
того просить стягнути з відповідача
середній заробіток за час затримки
виплати заробітної плати у розмірі 4846,08
грн. та вихідну допомогу у розмірі 4212,02
грн. Просить суд задовольнити її позов
в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, надала суду заяву про
розгляд справи в її відсутність, позов
підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача
Жолнеровська Н.В. в судове засідання не
з'явилася, про час, день та місце
слухання справи повідомлена належним
чином, надала суду письмові
заперечення, згідно яких заперечує
проти позову, просить суд відмовити
позивачу в позові, з зв'язку з скрутним
фінансовим становищем ПАТ «Констар»,
наявність значної заборгованості із
заробітної плати, необхідність сплати
податків, зборів, погашення
банківських кредитів, тощо, а виплата
вихідної допомоги при звільненні за
ст.38 КЗпП України чинним
законодавством не передбачена.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період
часу з 11.04.2013 р. по 18.02.2014 р. працювала на
посаді охоронника у відділі охорони на
ПАТ Криворізький турбінний завод,
18.02.2014 р. звільнена за власним бажанням -
а.с.10, згідно довідки від 23.07.2014 р. №151/249
сума яка належить до виплати ОСОБА_1 при
звільненні становить 6851,72 грн. - а.с.41.

Згідно ст. 43 Конституції України право
на своєчасне одержання винагороди за
працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в
разі несплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
визначені в ст.116 КЗпП України, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Згідно ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 грудня 1999
року №13 «Про практику застосування
судами законодавства про оплату
праці», установивши під час розгляду
справи про стягнення заробітної плати
у зв'язку із затримкою розрахунку під
час звільнення, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи організації
суми в день звільнення, коли ж він у цей
день не був на роботі - наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст. 117 КЗпП України стягує на користь
працівника середній заробіток за весь
період затримки розрахунку, а при не
проведенні його до розгляду справи - по
день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

З огляду на викладене, суд вважає
незаконним обґрунтування відповідача
щодо відмови в позові в зв'язку з
відсутність коштів.

Як вбачається з матеріалів справи,
судовим наказом №216/3155/14-ц від 24.04.2014 р.,
який набрав законної сили 27.05.2014 р.
стягнено з ПАТ «Констар» на користь
ОСОБА_1 нараховану але не виплачену
заробітну плату в сумі 6851,72 грн. - а.с.56,
постановою державного виконавця від
24.06.2014 р. відкрито виконавче
провадження за судовим наказом
№216/3155/14-ц - а.с.40.

Саме по собі ухвалення судового
рішення про стягнення заборгованості
із заробітної плати, при його
невиконанні, не звільняє роботодавця
від відповідальності згідно зі ст. 117
КЗпП України. Таке роз'яснення цієї
норми права, крім наведеної вище
постанови Пленуму Верховного Суду
України, надав і Конституційний Суд
України у своєму рішенні від 22 лютого
2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного
тлумачення положень ст. 233 КЗпП України
у взаємозв'язку з положеннями статей 117,
237-1 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 3 п.2 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№100 (далі - Порядок), середньомісячна
заробітна плата визначається за
загальними правилами обчислення
середнього заробітку, виходячи з
виплат за останні два календарні
місяці, що передують події, якою
пов'язана відповідна виплата. Якщо
протягом останніх двох календарних
місяців працівник не працював, середня
заробітна плата обчислюється з виплат
за попередні два місяці. Час, протягом
якого працівник згідно з чинним
законодавством або з інших поважних
причин не працював і за ним не
зберігався заробіток або зберігався
частково, виключається з
розрахункового періоду.

Згідно п. 5 Порядку нарахування
виплат у випадку збереження середньої
заробітної плати провадиться виходячи
з розміру середньоденної заробітної
плати.

Середньоденний заробіток ОСОБА_1
становить 66,07 грн., виходячи із
наступного розрахунку: 1500,40 грн.
(заробітна плата за грудень 2013 р.) + 1605,06
грн. (заробітна плата за січень 2014 р.) : 47
(кількість відпрацьований днів за
останні два календарні місяці, що
передують звільненню позивача) = 66,07
грн.

Судом визначено період стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні у
відповідності з п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 грудня 1999
року №13 «Про практику застосування
судами законодавства про оплату
праці», тобто з наступного дня після
звільнення позивача та по день
постановлення рішення - з 19.02.2014 р. по
01.10.2014 р., що становить 155 днів.

Таким чином, середній заробіток
позивача за час затримки виплати
заробітної плати, з 19.02.2014 р. по 01.10.2014 р.
складає 10 240, 85 грн. (66,07 грн.
(середньоденний заробіток) х 155 днів
затримки розрахунку = 10 240,85 грн.).

Відповідно до ст.44 КЗпП України - при
припиненні трудового договору з
підстав, зазначених у пункті 6 статті 36
та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу,
працівникові виплачується вихідна
допомога у розмірі не менше середнього
місячного заробітку; у разі призову або
вступу на військову службу,
направлення на альтернативну
(невійськову) службу (пункт 3 статті 36) -
не менше двомісячного середнього
заробітку; внаслідок порушення
власником або уповноваженим ним
органом законодавства про працю,
колективного чи трудового договору
(статті 38 і 39 КЗпП України) - у розмірі,
передбаченому колективним договором,
але не менше тримісячного середнього
заробітку.

Судом встановлено, що позивача
звільнено на підставі ст.38 КЗпП
України, виплата вихідної допомоги за
вищевказаною нормою не передбачена.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, судовий збір стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про
судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI, який
вступив в дію з 01.11.2011 р., від сплати
судового збору звільняються позивачі
за позовами про стягнення заробітної
плати й за іншими вимогами, що
випливають з трудових правовідносин.

Відповідно до ч.1, п.п. 1 п.1 ч.2 ст. 4 цього
Закону за подання до суду позовної
заяви майнового характеру ставка
судового збору становить 1 відсоток
ціни позову, але не менше 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду.

Оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду в
червні 2014 р., то з відповідача на
користь держави слід стягнути судовий
збір в розмірі 243,60 грн.

На підставі ст.ст.44, 116, 117 КЗпП України,
керуючись ст.10,27,31,60,61,79,88, 209 ч.3, 212-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
турбінний завод «Констар» про
стягнення заробітної плати,
компенсацію середнього заробітку за
затримку розрахунку та вихідної
допомоги - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Криворізький турбінний
завод «Констар» на користь ОСОБА_1
заборгованість по середньому
заробітку за затримку розрахунку при
звільненні з 19.02.2014 р. по 01.10.2014 р. у
розмірі 10 240 /десять тисяч двісті сорок/
грн. 85 коп. - в іншій частині позову
відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Криворізький турбінний
завод «Констар» на користь держави
судовий збір в сумі 243 /двісті сорок три/
грн. 60 коп.

Сторони мають право оскаржити
рішення подавши протягом десяти днів з
дня проголошення рішення апеляційну
скаргу в Апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Центрально-Міський районний суд м.
Кривого Рогу.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

СУДДЯ: