У х в а л а

іменем україни

27 листопада 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Леванчука А.О.,Маляренка А.В.,Юровської
Г.В.,розглянувши в попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу,
за касаційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 12
червня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 24
вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зазначеним позовом, в
обґрунтування якого вказав, що 01 серпня
2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був
укладений договір позики на суму 100 000
грн зі строком повернення до 01 вересня
2013 року. На підтвердження укладення
договору позики та факту отримання
відповідачем грошових коштів в розмірі
100 000 грн, ОСОБА_5 була написана письмова
розписка від 01 серпня 2013 року.
Зобов'язання щодо повернення коштів
відповідач не виконав і на письмову
претензію від 05 вересня 2013 року,
надісланої йому ОСОБА_4, жодним чином не
відреагував та до цього часу кошти не
повернув.

Рішенням Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 12
червня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24
вересня 2014 року, позов задоволено.

Стягнуто ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму
боргу у розмірі 100 000 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та справу направити до суду першої
інстанції, обґрунтовуючи свої доводи
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й апеляційний суд,
дослідивши докази у справі й давши їм
належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК
України, а також, врахувавши обставини
справи, обґрунтовано виходив з
доведеності позову та наявності
передбачених ст. ст. 1046, 1047 ЦК України
підстав для стягнення суми боргу.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд
касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 12
червня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 24
вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.О. Леванчук А.В. Маляренко Г.В.
Юровська