печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

27 листопада 2014 року Печерський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді
Ільєвої Т.Г,

при секретарі:
Федотовій Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
цивільну справу за позовом Приватного
акціонерного товариства
"ПРОСТО-страхування" до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПрАТ «ПРОСТО-страхування»
звернулося до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_1 та просить суд
постановити рішення, яким стягнути на
його користь з відповідача витрати по
виплаті страхового відшкодування в
розмірі 22 705,34 грн., посилаючись на те, що
09.10.2013 року АТ «ПРОСТО-страхування»
було перераховано на користь ОСОБА_3
страхове відшкодування на загальну
суму 22705,34 грн., внаслідок завданої
шкоди в результаті ДТП, що відбулась
11.09.2013 р. в м. Києві, винним в якому
визнано відповідача.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про дату та час
розгляду справи повідомлений належним
чином, через канцелярію суду подав
заяву, в якій зазначив, що позовні
вимоги підтримує у повному обсязі та
просить їх задовольнити, проти
винесення заочного рішення не
заперечував.

Відповідач, будучи належним чином
повідомленим про судовий розгляд , в
судове засідання не з'явився, письмових
заперечень по суті порушеного питання
не подав.

Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК
України вважає за можливе розглянути
справу на підставі наявних у ній
матеріалів у її відсутність, оскільки
неявка відповідача не перешкоджає
постановленню заочного рішення, проти
чого не заперечував представник
позивача.

Суд, повно та всебічно дослідивши
надані докази, дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з таких підстав.

Судом встановлено, що 08 червня 2013
року Приватне акціонерне товариство
„ПРОСТО-страхування" та ОСОБА_3 уклали
договір страхування № ПК 002872 майнових
інтересів власника автомобіля
НОМЕР_1(а.с. 4).

11 вересня 2013 року в м. Києві на пров.
Ярославський 7/9 відбулась
дорожньо-транспортна пригода.
Учасниками даної пригоди були: мопед
„Zhejiang", реєстраційний номер НОМЕР_2,
яким керував ОСОБА_1 та застрахований
автомобіль „Mitsubishi Lancer", реєстраційний
номер НОМЕР_1, який був припаркований.

Відповідно до Висновку за матеріалами
перевірки Подільського РУ ГУМВС
України в м. Києві,
дорожньо-транспортна пригода сталася в
результаті порушення Правил
дорожнього руху ОСОБА_1В.(а.с. 9-10).

У результаті цієї пригоди був
пошкоджений автомобіль
страхувальника. Відповідно до звіту №
9551/87813 з оцінки транспортного засобу
від 19 вересня 2013 р. вартість
матеріального збитку, завданого
власнику автомобіля „Mitsubishi Lancer",
реєстраційний номер НОМЕР_1, становить -
26 098,08 грн.(а.с. 11-15), а відповідно до
Рахунку № 13042/00009671 від 12 вересня 2013 року
вартість відновлювального ремонту
автомобіля „Mitsubishi Lancer", реєстраційний
номер НОМЕР_1 становить 23 651,90 грн.(а.с. 30).

03 жовтня 2013 року співробітниками AT
„ПРОСТО-страхування" було складено
Розрахунок страхового відшкодування №
87813, що належить до виплати
страхувальнику.

Зазначена вище подія була визнана
страховою, про що 03 жовтня 2013 року було
складено Страховий акт № 87813,
відповідно до якого вартість
страхового відшкодування складає 22 705,34
грн.(а.с. 32).

Відповідно до платіжного доручення №
29951 від 09 жовтня 2013 року AT „ПРОСТО-
страхування" виплатило ОСОБА_3 страхове
відшкодування за ремонт автомобіля
„Mitsubishi Lancer", реєстраційний номер
НОМЕР_1 в розмірі 22 705,34 грн.

За положеннями ст.993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки. Така ж позиція викладена у ст. 27
Закону України «Про страхування».

Відповідно до цієї норми
до страховика в разі виплати
страхового відшкодування за договором
майнового страхування переходить
право вимоги до особи, відповідальної
за завдані збитки. Перехід права вимоги
від страхувальника до страховика за
договором добровільного страхування є
суброгацією.

Згідно зі ст. 980 Цивільного кодексу
України та ст. 4 Закону України «Про
страхування» предметом договору
страхування можуть бути майнові
інтереси, які не суперечать закону і
пов'язані з: життям, здоров'ям,
працездатністю та пенсійним
забезпеченням (особисте страхування);
володінням, користуванням і
розпоряджанням майном (майнове
страхування); відшкодуванням шкоди,
завданої страхувальником (страхування
відповідальності).

Таким чином, Цивільний кодекс України
та Закон України «Про страхування»
передбачає три види страхування, а саме
особисте, майнове та страхування
відповідальності. Виходячи із
вищезазначеного, можливість
застосування механізму суброгації
обмежена рамками майнового
страхування з урахуванням наведених
приписів. Суброгація - це перехід прав
до третьої особи на основі закону, при
якій до страховика переходить право, що
вже виникло (з моменту заподіяння
шкоди) у страхувальника.

Роз'яснення про застосування
вищезазначених понять також наведені у
п. 27 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» №4 від 01.03.2013 року.
Відповідно до якого, при вирішенні
спорів про право зворотної вимоги
страховика суди повинні розрізняти
поняття «регрес» та «суброгація».
Наприклад, у випадку суброгації
відбувається лише заміна осіб у вже
наявному зобов'язанні (заміна
активного суб'єкта) зі збереженням
самого зобов'язання. У такому разі
страхувальник передає свої права
страховикові на підставі договору і
сприяє реалізації останнім прийнятих
суброгаційних прав. У випадку регресу
одне зобов'язання замінює собою інше,
але переходу прав від одного кредитора
до іншого не відбувається.

З огляду на наведене, суд
прийшов до висновку про задоволення
позовних вимог про стягнення
страхового відшкодування на користь
позивача в розмірі 22 705, 34 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, то відповідно
до ст. 88 ЦПК України, судові витрати
понесені позивачем у вигляді судового
збору підлягають стягненню з
відповідача в розмірі 243, 60 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 60, 88, 195, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 , 223,
224-233 ЦПК України; Законом України " Про
страхування", ст. 993 ЦК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Приватного акціонерного
товариства "ПРОСТО-страхування" до
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_3) на користь Приватного
акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» ()
витрати по виплаті страхового
відшкодування в розмірі 22 705 (двадцять
дві тисячі сімсот п'ять) грн. 34 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_3) на користь Приватного
акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» ()
витрати з оплати судового збору в
розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Заочне рішення суду може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження,
дане рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Заочне рішення суду набирає законної
сили відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України, згідно
якого рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Т.Г.Ільєва