Справа № 473/5283/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі: головуючої - судді
Ротар М.М., при секретарі судового
засідання - Фінько О.П.,

за участю: представника
відповідача - Алешкевич Л.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Вознесенську
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний промислово -
інвестиційний банк», третя особа, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору: Реєстраційна служба
Вознесенського міськрайонного
управління юстиції Миколаївської
області, про зняття заборони
відчуження нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2014 року позивач
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» про зняття
заборони відчуження нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що вона є власником
нерухомого майна: комплексу, що
розташований по АДРЕСА_1, а також
комплексу - центрального току,
розташованого по АДРЕСА_2 в сщ.
Вознесенське Вознесенського району
Миколаївської області, відповідно до
договорів купівлі - продажу за № 113,114,
укладених на Херсонській товарній
біржі «Ізумруд» 02.12.2004 року між нею та
СГВК «Вознесенський».

В 2005 році обумовлене майно було
передано в якості внеску до статутного
капіталу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мисливців та
рибалок Вознесенська».

В жовтні 2014 року після повернення
позивачці із статутного капіталу
Товариства вказаного нерухомого майна
в порядку виконання рішення учасників,
посвідченого Протоколом зборів №
28/08-2014 від 28.08.2014 року, остання
звернулася до Реєстраційної служби
Вознесенського міськрайонного
управління юстиції Миколаївської
області для здійснення державної
реєстрації у передбаченому законом
порядку.

Проте, отримала відмову у
державній реєстрації права власності,
оскільки за результатами пошуку було
виявлено, що на зазначені вище об'єкти
нерухомого майна приватним нотаріусом
ОСОБА_4 14.12.2004 року накладено заборону
відповідно до договору застави від
20.08.2003 року.

Посилаючись на наведені
обставини, а також на те, що вона не має
жодного відношення до зобов'язань
попереднього власника майна, будь - які
записи щодо обтяжень у Державних
реєстрах стосовно даного майна на час
його придбання були відсутні, ОСОБА_2
просила її позовні вимоги
задовольнити.

Ухвалою суду від 27.11.2014 року
проведено заміну первісного
відповідача - ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» належним відповідачем - ПАТ
«Акціонерний комерційний промислово -
інвестиційний банк».

Позивач у судове засідання не
з'явилася, направивши на адресу суду
заяву, в якій просила розглянути справу
за її відсутності, позовні вимоги
підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в
судовому засіданні не заперечувала
проти задоволення позовних.

Представник третьої особи без
самостійних вимог у судове засідання
не з'явився. Згідно заяви, що надійшла
на адресу суду, просив розглянути
справу за його відсутністю.

Дослідивши та оцінивши матеріали
справи в межах заявлених позовних
вимог та на підставі наданих сторонами
доказів, судом встановлені наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема, судом встановлено, що
02.12.2004 року ОСОБА_2 придбала нерухоме
майно: комплекс, що розташований по
АДРЕСА_1, а також комплекс, центральний
тік, розташований по АДРЕСА_2 в сщ.
Вознесенське Вознесенського району
Миколаївської області, відповідно до
договорів купівлі - продажу за № 113,114,
укладених на Херсонській товарній
біржі «Ізумруд» між нею та СГВК
«Вознесенський», зареєструвавши право
власності в передбаченому законом
порядку. Обумовлене майно належало
продавцю на підставі свідоцтв про
право власності, виданих виконавчим
комітетом Вознесенської сільської
ради Вознесенського району
Миколаївської області 30.11.2004 року (а.с. 6
-10).

В подальшому дане майно було
внесено позивачем в якості вкладу до
статутного капіталу ТОВ «Мисливців та
рибалок Вознесенська» (а.с.11,12).

В жовтні 2014 року після виходу зі
складу учасників вказаної юридичної
особи позивачу ОСОБА_2 було повернуто
із статутного капіталу нерухоме майно,
а саме комплекс, що розташований по
АДРЕСА_1, а також комплекс, центральний
тік, розташований по АДРЕСА_2 в сщ.
Вознесенське Вознесенського району
Миколаївської області, що
підтверджується Протоколом № 28/08-2014
від 28 серпня 2014 року загальних зборів
учасників Товариства з Обмеженою
Відповідальністю "Мисливців та рибалок
Вознесенська" та Актом №2
приймання-передачі майн від 28 серпня 2014
року. (а.с.13-17)

Після чого позивач звернулася до
Реєстраційної служби Вознесенського
міськрайонного управління юстиції
Миколаївської області з заявою про
державну реєстрацію права власності,
проте, отримала відмову у вчиненні
вказаної дії, в зв'язку з забороною на
відчуження даного нерухомого майна
(а.с.19,20).

В судовому засіданні було
встановлено, що заборона відчуження
нерухомого майна була накладена
відповідно до договору застави,
посвідченого 20.08.2003 року приватним
нотаріусом Вознесенського районного
нотаріального округу Миколаївської
області ОСОБА_4 в порядку забезпечення
виконання кредитного договору № 67/03
від 19.08.2003 року, укладеного між ТОВ
«Акціонерний комерційний промислово -
інвестиційний банк» (правонаступником
є ПАТ «Акціонерний комерційний
промислово - інвестиційний банк») та
ТОВ «Сузір?я - Вознесенське» (а.с. 36- 44,
47,50).

Відомості до Державного реєстру
про наявність зазначеного обтяження
були внесені 14.12.2004 року (а.с.19).

ТОВ «Сузір?я - Вознесенське»
припинило свою діяльність 22.12.2006 року,
що підтверджується Витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-пдприємців (а.с. 79).

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація речових
прав на нерухоме майно - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме
майно, їх виключення.

Ст. 15 ЦК України передбачає право
кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Зазначена норма визначає
об'єктом захисту, зокрема, порушення
права, яке пов'язано з позбавленням
його володільця можливості
здійснювати (реалізовувати) своє право
повністю або частково.

Таким чином, порушення
суб'єктивного права є підставою для
звернення особи за захистом свого
права із застосуванням відповідного
способу захисту.

Способи захисту визначені ст. 16
ЦК України. Зазначений у цій статті
перелік не є вичерпним. Суд може
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або законом.

Відповідно до ст.41 Конституції
України та ст.1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, до якої Україна
приєдналася 17 липня 1997 року відповідно
до Закону України від 17 липня 1997 року
№475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, Першого протоколу та
протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції»,
закріплено принцип непорушності права
приватної власності, який означає
право особи на безперешкодне
користування своїм майном та закріплює
право власника володіти, користуватися
і розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст.ст.316,317, 319, 321 ЦК
України).

Гарантуючи захист права
власності, закон надає власнику право
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав, хоч би ці порушення і не були
поєднані з позбавленням володіння.
Способи захисту права власності
передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК
України.

Так, як вбачається з матеріалів
справи позивач у договірні відносини з
ТОВ «Акціонерний комерційний
промислово - інвестиційний банк»
(правонаступником є ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово - інвестиційний
банк») не вступав, не є іпотекодавцем і
боржником у зобов'язанні. Зазначене
стосується й продавця нерухомого майна
- СГВК «Вознесенський». На час
придбання позивачем спірного майна
відомості про наявність заборон на
його відчуження до Державного реєстру
не були внесені.

Разом з тим, за положеннями ст. 609
ЦК України зобов'язання припиняється
ліквідацією юридичної особи (боржника
або кредитора). З припиненням
основного зобов'язання припиняється
іпотека, яка має похідний характер, що
узгоджується з ст.ст. 3,17 Закону України
«Про іпотеку».

Отже, судом встановлено, що факт
порушення цивільних прав та інтересів
позивача знайшов своє підтвердження в
судовому засіданні, тому ОСОБА_2 має
право на відновлення становища, яке
існувало до порушення її права.

Таким чином, наведене свідчить
про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214,
215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства "Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк ", третя особа, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
Реєстраційна служба Вознесенського
міськрайонного управління юстиції
Миколаївської області, про зняття
заборони відчуження нерухомого майна -
задовольнити у повному обсязі.

Зняти
заборону відчуження з комплексу, що
розташований по АДРЕСА_1, накладену
відповідно до договору застави
нерухомого майна від 20 серпня 2003 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Вознесенського районного
нотаріального округу Миколаївської
області ОСОБА_4, зареєстрованого в
реєстрі за №10.

Зняти
заборону відчуження з комплексу,
Центральний тік, розташованого по
АДРЕСА_2 в сщ. Вознесенське
Вознесенського району Миколаївської
області, накладену відповідно до
договору застави нерухомого майна від
20 серпня 2003 року, посвідченого
приватним нотаріусом Вознесенського
районного нотаріального округу
Миколаївської області ОСОБА_4,
зареєстрованого в реєстрі за №10.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду
Миколаївської області через
міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя
Ротар М.М.