АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції: Лужецька О.Р.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького
районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Оболонського районного суду м.
Києва від 09 жовтня 2014 року відмовлено у
задоволенні клопотання представника
ОСОБА_1- адвоката ОСОБА_3 про закриття
провадження у справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

15 жовтня 2014 року ОСОБА_1 подав
апеляційні скарги на вказану ухвалу, у
яких просив її скасувати та
постановити нову ухвалу, якою закрити
провадження у справі. В обґрунтування
заявлених вимог апелянт вказав, що
підставою позову є фактичні обставини,
якими позивач обґрунтовує свої позовні
вимоги, а тому визначення позивачем
конкретної правової норми на
обґрунтування позову не є
визначальним. На думку апелянта,
підставою даного позову та іншого
позову, що вже розглядався Дарницьким
районним судом м. Києва, є його розписка
на суму 60 200 грн., що свідчить про
тотожність позовів і є підставою для
закриття провадження у справі.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1- адвокат ОСОБА_3 апеляційну
скаргу підтримала і просила її
задовольнити.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4
апеляційну скаргу просили відхилити, а
ухвалу суду першої інстанції залишити
без змін.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення осіб, які беруть участь у
справі та з'явилися у судове засідання,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційних скарг колегія суддів
прийшла до наступного.

Постановляючи ухвалу, що оскаржується,
суд першої інстанції керувався п. 2 ч. 1
ст. 205 ЦПК України та виходив з того, що
рішенням Апеляційного суду м. Києва від
12 лютого 2014 року, яким було скасовано
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 26 листопада 2013 року,
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про стягнення коштів у
розмірі 60 200 грн. як безпідставно
набутого майна, а тому позови не є
тотожними.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо набрали законної сили
рішення суду або ухвала суду про
закриття провадження у справі у зв'язку
з відмовою позивача від позову або
укладенням мирової угоди сторін,
ухвалені або постановлені з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

Зі змісту викладеного випливає, що
закриття провадження у справі може
мати місце лише за умови, що набрало
законної сили рішення суду, ухвалене у
справі за позовом, що є тотожним до
позову, який розглядається, тобто
збігаються сторони, предмет і підстави
позовів. Нетотожність хоча б одного
елемента не дає підстав для закриття
провадження у справі. При цьому питання
про тотожність треба вирішувати не
лише за загальними ознаками предмета
позову, але за його конкретним змістом.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням колегії суддів Апеляційного
суду м. Києва від 12 лютого 2014 року, яким
було скасовано рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 26 листопада
2013 року, відмовлено у задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
коштів за розпискою у розмірі 60 200 грн.
Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтовував тим,
що у грудні 2010 року мав намір укласти з
ОСОБА_1 договір позики та передав йому 60
200 грн., про що свідчить розписка.
Договір укладений не був, що означає, що
ОСОБА_1 отримав кошти без достатньої
правової підстави і просив стягнути їх
з останнього згідно ст. 1212 ЦК України.

02 липня 2014 року ОСОБА_2 знову звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення коштів у розмірі 60 200 грн. на
підставі розписки. В обґрунтування
заявлених вимог позивач вказав, що
ОСОБА_1 винен йому 60 200 грн. за розпискою
від 05 грудня 2010 року. 07 березня 2014 року
ОСОБА_1 надіслано претензію про
повернення зазначених коштів у строк,
визначений ст. 530 ЦК України, на що
відповіді не отримано. З посиланням на
ст.ст. 1046-1047 ЦК України та постанову
Верховного Суду України від 18 вересня
2013 року (справа № 6-63цс/13) ОСОБА_2 просив
стягнути згадані кошти з ОСОБА_1

Отже, свої вимоги про стягнення коштів
за розпискою позивач обґрунтовував
різними підставами: у першому випадку
як безпідставно набуте майно згідно ст.
1212 ЦК України, у даній справі - як боргу
за договором позики, що свідчить про
нетотожність підстав позову.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
до вірного висновку про відмову у
задоволенні клопотання про закриття
провадження у справі.

Відхиляючи посилання апелянта на те, що
підставою позову є фактичні обставини,
якими позивач обґрунтовує свої позовні
вимоги, а тому визначення позивачем
конкретної правової норми на
обґрунтування позову не є
визначальним, колегія суддів виходить
з того, що посилання позивача у позову
на ст. 1046-1047 ЦК України свідчить про те,
що він звернувся до суду з позовом про
стягнення боргу за договором позики.

Сама по собі розписка є не підставою
позову, як помилково вважає апелянт, а
одним із доказів, яким позивач
обґрунтовує свої вимоги.

Отже, ухвала Дарницького районного
суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року є
такою, що постановлена з додержанням
вимог закону, а тому підстав для її
скасування немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1
ч. 1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м.
Києва від 09 жовтня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді