Провадження №2/761/8003/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

03 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді:
Піхур О.В.

при секретарі:
Маліченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2014 року ОСОБА_1 (далі - позивач
1), ОСОБА_2 (далі - позивач 2) звернулися
до Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом до ОСОБА_3 (далі -
відповідач) про визнання особи такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачі є власниками квартири
АДРЕСА_1. Відповідач є зареєстрованим у
зазначеній квартирі, однак, з травня
місяця 2013 р. у ній не проживає. У зв'язку
із тим, що відповідач на даний час є
зареєстрованим за вказаною адресою,
але виїхав на постійне місце
проживання до іншого міста, відносини
та спілкування між сторонами
припинилися, а позивачі самостійно
сплачують за комунальні платежі .

Тому, позивачі просили суд визнати
ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник
позивачів та позивач 2 позовні вимоги
підтримали в повному обсязі та просили
суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про причини неявки суду не
повідомила, заперечень на позовну
заяву не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК
України, суд постановив ухвалу про
заочний розгляд справи на підставі
наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
повно та всебічно дослідивши надані
докази, дійшов висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню виходячи з наступних
підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України,
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до копії Свідоцтва про
право на спадщину за заповітом, позивач
1 є власником ? частини квартири
АДРЕСА_1. Відповідно до даного
свідоцтва, 06.11.2009 р. за позивачем 1 було
зареєстровано право власності на ? ч.
вказаної квартири (а.с.5-6).

Згідно копії рішення Радянського
районного суду м. Києва від 18.05.1988 р. по
справі № 2-635, за позивачем 2 визнано
право власності на ? частини квартири
АДРЕСА_1. Відповідно до даного рішення,
17.07.1998 р. за позивачем 2 було
зареєстровано право власності на ?
частину вказаної квартири (а.с.3-4).

Отже, судом було встановлено, що
позивачі є власниками квартири
АДРЕСА_1.

Позивач 1 та відповідач перебували у
зареєстрованому шлюбі з 25.04.2009 р., який
був розірваний заочним рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 09.12.2013 р., яке набрало законної
сили.

Як вбачається із відповіді Адресно -
довідкового підрозділу ГУДМС України в
м. Києві, відповідач зареєстрований за
адресою: кв. АДРЕСА_1, починаючи із 08.09.2011
(а.с.35).

Як зазначили позивачі, у травні 2013 р.
відповідач виїхав на постійне місце
проживання до іншого міста, відносини
та спілкування між сторонами
припинилися, а позивачі самостійно
сплачують за комунальні платежі, що
підтверджується квитанціями.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб і не має
права використовувати його для
промислового виробництва (ч.1 ст. 383 ЦК
України).

Члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом
(ст. 405 ЦК України).

Зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється протягом семи
днів на підставі остаточного рішення
суду (про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою або
померлою) (ч.1.ст.7 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні».

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини справи, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Даючи юридичну оцінку поясненням та
наданим по справі доказам, враховуючи
те, що відповідач більше 1 року не
проживає у квартирі позивачів,
спілкування між сторонами припинилося,
а факт реєстрації відповідача у даній
квартирі перешкоджає позивачам у
здійсненні ними права розпоряджання
своїм майном і вони самостійно
сплачують комунальні платежі, суд
дійшов висновку, що необхідно визнати
відповідача таким, що втратив право
користування даним житловим
приміщенням.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 174,
179, 208, 209, 212-215, 218, 223-228, 294 ЦПК України;
ст.ст., 317, 319, 383, 405 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив
право користування квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку. У
цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя