Справа № 140/2911/14-ц
№ 2/140/947/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01.12.2014 року
Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого
судді Підлипняка М.Д.

при секретарі
Путій З.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Немирів цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 « Про
стягнення неустойки(пені) за
прострочення сплати аліментів»,

В
С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з даним
позовом, зазначивши в позовній заяві,що
рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області стягнуто з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Немирів Вінницької
області, аліменти на утримання
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
в розмірі ? частини зі всіх видів його
заробітку, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
на її користь в особі її матері ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, щомісячно, починаючи з
24.11.2008 року.

Відповідач протягом 5-ти років
поспіль не виконував свої обов'язки по
утриманню дитини, покладені на нього
рішенням суду, обмежуючись одинокими
виплатами, внаслідок чого утворилась
заборгованість зі сплати аліментів на
утримання дитини, станом на 01.01.2014 року
185495грн.03 коп.

Відповідач мав стабільний
заробіток, однак навмисно ухилявся від
сплати аліментів, приховуючи свої
доходи, а отже умисно не виконував
рішення суду, щодо сплати аліментів,
внаслідок чого і утворилась зазначена
заборгованість.

Вважає,що відповідач, відповідно
до ч.1 ст. 196 СК України, з вини якого, не
сплачувались аліменти має сплатити на
її користь пеню, в розмірі 1%від суми не
сплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Відповідно до розрахунку пені,
вважає, що відповідач має сплатити їй
неустойку за ухилення від сплати
аліментів в розмірі 185495 грн.03коп.

В судове засіданні позивачка не
з»явилась, направила суду клопотання
про розгляд справи у її відсутність.
Позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з"явився повторно. Судова повістка про
виклик відповідачу до суду двічі
направлялася за адресою вказаною у
позовній заяві, однак, кожного разу
поверталася з відміткою- повернуто за
закінченням строку зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про зміну свого місця
проживання (перебування, знаходження)
або місцезнаходження під час
провадження справи. У разі відсутності
заяви про зміну місця проживання або
місцезнаходження судова повістка
надсилається на останню відому судові
адресу і вважається доставленою,
навіть якщо особа за цією адресою
більше не проживає або не знаходиться.

У разі ненадання особами, які беруть
участь у справі, інформації щодо їх
адреси, судова повістка надсилається
фізичним особам, які не мають статусу
підприємців, - за адресою їх місця
проживання чи місця перебування,
зареєстрованою у встановленому
законом порядку (абзац 2 ч. 5 ст. 74 ЦПК
України). У разі відсутності осіб, які
беруть участь у справі, за такою
адресою, вважається, що судовий виклик
або судове повідомлення вручене їм
належним чином (абзац 3 ч. 5 ст. 74 ЦПК
України).

Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд
вважає за можливе ухвалити заочне
рішення у справі на підставі наявних
доказів.

Дослідивши докази по справі, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, частково, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 21.01.2009 року стягнуто з
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1,уродженця м.
Немирів Вінницької області, аліменти
на утримання малолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі ? частини зі всіх
видів його заробітку, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, на її користь в
особі її матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
щомісячно, починаючи з 24.11.2008 року (
а.с.13).

З розрахунку заборгованості
відділу ДВС Немирівського районного
управління юстиції, зі сплати
аліментів по виконавчому провадженню
за період з 24.08.2008 року по 01.01.2014 року за
ОСОБА_2 заборгованість по аліментам за
виконавчим листом № 2-2049 від 21.01.2009 року
виданого Нікопольським міськрайсудом
Дніпропетровської області
становить15612 грн 79 коп. У вказаному
розрахунку зазначено заборгованість
та виплату за вказаний період час
помісячно ( а.с. 14-15).

У відповідності із ч.ч.1,2
ст.196; ч.4 ст.195 СК України при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
просрочення. Розмір неустойки може
бути зменшений судом з урахуванням
матеріального та сімейного стану
платника аліментів. Розмір
заборгованості за аліментами
обчислюється державним виконавцем, а у
разі спору -судом.

Згідно п.22 постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р.
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного Кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів»за загальним
правилам неустойка стягується за весь
час просрочення сплати аліментів.

З наведеного випливає, що,
оскільки аліменти призначаються і
повинні сплачуватися щомісяця,
неустойка нараховується на щомісячну
заборгованість від суми несплачених
аліментів за кожен день за весь час
просрочення по день добровільного
погашення боргу або на момент
стягнення.

В даному випадку суд розглядає
справу з урахуванням зазначених
положень закону та в межах заявлених
позовних вимог.

Оскільки відповідач в
судове засідання не з»явився, з
матеріалів справи вбачається, що він
був обізнаний з наявністю
заборгованості по аліментам, та ним не
доведено відсутністі його вини у
несплаті аліментів за вказаний у
позові період, то суд вважає наявними
підстави для стягнення неустойки.

З урахуванням зазначених
позовних вимог(з 24.11.2008р. по 01.01.2014р.) та
розрахунку ВДВС про розмір
заборгованості відповідача зі сплати
аліментів, що утворилася за вказаний
період, загальний розмір неустойки
становить 6131,24 грн.

Зокрема, неустойка за
просрочення сплати аліментів
становить:

-листопад 2008 року, заборгованість
90,44грн. ( 90.44 х 1% х30 дн.) = 27 грн.

-грудень 2008 року, заборгованість
440,04грн.(440,04 х 1% х31дн.)=136.4грн

-січень 2009 року, заборгованість 330,41
грн. (330,41 х 1% х 31дн)=102,3 грн.

-лютий 2009 року, заборгованість 367,41
грн. ( 367,41 х 1% х 28 дн)=102.76 грн.

березень-квітень 2009 року аліменти
сплочені, а отже підстав для
нарахування пені немає.

-травень 2009 року, заборгованість 408,52
грн.(408,52 х 1% х 31дн)= 126,48грн.

-червень 2009 року,заборгованість 470,17
грн.( 470,17 х 1% х 30дн)=141 грн.

липень 2009 року аліменти сплачені.

-серпень 2009 року, заборгованість 419,83
грн. ( 419,83 х 1% х 31 дн)=130.2 грн

-вересень 2009 року, заборгованість 438,01
грн ( 438,01 х 1% х 30 дн)=131,40 грн.

-жовтень 2009 року, заборгованість 440,55
грн ( 440,55 х 1% х 31 дн)=136,4 грн.

-листопад 2009 року,заборгованість
442,60грн ( 442,60 х 1% х 30дн)=132,60 грн.

В грудні 2009 року відповідачем
оплачено аліменти в розмірі 835 грн, що
перевищує суму нарахованих аліментів
за цей період, яка становить 509 грн 64
коп,а отже 325 грн 36 коп переходить в
рахунок погашення аліментів за січень
2010 року. При цьому, суд вважає, що
часткове погашення аліментів за січень
місяць не є ухиленням відповідача від
їх сплати, тому вважає, що підстав для
нарахування пені за цей період не має.

-лютий 2010 року, заборгованість 426,5 грн
( 426,5 х 1% х 28 дн)=119.28 грн.

-березень 2010 року, заборгованість 426,50
грн( 426,5 х 1% х 31дн)=132,06 грн.

-квітень-червень 2010
року,заборгованість 458,25 грн( 458,25 х 1% х
91дн)=416,78 грн.

В липні 2010 року відповідачем
оплачено аліменти в розмірі 1974 грн 20
коп, що перевищує суму нарахованих за
цей період аліментів і цією сумою
покривається заборгованість по
аліментам за 4 місяці тобто по жовтень
2010 року . Отже за цей період суд вважає,
що стягнення пені не повинно бути
нарахованим, так як аліменти сплочені.

-листопад-грудень 2010
року,заборгованість 491,75 грн ( 491,75 х 1% х
61дн)=299,96 грн.

-січень-березень 2011 року,
заборгованість 474,5грн. ( 474,5 х 1% х
90дн)=427,05 грн.

-квітень-червень 2011
року,заборгованість 488.75 грн ( 488.75 х 1% х
91дн)=444,76 грн.

-липень-вересень 2011
року,заборгованість 508,75 грн ( 508,75 х 1% х
92дн)=468,05грн.

-жовтень-грудень 2011 року,
заборгованість 519 грн ( 519 х 1% х 92дн)=477,48
грн.

-січень-лютий 2012 року, заборгованість
549,5 грн ( 549,5 х 1% х 60дн)=329,70 грн.

В березні 2012 року відповідачем
оплачено аліменти в розмірі 991 грн., що
перевищує суму нарахованих аліментів
за цей місяць, а отже рештою суми
покривається частина заборгованості
за квітень 2012 року. В травні 2012 року
відповідачем сплачено 700 грн, що
перевищує розмір нарахованих за цей
місяць, а отже рештою цієї суми
покривається частина заборгованості
за червень 2012 року. Оскільки
відповідачем в період березня-червня
2012 року сплочувались аліменти то за цей
період суд не знаходить підстав для
нарахування пені.

-липень-вересень 2012 року,
заборгованість 577 грн ( 577 х 1% х 92дн)=530,84
грн.

-жовтень-грудень 2012 року,
заборгованість 591,75грн ( 591,75 х 1% х
91дн)=538,49 грн.

-січень-травень 2013 року,
заборгованість 363 грн ( 363 х 1% х 182дн)=660,66
грн.

В червні 2013 року відповідачем
перераховано 1990 грн в рахунок
погашення аліментів, що в розрахунку (
363 грн. щомісячного нарахування)
передбачає погашення за червень
-листопад 2013 року. Отже за ці місяці
нарахування та стягнення пені не
підлягає.

-грудень 2013 року, заборгованість 385,8
грн ( 385,8 х 1% х 31дн)=119,59 грн.

При цьому суд не може погодитись
з розрахунками позивача поскільки
згідно вимог закону, а саме змісту
наведеної вище ст. 196 СК України
одержувач аліментів, тобто позивач,
має право на стягнення неустойки
(пені) у розмірі одного відсотка від
суми несплачених аліментів за кожен
день прострочення, а позивачка
виконала розрахунки не за кожен день (
місяць) прострочення, а з наростаючим
підсумком, внаслідок чого сума пені
значно перевищує суму самої
заборгованості..

Підстави зменшення розміру
неустойки, передбачені ч.2 ст.196 СК
України, за думкою суду, відсутні,
оскільки відповідачем не надано жодних
доводів щодо свого матеріального та
сімейного стану.

Судові витрати підлягають
розподілу, відповідно до ст.. 88 ЦПК
України, тобто в пропорційному
відношенні до частини задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного,
керуючись ст. Ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, ЦПК
України, ст.ст. 195, 196 Сімейного Кодексу
України , суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 пеню за несвоєчасну виплату
аліментів на утримання дитини у
розмірі 6131 грн, 24 коп. та 243 грн. 60 коп.
оплаченого нею судового збору.

В решті позовних вимог
відмовити, за необгрунтованністю.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.. Заява
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

На рішення суду позивачем може
бути подана апеляція до апеляційного
суду Вінницької області протягом 10 діб.

Головуючий:підпис

Копія вірна.

Суддя: