Справа № 545/1354/14-ц
Провадження № 2/545/864/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" грудня 2014 р. Полтавський районний
суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кіндяк І.С.

з участю секретаря Блажієвській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтава
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" в особі філії -
Полтавське обласне управління АТ
"Ощадбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, та ОСОБА_4, яка діє в інтересах
неповнолітніх: ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті
особи: служба у справах дітей
Полтавської районної державної
адміністрації, Управління державної
міграційної служби України в
Полтавській області в особі
Полтавського районного сектору про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, примусове виселення з
житлового будинку та зняття з
реєстрації -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Полтавського
районного суду з позовом про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
примусове виселення з житлового
будинку та зняття з реєстрації, в
обґрунтування вимог зазначив, що
відповідачем ОСОБА_1 не виконуються
зобов'язання за кредитним договором №
2203/085007, укладеного 16.10.2008р., внаслідок
чого утворилась заборгованість, яку в
добровільному порядку відповідач не
відшкодовує, тому позивач змушений
звернутися з позовом до суду та просить
суд:

- постановити рішення про
звернення стягнення на предмет іпотеки
- домоволодіння садибного типу за
адресою: АДРЕСА_1 в рахунок погашення
заборгованості за договором
іпотечного кредиту №2203/085007 від 16.10.2008
року в розмірі - 146 357,58 грн., втрат від
інфляції у розмірі - 11 967,25 грн., трьох
процентів річних у розмірі - 5 678,59 грн.,
штраф за Іпотечним договором від 16
жовтня 2008 року, посвідчений приватним
нотаріусом Полтавського районного
нотаріального округу ОСОБА_7 та
зареєстровано в реєстрі за № 6131, у
розмірі 14 967,25 грн., а всього - 178 639,18 грн.,

- звернути стягнення на предмет
іпотеки за Іпотечним договором від 16
жовтня 2008 року, згідно іпотечного
договору від 16.10.2008 року, укладеного між
ВАТ «Державний ощадний банк України»
та ОСОБА_1, посвідченого приватним
нотаріусом Полтавського районного
нотаріального округу ОСОБА_7 та
зареєстровано в реєстрі за №6131, яке
належить ОСОБА_1 на праві власності, шо
підтверджується рішенням Полтавського
районного суду від 21.08.2008р.,
зареєстрованим в КП «Бюро
містобудування Полтавського району, в
книзі 10 під номером 56, номер в РПВН 14811869,
шляхом продажу з прилюдних торгів
відповідно до ст.. 41 Закону України «Про
іпотеку», зі встановленням початкової
ціни для подальшої реалізації предмету
іпотеки на рівні - 238 200,00 грн. (без ПДВ)
згідно експертної оцінки від 26.05.2014
року;

- примусово виселити:

ОСОБА_1, 1972 р.н.,

ОСОБА_4, 1975 р.н.,

ОСОБА_5, 1996 р.н.,

ОСОБА_3, 1949 р.н.,

ОСОБА_8, 1970 р.н.,

ОСОБА_6, 2001 р.н.,

ОСОБА_9, 2014 р.н.

з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення зі зняттям з
реєстраційного обліку у Полтавському
районному секторі Управління
державної міграційної служби України в
Полтавській області.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі філії - Полтавське обласне
управління АТ «Ощадбанк» судові
витрати у розмірі 2084 ,52 грн.

В судовому засіданні представник
позивача уточнені позовні вимоги
підтримав та просив їх задовольнити в
повному обсязі, надавши пояснення
аналогічно викладеному в уточненій
позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_4, яка також є представником
ОСОБА_1 проти позову заперечила та
просила суд відмовити в його
задоволенні.

Від відповідача ОСОБА_3 до суду
надійшла заява про розгляд справи без
її участі, проти позову заперечила в
повному обсязі та просила відмовити в
його задоволенні.

Від представника третьої особи: служби
у справах дітей Полтавської районної
державної адміністрації - Каневської
Д.І. до суду надійшла заява про розгляд
справи без її участі, проти позову
заперечила та надала висновок органу
опіки та піклування.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не зявився з невідомих суду причин.

Від представника третьої особи
Управління державної міграційної
служби України в Полтавській області в
особі Полтавського районного сектору
надійшла заява про розгляд справи без
їх участі, при вирішенні рішення
покладаються на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача ОСОБА_4,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Відповідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи, ч. 1 ст. 57
ЦПК України.

Відповідно ч. 2 ст. 58 ЦПК України,
сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК
України передбачено, що доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим, ухваленим на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами, що 16.10.2008 року між
відкритим акціонерним товариством
„Державний ощадний банк України" в
особі філії - Октябрське відділення № 43
ВАТ „Ощадбанк" та фізичною особою
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
№ 2203/085007, згідно з умовами якого Банк
надав Позичальнику кредит в сумі 121 000,00
грн. під 21,5% з остаточним строком
погашення не пізніше 15.10.2018 року;

16.10.2008р. з метою належного забезпечення
виконання Позичальником зобов'язань за
кредитним договором між Банком та
ОСОБА_1 було укладено Іпотечний
договір, посвідчений приватним
нотаріусом Полтавського районного
нотаріального округу ОСОБА_7 та
зареєстрований в реєстрі за № 6131.

Згідно умов іпотечного договору
Позичальник передав в іпотеку Банку
належне йому на праві приватної
власності нерухоме майно, а саме:
житловий будинок з господарськими
будівлями, загальною площею - 68,9 кв.м.,
житловою площею - 41,8 кв. м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
розташований на земельній ділянці,
право власності на яку на той час
оформлялося.

Згідно довідки КП «Полтавський
районний центр земельного кадастру»
№428 від 14.10.2008р. в той час КП
«Полтавський районний центр
земельного кадастру» виготовляв
технічну документацію із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельні ділянки ОСОБА_1 за адресою -
АДРЕСА_1.

21.10.2011року ОСОБА_1 було видано Державний
акт на право власності на земельну
ділянку площею 0,25 га за вказаною
адресою.

Відомості про іпотеку зареєстровані у
Державному реєстрі іпотек згідно з
Витягом № 21331425 від 16.10.2008 року та в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна згідно з
Витягом №21331351 від 16.10.2008 року.

Як встановлено, позивачем було
виконано зобов'язання, як кредитора
перед позичальником за Договором
кредиту , а саме: кредитні кошти були
надані та отримані позичальником.

Встановлено, що позичальник ОСОБА_1 з
вересня 2009 року систематично порушував
умови кредитного договору, через що в
нього утворилася заборгованість зі
сплати відсотків та тіла кредиту, а
неодноразові нагадування по телефону,
виїзди за місцем проживання,
направлення письмових повідомлень про
погашення заборгованості позитивних
результатів не дали, Банк був вимушений
звернутися в суд за захистом своїх прав
та інтересів.

Згідно умов пункту 4.2.2 Договору про
іпотечний кредит №2203/085007 від 16.10.2008р. -
при виникненні простроченої
заборгованості за кредитом чи
процентами, а також в інших випадках,
передбачених цим договором, кредитор
(банк) має право вимагати від
позичальника дострокового повернення
кредиту, нарахованих відсотків та
інших платежів за цим договором та
стягнути заборгованість за цим
договором в примусовому порядку, в тому
числі шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Згідно п. 6.1 іпотечного договору від
16.10.2008 року за цим кредитом
іпотекодержатель (банк) набуває право
звернення стягнення на предмет іпотеки
у випадках, якщо в момент настання
строку платежу зобов'язання або
відповідна його частина не буде
виконано. Згідно умов пункту 6.2.
іпотечного договору іпотекодержатель
має право звернути стягнення на
предмет іпотеки будь-яким способом, не
забороненим законодавством, в тому
числі на підставі виконавчого напису
нотаріуса або рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

У зв'язку з порушенням Позичальником
умов Кредитного договору, Банк
звернувся до Полтавського районного
суду з позовною заявою про стягнення
заборгованості з Позичальника.

Окрім цього судом встановлено, що 24.10.2011
року - за позовом філії банку до
боржника ОСОБА_1. винесено рішення
Полтавського районного суду про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в
сумі 145 572,03 грн.

На виконання вказаного рішення суду
25.11.2011 року Полтавським районним судом
Полтавської області видано виконавчий
лист № 2-127 та на підставі нього
відділом ДВС Полтавського РУЮ 15 травня
2012 року відкрито відповідне виконавче
провадження про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ВАТ „Ощадбанк" - 145 572,03 грн. За
виконавчим провадженням на предмет
іпотеки 15.05.2012 року накладено арешт, а
23.05.2012року здійснено його опис та
незалежна оцінка з метою реалізації на
прилюдних торгах державною виконавчою
службою.

28.03.2012року позичальником погашено
заборгованості в сумі 1500.00 грн.

Судом встановлено, що станом на 05.03.2014
року загальна сума заборгованості по
кредиту у боржника ОСОБА_1. перед банком
становить 144 187,04 грн. та складається з:

- строкова заборгованість по кредиту -
57965,98 грн.

- прострочена заборгованість по
кредиту - 59 000,67 грн.

- строкова заборгованість по відсоткам
- 0,00 грн.

- прострочена заборгованість по
відсоткам - 2 914,96 грн.

- пеня за несвоєчасне погашення кредиту
та відсотків - 24 305,43 грн.

- відшкодування 3% річних - 5 232,59 грн.

- втрати від інфляції - 6 361,30 грн.

- сума спричинених збитків - 14 418,30 грн.

Звертаючись до суду із позовом
Публічне акціонерне товариство
"Державний ощадний банк України" в
особі філії - Полтавське обласне
управління АТ "Ощадбанк" посилається на
існуючу заборгованість відповідача
ОСОБА_1 за кредитним договором.

Відповідно до ст.ст. 39, 41 Закону України
„Про іпотеку" предмет іпотеки, у разі
задоволення позову про звернення
стягнення, може бути реалізований
шляхом продажу на прилюдних торгах в
межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України „Про виконавче провадження", з
дотриманням вимог Закону України „Про
іпотеку".

Згідно вимог ст. 40 Закону України „Про
іпотеку" звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців.

Відповідно листа №818 від 21.08.2013 року
Мачухівської сільської ради
Полтавського району судом встановлено,
що за адресою: АДРЕСА_1, що є предметом
іпотеки, іпотекодавцем яким є ОСОБА_1.,
зареєстровані та проживають наступні
особи:

ОСОБА_1 1972 р.н.,

ОСОБА_4 1975 р.н.,

ОСОБА_5 1996 р.н.,

ОСОБА_6 2001 р.н.,

ОСОБА_3 1949 р.н.,

ОСОБА_8 1970 р.н.

Також встановлено, що 10.09.2014 року ОСОБА_4
народила дочку - ОСОБА_9, що
підтверджується свідоцтвом про
народження останньої видане
виконавчим комітетом Мачухівської
сільської ради Полтавського району
16.09.2014 року.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України визначено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 Цивільного кодексу України
передбачає, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином. Відповідно до статті 610
Цивільного кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до вимог частини 1 статті 612
Цивільного кодексу України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно з ч. 1 статті 549, ч. 1 статті 550
Цивільного кодексу України неустойкою
є грошова сума, яку боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання, а право на
неустойку виникає незалежно від
наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання. Частиною 2
статті 551 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Відповідно до вимог частини 1 статті 40
Закону України «Про іпотеку» звернення
стягнення на переданий в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців.

Частиною 3 статті 109 Житлового кодексу
України встановлено, що звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення є підставою для виселення
всіх громадян, що мешкають у ньому, за
винятками, встановленими законом.
Після прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення всі громадяни,
що мешкають у ньому, зобов'язані на
письмову вимогу кредитора або нового
власника цього жилого приміщення
добровільно звільнити його протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо громадяни не звільняють
жиле приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 7 Закону України „ Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" від 11.12.2003р.
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів,
зокрема на підставі остаточного
рішення суду про позбавлення права
користування житловим приміщенням.

Згідно висновку № 2743/01-281 органу опіки і
піклування від 21.10.2014р. судом
встановлено, що комісією з питань
захисту прав дитини при
райдержадміністрації 14.10.2014 року
вирішено вважати за недоцільне
виселення малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_13 з житлового будинку в АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 18 Закону
України «Про охорону дитинства»,
Держава забезпечує право дитини на
проживання в таких
санітарно-гігієнічних та побутових
умовах, що не завдають шкоди її
фізичному та розумовому розвитку.

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про
охорону дитинства», органи опіки та
піклування зобов'язані здійснювати
контроль за додержанням батьками або
особами, які їх замінюють, майнових та
житлових прав дітей при відчуженні
жилих приміщень та купівлі нового
житла.

Стаття 11 ЗУ "Про охорону дитинства"
надає дитині право проживати зі своїми
батьками.

Згідно п. 30 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012р., вимога про
дострокове виконання кредитного
договору навіть у разі належного його
виконання, а якщо вимогу не буде
задоволено - право звернення стягнення
на предмет застави/іпотеки може бути
заявлено заставодержателем лише в
чітко визначених законом або договором
випадках, наприклад при передачі
заставодавцем/іпотекодавцем предмета
застави/іпотеки іншій особі без згоди
заставодержателя, якщо одержання такої
згоди було необхідним (частина друга
статті 586, пункт 2 частини другої статті
592 ЦК); порушення обов'язків,
установлених іпотечним договором
(частина перша статті 12 Закону України
"Про іпотеку"); порушення споживачем
умов договору про надання споживчого
кредиту (частина десята статті 11 Закону
України "Про захист прав споживачів").

Якщо будівля (споруда), у тому числі й
об'єкт незавершеного будівництва, що
передається в іпотеку, розташована на
земельній ділянці, яка належить
іпотекодавцю на праві власності, такий
об'єкт нерухомості передається в
іпотеку разом із земельною ділянкою, на
якій він розташований (статті 5 - 6, 16
Закону України "Про іпотеку"). Те саме
стосується й земельної ділянки, яка на
час укладення договору іпотеки
знаходилась у користуванні
іпотекодавця, а на момент вирішення
спору - в його власності. У зв'язку із
цим при зверненні стягнення на будівлю
(споруду) чи об'єкт незавершеного
будівництва при наведених вище умовах
підлягає звернення стягнення й на
земельну ділянку, на якій розташовано
об'єкт нерухомості, п. 40 даного Пленуму.

Згідно вимог п. 41 Пленуму, при вирішенні
спору про звернення стягнення на
предмет іпотеки суд має дати оцінку
співмірності суми заборгованості за
кредитом та вартості іпотечного майна,
якщо допущене боржником або
іпотекодавцем, якщо він є відмінним від
боржника, порушення основного
зобов'язання чи іпотечного договору не
завдає збитків іпотекодержателю і не
змінює обсяг його прав.

Оскільки вказане положення закону є
оціночним, то суд має належним чином
його мотивувати, співставити обставини
зі змістом цього поняття, визначитись,
чи не суперечить його застосування
загальному змісту та призначенню
права, яким урегульовано конкретні
відносини (зокрема, про право на
першочергове задоволення вимог за
рахунок предмета застави), та врахувати
загальні засади цивільного
законодавства - справедливість,
добросовісність та розумність (пункт 6
частини першої статті 3 ЦК).

Відповідно п. 45 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012р., зазначено, що у
разі якщо за судовим рішенням із
відповідача стягнуто кредитну
заборгованість, то в порядку статті 373
ЦПК суд не може змінити спосіб
виконання такого рішення на звернення
стягнення на предмет іпотеки, оскільки
виконання рішення суду про стягнення
заборгованості відповідно до Закону
України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про
виконавче провадження" має
виконуватись за рахунок усього майна,
що належить боржнику.

Згідно наданого позивачем звіту про
експертну оцінку майна від 26.05.2014 року
загальна вартість майна складає:

- 238 200 (двісті тридцять вісім тисяч
двісті) грн.. без ПДВ,

- 285 840 (двісті вісімдесят п'ять
вісімсот сорок) грн. з ПДВ.

Суд, враховуючи викладене, вимоги
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р.,
прийшов до висновку, що у задоволенні
позовних вимог Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" в особі філії -
Полтавське обласне управління АТ
"Ощадбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, та ОСОБА_4, яка діє в інтересах
неповнолітніх: ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті
особи: служба у справах дітей
Полтавської районної державної
адміністрації, Управління державної
міграційної служби України в
Полтавській області в особі
Полтавського районного сектору про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, примусове виселення з
житлового будинку та зняття з
реєстрації - слід відмовити за
недоведеністю, так як з цього приводу
прийняте рішення суду про стягнення
заборгованості з боржника ОСОБА_1 і яке
перебуває на виконанні в органах
державної виконавчої служби та
враховуючи , що відповідач на час
подачі позову до суду мав борг в сумі 144
1897,04 грн. а загальна оцінка його майна
становить 285 840,00 грн., що є вдвічі більше
боргу по кредиту і є неспівмірною з
даним боргом.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 268, 509, 525, 526, 530, 536, 546, 551, 610, 61, 612, 629
ЦК України, ст.ст. 1, 12, 38, 39, 40 Законом
України «Про Іпотеку», Постановою
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.03.2012 № 5
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
ст.ст. 10, 11, 209, 212-215, 218, 292 ЦПК України, суд,
-

в и р і ш и в :

В позовних вимогах
Публічного акціонерного товариства
"Державний ощадний банк України" в
особі філії - Полтавське обласне
управління АТ "Ощадбанк", - відмовити за
недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Полтавської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня його проголошення, якщо рішення
було ухвалено без участі особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: І. С. Кіндяк