Справа № 462/6800/13
Головуючий у 1 інстанції: Ригіна Л.М.
Провадження № 22-ц/783/5321/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.,

секретаря - Івановій О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
заочне рішення Залізничного районного
суду м. Львова від 5 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
третя особа: ОСОБА_5 про стягнення
аліментів -

в с т а н
о в и л а:

оскаржуваним рішенням задоволено
зазначений позов.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_4 грошові кошти на
утримання повнолітнього сина - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку щомісяця для
продовження його навчання, починаючи з
18.09.2013 року до закінчення навчання, але
не пізніше 30.06.2015 року.

Рішення в частині стягнення коштів за
один місяць допущено до негайного
виконання.

Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Рішення оскаржив ОСОБА_2 Просить його
змінити, зменшити розмір стягнення до
1/8 частини усіх видів заробітку.
Посилається на неправильне
встановлення фактичних обставин
справи та неправильне застосуванням
норм матеріального права. Зокрема на
те, що суд не врахував незадовільний
майновий стан, що перешкоджає
виконувати батьківський обов'язок у
визначеному судом розмірі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_2 і його представника ОСОБА_3 на
підтримання скарги, перевіривши
матеріали справи, межі і доводи
апеляційної скарги колегія суддів не
знаходить законних підстав для її
задоволення з огляду на викладені
мотиви.

Встановлено, що сторони з 1979 року до 1995
року перебували у шлюбі. У шлюбі
народилися діти, сини: ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
ОСОБА_2 проживає окремо. Син, ОСОБА_5,
навчається у Вищому професійному
училищі №20 м. Львова на денній формі
навчання до 30.06.2015 року.

Всупереч тверджень апелянта суд першої
інстанції, ухвалюючи рішення про
задоволення позову, правильно
встановив фактичні обставини справи і
вірно застосував норми матеріального
права, які регулюють спірні
правовідносини.

Частиною першою статті 199 Сімейного
кодексу України визначено, якщо
повнолітня дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

З огляду на цю норму суд вірно
встановив обов'язок батьків утримувати
повнолітнього сина, який продовжує
навчатися після досягнення повноліття
за наявності таких юридичних фактів:
досягнення ним віку, який перевищує 18,
але є меншим 23 років; продовження ним
навчання; потребу у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Окрім цього судом встановлено, що
ОСОБА_5 проживає у матері, яка здійснює
утримання житла, несе витрати на його
харчування, одяг тощо та здійснює
майнові видатки для забезпечення
належного навчання: підручники, зошити,
канцелярські приладдя. Розмір
стипендії сина (1170 грн. на півроку), як і
заробітна плата матері, котра працює
двірником, не дозволяють забезпечити
нормальну життєдіяльність ОСОБА_5

З огляду на викладене, та враховуючи
ухилення ОСОБА_2 від виконання
передбаченого ч. 1 ст. 199 СК України
батьківського обов'язку, то висновок
місцевого суду про зобов'язання
відповідача виконувати його в
примусовому порядку є правильним.

Посилання апелянта на недостатність
коштів для сплати аліментів у
визначеному судом розмірі не є
доведеними, адже саме цього факту
документально він не довів. Натомість,
окрім голослівних тверджень, не надав
суду довідки про заробітну плату ні при
поданні заяви про перегляд заочного
рішення, ні суду апеляційної інстанції,
хоч на цих стадіях процесу правову
допомогу йому надавав фахівець у
галузі права.

Не підтвердив апелянт документально
доводи про видатки на лікування, найм
житла тощо.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильність його висновків і тому
рішення слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 317 ЦПК
України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 5 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: