Ухвала

іменем україни

26 листопада 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Журавель В.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Комунальне
унітарне підприємство «Свалявське
районне бюро технічної
інвентаризації», про визнання права
власності на майно і виділ частки з
майна; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа - Комунальне
унітарне підприємство «Свалявське
районне бюро технічної
інвентаризації», про визнання права
власності на майно, виділ частки з
майна та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, третя особа - Комунальне
унітарне підприємство «Свалявське
районне бюро технічної
інвентаризації», про визнання права
власності на майно і виділ частки з
майна.

ОСОБА_2 заявила зустрічний позов до
ОСОБА_1, третя особа - Комунальне
унітарне підприємство «Свалявське
районне бюро технічної
інвентаризації», про визнання права
власності на майно, виділ частки з
майна та зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Свалявського районного суду
Закарпатської області від 27 червня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Закарпатської
області від 01 жовтня 2014 року, позов
ОСОБА_1 задоволено.

Виділено ОСОБА_1 у натурі до житлового
будинку літ. «Б» загальною площею 48 кв.
м, за адресою: АДРЕСА_1, надвірні
господарсько-побутові будівлі, а саме:
вбиральню - літ. «З»; сарай - літ. «К»;
навіс - літ. «И»; сарай - літ. «Ж»; сарай -
літ. «К». У решті позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено
частково.

Виділено ОСОБА_2 у натурі до житлового
будинку літ. «А» загальною площею 56,2 кв.
м, з ванною прибудови - літ. «А-1» площею
7,9 кв. м, разом: 64,1 кв. м за адресою:
АДРЕСА_1, надвірні
господарсько-побутові будівлі, а саме:
сарай - літ. «Н»; вбиральню - літ. «М»;
вигрібну яму - літ. «Я».

У спільне користування ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 залишено: котельню прибудови
літ. «А-1» площею 6,2 кв. м, насос літ. «П»,
огорожу № 1-3. У решті зустрічного
позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1
просить зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про задоволення її позову в
повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Установлено, що ОСОБА_1 є власником
житлового будинку літ. «Б» за планом
земельної ділянки, що складає 34/76
частини будинку АДРЕСА_1 на підставі
укладеного з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договору
дарування від 15 вересня 1993 року.
Оскільки цей факт не заперечується і не
оспорюється, вимога про визнання права
власності на цей будинок позбавлена
правового змісту через відсутність
спору.

ОСОБА_2 є власником 42/76 частини будинку
з належними до нього надвірними
спорудами з відповідною часткою
господарських і побутових будівель на
підставі укладеного з ОСОБА_6 договору
дарування від 18 червня 2002 року.

Згідно з витягом з реєстру прав
власності на нерухоме майно від 27
лютого 2007 року будинок АДРЕСА_1
належить сторонам на праві приватної
спільної часткової власності та
складається із житлового будинку літ.
«АА» загальною площею 57,8 кв. м,
житлового будинку літ. «Б» загальною
площею 48 кв. м, убиралень літ. «З», «М»,
навісу літ. «И», сараїв літ. «Ж», «К»,
«Н», ями літ. «Я».

Відповідно до рішень Виконкому
Свалявської міської ради від 24 грудня
1975 року № 286 та від 09 березня 1978 року № 51
узаконено самовільно збудовану
котельню за ОСОБА_7 (перший власник 42/76
частини будинку) та ОСОБА_1 як спільну
власність, про що була письмова згода
обох сторін.

За висновком судової
будівельно-технічної експертизи № 1996 з
технічної точки зору та відповідно до
вимог ДБН приміщення котельної площею
6,2 кв. м поділити на два відокремлені
приміщення з окремими входами без
зміни їх цільового призначення як
котельної неможливо.

Колегія суддів погоджується із обраним
судом варіантом № 2 виділу спірного
майна, який урівноважує вартість
фактичних та ідеальних часток сторін і
відносить у спільне користування
указану котельню, огорожу та насос.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що зазначені судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права;
наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Свалявського районного суду
Закарпатської області від 27 червня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 01 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Є.П. Євграфова

судді:
В.І. Журавель

Ю.Г. Іваненко