У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області у складі:

Головуючого
судді: Демянчук С.В.

суддів:
Ковалевича С.П., Шеремет А.М.,

секретаря
судового засідання: Ковальчук Л.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 29 жовтня 2014
року по справі за позовом публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 29 жовтня 2014
року позовні вимоги задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Дельта Банк» 11136,84 грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Дельта Банк» витрати по сплаті
судового збору в розмірі 243,60 грн..

В поданій на рішення апеляційній
скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішення суду
першої інстанції є незаконним,
необґрунтованим, неповно та невірно
встановлені обставини, які мають
значення для справи, внаслідок
неправильного дослідження доказів та
їх оцінки ухвалене з істотним
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Зазначає, що кредитний № 003-17512-141014 від 14
жовтня 2014 року є договором
реструктуризації (перекредитування)
боргу, що виник за кредитним договором
№ 001-17005-300612 від 30 червня 2012 року суд
першої інстанції не взяв до уваги, а
порахував, що це є новий кредитний
договір - що суперечить дійсності.

Крім того вказує, що вона змогла тільки
31 жовтня 2014 року отримати довідку №
05-2515296 від 31 жовтня 2014 року із ПАТ
«Дельта Банк» про те, що заборгованість
за договором № 001-17005-300612 від 30 червня 2012
року була
________________________________________________________________________
____________________

Провадження № 22ц-787/2501/2014
Головуючий у суді 1 інстанції:
Малков В.В.

Доповідач : Демянчук С.В.

реструктуризована шляхом укладення
нового кредитного договору
№ 003-17512-141014 від 14 жовтня 2014 року і
жодних фінансових чи майнових
претензій щодо виконання зобов'язань
по кредитному договору
№ 001-17005-300612 від 30 червня 2012 року між
ОСОБА_1 і ПАТ «Дельта Банк» не існує (а.с.
42).

Просила скасувати рішення суду першої
інстанції від 29 жовтня 2014 року та
ухвалити нове рішення по суті позовних
вимог. Судові витрати віднести на
рахунок позивача.

У судове засідання ОСОБА_1, представник
ПАТ «Дельта Банк» не з'явилися. Про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином, про що свідчать
розписки про отримання судових
прогвісток. ОСОБА_1 подала заяву про
розгляд справи в її відсутності,
зазначивши, що підтримує апеляційну
скаргу повністю.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, а також вимог, заявлених в суді
першої інстанції, правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що між банком та
відповідачем укладено договір, згідно
умов якого відповідачу була відкрита
кредитна лінія на загальну суму 30000 грн.
і кредитним лімітом 15000 грн. зі строком
погашення кредитних коштів 364 дні та
сплатою процентів за користування
кредитними коштами, що визначені
розділом 1 Тарифів на обслуговування
кредитних карток і видана кредитна
картка. Як слідує із розрахунку ціни
позову відповідач отримував кредитні
кошти з липня 2012 року по червень 2014
року, проте своєчасно не погасила
заборгованість. Згідно пунктів 2.3, 3.6 та
5.8 договору, розділу 1 Тарифів
відповідач зобов'язаний щомісяця
здійснювати погашення заборгованості
у вигляді обов'язкового мінімального
платежу, також за користування
кредитними коштами банк нараховує
проценти за користування кредитом.
Строк дії договору встановлений у п. 5.2
договору - до повного виконання
сторонами зобов'язань.

Згідно розрахунку загальна сума
заборгованості відповідача на 02 липня
2014 року по договору становить 15136
грн. 84 коп. і складається з наступного:
тіло кредиту - 12367 грн. 02 коп.,
прострочене тіло кредиту - 1422 грн. 76
коп.; заборгованість по відсоткам за
користування кредитом - 1347 грн. 06 коп.
Такий розрахунок є неспростованим,
тому судом він обгрунтовано взятий як
доказ в підтвердження суми
заборгованості за кредитним договором.

Згідно принципу диспозитивності
цивільного судочинства /ст. 11 ЦПК
України/ суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
норм ЦПК, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Обов'язок доказування і подання
доказів процесуальним Законом /ст.60
ЦПК/ покладено на сторони.

Згідно зі ст.ст. 57, 58 ЦПК України
доказами вважаються будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказі, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Установлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Таким чином, відповідачка мала надати
суду належні та допустимі докази в
підтвердження укладення договору
реструктиризації боргу по спірному
договору кредиту.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відхилення доводів ОСОБА_1 про те, що
сторони домовились про відстрочку
(розстрочку) оплати існуючої
заборгованості відповідача по
договору, а саме - 14 жовтня 2014 року
сторони уклали договір
№ 003-17512-141014 на відкриття поточного
рахунку з використанням платіжної
картки та обслуговування платіжної
картки. Так, предметом вказаного
договору є надання ПАТ «Дельта Банк»
відповідачу ОСОБА_1 кредиту, вікриття
рахунку та видача кредитної картки, про
розстрочку чи відстрочку сплати
відповідачем ОСОБА_1 заборгованості по
кредитному договору № 001-17005-300612 від 30
червня 2012 року у договорі від 14 жовтня
2014 року також не йдеться.

Надана апелянтом довідка за № 05-2515296
від 31 жовтня 2014 року /а.с.42/ не
спростовує умов кредитного договору №
003-17512-14104, який відповідачка вважає
реструктуризацією заборгованості
боргу за спірним договором кредиту.
Жодний пункт нового договору не
містить умов щодо реструктуризації
коштів за будь-яким іншим договором.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що судом першої інстанції
були правильно, всебічно і повно
встановлені обставини справи, характер
правовідносин, які виникли між
сторонами та застосовано правові
норми, які підлягали застосуванню при
вирішенні даного спору, в зв'язку із чим
рішення підлягає залишенню без змін, як
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кузнецовського міського
суду Рівненської області від 29 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:
С.В. Демянчук

Судді :
С.П. Ковалевич

А.М. Шеремет