Справа № 758/5046/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Неганової Н. В. ,

при секретарі - Савіцькому Я. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом

ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «БОТ ІНЖИНІРІНГ
ГРУП», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя
особа - Державна інспекція України з
безпеки на морському та річковому
транспорті про визнання недійсними
договорів, витребування майна у спосіб
виселення,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з
вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що вона є власником стоянкових
суден - дебаркадера моделі Д-277,1980 року
побудови та дебаркадера моделі Д-71, 1955
року побудови. З 10.03.2011 року по 30.08.2012
року дебаркадер моделі Д-277 був
оцінений близько 38 000 000 гривень та був
предметом обтяжень за фінансовими
зобов»язаннями третіх осіб перед ПАТ
АКБ «Індустріальбанк». Вищезгадані
судна знаходяться на плаву на річці
Дніпро у м. Запоріжжі. В квітні на
адресу позивачки надійшов запит з ДПІ у
Печерському районі м. Києва, пов»язаний
з оподаткуванням відсудження ОСОБА_1
зазначених суден. З листа ДПІ у
Печерському районі м. Києва позивачка
дізналась про надання про неї даних
Товариством з обмеженою
відповідальністю «БОТ ІНЖИНІРІНГ
ГРУП» та про протиправне позбавлення
позивачки права власності на
дебаркадери. Позивачка зазначає, що
11.11.2011 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 була засвідчена видана
нею довіреність на ім»я ОСОБА_3, якою
він був уповноважений діяти від імені
ОСОБА_1 та в її інтересах задля
придбання на її ім»я рухомого та
нерухомого майна, корпоративних та
інших майнових прав, на вчинення дій, що
пов»язані з реєстрацією її прав на її
ім»я, та інші, що не передбачало
повноважень на відчуження будь-яких її
майнових прав 15.06.2012 року між ОСОБА_3 та
ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП» було
підписано договір комісії №017-1-133,
згідно якого ОСОБА_3 передав ТОВ «БОТ
ІНЖИНІРІНГ ГРУП» дебаркадер моделі Д-71
для продажу за ціною не нижче 26 000
гривень. Цього ж дня між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 було підписано гарантійний
лист-угоду, яким вони просять ТОВ «БОТ
ІНЖИНІРІНГ ГРУП» оформити договір
купівлі-продажу дебаркадера моделі Д-71
та надають згоду на обробку
персональних даних продавця та
покупця. 22.06.2012 року між ТОВ «БОТ
ІНЖИНІРІНГ ГРУП» та ОСОБА_4 укладено
договір купівлі-продажу №017-1-134
дебаркадера моделі Д-71 за 26 000 гривень.
30.08.2012 року між ОСОБА_3 та ТОВ «БОТ
ІНЖИНІРІНГ ГРУП» було підписано
договір комісії №017-1-140, згідно
якого ОСОБА_3 передав ТОВ «БОТ
ІНЖИНІРІНГ ГРУП» дебаркадер моделі Д-277
для продажу за ціною не нижче 26 940
гривень. Цього ж дня між ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 було підписано гарантійний
лист-угоду, яким вони просять ТОВ «БОТ
ІНЖИНІРІНГ ГРУП» оформити договір
купівлі-продажу дебаркадера моделі Д-277
та надають згоду на обробку
персональних даних продавця та
покупця. 30.08.2012 року між ТОВ «БОТ
ІНЖИНІРІНГ ГРУП» та ОСОБА_5 укладено
договір купівлі-продажу №017-1-141
дебаркадера моделі Д-277 за 26 940 гривень.
Позивачка вважає, що вищевказані
правочини мають бути визнані
недійсними, оскільки договори комісії
та гарантійні листи-угоди були
укладені ОСОБА_3, який не є власником
дебаркадерів, а тому не мав права
розпоряджатися вказаним майном. ОСОБА_1
зазначає, що ОСОБА_3 з 11.11.2011 року по
15.01.2013 року був її представником на
підставі довіреності від 11.11.2011 року,
однак об»єм визначених довіреністю
повноважень не передбачав прав на
укладення з третіми особами договорів
комісії та на передачу третім особам
прав на укладення договорів
купівлі-продажу щодо вищезгаданих
суден, а також на визначення ціни
зазначеного майна та отримання,
пов»язного з таким відчуженням,
грошових коштів. Також позивачка
стверджує, що не уповноважувала ОСОБА_3
передавати свої функції будь-яким
третім особам, як то ТОВ «БОТ
ІНЖИНІРІНГ ГРУП». ОСОБА_3 не повідомляв
позивачку про згадані дії, намагаючись
приховати їх вчинення у спосіб
спотворення свого підпису у згаданих
правочинах. Крім того, ОСОБА_3 не
повідомив ОСОБА_1 про своє доручення
ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП» на продаж
суден, а також не передав їй грошові
кошти, отримані за відчуження цих
суден. Позивачка вважає, що між ОСОБА_3
та відповідачами існує зловмисна
домовленість з метою заволодіння її
майном та грошима. При цьому позивачка
зазначає, що ОСОБА_4 станом на 15.06.2012
року та 22.06.2012 року знаходився за межами
України, а дебаркадер моделі Д-277 на час
укладення договорів, в т.ч. договору
купівлі-продажу знаходився у м.
Запоріжжі, а тому зазначені в договорі
дії були неможливі. Позивачка просить
визнати недійсними договори комісії за
№017-1-133 від 15.06.2012 року та №017-1-140 від
30.08.2012 року, гарантійні листи-угоди від
15.06.2012 року та від 30.08.2012 року, договори
купівлі-продажу №017-1-134 від 22.06.2012 року
та №017-1-141 від 30.08.2012 року на продаж
дебаркадерів, а також витребувати з
незаконного володіння ОСОБА_4
дебаркадер моделі Д-71, а з незаконного
володіння ОСОБА_5 - дебаркадер моделі
Д-277 у спосіб виселення.

В судовому засіданні позивачка та її
представник підтримали позовні вимоги,
просили позов задовольнити.

Представники відповідачів ТОВ «БОТ
ІНЖИНІРІНГ ГРУП», ОСОБА_4, ОСОБА_5 в
судовому засіданні позов не визнали,
просили відмовити в задоволенні
позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засіданні
не з»явився, про причини неявки не
повідомив.

Представники третьої особи в судовому
засіданні з позов не погодилися,
просили в задоволенні позову
відмовити.

Суд, вислухавши сторони, представників
третьої особи, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_1 на праві власності належало
судно - дебаркадер моделі Д-71, 1955 року
побудови на підставі свідоцтва про
право власності на судно ПВ №000050 від
01.06.2012 року (т.2 а.с. 75).

Судно - дебаркадер моделі Д-277, 1980 року
побудови належало на праві власності
ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право
власності на судно РV №003863 від 26.01.2011
року (т.1 а.с. 26).

11.11.2011 року ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3
та ОСОБА_8 бути її представниками з
усіма необхідними повноваженнями в
усіх державних, громадських,
господарських та інших органах і
організаціях незалежно від
підпорядкування, форм власності,
галузевої незалежності з усіма
необхідними повноваженнями, в тому
числі з питань придбання (купівлі,
отримання в дар) на її ім»я будь-якого
рухомого та нерухомого майна, в т.ч.
будь-яких земельних ділянок та
будівель, жилих приміщень (квартир,
жилих будинків), нежилих приміщень, що
знаходяться на території України,
будь-яких транспортних засобів,
стоянкових суден (дебаркадерів),
човнів, цінних паперів, корпоративних
прав тощо, визначаючи в усіх випадках
суми, терміни та інші умови на власний
розсуд; одержувати належне їй майно,
включаючи грошові суми та цінні папери,
будь-які документи від громадян та
юридичних осіб…; укладати всі
дозволені законом угоди
цивільно-правового характеру, в тому
числі договори купівлі-продажу,
дарування, попередні договори
купівлі-продажу, договори авансу,
договори про внесення змін та
доповнень до будь-яких договорів та
угод, договори про розірвання будь-яких
договорів та угод (т.1 а.с. 153-156 - копія
довіреності).

15.06.2012 року між ОСОБА_1, від імені якої
діє за довіреністю від 11.11.2011 року
ОСОБА_3, та ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП»
було підписано договір комісії №017-1-133,
згідно якого ОСОБА_1 доручає, а ТОВ «БОТ
ІНЖИНІРІНГ ГРУП» зобов»язується за
винагороду здійснити за рахунок
комітента від свого імені продаж
дебаркадера моделі Д-71, 1955 року
побудови, переданого на комісію, за
ціною не нижче 26 000 гривень. Строк дії
договору - з моменту підписання до
15.09.2012 року (т.1 а.с. 14-16 - копія договору
комісії).

15.06.2012 року між ОСОБА_1, від імені якої
діє за довіреністю від 11.11.2011 року
ОСОБА_3, та ОСОБА_4 було підписано
гарантійний лист-угоду, в якому вони
просять ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП»
оформити купівлю-продаж дебаркадера
моделі Д-71, видати договір
купівлі-продажу та надають згоду на
обробку персональних даних продавця та
покупця. Повний розрахунок за судно
продавець і покупець провели між собою
самостійно (т.1 а.с.17- копія гарантійного
листа-угоди).

22.06.2012 року між ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ
ГРУП» та ОСОБА_4 укладено договір
купівлі-продажу судна №017-1-134, за яким
товариство зобов»язується передати
дебаркадер моделі Д-71 у власність
ОСОБА_4, а останній зобов»язується
прийняти і сплатити за нього 26 000
гривень. Сторони підтверджують факт
повного розрахунку за продане судно до
оформлення цього договору на підставі
гарантійного листа-угоди від 15.06.2012
року (т.1 а.с. 18-19 - копія договору
купівлі-продажу судна).

30.08.2012 року між ОСОБА_1, від імені якої
діє за довіреністю від 11.11.2011 року
ОСОБА_3, та ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП»
було підписано договір комісії №017-1-140,
згідно якого ОСОБА_1 доручає, а ТОВ «БОТ
ІНЖИНІРІНГ ГРУП» зобов»язується за
винагороду здійснити за рахунок
комітента від свого імені продаж
дебаркадера моделі Д-277, 1980 року
побудови, переданого на комісію, за
ціною не нижче 26 940 гривень. Строк дії
договору - з моменту підписання до
12.12.2012 року (т.1 а.с. 20-22 - копія договору
комісії).

30.08.2012 року між ОСОБА_1, від імені якої
діє за довіреністю від 11.11.2011 року
ОСОБА_3, та ОСОБА_5 було підписано
гарантійний лист-угоду, в якому вони
просять ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП»
оформити купівлю-продаж дебаркадера
моделі Д-277, видати договір
купівлі-продажу та надають згоду на
обробку їх персональних даних. Повний
розрахунок за судно продавець і
покупець провели між собою самостійно
(т.1 а.с. 23 - копія гарантійного
листа-угоди).

30.08.2012 року між ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ
ГРУП» та ОСОБА_5 укладено договір
купівлі-продажу судна №017-1-141, за яким
товариство зобов»язується передати
дебаркадер моделі Д-277 у власність
ОСОБА_5, а остання зобов»язується
прийняти і сплатити за нього 26 940
гривень. Сторони підтверджують факт
повного розрахунку за продане судно до
оформлення цього договору на підставі
гарантійного листа-угоди від 30.08.2012
року (т. 1 а.с. 24-25 - копія договору
купівлі-продажу судна).

Позивачка, обґрунтовуючи свої позовні
вимоги, зазначає, що ОСОБА_3 не був
власником дебаркадерів і не мав права
їх продавати.

Однак, ці доводи спростовуються
вказаними вище договорами, оскільки в
договорах і листах-угодах зазначено, що
укладались вони ОСОБА_1, від імені якої
на підставі довіреності від 11.11.2011 року
діяв ОСОБА_3

Також позивачка в судовому засіданні
стверджувала, що об'єм визначених
довіреністю повноважень, наданих
ОСОБА_3, не передбачав прав на укладення
з третіми особами договорів комісії, на
передачу третім особам прав на
укладення договорів купівлі-продажу,
на визначення ціни майна та отримання
грошових коштів.

Однак, ці доводи ОСОБА_1 спростовуються
змістом виданої нею 11.11.2011 року
довіреності, в якій зазначено, що
ОСОБА_3, серед інших, надаються
повноваження одержувати належне
позивачці майно, включаючи грошові
суми, укладати всі дозволені законом
угоди цивільно-правового характеру.

Тому, суд вважає, що ОСОБА_3 не були
перевищені повноваження при укладенні
договорів комісії та гарантійних
листів-угод.

Частиною 1 ст. 232 ЦК України передбачено,
що правочин, який вчинено внаслідок
зловмисної домовленості представника
однієї сторони з другою стороною,
визнається судом недійсним.

В пункті 22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 року
№ 9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» зазначено, що
для визнання правочину недійсним на
підставі статті 232 ЦК необхідним є
встановлення умислу в діях
представника: представник усвідомлює,
що вчиняє правочин всупереч інтересам
довірителя та бажає (або свідомо
допускає) їх настання, а також
наявність домовленості представника
однієї сторони з іншою стороною і
виникнення через це несприятливих
наслідків для довірителя. При цьому не
має значення, чи одержав учасник такої
домовленості яку-небудь вигоду від
здійснення правочину, чи правочин був
вчинений з метою завдання шкоди
довірителю.

Позивачка в судовому засіданні
стверджувала, що ОСОБА_3 не повідомив її
про своє доручення ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ
ГРУП» продати дебаркадери, не передав
їй грошові кошти від продажу суден і
внаслідок зловмисної домовленості з
представниками товариства та
покупцями заволодів майном позивачки
та грошовими коштами, отриманими від
незаконного продажу дебаркадерів. При
цьому ОСОБА_1 зазначала, що про
зловмисну домовленість свідчить те, що
ОСОБА_4 на час укладення гарантійного
листа-угоди та договору
купівлі-продажу знаходився в Монако і
не міг підписати ці угоди, а дебаркадер
моделі Д-277 на час укладення
гарантійного листа-угоди та договору
купівлі-продажу знаходився в м.
Запоріжжі і не міг бути оглянутий
покупцем.

Однак, жодних доказів на підтвердження
таких доводів позивачка суду не надала.

Крім того, ОСОБА_1 пояснила, що вартість
дебаркадерів значно занижена, оскільки
на них знаходяться облаштовані житлові
приміщення, що значно збільшує їх
вартість.

Однак, на підтвердження цих доводів
позивачка не надала будь-яких доказів.

Між тим, перед укладенням договорів
купівлі-продажу, як пояснили
відповідачі, майно оцінювалось (т.1
а.с.110).

Таким чином, суд вважає, що позивачкою
не доведено в судовому засіданні
наявність зловмисної домовленості у
ОСОБА_3 з ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП» та
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 при укладенні
договорів комісії та гарантійних
листів-угод.

Щодо договорів купівлі-продажу, то ТОВ
«БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП» діяло від свого
імені і не є представником позивачки. І
на підтвердження зловмисної
домовленості представників товариства
з покупцями ОСОБА_1 так само не надала
суду жодних доказів.

Таким чином, враховуючи викладене, суд
вважає, що позов в судовому засіданні
не знайшов свого підтвердження і не
може бути задоволений.

На підставі наведеного, ст.ст. 203, 215, 232,
317, 319, 321 ЦК України, керуючись ст. ст. 10,
11, 88, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,

суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «БОТ ІНЖИНІРІНГ
ГРУП», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя
особа - Державна інспекція України з
безпеки на морському та річковому
транспорті про визнання недійсними
договорів, витребування майна у спосіб
виселення відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва протягом
десяти днів з дня проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя Н. В. Неганова