Єдиний унікальний номер 235/5625/14-ц
Провадження № 2/235/2170/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року Красноармійський
міськрайонний суд Донецької області в
складі: головуючого - судді Токарєва
А.Г.

при секретарі Ященко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в
м.Красноармійську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Будьоннівської
районної у м. Донецьку ради про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом,-

В С
Т А Н О В И В :

Згідно позову, рішенням Ларинської
сільської ради від 16.09.1973 року № 18 у 1967
році ОСОБА_3 була виділена земельна
ділянка розміром 600 кв.м. по
вул.Заломова у с.Ларіно для будівництва
індивідуального житлового будинку.
Актом від 14.01.1980 року комісією прийнято
до експлуатації житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1. З
копії технічного паспорту вбачається,
що житловий будинок та господарські
споруди були збудовані ОСОБА_3 у 1976 та
1980 роках. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3,
який був чоловіком позивача. Після його
смерті відкрилася спадщина у вигляді
житлового будинку АДРЕСА_1. 21.05.2003 року
державним нотаріусом Дев'ятої
донецької державної нотаріальної
контори було посвідчено заповіт від
ОСОБА_3, в якому зазначено, що на випадок
смерті все належне йому майно, у тому
числі, житловий будинок, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
заповів ОСОБА_1 Позивач у встановлений
законом строк звернулась з заявою про
прийняття спадщини, але їй було
відмовлено в оформленні спадкових прав
на житловий будинок за адресою:
АДРЕСА_1. Позивачка просить визнати за
нею право власності в порядку
спадкування за заповітом на житловий
будинок - літ. А-1 загальною площею 68,0
кв.м., житловою 33,2 кв.м.; прибудову - літ.
а; ганок - літ. а1; літню кухню - літ. Б;
прибудову до літньої кухні - літ. б;
погреб - літ. б 1; сараї - літ. В,Г;
убиральню - літ. Д, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилася, надала до суду заяву про
розгляд справи без її участі, за участю
її представника ОСОБА_4, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі та просить
їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилася, надала до суду
заяву про розгляд справи без її участі,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача
Будьоннівської районної у м. Донецьку
ради до судового засідання не з'явився,
надав до суду заяву про розгляд справи
без його участі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає
що позовні вимоги підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 28 грудня 1999 року
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у
зареєстрованому шлюбі, але ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3 помер (а.с. 15, 17).

Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено,
що спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. До складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті. За нормами частини 1 статті
1220 ЦК України спадщина відкривається
внаслідок смерті особи або оголошення
її померлою.

ОСОБА_3 склав заповіт, який посвідчено 21
травня 2003 року державним нотаріусом
Дев'ятої Донецької державної
нотаріальної контори, згідно з яким все
належне йому майно та житловий будинок
з надвірними спорудами, розташований
по АДРЕСА_1, він заповідає ОСОБА_1

Постановою нотаріуса ОСОБА_1
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на
житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.11).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1
зазначала, що відмова нотаріуса є
незаконною, а право власності на
вказаний вище житловий будинок
належить їй як спадкоємцю чоловіка
ОСОБА_3

Відповідно до статті 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті. З
огляду на це, належність спадкодавцю
права власності на житловий будинок
визначається за законодавством, чинним
на час його виникнення.

Враховуючи 317, 331 ЦК України, адже
питання про набуття ОСОБА_3 права
власності на житловий будинок,
збудований ним у 1980 році, має
вирішуватися відповідно до чинного на
той час законодавства.

У 1980 році порядок набуття права
власності регулювався Указом Президії
Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948
року «Про право громадян на купівлю і
будівництво індивідуальних житлових
будинків» (далі - Указ), що був визнаний
таким, що втратив чинність, Указом
Президії Верховної Ради СРСР від 22
лютого 1988 року № 8502-ІІ, та прийнятою
відповідно до Указу від 26 серпня 1948
року постановою Ради Міністрів СРСР
від 26 серпня 1948 року «Про порядок
застосування Указу Президії Верховної
Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про
право громадян на купівлю і
будівництво індивідуальних житлових
будинків» (далі - Постанова), які,
зокрема, визначали умови та правові
наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу кожен
громадянин і кожна громадянка мали
право купити або збудувати для себе на
праві особистої власності жилий
будинок на один або два поверхи з
числом кімнат від однієї до п'яти як у
місті, так і поза містом.

Пунктом 2 Постанови передбачалося, що
земельні ділянки для будівництва
індивідуальних жилих будинків
відводяться за рахунок земель міст,
селищ, держземфонду і земель
держлісфонду у безстрокове
користування, а збудовані на цих
ділянках будинки є особистою власністю
забудовника.

Таким чином за Указом і Постановою
підставою виникнення права власності
на жилий будинок був факт збудування
ним його з додержанням вимог цих актів
законодавства. Ці правові акти не
пов'язували виникнення права власності
на житловий будинок із проведенням
його реєстрації.

Інструкцію про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР
затверджено Міністерством
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року.

Відповідно до пунктів 6, 7 цієї
Інструкції підлягали реєстрації всі
будинки і домоволодіння, у тому числі
належні громадянам на праві особистої
власності, і здійснювалась вона на
підставі правовстановлюючих
документів, перелік яких містився у
Додатку № 1 до Інструкції).

Зокрема, за пунктом 10 Додатку № 1
правовстановлюючим документом на
житловий будинок, збудований після
видання Указу від 26 серпня 1948 року, є
затверджений виконавчим комітетом
місцевої ради народних депутатів акт
державної комісії про прийняття
будинку в експлуатацію.

Рішенням виконкому Ларінської
селищної ради депутатів
Пролетарського району м. Донецька від 16
вересня 1973 року № 18 ОСОБА_3 передано
земельну ділянку для індивідуального
будівництва житлового будинку,
розташованого по АДРЕСА_1, площею 600 кв.
м (а.с. 5).

Зазначене домоволодіння було
інвентаризоване на ім'я ОСОБА_3 станом
на 25 серпня 1987 року (а.с. 80). Із технічної
документації на житловий будинок по
АДРЕСА_1 вбачається, що його було
збудовано у 1980 році.

Судом також враховується той факт, що
згідно акту від 14 січня 1980 року,
скріпленого печаткою виконкому
Ларінської селищної ради народних
депутатів, згідно з яким житловий
будинок по АДРЕСА_1 площею 600 кв. м
визнано придатним для проживання (а.с 6).

На підставі викладеного, керуючись
ст..ст. 10,11,15,57,60,208,212,215,218,223 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Будьоннівської районної у м. Донецьку
ради про визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за заповітом на
житловий будинок - літ. А-1 загальною
площею 68,0 кв.м., житловою 33,2 кв.м.;
прибудову - літ. а; ганок - літ. а1; літню
кухню - літ. Б; прибудову до літньої
кухні - літ. б; погреб - літ. б 1; сараї -
літ. В,Г; убиральню - літ. Д,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
після смерті ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Красноармійський міськрайонний суд
Донецької області протягом десяти днів
з дня його проголошення.
Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.
Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: