Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №2-31/11
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Худякова
А.М.,

суддів: Кочетова
Л.Г.,

Снітка С.О.,

при секретарі судового
засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Новоград-Волинського міськрайонного
суду Житомирської області від 29
серпня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про знесення
самочинного будівництва та
встановлення порядку користування
земельною ділянкою,

в с т а н о в и
л а:

У квітні 2006 року ОСОБА_2
звернувся в суд з даним позовом. В
обгрунтування позовних вимог
зазначав, що він є власником 63/100
частин житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.
Власником іншої частини будинку: 37/100
частин є ОСОБА_3, які мають у
спільному користуванні земельну
ділянку площею 0,0618 га для
обслуговування житлового будинку.

Посилаючись на те, що
відповідач самочинно, без одержання
відповідних дозволів та його згоди,
на земельній ділянці, що перебуває у
спільному користуванні, здійснив
добудову критої тераси до своєї
частини будинку, чим створив нульову
інсоляцію до його житлового
приміщення, позивач за вказаних
обставин просив зобов'язати ОСОБА_3
знести самочинно добудовану криту
терасу та встановити порядок
користування земельною ділянкою між
ними, пропорційно розміру їхніх часток
у вартості будинку, господарських
будівель та споруд.

Рішенням Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 29 серпня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на необ'єктивність,
необгрунтованість судового рішення,
порушення судом норм матеріального
і процесуального права, порушує
питання про скасування рішення в
частині відмови у знесенні
самочинного будівництва та ухвалення
нового про задоволення позову в цій
частині.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Рішення суду про відмову в
задоволенні позову в частині
встановлення порядку користування
земельною ділянкою, сторонами не
оскаржується, тому його законність й
обґрунтованість в цій частині судом
апеляційної інстанції не
перевіряється.

Відмовляючи в задоволенні
позову в частині знесенні
самочинного будівництва, а саме
самочинно добудованої критої тераси,
суд першої інстанції виходив з того,
що позивачем не було надано суду
обґрунтувань необхідності знесення
самочинно збудованої критої тераси
та не надав суду доказів про те, що
вказану терасу не можливо
переобладнати для відновлення
інсоляції (зменшити у розмірах,
накрити склом тощо).

З даним висновком не
погоджується колегія суддів, оскільки
він зроблений всупереч ст.213,214 ЦПК
України без дотримання судом вимог
щодо повного з'ясування обставин
справи, обґрунтовування рішення
належними доказами.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_2 належить на праві
власності 63/100 ідеальних частин
житлового будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Інша частина, 37/100
частин будинку належить ОСОБА_3

Відповідно до положень ст.376 ЦК
України ЦК України, недотримання
особами, що здійснюють будівництво,
вимог, передбачених ст.375 ЦК України, є
підставою для визнання такого
будівництва самочинним.

Законодавець визначив, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном (ст.391 ЦК України).

Статтею 152 ЗК України
передбачено, що власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків
встановлених законом.

З матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_3, самовільно без
належного дозволу збудував криту
терасу, чим створив позивачу
перешкоди у користуванні житловим
приміщенням.

Так, згідно висновку
Новоград-Волинської районної
санітарно-епідеміологічної станції та
відділу будівельної політики,
містобудування та архітектури
встановлено, що самовільна добудова
критої тераси проведена сусідом,
ОСОБА_3, повністю спричиняє нульову
інсоляцію приміщення ОСОБА_2

Таким чином позивачем
доведено, що зведення ОСОБА_3 критої
тераси створило ОСОБА_2 перешкоди та
незручності у користуванні своїх
будинком.

В ході розгляду справи ОСОБА_3
в порушення ч.1 ст.60 ЦПК України не
довів в судовому засіданні
правомірність встановлення і
будівництва критої тераси у існуючих
розмірах та чи відповідає вона
чинним будівельним нормам.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЗК України
власники та землекористувачі
земельних ділянок повинні обирати такі
способи використання земельних
ділянок відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей (затінення, задимлення,
неприємні запахи, шумове забруднення
тощо).

На протязі багатьох років
розгляду даної справи у суді
відповідач не намагався усунути як
найменше незручностей для позивача
та переобладнати криту терасу і
накрити її склом або іншим прозорим
матеріалом для відновлення
інсоляції.

На вказані вимоги закону і
обставини справи суд першої інстанції
уваги не звернув та прийшов до
помилкового висновку про відсутність
підстав для задоволення позову у
оскаржуваній частині.

Суд апеляційної інстанції
вважає, що надання відповідачем
довідки (т.2, а.с.30-31) не є належним та
допустимим доказом у даній справі,
оскільки вона видана творчою
архітектурною майстернею, якій чинним
законодавством не делеговані
повноваження підміняти державні
органи в особі Новоград-Волинської
районної санітарно-епідеміологічної
станції та відділу будівельної
політики, містобудування і
архітектури.

Враховуючи викладене,
відповідно до ст.309 ЦПК України рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позову в частині
знесення самочинного будівництва.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,314-316
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 29 серпня 2014 року в частині
відмови у знесенні самочинного
будівництва скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити
частково. Зобов'язати ОСОБА_3 знести
самочинно добудовану криту терасу до
належної йому частини будинку по
АДРЕСА_1.

В решті рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили
з моменту проголошення і з цього ж
дня на протязі двадцяти днів може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді