Справа № 783/3/14-ц
Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/783/5358/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі: Івановій О.О.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Пустомитівського районного
суду м. Львова від 24 червня 2014 року у
справі за скаргою ОСОБА_2 на дії
державного виконавця Франківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції ОСОБА_5

в с т а н о в и л а:

оскаржуваною ухвалою відмовлено в
задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії
державного виконавця Франківського
ВДВС ОСОБА_5 щодо повернення стягувачу
ОСОБА_3 виконавчого листа № 2-1806/2009,
виданого Пустомитівським районним
судом Львівської області 16.03.2010 р.

Ухвалу оскаржив ОСОБА_2, просить її
скасувати і постановити нову ухвалу
про задоволення скарги. Зазначає, що
судом порушено норми матеріального та
процесуального права. Зокрема
зазначає, що відмовляючи у задоволенні
скарги, суд першої інстанції не вірно
встановив, що заява ОСОБА_3 є про
відмову від аліментів, а не про
повернення виконавчого листа.
Пояснення ОСОБА_3 що це заява про
повернення виконавчого листа не може
свідчити, що вона на момент написання
заяви оцінювала її саме так, оскільки
вона вказала в заяві про категоричну
відмову від аліментів. Вважає, що
державному виконавцю слід було
керуватися ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження» та ст.. 372 ЦПК
України та вчинити дію про закриття
виконавчого провадження, проте
державний виконавець всупереч вимогам
чинного законодавства повернула
виконавчий лист ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_2 на підтримання скарги, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на її заперечення,
перевіривши матеріали справи, межі і
доводи апеляційної скарги колегія
суддів вважає її безпідставною, а тому
її слід відхилити, а ухвалу залишити
без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону
України «Про виконавче провадження»
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Встановлено, що Франківським ВДВС
Львівського МУЮ було відкрито
виконавче провадження на підставі
виконавчого листа, виданого
Пустомитівським районним судом
Львівської області 16.03.2010 р. згідно
рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 25.01.2010 р.
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 аліменти на утримання
неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у
розмірі 1/3 частини всіх видів
заробітку, але не менше 30% від
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку.

За змістом п 1 ч. 1 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо є письмова заява
стягувача.

З матеріалів справи убачається,
що під час виконання рішення суду від
ОСОБА_3 поступила заява про припинення
стягнення аліментів з ОСОБА_2

На підставі вимог Закону та заяви
стягувача державним виконавцем було
винесено постанову про повернення
виконавчого документа ОСОБА_3

Відповідно до п. 1 ч. 1 49 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі визнання судом
відмови стягувача від примусового
виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 12 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено, що сторони мають право
укласти мирову угоду про закінчення
виконавчого провадження, яка
визнається судом, оспорювати
належність майна і результати його
оцінки, подавати письмові заперечення
проти розрахунку державного виконавця
щодо розподілу коштів між стягувачами.

Згідно ч. 1 ст. 372 ЦПК України мирова
угода, укладена між сторонами, або
відмова стягувача від примусового
виконання в процесі виконання рішення
подається в письмовій формі державному
виконавцеві, який не пізніше
триденного строку передає її до суду за
місцем виконання рішення для визнання.

Отже, чинним законодавством
передбачено закінчення виконавчих дій
у разі визнання відмови стягувача від
виконання примусового виконання.

Відтак твердження апелянта про
те, що державному виконавцю слід було
керуватися ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження» та ст. 372 ЦПК
України та вчинити дію про закриття
виконавчого провадження, є невірними.

Так як ОСОБА_3 просила лише припинити
стягнення аліментів з ОСОБА_2, що й
встановлено в судовому засіданні судом
першої інстанції, то на підставі ст. 47
Закону Укораїни «Про виконавче
провадження» виконавчий лист було
повернуто стягувачу.

Про те, що ОСОБА_3 вважала заяву про
повернення виконавчого листа
підтверджується її заявою про повторне
пред'явлення 12.07.2013 р. виконавчого листа
до Франківського ВДВС Львівського МУЮ
для подальшого виконання.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку, що дії державного виконавця є
правомірними і не порушують прав та
інтересів сторін виконавчого
провадження.

Твердження апелянта про те, що заява
про повернення виконавчого листа не
може свідчити, що ОСОБА_3 на момент
написання заяви оцінювала її саме так,
оскільки вона вказала в заяві про
категоричну відмову від аліментів, не
заслуговують на увагу та не
підтверджуються жодними доказами.

Таким чином, оскільки місцевий суд
постановив ухвалу з додержанням норм
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильність його висновків, тому
ухвалу слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 317
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Пустомитівського районного
суду м. Львова від 24 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: