Справа № 359/3012/14-ц Головуючий у І
інстанції Борець Є.О.Провадження №
22-ц/780/5619/14 Доповідач у 2
інстанції КоцюрбаКатегорія 29
УХВАЛА

Іменем України

01 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Журби, Сержанюка
А.С.,

При секретарі - Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 18 липня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди,-

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, пояснення сторін,
вивчивши матеріали цивільної справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів, -

в с т а н о
в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
з вказаним позовом, який обґрунтував
тим, що він є власником автомобіля «Hyundai
Tucson», номерний знак НОМЕР_1. 06 грудня 2013
року о 13 годині 05 хвилин по вул. Леніна в
с. Рогозів, Бориспільського району,
Київської області ОСОБА_2, керуючи
автомобілем «Toyota Corola», номерний знак
НОМЕР_2, виїжджаючи на перехрестя, не
виконав вимогу дорожнього знаку 2.2
«Проїзд без зупинки заборонено» та
допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai
Tucson», номерний знак НОМЕР_1.

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, його автомобілю були
спричинені механічні пошкодження.
Розмір матеріальної шкоди становить 72
96,901 грн. Крім того, він витратив 400 грн.
на проведення експертизи, 640 грн. на
транспортування пошкодженого
автомобіля та 1000 грн. на складання
позовної заяви.

Загальний розмір матеріальної шкоди
становить 75 001,90 грн. Також, у зв'язку з
пошкодженням автомобіля, йому була
заподіяна моральна шкода, розмір якої
він оцінює в 20 000 грн.

ОСОБА_2 відмовляється добровільно
відшкодувати матеріальну та моральну
шкоду. Тому, він просив суд стягнути з
відповідача на його користь заподіяну
матеріальну шкоду у розмірі 75 001, 90 грн.
та моральну шкоду у розмірі 20000 грн.

В ході розгляду цивільної справи,
представник позивача ОСОБА_3 подала
заяву про зменшення розміру позовних
вимог, посилаючись на те, що станом на
час вчинення дорожньо-транспортної
пригоди цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2, яка пов'язану
з експлуатацією автомобіля, була
застрахована. Тому, ПАТ «СК «Країна»
виплатила позивачу страхове
відшкодування у розмірі 49 490 грн.

Матеріальна шкода залишилась не
відшкодованою у розмірі 23 471,90 грн. (72
961,90 - 49 490). Крім вказаного, ОСОБА_1
витратив 400 грн. на проведення
експертизи та 640 грн. на
транспортування пошкодженого
автомобіля.

Загальний розмір матеріальної шкоди
становить 24 511,90 грн. Тому, представник
позивача ОСОБА_3 просила суд стягнути з
відповідача мате-ріальну шкоду у
розмірі 24 511,90 грн. та моральну шкоду у
розмірі 20 000 грн.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 18 липня 2014 року ОСОБА_1
відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вище зазначеним
рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просив, рішення суду першої
інстанції скасувати, ухвалити по
справі нове рішення про задоволення
його позовних вимог. Зазначив, що
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 18 липня 2014 року є незаконним та
необґрунтованим.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 18 липня 2014 року в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником автомобіля «Hyundai Tucson»,
номерний знак НОМЕР_1. Ця обставина
підтверджується копією свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_3 від 03 травня 2008 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України
власник, права якого порушені, має
право на відшкодування завданої йому
матеріальної шкоди.

З копії довідки дізнавача ВДАІ
Бориспільського МВ ГУ МВС України в
Київській області вбачається, що 06
грудня 2013 року о 13 годині 05 хвилин по
вул. Леніна в с. Рогозів,
Бориспільського району, Київської
області по сталась
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої, автомобілю позивача
були спричинені механічні пошкодження:
був розбитий передній бампер, передня
ліва блок фара, задній ліхтар. Крім
того, був пошкоджений передній капот,
переднє праве крило та задній бампер.

Розмір матеріальної шкоди,
заподіяної пошкодженням автомобіля,
визначається шляхом додавання
вартості ремонтно-відновлювальних
робіт (Ср) до вартості матеріалів,
необхідних для ремонту (См), та вартості
нових деталей, що підлягають заміні під
час ремонту (Сс), помноженої на різницю,
отриманої шляхом віднімання
коефіцієнту фізичного зносу деталей
від одиниці (Ез), ( У=Ср+См+Сс* (1-Ез).

З розрахунків, проведених
представником відповідача ОСОБА_4
вбачається, що вартість
ремонтно-відновлювальних робіт (Ср)
становить 16 047,05 грн., а вартість
матеріалів, необхідних для ремонту (См),
- 2 331,56 грн.

Згідно зі звітом про незалежну
оцінку з визначення вартості
матеріального збитку №1901/1 від 17 грудня
2013 року, розмір вартості нових деталей,
що підлягають заміні під час ремонту
(Сс), становить 52 277,79 грн. З висновку
спеціаліста про величину фізичного
зносу №19/06/14 від 25 червня 2014 року
вбачається, що коефіцієнт фізичного
зносу деталей (Ез) становить 0,43.

З огляду на ці обставини колегія
суддів погоджується з думкою суду
першої інстанції про те, що розмір
матеріальної шкоди, заподіяної
позивачу пошкодженням його автомобіля,
становить 48177,40 грн. (48 117,40=16 047,50+2 331,56+52
277,79 (1-043).

Крім того, ОСОБА_1 витратив 640 грн. на
транспортування автомобіля. Ця
обставина підтверджується копією
квитанції від 20 грудня 2013 року. Таким
чином, загальний розмір матеріальної
шкоди становить 48 817,40 грн. (48177,40 + 640).

Згідно зі звітом про незалежну
оцінку з визначення вартості
матеріального збитку №1901/1 від 17 грудня
2013 року вбачається, що вартість
ремонтно-відновлювальних робіт (Ср)
становить 16 860 грн., а вартість
матеріалів, необхідних для ремонту (См),
- 3 824,11 грн.

З калькуляції, на підставі якої був
складений звіт, вбачається, що при
визначенні вартості
ремонтно-відновлювальних робіт та
матеріалів, необхідних для ремонту,
враховувалась вартість фарбування
переднього бамперу, накладки
переднього лівого крила, накладки
передньої лівої двері та заднього
бамперу. Проте, на час
дорожньо-транспортної пригоди ці
деталі не були фарбовані, що
підтверджується фотографіям, які є в
матеріалах справи. Тому,
Бориспільський міськрайонний суд
Київської області прийшов до
правильного висновку про те, що
вартість фарбування цих деталей
безпідставно врахована при визначенні
вартості ремонтно-відновлювальних
робіт та матеріалів, необхідних для
ремонту.

Крім того, в звіті про незалежну
оцінку з визначення вартості
матеріального збитку №1901/1 від 17 грудня
2013 року, коефіцієнт фізичного зносу
деталей дорівнює нульовому значенню.
Однак, станом на час вчинення
дорожньо-транспортної пригоди,
автомобіль позивача перебував у
користуванні. Тому, висновок суду
першоїінстанції про те, що коефіцієнт
фізичного зносу його деталей не міг
дорівнювати нульовому значенню є
правильним.

З огляду на викладене,
Бориспільський міськрайонний суд
Київської області на законних
підставах не прийняв до уваги звіт про
незалежну оцінку з визначення
вартості матеріального збитку № 19011
від 17 грудня 2013 року в частині вартості
ремонтно-відновлювальних робіт і
матеріалів, необхідних для ремонту та
визначення коефіціенту фізичного
зносу деталей автомобіля.

Також, суд першої інстанції на
законних підставах не прийняв до уваги
рахунок-фактуру № СФ-0000022 від 19 червня
2014 року так як вказаний рахунок є
неналежним доказом по справі так як ця
обставина не стосується предмета
спору, і позивач та його представник не
заявляли вимог про стягнення з
відповідача витрат на транспортування
автомобіля, що відбулося через півроку
після дорожньо-транспортної пригоди.

За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України
матеріальна шкода, завдана майну
фізичної особи або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

В п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» вказано, що у разі настання
страхового випадку, страховик у межах
страхових сум, зазначених у страховому
полісі, відшкодовує у встановленому
цим Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

З копії постанови судді
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 08 січня 2014 року
вбачається, що 06 грудня 2013 року о 13
годині 05 хвилин по вул. Леніна, в с.
Рогозів, Бориспільського району,
Київської області, ОСОБА_2, керуючи
автомобілем «Toyota Corola», номерний знак
НОМЕР_2, виїжджав на перехрестя, не
виконав вимогу дорожнього знаку 2.2
«Проїзд без зупинки заборонено» та
допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai
Tucson», номерний знак НОМЕР_1.

На підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України ці
обставини не підлягають доказуванню.
Вони свідчать про те, що ОСОБА_2 є винним
у вчиненні дорожньо-транспортної
пригоди та заподіянні ОСОБА_1
матеріальної шкоди.

Однак, в матеріалах цивільної справи
міститься копія полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власника наземного
транспортного засобу №АС/7444661, з якого
вбачається, що станом на час вчинення
дорожньо-транспортної пригоди
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2, пов'язана з експлуатацією
автомобіля «Toyota Corola», номерний знак
НОМЕР_2, була застрахована в ПАТ «СК
«Країна».

В зв»язку з чим, ПАТ «СК «Країна»
виплатила ОСОБА_1 страхове
відшкодування у розмірі 49 490 грн. Ця
обставина підтверджується копією чека.

З огляду на вказані обставини,
колегія судді вважає, що суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог про повторне стягнення
з відповідача заподіяної матеріальної
шкоди.

Є правильними висновки суду першої
інстанції і про відмову позивачу в
задоволенні позовних вимог про
стягнення з ОСОБА_2 заподіяної
моральної шкоди та судових витрат в
зв»язку з їх недоведеністю.

Так як Бориспільський міськрайонний
суд Київської області розглядаючи спір
повно та всебічно дослідив обставини
справи, надані сторонами докази,
правильно визначився з законом, який
регулює спірні правовідносини,
порушень закону при розгляді справи не
допустив, тому, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно
відхилити, а рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 18 липня 2014 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 18 липня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: