Справа № 524/6702/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05.12.2014 року Автозаводський районний
суд м. Кременчука Полтавської області в
складі:

головуючого судді - Савiчева В.О.

при секретарі - Коршак Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кременчуці цивільну
справу за позовом Приватного
акціонерного товариства Страхова
група «ТАС» до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди в
порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ Страхова група «ТАС» звернулося в
суд з позовом до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди в
порядку регресу, зазначаючи, що 19.02.2012
року приблизно о 16 годині 35 хвилин в
місті Кременчуці біля річки Сухий
Кагамлик водій ОСОБА_1 керуючи
автомобілем НОМЕР_1 не врахував дорожню
обстановку, не вибрав безпечної
швидкості руху та скоїв зіткнення з
автомобілем НОМЕР_2, який рухався
попереду під керуванням водія ОСОБА_3,
чим порушив п.12.1 Правил дорожнього руху
України. Вказане призвело до
механічних пошкоджень вказаних
транспортних засобів.

Цивільна відповідальність Відповідача
була застрахована в СГ «ТАС» за полісом
ОСЦПВВНТЗ № АВ/0544186 від 16.02.2012 року,
страхова компанія, за заявою
потерпілої особи, виплатила їй
страхове відшкодування відповідно до
платіжного доручення № 50489 у розмірі 14
244 (чотирнадцять тисяч двісті сорок
чотири) грн. 57 коп.

Відповідно до постанови
Автозаводського районного суду міста
Кременчука Полтавської області від
14.03.2012 року, вказана ДТП сталася з вини
водія транспортного засобу ВАЗ 21124
реєстраційний № НОМЕР_1, передбаченого
ст.124 КпАП України - під керуванням
Відповідача.

Згідно зі ст. 38.1.1. Закону ОСЦПВВНТЗ
страховик після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника
або водія забезпеченого
транспортного засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду:

г) якщо він не повідомив страховика у
строки і за умов, визначених у
підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33
цього Закону;

Відповідно до цієї норми закону ПрАТ
«Страхова группа «ТАС» має
право

зворотної вимоги (регресу) до
Відповідача.

Просили суд стягнути з ОСОБА_1 на
користь Приватного Акціонерного
Товариства «Страхова група «ТАС» в
порядку регресу витрати в сумі 14 244
(чотирнадцять тисяч двісті сорок
чотири)грн. 57 коп. а також судовий збір у
розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60
коп.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, подав заява про
розгляд справи у його відсутність, на
позовних вимогах наполягав.

Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з
якої слідує, що особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав
посилаючись на обставини викладені в
заперечені на позовну заяву, просив суд
в задоволені позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх
сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно
оцінивши усі наявні докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення заяв по суті, суд приходить
до висновку, що позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що 19.02.2012 року приблизно о
16 годині 35 хвилин в місті Кременчуці
біля річки Сухий Кагамлик водій ОСОБА_1
керуючи автомобілем НОМЕР_1 не врахував
дорожню обстановку, не вибрав
безпечної швидкості руху та скоїв
зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який
рухався попереду під керуванням водія
ОСОБА_3, чим порушив п.12.1 Правил
дорожнього руху України. Вказане
призвело до механічних пошкоджень
вказаних транспортних засобів.

Відповідно до постанови
Автозаводського районного суду міста
Кременчука Полтавської області від
14.03.2012 року, вказана ДТП сталася з вини
водія транспортного засобу ВАЗ 21124
реєстраційний № НОМЕР_1, передбаченого
ст.124 КпАП України - під керуванням
відповідача ОСОБА_1.

Цивільна відповідальність відповідача
ОСОБА_1 була застрахована в СГ «ТАС» за
полісом ОСЦПВВНТЗ № АВ/0544186 від 16.02.2012
року, страхова компанія, за заявою
потерпілої особи, виплатила їй
страхове відшкодування відповідно до
платіжного доручення № 50489 у розмірі 14
244 (чотирнадцять тисяч двісті сорок
чотири) грн. 57 коп.

Позивач в позовній заяві вказує, що
відповідачем ОСОБА_1 в порушення
підпункту 33.1.2 пункту 33.1. ст. 33 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» не повідомлено про
дорожньо-транспортну пригоду.

Враховуючи правову позицію викладену у
постанові Верховного Суду України від
12 лютого 2014 року по справі №6-1цс14, мова
йде про обов'язок передбачений
підпунктом 33.1.4 пункту 33.1. ст. 33 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» щодо невідкладного, але не
пізніше трьох робочих днів з дня
настання дорожньо-транспортної
пригоди, обов'язку страхувальника
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

Виконання відповідачем, як
страхувальником, обов'язку
передбаченого підпунктом 33.1.4 пункту
33.1. ст. 33 Закону N 1961-IV прямо
кореспондується з обов'язком
страховика при укладенні договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
безоплатно видати страхувальнику
бланк повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
перелік представників страховика,
уповноважених виконувати функцію
такого страховика щодо опрацювання
претензій в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, що передбачено у пункті 17.5
ст. 17 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Відповідно до частин 1,3 ст. 538 ЦК
України, виконання свого обов'язку
однією із сторін, яке відповідно до
договору обумовлене виконанням другою
стороною свого обов'язку, є зустрічним
виконанням зобов'язання. У разі
невиконання однією із сторін у
зобов'язанні свого обов'язку, друга
сторона має право зупинити виконання
свого обов'язку, відмовитися від його
виконання частково або в повному
обсязі.

В момент укладення договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності 14
березня 2012 року, позивачем ПрАТ
«Страхова група «ТАС» в порушення
пункту 17.5 ст. 17 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» не було надано відповідачу
ОСОБА_1 бланку повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також не
надано перелік представників
страховика, уповноважених виконувати
функцію такого страховика щодо
опрацювання претензій в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі.

Як наслідок, відповідач був
позбавлений можливості виконати свій
зустрічний обов'язок передбачений
підпунктом 33.1.4 пункту 33.1. ст. 33 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у зв'язку з відсутністю у
нього бланку повідомлення
встановленого МТСБУ зразка, а також
відсутністю відомостей про
місцезнаходження осіб, уповноважених
виконувати функції страховика ПрАТ
«Страхова группа «ТАС».

В судовому засіданні відповідачем
надано бланк повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка. Зазначений
зразок бланку повідомлення
встановлено Інструкцією щодо
заповнення Повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду,
погодженою начальником управління
державної автомобільної інспекції МВС
України 31 серпня 2011 року та затверджено
протоколом Президії МТСБУ від 11 серпня
2011 року №274/2011. Згідно зі змістом
преамбули, ця Інструкція визначає
умови заповнення Повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, яке
надається Страховику чи Моторному
(транспортному) страховому бюро
України водієм транспортного засобу на
виконання підпункту 33.1.4 пункту 33.1
статті 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», а також застосування Типових
схем дорожньо-транспортних пригод та
розподілу відповідальності учасників
дорожньо-транспортної пригоди за
заподіяну ними шкоду при оформленні
документів по дорожньо-транспортним
пригодам без участі уповноважених на
те працівників міліції.

Виходячи з постанови Автозаводського
районного суду м. Кременчука від 14
березня 2012 року, оформлення документів
по дорожньо-транспортній пригоді 19
лютого 2012 року здійснювалось за участі
уповноважених на те працівників
міліції. Відповідно, для даного випадку
МТСБУ не було встановлено зразка
бланку повідомлення.

Повне та всебічне встановлення
обставин справи вимагає дослідження чи
перешкодило або могло перешкодити не
повідомлення відповідачем страховика
про дорожньо-транспортну пригоду
встановленню, що дорожньо-транспортна
пригода є страховим випадком.

Не є безумовним право страховика
вимагати в регресному порядку виплати
страховальником суми страхового
відшкодування, у випадку не
повідомлення страхувальником
страховика про дорожньо-транспортну
пригоду, а залежить від насідків такого
неповідомлення.

Висновок про необхідність дослідження
наслідків неповідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду випливає
з п. 19 Постанови Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» № 4 від 1 березня 2013 року де
вказується, що з урахуванням змісту
статті 979 ЦК та статті 16 Закону України
"Про страхування" у разі настання
страхового випадку страховик
зобов'язаний виплатити страхове
відшкодування, а інші умови договору
страхування є підставою для відмови у
виплаті лише в тому разі, якщо таке
порушення положень договору
страхувальником перешкодило
страховику переконатись, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
судом у кожному конкретному випадку.
Несвоєчасне повідомлення
страхувальником страховика без
поважних на те причин про настання
страхового випадку може бути підставою
для відмови у виплаті страхового
відшкодування виключно у тому разі,
якщо воно позбавило страховика
можливості дізнатися, чи є ця подія
страховим випадком.

Правове регулювання порядку виплати
страхового відшкодування
страхувальником страховику є тотожним
до правового регулювання виплати
страхового відшкодування
страхувальником потерпілій особі та
регресної вимоги страхувальника до
страховика.

Неповідомлення відповідачем ПрАТ
«Страхова група «ТАС» не мало жодних
наслідків, так як не перешкоджало
страховику переконатись, що
дорожньо-транспортна пригода є
страховим випадком.

Системний аналіз підпункту 33.1.4 пункту
33.1. ст. 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та положень Інструкції щодо
заповнення Повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду,
погодженою начальником управління
державної автомобільної інспекції МВС
України 31 серпня 2011 року та затверджено
протоколом Президії МТСБУ від 11 серпня
2011 року №274/2011, додатково підтверджує
правильність висновку про те, що
неповідомлення відповідачем ПрАТ
«Страхова група «ТАС» могло б
перешкодити ПрАТ «Страхова група «ТАС»
переконатись, що дорожньо-транспортна
пригода є страховим випадком виключно
у випадку оформлення документів по
дорожньо-транспортним пригодам без
участі уповноважених на те працівників
міліції.

Окрім вказаного, особливої уваги
заслуговує той факт, що положення
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» вказує на
необхідність МТСБУ встановити зразок
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду. Таким чином, МТСБУ повинно
видати відповідний акт, яким
затвердити зразок повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду.

Статтею 1 Конституції України
визначено, що Україна є суверенна і
незалежна, демократична,соціальна,
правова держава.

Відповідно до статті 57 закони та інші
нормативно-правові акти, що визначають
права і обов'язки громадян мають бути
доведені до відома населення у порядку,
встановленому законом. Закони та інші
нормативно-правові акти, що визначають
права і обов'язки громадян, не доведені
до відома населення у порядку,
встановленому законом, є нечинним.

Згідно з п.1,3 Указу Президента України
«Про державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств
та інших органів виконавчої влади» №
493/92 від 03.10.1992 року, зі січня 1993 року
нормативно-правові акти, які видаються
міністерствами, іншими органами
виконавчої влади, органами
господарського управління та контролю
і які зачіпають права, свободи й
законні інтереси громадян або мають
міжвідомчий характер, підлягають
державній реєстрації.
Нормативно-правові акти, зазначені в
статті 1 цього Указу, набувають
чинності через 10 днів після їх
реєстрації, якщо в них не встановлено
пізнішого строку надання їм чинності.

Інструкція щодо заповнення
Повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду, яка погоджена начальником
управління державної автомобільної
інспекції МВС України 31 серпня 2011 року
та затверджена протоколом Президії
МТСБУ від 11 серпня 2011 року №274/2011 не
пройшла процедуру державної
реєстрації, що виключає можливість на
її застосування.

З урахуванням такого необхідно
констатувати, що в законодавчій базі
України відсутній будь-який документ,
яким визначено зразок повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57 - 59, 60, 88, 208, 209, 212
- 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Приватного
акціонерного товариства Страхова
група «ТАС» до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди в
порядку регресу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Полтавської області
через Автозаводський районний суд
міста Кременчука шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ: