Справа №485/2254/13-ц 04.12.2014 04.12.2014 04.12.2014
Провадження №22-ц/784/3287/14
провадження №22-ц/784/3287/2014
Головуючий в першій інстанції Лисенко
Доповідач в апеляційній інстанції
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 грудня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В.,
Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання Кудрі
В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

приватно - орендного
сільськогосподарського підприємства

«Веселий Кут -ІІІ»

на рішення Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 14
серпня 2014 року

за позовом

ОСОБА_4 до приватно - орендного
сільськогосподарського підприємства
(далі - ПОСП) «Веселий Кут - ІІІ» про
визнання договору оренди земельної
ділянки неукладеним, повернення
земельної ділянки,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до ПОСП «Веселий Кут-ІІІ» про
визнання договору оренди земельної
ділянки недійсним, повернення
земельної ділянки.

Позивач зазначав, що є власником
земельної ділянки площею 10,21 га,
розташованої в межах території
Кобзарцівської сільської ради
Снігурівського району Миколаївської
області. В 2007 році за усною
домовленістю передав в користування
вказану земельну ділянку відповідачу
строком на шість років. При цьому він
передав відповідачу державний акт про
право власності на земельну ділянку
для укладення договору оренди та
отримав орендну плату у розмірі 8000 грн.

В травні 2013 року, звернувшись до
відповідача з проханням повернути йому
земельну ділянку у зв'язку із
закінченням терміну дії договору
оренди, йому було повідомлено, що строк
дії договору ще не закінчився, оскільки
його укладено на 15 років.

Посилаючись на те, що договір оренди
він не підписував, позивач просив суд
визнати недійсним спірний договір та
зобов'язати відповідача повернути йому
земельну ділянку.

В судовому засіданні позивач уточнив
позовні вимоги та просив суд визнати
договір оренди земельної ділянки не
укладеним та зобов'язати відповідача
повернути йому земельну ділянку.

Рішенням Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 14
серпня 2014 року позов задоволено
частково. Постановлено зобов'язати
відповідача повернути ОСОБА_4 спірну
земельну ділянку. В задоволенні інших
вимог відмовлено. Крім того, суд
стягнув з відповідача судовий збір.

В апеляційній скарзі ПОСП «Веселий
Кут-ІІІ» посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм процесуального права, просило
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання апеляційного суду
позивач не з'явився. Як видно із
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення (а.с. 142) та інформації про
відстеження пересилання поштових
відправлень (а.с. 146), ОСОБА_4 своєчасно
повідомлений про час і місце судового
розгляду, а тому його неявка не
перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції вважав доведеним, що
позивач не підписував спірний договір
оренди землі, а тому дійшов висновку, що
цей договір є неукладеним. При цьому,
суд виходив з висновку судової
почеркознавчої експертизи від 29
листопада 2013 року.

Однак, з таким висновком суду
погодитись не можна, оскільки суд
дійшов його з порушенням норм
процесуального права.

Так, із матеріалів справи вбачається,
що 6 лютого 2007 року ПОСП «Веселий Кут
-ІІІ» уклало з ОСОБА_4 договір оренди
земельної ділянки площею 10,21 га,
розташованої в межах території
Кобзарцівської сільської ради
Снігурівського району Миколаївської
області. 3 березня 2008 року зазначений
договір зареєстровано Снігурівським
районним відділом Миколаївської
регіональної філії ДП Державного
земельного кадастру за № 18.

В судовому засіданні позивач
неодноразово пояснював, що підписав
спірний договір, однак не погоджується
зі строком його дії, оскільки в усній
формі домовлявся з відповідачем, що
передає в оренду земельну ділянку на
вісім років.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Проте, в ході розгляду справи сторона
може відмовитись від визнання нею
обставин, довівши при цьому належними
та допустимими доказами, що вона
визнала ці обставини внаслідок
помилки, що має істотне значення,
обману, насильства, погрози, тяжкої
обставини або обставини визнано у
результаті зловмисної домовленості її
представника з другою стороною (ч.1 ст.
178 ЦПК України). При доведеності причин
відмови від визнання обставин, суд
постановляє ухвалу, яка оскарженню не
підлягає, після чого такі обставини
доводяться в загальному порядку (ч. 2, 3
ст. 178 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи,
після визнання позивачем свого підпису
в спірному договорі, останній не
заявляв про відмову від такого
визнання з підстав, передбачених ч. 1 ст.
178 ЦПК України, а суд не постановляв
відповідної ухвали з цього питання.

Отже, оскільки позивач в судовому
засіданні визнав, що підпис в спірному
договорі належить йому, така обставина
в подальшому доказуванню не підлягає.
Тому призначення судом почеркознавчої
експертизи з цього питання, є
безпідставним.

До того ж, судом першої інстанції
порушено порядок призначення такої
експертизи.

Зокрема, в порушення ст. 144 ЦПК України,
в ухвалі про призначення експертизи
судом не зазначено об'єкти, які мають
бути досліджені експертом.

Оригінал спірного договору
направлявся до експертної установи
лише супровідним листом, без
постановлення відповідної ухвали.

Крім того, в супереч вимогам ст.ст. 137, 143,
159 ЦПК України, а також п. 1.7 розділу І
Науково-методичних рекомендацій з
питань підготовки та призначення
судових експертиз та експертних
досліджень, затверджених наказом
Міністерства юстиції України № 53/5 від 8
жовтня 1998 року, в судовому засіданні не
проводився відбір експериментальних
зразків підписів позивача. В
матеріалах справи такі зразки
відсутні. Також матеріали справи
взагалі не містять відомостей, яким
чином зазначені зразки відбирались та
направлялись експертам.

За такого, висновки судової
почеркознавчої експертизи від 29
листопада 2013 року не можуть вважатись
допустимим доказом того, що підпис в
спірному договорі оренди не належить
позивачу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстави зазначені
позивачем для визнання спірного
договору оренди землі неукладеним,
відсутні, оскільки позивачем не
доведено, що під час укладання
договору, текст договору було
підписано від його імені сторонньою
особою. Тому такі вимоги ОСОБА_4
задоволенню не підлягають.

Також не підлягають задоволенню вимоги
позивача про зобов'язання відповідача
повернути спірну земельну ділянку, які
є похідними від попередньої вимоги.

Суд першої інстанції не звернув
належної уваги на вказані обставини
справи, ухвалив рішення з порушенням
норм процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи, а
тому рішення підлягає скасуванню на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову.

Керуючись статями 303, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу приватно - орендного
сільськогосподарського підприємства
«Веселий Кут -ІІІ» задовольнити.

Рішення Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 14 серпня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до
приватно - орендного
сільськогосподарського підприємства
«Веселий Кут - ІІІ» відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: