Справа № 630/314/14-ц
Провадження № 2/630/162/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року
м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської
області у складі:

головуючого судді
Дем'яненко І.В.,

за участю секретаря
Тимошенко К.О.,

представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Люботин
Харківської області цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_3, інтереси якого
представляє ОСОБА_1, до ОСОБА_4, інтереси
якої представляє ОСОБА_2, про визнання
права власності на 1/2 частину квартири
в порядку спадкування та за зустрічним
позовом ОСОБА_4, інтереси якої
представляє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, інтереси
якого представляє ОСОБА_1, про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, як чоловік та жінка без
реєстрації шлюбу, зміну черговості
одержання права на спадкування, про
визнання права власності на 1/4 частину
квартири в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Люботинського
міського суду Харківської області з
позовом до ОСОБА_4, в якій просив
визнати за ним право власності 1/2
частину квартири, загальною площею 29,00
кв.м, в тому числі житловою площею 18,4
кв.м, розташованої за адресою АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
смерті батька ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. При цьому позивач
посилався на те, що, він є єдиним
спадкоємцем першої черги смерті
ОСОБА_5, спадщину після смерті батька
прийняв, але оформити свідоцтво про
право на спадщину в нотаріальній
конторі він не може у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документу на1/2 частину квартири
АДРЕСА_2, яка належала його батькові.

ОСОБА_4 звернулася до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_3, в якому просила
встановити факт проживання однією
сім'єю, як чоловік та жінка без
реєстрації шлюбу - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з
вересня 2001 року по день його смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, змінити черговість
одержання права на спадкування, надати
їй право на спадкування разом зі
спадкоємцем першої черги після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року та
визнати за нею права власності на 1/4
частину квартири, загальною площею 29,00
кв.м, в тому числі житловою площею 18,4
кв.м, розташованої за адресою АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_3 та
його представник ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_3
підтримали, а в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4 просили
відмовити в зв'язку з його
недоведеністю та необґрунтованістю.

Відповідач за первісним позовом -
позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4
та її представник ОСОБА_2 первісний
позов ОСОБА_3 визнали частково: не
заперечували проти визнання за ним
права власності на 1/4частину спірної
квартири, позовні вимоги ОСОБА_4
підтримали в повному обсязі, просили
зустрічний позов задовольнити
повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши сторони, допитавши свідків
та оцінивши надані сторонами докази в
їх сукупності, вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню в
повному обсязі, а позовні вимоги ОСОБА_4
задоволенню не підлягають, виходячи з
наступного.

Судом встановлені такі факти, що
підтверджуються наданими суду
доказами, та відповідні їм
правовідносини.

Квартира АДРЕСА_3 належить на праві
спільної часткової власності ОСОБА_4 в
1/2 частині та ОСОБА_5 в 1/2 частині на
підставі свідоцтва про право власності
на житло, виданого органом
приватизації житла Люботинської
міської ради Харківської області 02
листопада 2012 року № 1898 (а.с.8,10, 165-166).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданим відділом державної реєстрації
актів цивільного стану Люботинського
міського управління юстиції у
Харківській області на підставі
актового запису № 153 від 10 травня 2013
року (а.с.12).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. Під час життя заповіт ОСОБА_5
не складав, тому після його смерті
спадкування здійснюється за законом.
Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Спадкоємцем
першої черги після смерті ОСОБА_5 є його
син ОСОБА_3 - позивач по справі, що
відповідає вимогам ст. 1261 ЦК України,
оскільки у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, той з подружжя, який його
пережив, та батьки. На час відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_5 інших
спадкоємців першої черги немає.

Згідно з ч. 2 ст. 1268 ЦК України (в
редакції 2003 року) спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 ЦК, він не
заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1
ст. 1269 ЦК України (в редакції 2003 року)
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини. В ч. 1 ст. 1270 ЦК
України (в редакції 2003 року) зазначено,
що для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

В ході судового розгляду достовірно
встановлено, що після смерті ОСОБА_5,
який постійно мешкав за адресою:
АДРЕСА_4, до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини
звернулися ОСОБА_4 та син спадкодавця -
ОСОБА_3, що підтверджується відповіддю
Другої державної нотаріальної контори
Харківського району 867/01-16 від 07 червня
2014 року (а.с.29). Тобто, син спадкодавця -
ОСОБА_3, як спадкоємець першої черги,
виконав вимоги ст.ст. 1269, 1270 ЦК України,
тому суд вважає його таким, що прийняв
спадщину.

Наведені вище обставини сторони не
заперечували та не оспорювали, тому
оскільки, зазначені обставини визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, суд відповідно до
вимог ст. 61 ЦПК України вважає їх
встановленими та такими, що не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Частиною 2 статті 1259 ЦК України фізична
особа, яка є спадкоємцем за законом
наступних черг, може за рішенням суду
одержати право на спадкування разом із
спадкоємцями тієї черги, яка має право
на спадкування, за умови, що вона
протягом тривалого часу опікувалася,
матеріально забезпечувала, надавала
іншу допомогу спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

З огляду на наведені норми зміна
черговості одержання права на
спадкування є виняток із загального
правила черговості та може здійснювати
за наявності встановлених у законі
умов.

Застосування норми ч.2 ст. 1259 ЦК України
з урахуванням вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України вимагає доведення позивачем: 1)
здійснення опіки над спадкодавцем,
тобто надання йому нематеріальних
послуг; 2) матеріальне забезпечення
спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої
допомоги спадкодавцеві, тобто такої
допомоги, яка має матеріалізоване
вираження; 4) тривалий час здійснення
дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5)
безпорадний стан спадкодавця, тобто
такий стан, під час якого особа
неспроможна самостійно забезпечувати
свої потреби, викликаний похилим віком,
тяжкою хворобою або каліцтвом. Для
задоволення позову необхідна
наявність всіх п'яти вищезазначених
обставин.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана надати суду
докази та довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи вимоги позову в частині
зміни черговості ОСОБА_4 посилалася на
те, що ОСОБА_5 хворів, перебував на
обліку в лікарні, працював, але не
постійно, тому потребував постійного
догляду та матеріальної допомоги, яку
вона йому тривалий час надавала.

Разом з тим, наявність всіх п'яти
вищезазначених обставин, позивачем за
зустрічним позовом ОСОБА_4 відповідно
до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України не була
доведена.

Так в матеріалах справи відсутні
належні медичні довідки про те, що
спадкодавець перебував у безпорадному
стані та потребував сторонньої
допомоги. Надані позивачем медичні
довідки не містять лікарського
висновку про перебування спадкоємця
тривалий час у безпорадному стані та
потрібності в сторонній допомозі (а.с.
47, 48, 49, а.амбулаторної карти).

В матеріалах справи наявний епікріз
від 3 жовтня 2011 року, з якого вбачається,
що ОСОБА_5 знаходився в лікарні з 23
вересня 2011 року по 3 жовтня 2011 року, він
виписаний з лікарні в відносно
задовільному стані: «з покращеннями
під нагляд невропатолога, окуліста,
травматолога» (а.с.46).

Допитаний в судовому засіданні у
якості свідка лікар ОСОБА_6 підтвердив,
що знав ОСОБА_5 довгий час, але за
медичною допомогою ОСОБА_5 звертався
дуже рідко. Свідок також зазначив, що
він оглядав ОСОБА_5 приблизно за місяць
до смерті, і стан останнього був
середньої тяжкості

Покази свідка ОСОБА_7 також
підтверджуються дослідженою в
судовому засіданні амбулаторною
карткою ОСОБА_5, з якої вбачається, що в
період з жовтня 2011 року по квітень 2013
року ОСОБА_5 до лікарні не звертався.
Відповідно до записів амбулаторної
карти ОСОБА_5 був на огляді у лікаря 21
жовтня 2011 року, а потім 13 квітня 2013 року.
22 листопада 2011 року ОСОБА_5 звертався
із заявою про видачі йому довідки про
стан здоров'я. 17 квітня 2013 року здавав
аналізи крові (а. амбулаторної картки
34-39). ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, але
в зв'язку з тим, що останній не
перебував на «Д» диспансерному обліку,
тіло ОСОБА_5 направлено на
судмедекспертизу. (амбулаторна картка).

Тобто, жодних доказів, що ОСОБА_5
перебував у безпорадному стані
тривалий час, суду надано не було.

На підтвердження своїх позовних вимог
позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4
посилалася на покази свідків: ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14

Суд звертає увагу, що допитані свідки
надавали чітко пояснення лише щодо
обставин, які стосуються предмета
спору, Всі свідки чітко зазначали, що
ОСОБА_4 доглядала за ОСОБА_5,
піклувалася, стирала, готувала,
сплачувала за комунальні послуги, за
все платила ОСОБА_4, мешкали ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 разом.

Суд критично відноситься до пояснень
свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_14, оскільки на питання,
що стосуються обставин справи , з якого
часу ОСОБА_5 мешкав з ОСОБА_4, або як
довго ОСОБА_5 хворів, свідки
відповідали чітко, надаючи потрібну
відповідь, а на питання, які не
стосуються предмету спору, але
стосуються життя даних осіб в той же
час, відповісти не могли, посилаючись
на сплив часу та на те, що вони не
втручалися в особисте життя. Тому, суд
приходить до висновку, що зазначені
свідки намагалися дати пояснення на
користь позивача за зустрічним позовом
ОСОБА_4

Також проаналізувавши покази всіх
свідків в їх сукупності суд приходить
до висновку, що пояснення свідків щодо
місця мешкання ОСОБА_5 та ОСОБА_4,
періоду та місця роботи ОСОБА_5,
періодів та кількості разів
перебування ОСОБА_5 в лікарні та інших
обставин, дуже суперечливі, тому суд
ставить під сумнів їх достовірність.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_13
повідомила, що вона є донькою позивачки
за зустрічним позовом ОСОБА_4, тому вона
зацікавлена в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4, що дає суду підстави
сумніватися в об'єктивності її
пояснень.

Крім того, допитані в судовому
засіданні свідки ОСОБА_14, ОСОБА_8,
ОСОБА_13 проявили своє негативне
ставлення до позивача за первісним
позовом ОСОБА_3., що ставить під сумнів
об'єктивність їх свідчень.

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що ОСОБА_3
не знає, але разом з тим зазначив, що син
приїздив до батька 5-6 разів. Крім того,
пояснив, що ОСОБА_5 був другом свідку,
але «реєструвати шлюб та переписувати
документи на ОСОБА_4 боявся, він казав,
що сам по собі живу, потім він
погодився, щоб вона йому їсти носила».

В ході судового розгляду встановлено,
що ОСОБА_5 отримував пенсію, а раніше
перебував на обліку в центрі
зайнятості, крім того іноді працював,
але мав не постійний заробіток.
Зазначені обставини даю підстави
вважати, що він мав невеликий дохід.
Разом з тим, якщо ОСОБА_5 в зв'язку з
невеликим доходом потребував
матеріальної допомоги та відповідно її
отримував від ОСОБА_4, не є обставиною,
яка вважається підставою для зміни
черговості одержання права на
спадкування.

Суд також не приймає як доказ посилання
на сплату ОСОБА_4 комунальних платежів,
оскільки вона є співвласницею квартири
разом з ОСОБА_5, тому має з ним однакові
права та обов'язки щодо утримання
квартири. Під час розгляду справи
встановлено, що в спірній квартирі
відсутні водо - та теплопостачання, а
також газове опалення. Зазначені
обставини також не оспорювала ОСОБА_4

Як вбачаться з матеріалів справи (а.с.45
зворот) та як пояснила ОСОБА_4, остання
зареєстрована в спірній квартирі з 02
лютого 2012 року, і на час приватизації не
була ані членом сім'ї ОСОБА_5 ані
дружиною, але отримала у спільну
часткову власність в порядку
приватизації 1/2 частину спірної
квартири на підставі свідоцтва про
право власності на житло від 02
листопада 2012 року, розпорядження
органу приватизації № 1898.

В статті 1259 ЦК України міститься
вичерпний перелік обставин, за
наявності яких можлива зміна
черговості, що не потребує розширеного
тлумачення. Відсутність хоча б однієї
із таких обставин зумовить
застосування загального порядку
черговості спадкування, визначеного у
ст. 1258 ЦК України.

Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_4
також не надано доказів, що вона
протягом тривалого часу, матеріально
забезпечувала спадкодавця, який
перебував у безпорадному стані,
оскільки ті докази, які надані
позивачем не свідчать про тривалий час,
внаслідок чого суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
застосування приписів ч. 2 ст. 1259 ЦК
України.

Крім того, суд не погоджується з
твердженням представника ОСОБА_4, що
оскільки позивач ОСОБА_3 не надав
доказів, що він або будь-хто інший
опікувався та доглядав за його
батьком,,тому це свідчить про те, що
саме ОСОБА_4 опікувалася померлим
ОСОБА_5 та утримувала його. Вказане
твердження суд вважає лише
припущенням.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Надані суду ОСОБА_4 документи, які
свідчать про її участь у похованні та
поминанні ОСОБА_5.(а.с.50-55) не є
належними та допустимими доказами
здійснення опіки над спадкодавцем,
тобто надання йому нематеріальних
послуг та матеріального забезпечення
спадкодавця за час його життя.

За таких обставин вимоги позивача за
зустрічним позовом ОСОБА_4 про визнання
за нею права на спадкування як
спадкоємець першої черги поряд з
відповідачем не ґрунтується на вимогах
діючого законодавства та не
відповідають умовам для зміни
черговості спадкування, які
встановлені ст. 1259 ЦК України.

В зв'язку з чим не можуть бути
задоволені вимоги позивача за
зустрічним позовом ОСОБА_4, про
визнання права власності на 1/4 частину
квартири, розташованої за адресою
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, оскільки наявність
спадкоємця першої черги - ОСОБА_3 усуває
від спадкування всіх спадкоємців
наступних черг.

Що стосується вимог позивача за
зустрічним позовом ОСОБА_4 щодо
встановлення факту проживання однією
сім'єю, як чоловік та жінка без
реєстрації шлюбу зі спадкодавцем
ОСОБА_5, з вересня 2001 року по день його
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року, необхідно
зазначити наступне.

В силу вимог ст. 256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 5 «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» роз'яснено, що суд вправі
розглядати справи про встановлення
юридичних фактів, коли цей факт
безпосередньо породжує юридичні
наслідки.

З огляду на викладене, виникнення
особистих і майнових прав громадян, їх
зміну і припинення закон завжди
пов'язує з настанням чи зміною певних
обставин, тобто з юридичними фактами.

В межах заявленого ОСОБА_4 позову
встановлення факту необхідно їй при
вирішенні питання про зміну черговості
спадкування та для визнання за собою
права на спадщину. В задоволенні цих
вимог ОСОБА_4 суд відмовляє, тому в
задоволенні позовних вимог про
встановлення факту спільного
проживання однією сім'єю, як чоловік та
жінка без реєстрації шлюбу, також слід
відмовити, оскільки від нього не
залежить виникнення, зміна або
припинення прав позивача за зустрічним
позовом ОСОБА_4

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі
дослідженні в судовому засіданні
докази, суд не вбачає порушень прав
позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4,
які підлягають захисту, та як наслідок
підстав для задоволення позовних вимог
останньої.

Разом з тим, в ході судового розгляду
достовірно встановлено, та
підтверджується матеріалами справи, що
єдиним спадкоємцем першої черги після
смерті ОСОБА_5 є його син ОСОБА_3, який
спадщину прийняв, виконавши вимоги ст.
1269 ЦК України. Тобто з огляду на
наведене суд вважає, що спадщина, яка
відкрилася після смерті останнього і
складається з ? частини квартири
АДРЕСА_1, належить позивачу ОСОБА_3 в
повному обсязі.

Крім того, в ході судового розгляду
встановлено, що оригінал свідоцтва про
право власності на житло, виданий в
одному екземплярі органом
приватизації житла Люботинської
міської ради Харківської області 02
листопада 2012 року за № 1898, на підставі
якого спадкодавцю ОСОБА_5 належить 1/2
частина спірної квартири, перебуває у
відповідачки за первісним позовом -
ОСОБА_4 Тобто, ОСОБА_4, утримуючи
оригінал правовстановлюючого
документу на квартиру порушує права
позивача ОСОБА_3, позбавляючи його
права на оформлення на свої ім'я право
на спадщину за законом після смерті
батька в нотаріальній конторі.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

На підставі наведеного, суд дійшов
висновку щодо необхідності захистити
порушене право позивача ОСОБА_3 ,
позовні вимоги останнього є законними
та обґрунтованими, тому підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 1258, 1259, 1261, 1264, 1268,
1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 10, 15, 60, 61, 212-215,
218, 223, 256 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити
повністю.

Визнати за ОСОБА_3 право власності 1/2
частину квартири, загально площею 29,00
кв.м, в тому числі житловою площею 18,4
кв.м, розташованої за адресою АДРЕСА_1, в
порядку спадкування після смерті
батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Люботинський міський суд Харківської
області в десятиденний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у праві, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І. В. Дем`яненко