Справа № 363/1852/14 Головуючий у І
інстанції Скарлат О.І.Провадження №
22-ц/780/6317/14 Доповідач у 2
інстанції Волохов Категорія 1
УХВАЛА

Іменем України

27 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого -Волохова Л.А.,

суддів: Мельника Я.С., Матвієнко
Ю.О.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 29 вересня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про припинення права власності
на частку у спільній частковій
власності ,-

в с т а н о в и л а:

В квітні позивачка звернулась до суду з
вищевказаним позовом посилаючись на
те, що відповідно до свідоцтва про
право на спадщину вона є власником ?
частини квартири АДРЕСА_1. Власником
іншої ? частини вказаної квартири є
ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу від 29.04.2011 року.

Позивачка зазначає, що дана квартира
згідно з технічним паспортом
складається з двох суміжних кімнат
площею 15,2 та 14,6 кв.м., кухні, коридору ,
ванної та вбиральні.

В спірній квартирі постійно проживають
члени сім»ї ОСОБА_1 ОСОБА_2 та члени її
сім»ї в даній квартирі ніколи не
проживали, оскільки це неможливо, адже
кімнати в квартирі не є ізольованими та
не мають спільного коридору.

Таким чином вважає, що спірна квартира
є неподільною і частку в ній виділити в
натурі неможливо. Зазначає, що між ними
склалися неприязні відносини, які
унеможливлюють спільне використання
квартирою. Вважає, що відповідач
зареєстрована в іншому будинку, а тому
припинення права на її частку в спірній
квартирі не завдасть істотної шкоди її
житловим правам.

Зважаючи на вищевикладене,
позивачка просила припинити право
власності за відповідачем на належні
їй 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 з
виплатою компенсації вартості її
частки в розмірі 120 000 грн.

Рішенням Вишгородського
районного суду від 29 вересня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням суду, ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу в якій, просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити по справі нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права та на
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. .213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року "Про судове рішення у
цивільній справі" зазначено, що рішення
є законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до
статті 8 ЦПК, а також правильно
витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції повністю відповідає
зазначеним вимогам закону.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачкою не надано належних
та допустимих доказів будь-якої із
обставин, передбачених ст. 365 ЦК України

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 є
власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.
Власником іншої 1/2 частини вказаної
квартири є ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу від 29.04.2011 року.

Правовстановлювальні документи
кожного із співвласників
зареєстровані в КП «Вишгородське БТІ»,
що підтверджується витягами про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, договором купівлі-продажу,
свідоцтвом про право на спадщину за
законом.

Також судом встановлено, що сторони
неодноразово звертались до
правоохоронних органів стосовно
виникнення конфліктних питань щодо
користування спірною квартирою.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом зокрема правочинів.

Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповіднодо ч.1 ст. 365 ЦК
України передбачено підстави, за
наявності яких суд може задовольнити
позов про припинення права особи на
частку у спільному майні: 1) частка є
незначною і не може бути виділена в
натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне
володіння і користування майном є
неможливим; 4) таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Порядок застосування зазначеної норми
матеріального права роз'яснив
Верховний Суд України у постанові від
16.01.2012 року по справі № 6-81цс-11, правовий
висновок якого в силу ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковим для
застосування у подібних
правовідносинах.

Відповідно до
вищезазначеної постанови Верховного
Суду України, аналіз норми ч. 1 ст. 365 ЦК
України свідчить про те, що для
припинення права особи на частку у
спільному майні необхідно встановити
наявність будь-якої із обставин,
передбачених пунктами 1-3 частини
першої статті 365 ЦК України за умови, що
таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї.

Також, подаючи даний позов, ОСОБА_1 не
дотрималась положень ч.2 ст. 365 ЦК
України, відповідно до якої, суд
постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.
Суд розглядає справу в межах заявлених
вимог на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у цих сторін виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Посилання апелянта на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права, як на підставу для скасування
рішення суду, законності та
обґрунтованості рішення суду не
спростовують, оскільки порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування рішення суду
лише, якщо ці порушення призвели до
неправильного вирішення справи,
натомість справа судом вирішена
правильно, відповідно до норм
матеріального права та з дотриманням
норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували
законність та обґрунтованість
ухваленого судом першої інстанції
рішення, апеляційна скарга ОСОБА_1 не
містить.

Оскільки, судом першої інстанції повно
і всебічно з'ясовані всі обставини
справи, дана належна правова оцінка
доказам, висновки суду відповідають
фактичним обставинам справи, а
ухвалене рішення відповідає вимогам
матеріального і процесуального права,
то підстави для його скасування
відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія судів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 29 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: