Єдиний унікальний номер 205/2769/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року Ленінський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого
судді Скрипник К.О.,

при секретарі
Олексієнко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Дніпропетровської міської ради, третя
особа - Друга дніпропетровська
державна нотаріальна контора,
реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції про встановлення
факту родинних відносин та визнання
права власності в порядку спадкування
за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 3 квітня 2014 року звернувся
до суду з вказаним позовом, в якому
згідно уточнень зазначив, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2.
Після його смерті відкрилася спадщина
на належне йому на підставі договору на
право будівництва будинку та
безстрокового користування земельною
ділянкою від 04.07.1952 року домоволодіння
АДРЕСА_1. Після закінчення будівництва
зазначеного житлового будинку, договір
між виконкомом та ОСОБА_2 в органі
технічної інвентаризації
зареєстрований не був. На момент смерті
батько проживав разом з матір`ю
позивача ОСОБА_3, які перебували у шлюбі
та були зареєстровані у спірному
домоволодінні. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла
мати позивача ОСОБА_3, після її смерті
відкрилася спадщина на домоволодіння
АДРЕСА_1, яке вона прийняла після смерті
чоловіка. Позивачем, у встановлений
законом строк була подана письмова
заява до нотаріальної контори, але у
видачі свідоцтва про право власності в
порядку спадкування було відмовлено.
Відповідно до листа КП «ДМБТІ» право
власності на домоволодіння АДРЕСА_1
станом на 27.10.2011 року не зареєстровано.
Позивач просив встановити факт
родинних відносин між ОСОБА_2, померлим
ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, померлою
ІНФОРМАЦІЯ_2, встановивши, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 є чоловік та дружина; визнати за
ОСОБА_1 право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається
з: літ.А-1 - житловий будинок загальною
площею 40,5 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м.,
літ.Б- літня кухня, літ.В - гараж, літ.Д -
навіс, літ. Е - вбиральня, огорожа - №№
1-5, замощення - І, ІІ, в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2

Позивач та його представник в
судовому засіданні позов підтримали та
просили задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав в повному
обсязі та заперечував проти її
задоволення.

Треті особи у судове засідання не
з'явилися, про день і час проведення
слухання справи повідомлялися
належним чином, надійшли письмові
заяви з проханням слухати справу у
відсутність їх представників.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
його представника, представника
відповідача, свідків, вивчивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню по наступних
підставах.

Судом встановлено, що на підставі
договору від 04 липня 1952 року про право
побудови будинку та безстрокового
користування земельною ділянкою,
посвідченого Другою дніпропетровською
державною нотаріальною конторою, за
реєстровим № 14235, ОСОБА_2 була надана
земельна ділянка, площею 540 кв.м. під
будівництво індивідуального житлового
будинку, за адресою: АДРЕСА_2» (а.с.7).

Встановлено, що на вказаній
земельній ділянці в м.
Дніпропетровську, пос. «АДРЕСА_2» був
збудований житловий будинок.

Встановлено, що житловому будинку
по вул. Добролюбова присвоєно адресу -
АДРЕСА_1 (колишня адреса - пос.
«АДРЕСА_2») (а.с.95,96).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер
ОСОБА_2 (а.с.5).

Разом з тим, в судовому засіданні
встановлено, що право власності на
житловий будинок та господарські
будівлі по АДРЕСА_1 в м.
Дніпропетровську не було
зареєстровано за померлим ОСОБА_2 у
встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і
перехідних положень Цивільного
кодексу України у редакції від 16.01.2003
року (чинний з 01.01.2004 року), він
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом
України, його положення застосовуються
до тих прав і обов`язків, що виникли або
продовжують існувати після набрання
ним чинності. Отже до відносин, що
склалися з приводу будівництва гаражу
та прийняття спадщини, що відкрилася у
1995 році, необхідно застосовувати
Цивільний кодекс УРСР (у редакції 1963
року) та відповідне законодавство, що
було чинним у зазначений період часу.

У відповідності до п. 4 ст. 3 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» від 01 липня 2004 року, право на
нерухоме майно, що виникло до набрання
чинності цим Законом, визнається
дійсним у разі відсутності їх
державної реєстрації, передбаченої цим
Законом, за умови якщо на момент
виникнення прав діяло законодавство,
що не передбачало обов`язкової
реєстрації цих прав.

Отже, право власності на збудоване до
набрання чинності Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
нерухоме майно набувається в порядку,
який існував на час його будівництва, а
не виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого прав, а не підставою
його виникнення (постанова Верховного
Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54цс12).

Відповідно до частини першої статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. Крім того,
згідно з частиною першою та частиною
другою статті 5 Цивільного кодексу
України акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності.

Так, 5 серпня 1992 року було
встановлено порядок та умови прийняття
в експлуатацію об'єктів будівництва
постановою Кабінету Міністрів України
від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів державного
замовлення» (втратила чинність). Тобто,
до 5 серпня 1992 року не передбачалась
процедура введення приватних житлових
будинків в експлуатацію при оформленні
права власності.

З аналізу положень Конституції
України та Цивільного кодексу України
вбачається, що не потребує введення в
експлуатацію приватних житлових
будинків, збудованих до 5 серпня 1992
року, при набутті права власності на
такі об'єкти (лист Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409
«Щодо прийняття в експлуатацію
об'єктів, закінчених будівництвом до 5
серпня 1992 року»).

Крім того, пункт 3.1. «Порядку прийняття
в експлуатацію індивідуальних
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських споруд і
прибудов до них, то що», затверджених
наказом міністерства регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України № 91, з змінами, внесеними
наказом від 13.06.12року №304, передбачено,
що документом, який засвідчує
відповідність зазначеного будівництва
до. 05.08.1992року індивідуальних житлових
будинків, господарських будівель та
споруд вимогам законодавства,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, зокрема для потреб державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, є технічний паспорт, складений
за результатом технічної
інвентаризації.

У відповідності до п. 3.2. розділу 3
інструкції «Про порядок проведення
технічної інвентаризації об'єктів
нерухомого майна» в редакції наказу
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства № 404 від 09.08.2012року «Не
належать до самочинного будівництва
індивідуальні (садибні) житлові
будинки, садові, дачні будинки,
господарські (присадибні) будівлі та
споруди, прибудови до них побудовані до
05 серпня 1992року».

Таким чином, документом, який
засвідчує відповідність закінчених
будівництвом до 5 серпня 1992 року
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, які не
підлягають прийняттю в експлуатацію,
вимогам законодавства, будівельних
норм, державних стандартів і правил,
зокрема для потреб державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, є технічний паспорт, складений
за результатами технічної
інвентаризації (лист Державної
архітектурно-будівельної інспекція
України від 30 липня 2012, № 40-19-5376 "Щодо
порядку прийняття в експлуатацію
самовільно побудованого садового
будинку і розмірів штрафів").

Виходячи зі змісту наведених
нормативних актів, громадяни, які
збудували житлові будинки до 5 серпня
1992 року, могли за умови прийняття їх в
експлуатацію відповідними комісіями
отримати правовстановлюючі документи
на будинок, навіть якщо його споруджено
самовільно (самочинно) на земельній
ділянці, яка перебуває в їх законному
користуванні або у приватній
власності.

За наявності відповідних доказів
судами може визнаватися право
власності в порядку спадкування на
спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992
року, на які спадкодавцем не було
отримано правовстановлюючі документи.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_2 був власником
спірного домоволодіння, як наслідок
домоволодіння увійшло до складу
спадщини після його смерті.

Встановлено, що батьками ОСОБА_1 є
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які перебували у
зареєстрованому шлюбі з 8 вересня 1948
року (а.с.6).

Як зазначив в судовому засіданні
позивач, прізвище його батька є
«Пащенко», у зв'язку з чим є
необхідність встановлення факту
родинних відносин між ОСОБА_2, померлим
ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3 як чоловіком та
дружиною.

Судом встановлено, та підтверджено
показаннями у судовому засіданні
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_1, що ОСОБА_2,
померлий ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, за
життя перебували у зареєстрованому
шлюбі, вели спільне господарство як
чоловік та дружина.

У зв'язку з чим, суд вважає за
необхідне встановити факт родинних
відносин між ОСОБА_2, померлим
ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, померлою
ІНФОРМАЦІЯ_2, встановивши, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 є чоловік та дружина, та позовні
вимоги в цій частині є законними,
обгрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_3 (а.с.5).

Суд вирішує справу керуючись
Цивільним кодексом України в редакції
1963 р., який діяв на час відкриття
спадщини.

Відповідно до ст. 529 ЦК України (в
редакції 1963 року), при спадкоємстві за
законом спадкоємцями першої черги є, в
рівних частках, діти, дружина і батьки
померлого.

Встановлено, що спадкоємцем першої
черги за законом після смерті ОСОБА_2 є
його дружина - ОСОБА_3, яка фактично
вступила в управління або володіння
спадковим майном, зокрема
домоволодінням АДРЕСА_1 (а.с.87-94).

А тому, успадкувала домоволодіння
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом, після смерті чоловіка ОСОБА_2.

Встановлено, що спадкоємцями
першої черги за законом після смерті
ОСОБА_3 є її син ОСОБА_1.

Згідно матеріалів спадкової
справи, заведеної Сьомою
дніпропетровською державною
нотаріальною конторою № 604/96,
вбачається, що після смерті ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, з заявою про
прийняття спадщини 20.07.1996 року
звернувся ОСОБА_1 (а.с.116-118).

Таким чином, відповідно до ст. 529 ЦК
України (в редакції 1963 року), ОСОБА_1 як
спадкоємець першої черги за законом
має право на спадкування домоволодіння
АДРЕСА_1, яке складається з: літ.А-1 -
житловий будинок загальною площею 40,5
кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., літ.Б-
літня кухня, літ.В - гараж, літ.Д - навіс,
літ. Е - вбиральня, огорожа - №№ 1-5,
замощення - І, ІІ, в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, і тому суд
приходить до висновку, що позовні
законні, обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Враховуючи вищевикладене суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
законні, обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 524, 525, 526, 527, 529, 549 ЦК
України (в редакції 1963 року), ст. ст. 10, 11,
57-60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дніпропетровської
міської ради, третя особа - Друга
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції про встановлення
факту родинних відносин та визнання
права власності в порядку спадкування
за законом - задовольнити.

Встановити факт родинних
відносин між ОСОБА_2, померлим
ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, померлою
ІНФОРМАЦІЯ_2, встановивши, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 є чоловік та дружина.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на домоволодіння АДРЕСА_1, яке
складається з: літ.А-1 - житловий будинок
загальною площею 40,5 кв.м., житловою
площею 27,7 кв.м., літ.Б- літня кухня, літ.В
- гараж, літ.Д - навіс, літ. Е - вбиральня,
огорожа - №№ 1-5, замощення - І, ІІ, в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня його проголошення
апеляційної скарги.

Суддя
К.О. Скрипник