АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/3132/1706/14
інстанції Марківський О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року грудня місяця «11» дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця
М.П.Суддів:Воронцової Л.П., Ігнатенко
П.Я.при секретарі:Калюжному О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Новотроїцького
районного суду Херсонської області від
17 квітня 2012 року в справі за позовом
ОСОБА_6 до Новотроїцької районної
державної адміністрації Херсонської
області про визнання права
користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2012 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з вказаним вище позовом,
зазначаючи, що згідно договору,
укладеному 03 червня 2008 року між ним і
ОСОБА_7, останній передав йому у
користування земельну ділянку площею
4,66 га, розташовану на території
Новотроїцької селищної ради, що
належала на праві власності ОСОБА_8, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_7 помер, так і не отримавши
державний акт про право власності на
вказану вище земельну ділянку, просив
суд визнати за ним право користування
земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис), площею 4,66 га, кадастровий
номер :04:066:0006, розташовану на
території Новотроїцької селищної ради
Херсонської області.

Рішенням суду від 17 квітня 2012 року
позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на те, що рішення суду є
незаконним і необґрунтованим та
порушує його права, як спадкоємця
померлого ОСОБА_7, просить ухвалене
місцевим судом рішення скасувати й
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позовних вимог.

У письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_6 викладені у ній доводи не
визнає та вважає, що апелянтом не
надано належних та допустимих доказів
на підтвердження того, що рішенням суду
порушено права останнього, у зв'язку з
чим просить апеляційну скаргу
відхилити.

Заслухавши доповідача, і осіб, які
з'явилися у судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається, що згідно
державному акту на право власності на
земельну ділянку серії ХС № 023850,
виданому 19 січня 2004 року, ОСОБА_8
належала на праві власності земельна
ділянка сільськогосподарського
призначення, кадастровий номер
:04:066:0006, площею 4,66 га, розташована
на території Новотроїцької селищної
ради Херсонської області.

03 червня 2009 року ОСОБА_7 і ОСОБА_6 уклали
між собою договір, за умовами якого
останній зобов'язується звернутися до
нотаріуса для отримання ОСОБА_7
свідоцтва про право на спадщину після
смерті його дружини ОСОБА_8 та
виплачувати йому щомісячне утримання в
розмірі 500 грн., натомість у разі його
смерті отримує право власності на усе
майно ОСОБА_7, у тому числі, яке буде
належати останньому за законом в
порядку спадкування, зокрема, право
користування та власності на земельну
ділянку кадастровий номер :04:066:0006.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер.

Після смерті вказаної фізичної особи в
Новотроїцькій державній нотаріальній
конторі було відкрито спадкову справу
76/13, заяву про прийняття спадщини подав
онук померлого ОСОБА_5, який 24 квітня 2013
року отримав свідоцтво про право на
спадщину за законом, згідно якому став
власником житлового будинку з
надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

За правилами, встановленими ст. 407 ЦК
України, яка кореспондується зі
спеціальною нормою ст. 102-1 ЗК України,
право користування чужою земельною
ділянкою виникає на підставі договору
між власником земельної ділянки та
особою, яка виявила бажання
користуватися нею для
сільськогосподарських потреб або для
забудови, відповідно до положень
цивільного права.

Вказані норми матеріального права, які
за своїм змістом передбачають умови
емфітивтичного договору, чітко
визначають суб'єктивний склад цього
правочину та його предмет.

Зазначений позивачем відчужувач
земельної ділянки ОСОБА_7 власником
земельної ділянки не був, оскільки не
мав правовстановлювальних документів,
які б підтверджували цей його правовий
статус, передбачений чинним
законодавством, у тому числі Порядком
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень.

На час звернення з позовом до суду
вказаний у письмовому договорі
відчужувач помер. Його спадкоємці, до
яких згідно доданих до апеляційної
скарги доказів відноситься апелянт, до
участі у справі не залучалися.

Новотроїцька районна державна
адміністрація не є власником чи
володільцем спірної земельної ділянки
й у зв'язку з цим належним відповідачем
у справі.

Форма договору про встановлення права
користування чужою земельною ділянкою
не визначена чинним законодавством.
Однак, звертаючись до зазначених
положень про зобов'язання та норм
земельного законодавства, за аналогією
із вимогами, які встановлені до набуття
у власність нерухомості, доречно
говорити про обов'язкову письмову
форму та нотаріальне посвідчення
такого договору.

Відповідно до вимог ст.182 ЦК України та
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» право
емфітевзису підлягає державній
реєстрації, чого за встановленими у
справі обставинами фактично не
здійснено.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що ухвалене в справі рішення не
відповідає вимогам ст.215 ЦПК України,
оскільки воно не містить правового
обґрунтування й посилання на норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини.

Дія зазначених в рішенні норм
спадкового права, з урахуванням
предмету та підстав позову, на виниклі
у справі правовідносини не
поширюється.

Таким чином, суд першої інстанції
належно не визначився з характером
спірних правовідносин, поверхово
дослідив обставини справи та ухвалив у
зв'язку з цим помилкове рішення через
неправильне тлумачення й застосування
норм матеріального права, що
відповідно до ст. 309 ЦПК України є
підставою для його скасування та
ухвалення нового рішення про відмову в
позові з наведених вище підстав.

На підставі ст. 407 ЦК України, ст. 102-1 ЗК
України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
задовольнити.

Рішення Новотроїцького районного суду
Херсонської області від 17 квітня 2012
року скасувати і ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до
Новотроїцької районної державної
адміністрації Херсонської області про
визнання права користування земельною
ділянкою відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно після
його проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: