Справа №590/1064/14-ц
Пров. №
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2014
року

Ямпільський райсуд

Сумської
області

в складі: головуючого судді - Воловик
Г.М.

при секретарі – Савченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на
постанови про закінчення виконавчих
проваджень № 02-42/5769/3, № 02-43/5765/3 від
30.09.2013 року відділу державної
виконавчої служби Ямпільського РУЮ
Сумської області по справі № 590/909/13-ц
про поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою на
постанови державного виконавця про
закінчення виконавчих проваджень ВП №
39997618, ВП № 39997358 від 30.09.2013 року про
поновлення його на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

В судовому засіданні заявник вимоги,
викладені у скарзі підтримав і просив
суд поновити строк звернення до суду на
оскарження вказаних вище постанов,
якщо суд вважав, що він його пропустив
та скасувати їх, оскільки постанови про
закінчення виконавчих проваджень він
отримав 20.10.2014 року і зазначені
виконавчі провадження виконані
неповністю, бо він був поновлений не на
тій посаді, з якої був звільнений, а
також отримав середній заробіток за
час вимушеного прогулу в меншій сумі,
ніж та яка зазначена в рішенні суду.

В.о. начальника державної виконавчої
служби Ямпільського районного
управління юстиції Сумської області,
ОСОБА_2 в судовому засіданні вважав, що
скарга задоволенню не підлягає, при
цьому пояснив, що згідно заяви ОСОБА_1
від 27.09.2013 року про відкриття
виконавчого провадження про стягнення
з Ямпільського дочірнього
агролісогосподарського підприємства
«Ямпільський агролісгосп» на його
користь 2272,78 грн. середнього заробітку,
згідно рішення Ямпільського районного
суду Сумської області від 26.09.2013 року,
було відкрито виконавче провадження
27.09.2013 року. Після отримання наказу від
боржника від 27.09.2013 року про виплату
ОСОБА_1 2272,78 грн., державним виконавцем
30.09.2013 року було постановлено постанову
про закінчення виконавчого
провадження. Також за заявою ОСОБА_1 від
27.09.2013 року про прийняття виконавчого
листа про поновлення його на роботі,
27.09.2013 року державним виконавцем було
відкрито виконавче провадження про
поновлення його на попередній посаді.
На підставі наказу Ямпільського
дочірнього агролісогосподарського
підприємства «Ямпільський
агролісгосп» від 27.09.2013 року ОСОБА_1 був
поновлений на посаді інженера з
охорони праці з 30.09.2013 року. Тому, 30.09.2013
року державний виконавець постановив
постанову про закінчення виконавчого
провадження, в зв’язку з виконанням
виконавчого провадження. Зазначені
вище постанови про закінчення
виконавчих проваджень 30.09.2013 року були
направлені ОСОБА_1 простим листом. Крім
того, за заявою ОСОБА_1, йому повторно
були видані вказані вище постанови
20.10.2014 року. Також він вважав, що ОСОБА_1
пропустив строк звернення із скаргою
до суду без поважної причини.

Зацікавлена особа, представники
Ямпільського дочірнього
агролісогосподарського підприємства
«Ямпільський агролісгосп», діючі за
довіреностями №б/н від 01.01.2014 року та
№Б/н від 01.01.2014 року, кожний окремо, в
судовому засіданні вважали, що скарга
не підлягає задоволенню, оскільки
ОСОБА_1 було виплачено
середньомісячний заробіток в сумі 2272,78
грн. та поновлено на роботі.

В судовому засіданні було встановлено,
що за рішенням Ямпільського районного
суду Сумської області від 26.09.2013 року
ОСОБА_1 був поновлений на роботі на
посаді інженера з техніки безпеки та
охорони праці Ямпільського дочірнього
агролісогосподарського підприємства
«Ямпільський агролісгосп», також було
стягнуто з Ямпільського дочірнього
агролісогосподарського підприємства
«Ямпільський агролісгосп» на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час
вимушеного прогулу в сумі 4545,56 грн..
Відповідно до ст.367 ЦПК України, дане
рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на
роботі та стягнення середньомісячного
заробітку за час вимушеного прогулу в
сумі 2272,78 грн. на його користь,
підлягало негайному виконанню.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 27.09.2013 року про
прийняття до виконавчого провадження
виконавчого листа про поновлення його
на роботі, в цей же день, 27.09.2013 року
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Ямпільського районного управління
юстиції Сумської області було відкрито
виконавче провадження ВП №39997358
(постанова, л.с.18).

Згідно наказу Ямпільського дочірнього
агролісогосподарського підприємства
«Ямпільський агролісгосп» від 27.09.2013
року №292, ОСОБА_1 був поновлений на
роботі на посаді інженера з охорони
праці з 30.09.2013 року. На підставі
вказаного вище наказу, 30.09.2013 року
державним виконавцем був складений акт
про поновлення ОСОБА_1 на посаді
інженера з техніки безпеки та охорони
праці Ямпільського дочірнього
агролісогосподарського підприємства
«Ямпільський агролісгосп».

30.09.2013 року державний виконавець
державної виконавчої служби
Ямпільського районного управління
юстиції Сумської області було
постановлено постанову про закінчення
виконавчого провадження, в зв’язку з
його виконанням, відповідно до ст.49 ч.1
п.8 Закону України «Про виконавче
провадження».

Також згідно заяви ОСОБА_1 від 27.09.2013
року про прийняття до виконавчого
провадження виконавчого листа про
стягнення з Ямпільського дочірнього
агролісогосподарського підприємства
«Ямпільський агролісгосп» на користь
ОСОБА_1 2272,78 грн., в цей же день, 27.09.2013
року виконавче провадження було
відкрито. Після отримання наказу з
Ямпільського ДАП «Ямпільський
агролісгосп» про виплату ОСОБА_1 2272,78
грн., 30.09.2013 року дане виконавче
провадження було закінчено, в зв’язку
з його виконанням.

Зазначені постанови про закінчення
виконавчих проваджень державним
виконавцем 30.09.2013 року були направлені
ОСОБА_1 простим листом (книга
реєстрації вихідної кореспонденції,
л.с.59).

14.10.2013 року Ямпільським районним судом
Сумської області були отримані
виконавчі листи та постанови про
закінчення виконавчих проваджень на
ОСОБА_1, як виконані.

01.10.2013 року ОСОБА_1 державному виконавцю
написав заяву, про те, що середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі 2272,78 грн. він отримав, претензій до
державного виконавця він не мав.

В судовому засіданні також було
встановлено, що ОСОБА_1 після
поновлення на роботі знову був
звільнений з посади з 01.10.2013 року. Після
чого, ОСОБА_1 не погодився з його
звільненням та повторно звернувся до
суду з позовною заявою про поновлення
його на посаді інженера з охорони праці
та техніки безпеки із стягненням
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Рішенням Ямпільського районного суду
Сумської області від 10.12.2013 року ОСОБА_1
вдруге був поновлений на попередній
посаді з стягненням середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
(л.с.118-121).

Ухвалою Апеляційного суду Сумської
області від 13.02.2014 року рішення
Ямпільського районного суду від 10.12.2013
року було скасовано і визнана мирова
угода між ОСОБА_1 та директором
Ямпільського дочірнього
агролісогосподарського підприємства
«Ямпільський агролісгосп», згідно якої
сторони погодилися на те, що ОСОБА_1
вважався звільненим з займаної посади
за угодою сторін, відповідно до ст.36 п.1
КЗпП України з 01.10.2013 року з виплатою
йому 6340,39 грн. і провадження в даній
справі було закрито (л.с.122-125).

29.10.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
скаргою про скасування постанов
державного виконавця про закінчення
виконавчих проваджень ВП № 39997618, ВП №
39997358 від 30.09.2013 року, про поновлення
його на роботі та стягнення на його
користь повної суми боргу по першому
звільненню з роботи, бо вважав, що вони
є помилковими та передчасними, а також
просив суд поновити строк на
оскарження постанов, якщо суд вважав,
що цей строк є пропущеним.

Згідно ст.385 ЦПК України скаргу може
бути подано до суду у десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її прав чи свобод.

В своїй скарзі та в судовому засіданні
ОСОБА_1 вказував на те, що вищезазначені
постанови про закінчення виконавчих
проваджень після їх прийняття,
виконавча служба йому не направляла і
він їх не отримував, отримав він ці
постанови лише на його прохання 20.10.2014
року, а тому вважав, що строк на
звернення до суду щодо їх оскарження
він не пропустив.

Як було встановлено в судовому
засіданні, зі слів ОСОБА_1, що він
звертався до державного виконавця
державної виконавчої служби
Ямпільського районного управління
юстиції Сумської області з проханням
надати матеріали виконавчого
провадження по першому звільненню, але
він йому їх не надав, а відповів, що
матеріали вже знаходяться в архіві.
Точної дати звернення до державного
виконавця він не пам’ятав.

На письмове звернення ОСОБА_1 до суду
22.09.2014 року про видачу виконавчих
листів, судом 26.09.2014 року була надіслана
відповідь про те, що виконавчі листи
про поновлення його на роботі та сплату
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу в сумі 2272,78 грн. були
повернуті до суду 14.10.2013 року в зв’язку
з їх виконанням, а також в цьому листі
судом було зазначено, що постанови про
закінчення виконавчих проваджень з
вказаних вище питань були йому також
направлені державною виконавчою
службою Ямпільського районного
управління юстиції Сумської області
листом 30.09.2013 року. Зазначений лист суду
ОСОБА_1 отримав 01.10.2014 року, що
підтверджено розпискою (л.с.111).

Тобто, ОСОБА_1 01.10.2014 року дізнався про
те, що існують постанови про закінчення
виконавчих проваджень про поновлення
його на роботі та стягнення
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу за справою
№590/909/13-ц, про що він зазначив і в своїй
скарзі.

Як зазначалося вище, скаргу до суду
ОСОБА_1 подав лише 29.10.2014 року, тобто з
порушенням десятиденного строку після
того, коли він дізнався про порушення
свого права.

ОСОБА_1 вважав, що строк звернення до
суду із скаргою він не пропустив, бо
отримав постанови про закінчення
виконавчих проваджень лише 20.10.2014 року.

Але в своїй скарзі ОСОБА_1 зазначив,
якщо суд вважає, що строк звернення до
суду з скаргою він пропустив, то
пропущений строк просив поновити.

Однак, суд вважає, що ОСОБА_1 знав про
порушення свого права, а саме про
наявність постанов про закінчення
виконавчих проваджень 01.10.2014 року та не
скористався правом на подачу скарги в
десятиденний строк, відповідно до ст.385
ЦПК України і пропустив його без
поважної причини.

Згідно до п.16 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах» відповідно до статті 385 ЦПК
скаргу на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби може бути подано до
суду у десятиденний строк, який
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод. Також
суди повинні враховувати, що коли в
законі встановлено спеціальний
порядок обчислення строків звернення
заявника зі скаргою до суду (наприклад,
стаття 26 – оскарження постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження, стаття 58 – оскарження
оцінки майна, визначеної за
результатами рецензування звіту про
оцінку майна (Закону про виконавче
провадження), їх перебіг має
визначатися за цими нормами, а не за
нормами статті 385 ЦПК.

Але, згідно ч.3 ст.49 Закону України «Про
виконавче провадження», копія
постанови про закінчення виконавчого
провадження у триденний строк
надсилається сторонам і може бути
оскаржена в десятиденний строк в
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст.82 Закону України «Про
виконавче провадження» зазначено,
боржник має право оскаржувати рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби виключно в
судовому порядку. … За результатами
розгляду скарги начальник відділу
виносить постанову про її задоволення
чи відмову, яка в десятиденний строк
може бути оскаржена до вищестоящого
органу державної виконавчої служби або
до суду.

Аналізуючи норми спеціального Закону
України «Про виконавче провадження»
щодо оскарження постанов про
закінчення виконавчого провадження,
суд вважає, що оскільки в спеціальному
Законі «Про виконавче провадження» не
зазначено з якої дати повинен
відраховуватися десятиденний строк на
подання скарги про закінчення
виконавчого провадження, то строк
звернення до суду необхідно визначати
відповідно до ст.385 ч.1 ЦПК України,
тобто десятиденний строк з дня, коли
особа зізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав чи
свобод.

Проте те, що ОСОБА_1 01.10.2014 року дізнався
про порушення свого права, а саме, про
те, що існують постанови про закінчення
виконавчих проваджень, підтверджено
листом Ямпільського районного суду
Сумської області, не заперечував про це
і сам ОСОБА_1.

Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_1
після першого звільнення з посади з
Ямпільського дочірнього
агролісогосподарського підприємства
«Ямпільський агролісгосп» був
поновлений на посаді, і після
повторного його звільнення, ним була
підписана мирова угода про звільнення
його з займаної посади в Ямпільському
дочірньому агролісогосподарському
підприємстві «Ямпільський
агролісгосп» за згодою сторін, за ст.36
ч.1 КЗпП України, тому він повинен був
знати про закінчення попередніх
виконавчих проваджень, оскільки він
повторно був звільнений з займаної
посади, а також 01.10.2013 року особисто
написав заяву про отримання коштів в
сумі 2272,78 грн..

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд
вважає, що поважних причин на
поновлення строку для звернення ОСОБА_1
до суду зі скаргою на постанови
державного виконавця державної
виконавчої служби Ямпільського
районного управління юстиції про
закінчення виконавчих проваджень ВП №
39997618, ВП № 39997358 від 30.09.2013 року не
встановлено, а тому скаргу слід
залишити без розгляду, в зв’язку з
пропуском строку на її подачу.

Посилання ОСОБА_1 на те, що постанови
про закінчення виконавчих проваджень
про поновлення його на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу за справою
№590/909/13-ц, він отримав 20.10.2014 року і мав
право протягом десяти днів з дня їх
отримання подавати скаргу, суд не може
прийняти це до уваги, оскільки це
суперечить вищезгаданим законодавчим
актам.

На підставі викладеного та
керуючись Законом України «Про
виконавче провадження», ст.ст. 10, 11, 60, 209,
383-385, 387 ЦПК України, Постановою Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах», суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанови про
закінчення виконавчих проваджень №
02-42/5769/3, № 02-43/5765/3 від 30.09.2013 року відділу
державної виконавчої служби
Ямпільського РУЮ Сумської області по
справі № 590/909/13-ц про поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
залишити без розгляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду Сумської
області через Ямпільський райсуд в
5-денний строк з дня її проголошення.

Суддя: підпис

Копія вірна

Суддя Ямпільського
районного
суду
Г.М. Воловик

Станом на 05.12.2014 року ухвала
не набрала законної сили.

Суддя Ямпільського
районного
суду
Г.М. Воловик

ОСОБА_3 Савченко