Справа № 333/5939/14-ц
Провадження № 2/333/2430/14
РІШЕННЯ

Іменем України

27 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі:

головуючого судді
Дмитрієвої М.М.,

при секретарі
Пасюті К.О.,

за участю представника позивача
Пшенічної К.О.,
відповідачів
ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі Комунарського
районного суду

м. Запоріжжя, цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «АКЦЕНТ - БАНК» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором
спадкодавця, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариств «АКЦЕНТ
- БАНК» звернулося до Комунарського
районного суду м. Запоріжжя з позовом
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу
кредитором спадкодавця.

Свої вимоги обґрунтовує наступним.

Відповідно до укладеного договору №
А33ZCC9FP60045 від 03.06.2011 року ОСОБА_5 отримав
кредит на споживчі цілі в розмірі 16000
гривень. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, помер.
22.10.2013 року Банком було отримано лист на
письмовий запит Банка від 14.10.2013 року до
Міністерства юстиції України Шостої
Запорізької державної нотаріальної
контори до майна померлого.
Спадкоємцями, які постійно проживали
разом зі спадкоємцем є ОСОБА_2 та ОСОБА_3

З огляду на вищевикладене, просять суд
стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК»
заборгованість в розмірі 13502 гривні 90
копійок за кредитним договором №
А33ZCC9FP60045 від 03.06.2011 року та судові
витрати.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримала з підстав,
викладених у ньому, наполягала на його
задоволенні.

Відповідачі та їх представник проти
позову заперечували, пояснивши суду, що
між ОСОБА_6 та ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК» не
укладалося жодного кредитного
договору, розрахунок заборгованості не
відповідає нормам чинного
законодавства, крім того, відповідачі
не знали про те, що ОСОБА_6 було отримано
кредит, а тому користуватися вказаними
грошима вона не мали можливості. Також
зазначили, що спадщину ОСОБА_2 та ОСОБА_3
не прийняли, оскільки відсутнє
спадкове майно, у зв'язку з чим просили
суд відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі.

Суд, вислухавши думки учасників
процесу, вивчивши матеріали справи,
дослідивши письмові докази та
проаналізувавши законодавство, що
регулює спірні правовідносини,
приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України, юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносин, що виникають у
державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, ратифікованої
Україною, Законом України №475/97-ВР від
17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9
Конституції України є частиною
національного законодавства України,
кожна людина при визначенні її
громадянських прав та обов'язків має
право на справедливий розгляд справи
незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції
України, кожному гарантується судовий
захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд
розглядає справи на принципах
змагальності і диспозитивності.

За вимогами ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних та юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

03.06.2011 ОСОБА_5 отримав кредит в розмірі
16000 гривень на строк 3 роки, з 03.06.2011 року
по 02.06.2014 року включно, на споживчі цілі,
з умовами сплати за користування
кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на
місяць на суму залишку заборгованості
по кредиту, єдино разової винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 320 гривень, що підтверджується
заявою позичальника від 03.06.2011 року №
A33ZCC9FP60045.

Вказана заява, разом з Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) (далі - Умови) і
Тарифами складає між банком та
позичальником кредитно-заставний
договір.

Відповідно до умов вищезазначеної
заяви погашення заборгованості
здійснюється в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, за який
приймається період з 3 по 8 число
кожного місяця позичальник повинен
надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) у сумі 765 гривень 28
копійок для погашення заборгованості
за кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, відсотків,
винагороди, комісії, а також інших
витрат, згідно з Умовами.

Згідно з п. 4.2 Умов, при порушенні
позичальником зобов'язань із погашення
кредиту, позичальник сплачує банку
відсотки за користування кредитом,
розрахованих від суми залишку
непогашеної заборгованості за
кредитом.

Пунктом 5.1 Умов передбачено, що при
порушенні позичальником будь-якого із
зобов'язань, передбачених Заявою та п.п.
3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право
нарахувати, а позичальник
зобов'язується сплатити банку пеню в
розмірі 1,25% від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні за кожний
день прострочення платежу.

Пунктом 5.3 Умов визначено, що при
порушенні позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань, передбачених договором
більш ніж на 30 днів, позичальник
зобов'язаний сплатити банку штраф у
розмірі 500 грн. + 5% від суми
заборгованості.

ОСОБА_5 належним чином не виконував
взяті на себе зобов'язання за договором
від 03.06.2011 року № А33ZCC9FP60045, внаслідок
чого у нього станом на 17.02.2014 року
утворилась заборгованість в розмірі
13502 гривень 90 копійок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, що
підтверджується копію свідоцтва про
смерть, виданого 17.07.2013 року
Комунарським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Запорізького
міського управління юстиції, серія
НОМЕР_1.

З інформаційної довідки зі Спадкового
реєстру № 38760981 від 29.10.2014 вбачається, що
14.08.2013 року у Шостій Запорізькій
державній нотаріальній конторі було
заведено спадкову справу після
померлого ОСОБА_5 Відомості про майно,
що входить до складу спадщини після
смерті ОСОБА_5 та про спадкоємців, яким
видані свідоцтва про право на спадщину,
у Спадковому реєстрі відсутні. Згідно
матеріалів спадкової справи, свідоцтва
про право на спадщину не видавалися, із
заявами про прийняття спадщини жодний
з відповідачів не звертався.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти, як це
передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язання - це правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Порушенням зобов'язання, відповідно до
ст. 610 ЦК України, є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2
ст. 1050 ЦК України).

Таким чином, у ОСОБА_5 за його життя
виник обов'язок з погашення боргу за
кредитним договором від 03.06.2011 року №
А33ZCC9FP60045 в розмірі 13502 гривні 90 копійок.

Частиною першою статті 1218 ЦК України
передбачено, що до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 608 ЦК України
зобов'язання припиняється смертю
боржника, якщо воно є нерозривно
пов'язаним з його особою і у зв'язку з
цим не може бути виконане іншою особою.
Такі права та обов'язки особи, як
боржника, не входять до складу спадщини
відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України.

Зобов'язання ОСОБА_5 за кредитним
договором не є таким, що нерозривно
пов'язано з його особою, отже воно
входить до складу спадщини, а відтак
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є правонаступниками
ОСОБА_5 у цих відносинах.

Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України
спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.

Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 1231 ЦК
України, до спадкоємця переходить
обов'язок сплатити неустойку (штраф,
пеню), яка була присуджена судом
кредиторові із спадкодавця за життя
спадкодавця.

За правилами ст. 1281 ЦК України:
спадкоємці зобов'язані повідомити
кредитора спадкодавця про відкриття
спадщини, якщо їм відомо про його борги
(ч. 1); кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги (ч. 2); якщо кредитор
спадкодавця не знав і не міг знати про
відкриття спадщини, він має право
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, протягом одного
року від настання строку вимоги (ч. 3).

Відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України
кредитор спадкодавця, який не пред'явив
вимоги до спадкоємців, що прийняли
спадщину, у строки, встановлені
частинами другою та третьою цієї
статті, позбавляється права вимоги.

Таким чином, при вирішенні спорів щодо
виконання зобов'язань за кредитним
договором у випадку смерті боржника за
наявності поручителя чи спадкоємців
необхідно врахувати наступне.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України
спадкоємці боржника при умові
прийняття спадщини є боржниками
кредитора в межах вартості майна,
одержаного у спадщину. При цьому
спадкоємці несуть зобов'язання
погасити нараховані відсотки і штрафи
тільки у тому випадку, якщо вони
вчинені позичальникові за життя. інші
нараховані зобов'язання фактично не
пов'язані з особою позичальника і не
можуть присуджуватися для сплати
спадкоємцям.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом шестимісячного
строку з дня відкриття спадщини не
заявив про її відмову. Дії, що свідчать
про прийняття спадщини є фактичне
вступання в управління або володіння
спадковим майном.

Оскільки відповідачі постійно
проживали зі спадкодавцем, фактично
управляють та володіють спадковим
майном з часу відкриття спадщини,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вважаються такими, що
прийняли спадщину.

Заперечення відповідачів та їх
представника, що фактично спадщина не
отримана, не заслуговують на увагу,
оскільки статтею 1296 ЦК України
передбачено, що отримання спадкоємцем,
який прийняв спадщину, свідоцтва про
спадщину є правом, а не обов'язком.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину
стосовно нерухомого майна, але
зволікає з виконанням обов'язку,
передбаченого ст. 1297 ЦК України,
зокрема ухилення від погашення боргів
спадкодавця, кредитор має право
звернутися до нього з вимогою про
погашення заборгованості спадкодавця.

Ані матеріали справи ані спадкова
справа не містять даних про склад
спадщини, в свою чергу, позивачем у
своїх позовних вимогах також не
зазначено про склад спадкового майна
за рахунок якого мають бути задоволені
вимоги про стягнення заборгованості та
не заявлено про визначення вартості
цього майна.

Оскільки склад та вартість спадкового
майна, виходячи з положень ст. 1282 ЦК
України, входять до предмету
доказування у цьому спорі, то не
надання доказів щодо цього є підставою
у задоволенні позову.

Таким чином, оскільки позивачем вимоги
позову в частині складу та вартості
спадкового майна не є доведеними, тому
суд дійшов до висновку щодо відмови у
задоволенні позовних вимог.

У зв'язку з тим, що у задоволенні позову
відмовлено у повному обсязі,
відповідно до ст. 88 ЦПК України,
понесені позивачем судові витрати по
сплаті судового збору за подання
позовної заяви до суду не підлягають
стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 197, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства «АКЦЕНТ - БАНК» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором
спадкодавця - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
М.М. Дмитрієва