Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ3 грудня 2014 рокум.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі: головуючогоГвоздика
П.О.,суддів: Горелкіної Н.А., Євграфової
Є.П.,Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в судовому засіданні
справу за скаргою ОСОБА_5 на дії
державних виконавців Відділу
державної виконавчої служби
Жовківського районного управління
юстиції Львівської області Макогін В.М.
та Бакум Н.М., за касаційною скаргою
ОСОБА_5 на ухвалу Жовківського
районного суду Львівської області від
28 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Львівської області від 7 липня 2014
року,встановила:У лютому 2014 року
заявник звернулася до суду з даною
скаргою, в обґрунтування якої
зазначила, що на виконанні Відділу
державної виконавчої служби
Жовківського районного управління
юстиції Львівської області (далі - ВДВС
Жовківського РУЮ Львівської області)
знаходяться виконавчі листи, видані 29
серпня 2012 року та 9 грудня 2013 року на
виконання рішення Жовківського
районного суду Львівської області від
14 серпня 2012 року та додаткового рішення
Жовківського районного суду
Львівської області від 8
жовтня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про
виділ в натурі частки майна, що є у
спільній частковій
власності.Посилаючись на те, виконання
рішення суду першої інстанції
проведено державними виконавцями в
порушення вимог Закону України «Про
виконавче провадження», а саме не
дотримано вимог ч. З ст. 15 Закону щодо
виклику понятих для проведення
виконавчих дій, а також необгрунтовано
відмовлено у зупиненні виконання
рішення в частині, що стосується
горища, до виконання рішення в частині
Виділення на користь ОСОБА_5 інших
приміщень будинку, просила суд визнати
неправомірними дії державного
виконавця ВДВС Жовківського РУЮ
Львівської області Макогін В.М. з
виконання виконавчого листа від 29
серпня 2012 року та визнати
неправомірними дії державного
виконавця ВДВС Жовківського РУЮ
Львівської області Бакум Н.М. з
виконання виконавчого листа від 9
грудня 2013 року.Також просила суд
визнати незаконними та скасувати
постанови державного виконавця
Жовківського ВДВС РУЮ Львівської
області від 8 січня 2014 року про
стягнення виконавчого збору в розмірі
680 гривень та постанову від 8 лютого 2014
року про накладення^, штрафу в розмірі
170 гривень, посилаючись на те, що
постанова про відкриття виконавчого
провадження старшим державним
виконавцем Бакум Н.М., яка винесена
30 грудня 2013 року із наданням строку до 6
січня 2014 року на добровільне виконання
рішення, отримана нею значно пізніше, а
тому відсутні підстави для стягнення
виконавчого збору та штрафу.Ухвалою
Жовківського районного суду
Львівської області від 28
квітня 2014 року у задоволенні скарги
відмовлено.Ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 7 липня 2014 року
ухвалу суду першої інстанції в частині
відмови у задоволенні скарги ОСОБА_5
про визнання незаконними та скасування
постанови державного виконавця
Жовківського ВДВС РУЮ Львівської
області від 8 січня 2014 року про
стягнення з боржника виконавчого збору
та від 8 лютого 2014 року про
накладання штрафу скасовано та в цій
частині постановлено нову ухвалу, якою
скаргу ОСОБА_5 задоволено. Визнано
незаконними та скасовано постанову
старшого державного виконавця Бакум
Н.М. від 8 січня 2014 року про стягнення з
боржника ОСОБА_5 виконавчого збору в
сумі 680 гривень та постанову від 8
лютого 2014 року про накладення штрафу на
боржника ОСОБА_5 в сумі 170 гривень. У
решті ухвалу суду першої інстанції
залишено без змін. У касаційній скарзі
ОСОБА_5 просить скасувати ухвали судів
першої та апеляційної інстанцій в
частині відмови в задоволенні скарги і
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права.Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.Вирішуючи спір в
частині визнання незаконними дій
державних виконавців при виконанні
рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 14 серпня 2013 року
та додаткового рішення Жовківського
районного суду Львівської області від 8
жовтня 2014 року про поділ майна, що є у
спільній частковій власності, та виділ
частини житлового будинку із
визначенням конкретних приміщень у
ньому, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився й
апеляційний суд, правильно встановив
відсутність порушень вимог ст. ст. 13, 15,
37, 38 Закону України «Про виконавче
провадження», а тому дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні скарги в цій частині.
Висновки судів в цій частині є
законними та обґрунтованими. Разом з
тим, відмовляючи у задоволенні скарги в
частині визнання незаконними та
скасування постанов державного
виконавця Жовківського ВДВС РУЮ
Львівської області від 8 січуня 2014 року
про стягнення виконавчого збору та від
8 лютого 2014 року про накладення штрафу,
суд першої інстанції виходив з того, що
внаслідок скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження від
30 грудня 2013 року підлягають скасуванню
в такий спосіб постанови від 8 січня 2014
року та від 8 лютого 2014 року. Скасовуючи
в цій частині ухвалу суду першої
інстанції та постановляючи нову про
задоволення скарги, апеляційний суд
виходив з того, що постанова про
відкриття виконавчого провадження від
30 грудня 2013 року була надіслана
боржнику 7 лютого 2014 року, та дійшов
висновку про відсутність правових
підстав для винесення постанови від 8
січня 2014 року про стягнення з
боржника судового збору та вирішення
питання щодо накладення штрафу. З
висновком апеляційного суду в частині
вирішення спору щодо оскарження
постанов про стягнення виконавчого
збору та накладення штрафу погодитись
не можна, виходячи з наступного. За
правилами ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.
Законом може бути передбачено розгляд
інших справ за правилами цивільного
судочинства. Суди розглядають справи,
визначені у частині першій цієї статті,
в порядку позовного, наказного та
окремого провадження.Як роз'яснено у п.
6 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 13
грудня 2010 року № 3 (із змінами та
доповненнями), постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору та накладення штрафу належать до
видів відповідальності за невиконання
рішення самостійно та за невиконання
без поважних причин рішення, що
зобов'язує боржника вчинити певні дії.
За змістом п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України
«Про виконавче провадження» постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат на
проведення виконавчих дій та
накладення штрафу є виконавчими
документами. У зв'язку з чим, юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
справи з приводу оскарження постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу,
прийнятих у виконавчих провадженнях
щодо примусового виконання усіх
виконавчих документів незалежно від
того, яким органом, у тому числі, судом
якої юрисдикції вони видані. Також до
юрисдикції адміністративних судів
належать справи про оскарження рішень,
дій чи бездіяльності державної
виконавчої служби, прийнятих (вчинених,
допущених) під час примусового
виконання постанов державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу, як
виконавчих документів в окремому
виконавчому провадженні. У порушення
норм процесуального права, апеляційний
суд, переглядаючи справу в
апеляційному порядку, залишив поза
увагою той факт, що учасниками цих
правовідносин є сторони виконавчого
провадження з приводу оскарження
постанов державного виконавця про
стягнення виконавчого збору та штрафу,'
який підлягає розгляду в порядку
адміністративного, а не цивільного
судочинства. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України суд своєю ухвалою закриває
провадження у справі, якщо справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 340 ЦПК
України судові рішення підлягають
скасуванню в касаційному порядку із
закриттям провадження у справі з
підстав, визначених статтею 205 цього
Кодексу.За таких обставин ухвалені
судові рішення підлягають скасуванню в
частині вимог про визнання незаконними
та скасування постанов державного
виконавця Жовківського ВДВС РУЮ
Львівської області від 8 січня 2014 року
про стягнення виконавчого збору в
розмірі 680 гривень та від 8 лютого2014
року про накладення штрафу в розмірі 170
гривень із закриттям провадження у
справі в цій частині з підстав,
передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України.Керуючись ст. ст. 336, 340 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справухвалила:Касаційну скаргу ОСОБА_5
задовольнити частково. Ухвалу
Жовківського районного суду
Львівської області від 28 квітня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 7 липня 2014 року в
частині вимог про визнання незаконними
та скасування постанов державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Жовківського
районного управління юстиції
Львівської області від 8 січня 2014 року
про стягнення виконавчого збору в
розмірі 680 гривень та від 8 лютого 2014
року про накладення штрафу в розмірі 170
гривень скасувати, провадження у
справі закрити. В іншій частині ухвалу
Жовківського районного суду
Львівської області від 28 квітня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 7 липня 2014 року залишити без
змін.Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий
П.О.
ГвоздикСудді:
Н.А. Горелкіна
Є.П.
Євграфова
І.М. Завгородня

Ю.Г.
Іваненко