РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року

Рівненський міський суд Рівненської
області в складі:

головуючого судді Сидорука Є.І.

при секретарі Патій Н.А.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача
Закутянського І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до
Рівненського обласного
спеціалізованого
ремонтно-будівельного підприємства
протипожежних робіт добровільного
пожежного товариства України про
стягнення середньомісячного заробітку
за час затримки виплати розрахункових
коштів, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Рівненського
міського суду із цивільним позовом до
Рівненського обласного
спеціалізованого
ремонтно-будівельного підприємства
протипожежних робіт добровільного
пожежного товариства України про
стягнення середньомісячного заробітку
за час затримки виплати розрахункових
коштів.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
він працював у відповідача починаючи з
11 червня 1985 року електромонтером
охоронно-пожежної сигналізації 5-го
розряду. Оплата праці здійснювалася у
розмірі 40 відсотків від отриманої
вартості робіт згідно замовлення.
Однак, починаючи з серпня 2013 року, без
будь-яких попереджень, виплата
заробітної плати йому, в числі інших
працівників, проводилася по п'ятому
розряду тарифної сітки. У зв'язку з
порушенням його прав щодо виплати
заробітної плати, він звернувся із
заявою до Територіальної державної
інспекції з питань праці у Рівненській
області, на підставі якої була
проведена перевірка. За наслідками
перевірки складено акт, директору
підприємства внесено припис з місячним
терміном виконання, а також складено
протокол про вчинення
адміністративного правопорушення за
ч.1 ст. 41 КУпАП, який скеровано на
розгляд суду. Незважаючи на висновки
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Рівненській області,
відповідач у категоричній формі
відмовився провести йому виплату
заробітної плати за серпень та
вересень 2013року згідно раніше
встановлених умов оплати праці й
запевнив, що надалі оплата праці йому
буде проводитися лише по розцінкам 5-го
розряду. У зв'язку з тим, що він не
погоджувався на зменшення заробітної
плати майже втричі подав заяву про
звільнення з роботи за п. 1 ст. 36 КЗпП
України та був звільнений за наказом
№44-К від 07.10.2013. Однак, згодом перед ним
була поставлена вимога про написання
нової заяви на звільнення з роботи,
однак за власним бажанням. На підставі
цієї заяви його 08.10.2013 року звільнено з
роботи за власним бажанням, при цьому,
за тим же номером наказу, тобто №44к.
Разом з тим, в день звільнення з роботи
відповідач не здійснив виплату усіх
сум заробітної плати, належних йому на
день звільнення. За захистом порушених
прав він звернувся до Рівненського
міського суду, рішенням якого від 05
червня 2014 року стягнуто з відповідача
на його користь заборгованість із
заробітної плати, належної на день
звільнення, середній заробіток за час
затримки виплати розрахункових коштів
в сумі 35755,67грн. та 300грн. моральної
шкоди. Ухвалою колегії суддів
апеляційного суду Рівненської області
від 16 вересня 2014року рішення
Рівненського міського суду від 05
червня 2014року залишено без змін. Однак,
за вищевказаним рішенням суду йому
компенсовано середньомісячний
заробіток за час затримки
розрахункових коштів в період із дня
звільнення по 05 червня 2014 року включно
(по день винесення рішення судом першої
інстанції). Фактично відповідач провів
з ним повний розрахунок 21 листопада
2014року. Таким чином, відповідач має
сплатити йому середньомісячний
заробіток за період з 06 червня 2014року
по 21 листопада 2014року.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала
повністю за мотивів, викладених у
позовній заяві. Просить суд позов
задоволити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
вказав, що з позивачем проведені всі
виплати після після поновлення його на
роботі. На даний момент підприємство не
працює , і коштів немає.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
всебічно, повно та об'єктивно
дослідивши матеріали справи та
оцінивши їх в сукупності, приходить до
наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду із захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працював у
відповідача електромонтером
охоронно-пожежної сигналізації 5-го
розряду. Оплата праці здійснювалася у
розмірі 40 відсотків від отриманої
вартості робіт згідно замовлення.

Наказом №44-К від 07 жовтня 2013 року
ОСОБА_3 був звільнений з посади за п.1
ст.36 КЗпП України. Однак на вимогу
керівника він 08 жовтня 2013 року написав
повторну заяву на звільнення з роботи
за власним бажанням та був звільнений з
роботи за цією підставою та за тим же
наказом №44-К.

В день звільнення з роботи відповідач
не здійснив виплату усіх сум
заробітної плати, належних йому на день
звільнення.

Рішенням Рівненського міського суду
від 05 червня 2014 року стягнуто з
відповідача на користь ОСОБА_3
заборгованість із заробітної плати,
належної на день звільнення, середній
заробіток за час затримки виплати
розрахункових коштів в сумі 35755,67грн. та
300грн. моральної шкоди.

Ухвалою колегії суддів апеляційного
суду Рівненської області від 16 вересня
2014 року рішення Рівненського міського
суду від 05 червня 2014 року залишено без
змін.

Однак, за вищевказаним рішенням суду
йому компенсовано середньомісячний
заробіток за час затримки
розрахункових коштів в період із дня
звільнення по 05 червня 2014 року включно.

Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк»
№1369995 від 24 листопада 2014 року фактично
відповідач провів з позивачем повний
розрахунок 21 листопада 2014 року.

Відповідно до позовних вимог позивач
просить стягнути середній заробіток за
час затримки розрахунку за період з 06
червня 2014 року по 21 листопада 2014 року в
сумі 22935грн. 51 коп.

Згідно ст. 47 КЗпП України роботодавець
зобов'язаний виплатити працівникові
при звільненні всі суми, що належать
йому від підприємства, установи,
організації, у строки, зазначені в
статті 116 Кодексу, а саме в день
звільнення або не пізніше наступного
дня після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок
(якщо в день звільнення не працював).

Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в стаття 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

У рішенні Конституційного Суду України
від 22 лютого 2012року у справі №1-5/2012
зазначається, що не проведення з вини
власника або уповноваженого ним органу
розрахунку з працівником у зазначені
строки є підставою для
відповідальності) передбаченої
статтею 117 КЗпП України, тобто
виплатити працівникові його
середнього заробітку за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Середній заробіток розраховується
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№100 «Про затвердження Порядку
обчислення середньої заробітної
плати». Відповідно до абз.3 п.2 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженою вказаною постановою,
середньомісячна заробітна плата
визначається за загальними правилами
обчислення середнього заробітку,
виходячи з виплат за останні два
календарні місяці роботи, що передують
події, з якою пов'язана відповідна
виплата.

Позивач звільнився у жовтні 2013 року,
для визначення середнього заробітку
повинні були враховуватися серпень та
вересень 2013 року.

Згідно розрахунку заробітна плата
ОСОБА_3 за серпень 2013 року становить
4981,14 грн. при 21 робочому дні, вересні 2013
року 1095,93 грн. - 10 робочих дні. За два
місяці роботи, що передували
звільненню заробітна плата становить
6077,07 грн.

Одноденний заробіток становить 196,03
грн., а за період з 06 червня 2014 року по 20
листопада 2014 року визначено 167 робочих
дні до повного фактичного розрахунку.
Таким чином, середній заробіток за час
затримки виплати позивачеві
заробітної плати становить 22935,51 грн.

Відповідно до роз'яснень, наведених у
п.20 постанови Пленуму Верховного Суду
України №13 від 24 грудня 1999 року «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці»,
установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, коли ж він у цей день не був
на роботі, - наступного дня після
пред'явлення ним роботодавцеві вимог
про розрахунок, суд на підставі ст.117
КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при
непроведенні його до розгляду справи -
по день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

За встановлених по справі обставин суд
визнає обґрунтованими та доведеними
позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення на
його користь 22935,51 грн. середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні на підставі ст.117 КЗпП
України.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача підлягає стягненню
судовий збір в розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10,11,58,60, 82, 88, 212-215, 225, 294, 296, 297 ЦПК
України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з Рівненського обласного
спеціалізованого
ремонтно-будівельного підприємства
протипожежних робіт добровольного
пожежного товариства України на
користь ОСОБА_3 середній заробіток
за час затримки виплати
розрахункових коштів, в період з 06
червня 2014 року по 20 листопада 2014 року,
включно, в розмірі 22935,51 грн.

Стягнути з Рівненського обласного
спеціалізованого
ремонтно-будівельного підприємства
протипожежних робіт добровольного
пожежного товариства України на
користь держави судовий збір у сумі
243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Рівненський міський суд з
поданням в десятиденний строк
апеляційної скарги з дня проголошення
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Сидорук Є. І.

Повний текст рішення виготовлено 11
грудня 2014 року.

Суддя :
Сидорук Є.І.