Номер провадження: 22-ц/785/5795/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Мартинової К.П., Оверіної О.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Желєзнова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до Біляївської міської
ради про визнання права власності, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Біляївського районного суду Одеської
області від 14 жовтня 2011 року -

встановила:

У серпні 2011 році ОСОБА_2 звернулась з
позовом, в якому просить визнати за нею
право власності на житловий будинок з
надвірними спорудами, який
розташований в АДРЕСА_1

В обґрунтування позову зазначила що
даний будинок належав ОСОБА_4 Мати
позивачки ОСОБА_5 з дня народження та по
день смерті проживала у вказаному
будинку, несла всі витрати по утриманню
будинку, сплачувала комунальні
платежі. Після смерті вона (позивачка)
продовжує проживати в будинку,
утримувати його, фактично володіє ним.

Рішенням Біляївського районного суду
Одеської області від 14 жовтня 2011 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено в
повному обсязі.

На рішення суду ОСОБА_3, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення скасувати, постановити нове,
яким відмовити у задоволені позовних
вимог, посилаючись на те, що висновки
суду першої інстанції не відповідають
обставинам справи, не повно та
неправильно з'ясовано обставини, що
мають значення для справи, а також, що
судом порушено норми матеріального та
процесуального права. Зазначив, що він
також маж право на частку у спірному
майні, однак суд першої інстанції не
залучив його до розгляду справи, чим
порушеного його права.

Заслухавши суддю доповідача, доводи
апеляційної скарги, пояснення до
апеляційної скарги та заперечення на
них, перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
ОСОБА_3, підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення яким суд, виконавши
усі вимоги цивільного судочинства
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а
також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно та всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні і які відповідають
вимогам закону про їх належність і
допустимість, або обставин які мають
значення для вирішення справи.

Зазначеним вимогам закону, оскаржуване
рішення не відповідає.

Відповідно п.3 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати або змінити рішення суду.

Згідно із ст. 309 ЦПК України, підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції є неповне з'ясування судом
обставин справи, що мають значення по
справі, недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи, та
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

Статтею 303 ЦПК України, передбачено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, які не
суперечать загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що житловий
будинок належав ОСОБА_4 (а.с.19-21), яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
НОМЕР_1 (а.с.16). Мати позивачки ОСОБА_5 (до
смерті) разом з позивачкою проживала в
даному будинку та 3 2001 року (після
смерті власника) одноособово
здійснювала утримання будинку:
сплачувала податок на землю,
комунальні платежі, доглядала за
городом, робила поточний та
капітальний ремонт будинку. Ця
обставина підтверджується актом
депутата Біляївської міської ради
(а.с.18). зі свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.13). Позивачка є
дочкою померлої ОСОБА_5

Встановивши вказані обставини,
застосувавши ч.1, 2 ст. 344 та ст. 1261 ЦК
України, районний суд дійшов висновку
про задоволення позову.

Однак, з таким висновком колегія суддів
погодиться не може з наступних підстав.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи з
1981 року апелянт (який не був залучений
до участі у справі) разом з батьками
разом ОСОБА_6 у належному їй житловому
будинку, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1. Згідно реєстраційним книгам
за 19.10.1973 року, зазначений житловий
будинок зареєстровано за ОСОБА_6 на
підставі свідоцтва про право
власності, виданого виконкомом
Біляївської селищної ради 19.10.10.1973 року,
що підтверджується довідкою МБТІ.
ОСОБА_6 була одинокою жінкою, сім'ї та
близьких родичів у неї не було. У 1989
році апелянта було зареєстровано у
вищевказаному житловому будинку, що
підтверджується реєстрацією місця
проживання у його паспорті (а.с.78).

З 1981 року по 2001 рік родина апелянта
проживала разом з ОСОБА_6 у належному їй
будинку, обробляла земельну ділянку,
сплачувала комунальні платежі (а.с.79-87).

Разом з тим в апеляційній інстанції
позивачем визнано, що апелянт має право
спірні будівлі.

Отже колегія суддів дійшла висновку що
вирішуючи спір про визнання права
власності на спірне нерухоме майно за
ОСОБА_2 не залучивши належних
відповідачів порушив права апелянта
ОСОБА_3

Згідно із ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Оскільки неправильне застосування
судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права
призвело до неправильного вирішення
спору рішення районного на підставі
п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову позивачу у задоволені
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 309, 314, 315,
319 ЦПК України, судова колегія,

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Біляївського
районного суду Одеської області від 14
жовтня 2011 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
Біляївської міської ради про визнання
права власності - відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий

Ю.І.Кравець

Судді

К.П.Мартинова

О.В.Оверіна