Справа №477/2348/14-ц 18.11.2014 18.11.2014 18.11.2014
Провадження №22-ц/784/3028/14
Головуючий першої інстанції: Семенова
Суддя-доповідач апеляційного
суду: Яворська Ж.М.
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської
Ж.М.,

при секретарі судового засідання -
Шпонарській О.Ю.,

за участю: стягувача- Шитікова
П.С.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за
апеляційною скаргою

садового
товариства « Зайчевське»

на ухвалу Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 10 жовтня 2014
року по справі за скаргою садівничого
товариства «Зайчевське» ( далі- СТ
«Зайчевське») на постанови державного
виконавця,

В С Т А Н
О В И Л А :

У жовтні 2014 року СТ «Зайчевське»
звернулося до суду зі скаргою на
постанови державного виконавця.

В обґрунтування цієї скарги боржник
вказував, що на підставі рішення
Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 27 березня 2014
року було відкрито виконавче
провадження про зобов'язання СТ
«Зайчевське» відновити водо- та
електропостачання до земельної
ділянки № 206. Дана постанова отримана
садівничим товариством 14 липня 2014
року, а 21 липня 2014 року ними було
отриману постанову про накладення
штрафу у зв'язку з невиконанням вимог
про виконання судового рішення. 25 липня
2014 року рішення виконано в
присутності державного виконавця.

На підставі рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 20 серпня 2013
року було видано виконавчий лист по
справі № 2/477/632 від 26 вересня 2013 року про
зобов'язання СТ «Зайчевське» відновити
постачання електроенергії до
земельних ділянок № 361 та № 339.
Постановою державного виконавця
віддіду державної виконачої служби
Жовтневого районного управління
юстиції від 19 лютого 2014 року винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження. Але дії по відновленню
електропостачання до ділянок № 361 та №
369 були проведені 20 вересня 2013 року, що
зафіксовано актом державного
виконавця.

26 вересня 2014 року ними було
отримано постанови державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Жовтневого
районного управління юстиції від 05
серпня 2014 року про закінчення
виконавчих проваджень № 43767189 та №
42167188 з примусового виконання рішень
суду щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Не погоджуючись з даними постановами,
СТ «Зайчевське» просить внести зміни
до постанов державного виконавця №
43767189 та 42167188 від 05.08.2014 року зазначивши,
«Виконавче провадження з примусового
виконання закінчити у зв'язку з повним
і фактичним виконанням».

Ухвалою Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 10 жовтня 2014
року відмовлено у задоволенні скарги.

В апеляційній скарзі представник
боржника, не погоджуючись з ухвалою
суду, просить її скасувати,
задовольнивши їх скаргу на рішення
відділу ДВС.

В наданих до суду запереченнях ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 просять ухвалу суду залишити
без змін, а апеляційну скаргу
відхилити.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника відділу ДВС,
дослідивши надані докази та
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали місцевого суду
в межах доводів

апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Звертаючись до суду з даною скаргою
боржник просив внести зміни до
постанов державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження
зазначивши про те, що «Виконавче
провадження з примусового виконання
закінчити у зв'язку з повним і
фактичним виконанням».

Відмовляючи у задоволенні скарги,
суд першої інстанції виходив з того, що
обраний спосіб захисту порушеного
права сторони виконавчого провадження
як внесення змін до постанови
державного виконавця процесуальним
законом не передбачено, а тому не може
бути застосований.

Колегія суддів погоджується з
таким висноком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Перелік способів захисту
цивільних прав та інтересів міститься
в ст. 16 ЦК України. Цей перелік не є
вичерпним, і суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений законом або
договором.

Тобто під способом захисту
суб'єктивних цивільних прав розуміють
закріплені законом або договором
матеріальні правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав. У зв'язку
із цим особа може скористатися не
любим, а цілком конкретним способом
захисту свого права, визначеним
законом.

Із матеріалів справи вабчається,
що 19 лютого 2014 року постановою
головного державного виконавця
відділу ДВС Жовтневого районного
управління юстиції було відкрито
виконавче провадження №42167188 з
примусового виконання виконавчого
листа, виданого 26 вересня 2013 року
Жовтневим районним судом
Миколаївської області щодо
зобов'язання СТ «Зайчевське» відновити
електро- та водозабезпечення до
садівничої ділянки ОСОБА_2 № 339 та №361.

Постановою головного державного
виконавця відділу ДВС Жовтневого
районного управління юстиції від 20
червня 2014 року було відкрито виконавче
провадження № 43767189 з примусового
виконання виконавчого листа, виданого
10 червня 2014 року Жовтневим районним
судом Миколаївської області щодо
зобов'язання СТ «Зайчевське» відновити
електро- та водо забезпечення до
садівничої ділянки ОСОБА_3 №206.

Відповідно до актів державного
виконавця від 14 та 25 липня 2014 року було
встановлено, що на момент виходу
державного виконавця на спірні
земельні ділянки, останні не було
підключено до електричної мережі.

Постановами державного виконавця від
05 серпня 2014 року вказані виконавчі
провадження були закінченні на
підставі п.11 ч.1 ст.49 Закону України «
Про виконавче провадження» в зв'язку з
невиконанням боржником виконавчого
документу, виконання якого без участі
боржника є неможливим.

Відповідно до ст. 1 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом ( п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України
"Про виконавче провадження").

Згідно зі статтею 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Частиною 4 статті 82 Закону України
«Про виконавче провадження» та
частиною 2 статті 384 ЦПК України
передбачено, що рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ.

Виходячи зі змісту ст. 387 ЦПК, у
разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними
і зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути допущені порушення
або іншим шляхом поновлює його
порушені права чи свободи.

Отже, у разі порушення прав
стягувача, положеннями ЦПК України і
Закону України «Про виконавче
провадження» передбачена процедура
оскарження рішень державного
виконавця щодо виконання рішення суду.
А тому, вимоги скарги боржника повинні
бути пред'явлені з врахуванням вимог
процесуального закону, яким внесення
змін до рішень державного виконавця не
передбачено.

За такого обраний спосіб захисту
свого права боржником визначено не
вірно.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що доводи апеляційної
скарги не спростовують правильність
висновків суду, тому ухвалу від 10
жовтня 2014 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу садівничого
товариства «Зайчевське» відхилити, а
ухвалу Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 10 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: