ЄУН № 337/5467/14-ц
Провадження № 2/337/1933/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 листопада 2014 року
Хортицький районний суд міста
Запоріжжя

у складі: головуючого судді -
Нещеретної Л.М.

при секретарі - Шварцер Г.М.

за участю представника позивача -
ОСОБА_1

представників відповідача -
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Запоріжжі
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про поновлення пропущеного
строку для пред'явлення позовної заяви,
стягнення вартості безпідставно
набутого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_4 за угодою -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_5 про поновлення пропущеного
строку для пред'явлення позовної заяви,
стягнення вартості безпідставно
набутого майна в сумі 79410,15 гривень,
судових витрат. В позові посилається на
те, що за вироком Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 13.04.2011
року по кримінальній справі № 1-192/11
відповідачу ОСОБА_5, яка була визнана
потерпілою по справі, як власнику, було
передано товар на загальну суму 79410,15
гривень, вилучений під час досудового
слідства по зазначеній кримінальній
справі, згідно протоколу виїмки від
03.11.2010 року, протоколу огляду від 03.12.2010
року та передано на відповідальне
зберігання. Постановою
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 17.01.2013 року цивільний
позов ОСОБА_5 по кримінальній справі №
1-192/11 залишено без розгляду, виключено з
вироку вказівку про передачу ОСОБА_5
речових доказів, а саме товару на суму
79410,15 гривень. Вважає, що у вказаній
постанові товар на суму 79410,15 гривень до
теперішнього часу перебуває у
користуванні ОСОБА_5 а тому його
вартість підлягає примусовому
стягненню з відповідача на користь
позивача, у зв'язку з тим, що саме ОСОБА_4
є власником зазначеного товару. Крім
того, з приводу стягнення вартості
безпідставно набутого майна позивач
28.04.2014 року звернувся з позовом до
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя, однак зазначену позовну
заяву було повернуто ухвалою
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 08.08.2014 року у зв'язку з
тим, що відповідач зареєстрована у
Хортицькому районі м. Запоріжжя, про що
стало відомо з відповіді
адресно-довідкового бюро від 08.08.2014
року. Зазначену довідку позивач
отримав 18.08.2014 року. Вважає, що
наявність невирішеного цивільного
позову з тих самих підстав та про той
самий предмет в період часу з 28.04.2014
року по 19.08.2014 року позбавляли позивача
з поважних причин звернутися до
Хортицького районного суду м.
Запоріжжя за захистом порушених прав,
тому просить визнати причини пропуску
строку поважними та поновити
пропущений строк для звернення до суду
з зазначеним позовом.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
суду пояснив, що у рамках кримінальної
справи було вилучено майно та передано
на відповідальне зберігання
відповідачу ОСОБА_5, а вироком
Орджонікіздевського районного суду м.
Запоріжжя від 13.04.2011 року вирішено
зазначене майно повернути власнику
ОСОБА_5 Позивач ОСОБА_4, вважаючи себе
власником цього майна, звернувся до
прокурора, який звернувся до
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя з клопотанням про вирішення
питання, пов'язаного з виконанням
вироку суду та просив передані
потерпілій ОСОБА_5 товари, які не були
предметом вчиненого стосовно неї
злочину, а також частини майна,
кількість якого згідно з вказаним
вироком суду перевищує кількість
здобутого злочинним шляхом, повернути
ОСОБА_4 Зазначене клопотання прокурора
було розглянуто Орджонікідзевським
районним судом м. Запоріжжя та
постановою від 17.01.2013 року цивільний
позов ОСОБА_5 по кримінальній справі №
1-192/11 залишено без розгляду, виключено з
вироку вказівку про передачу ОСОБА_5
речових доказів, а саме товару на суму
79410,15 гривень. З усіма процесуальними
документами стосовно майна позивач був
ознайомлений, не заперечує, що ОСОБА_5
користувалась цим майном на підставі
рішень органів міліції та суду, але так
як ОСОБА_4 є власником цього майна,
просить стягнути його вартість, яка
встановлена у рамках кримінальної
справи, з ОСОБА_5, оскільки це майно мало
визначений термін придатності,
вважаючи що на підставі ст.ст.1212, 1213, 387
ЦК України ОСОБА_5 володіла цим майном
безпідставно.

Представники відповідача в
судовому засіданні пояснили, що не
згодні з вартістю майна, оскільки
вартість майна повинна бути визначена
на момент розгляду справи, а також
відсутні дані, що товар належить
позивачу. Крім того, спірне майно було
передано у рамках кримінальної справи
та знаходилось у ОСОБА_5 до 03.09.2012 року
як речовий доказ кримінального
провадження. У зв'язку з тим, що у товару
закінчився строк зберігання, його було
утилізовано згідно договору № 735 від
2.08.2012 року, укладеного між ОСОБА_5 та ТОВ
«Науково-виробниче підприємство
«Запоріжпромекологія».

Згідно статті 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених Кодексом.

Згідно статті 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що згідно протоколу
вилучення від 03.11.2010 року та протоколу
огляду від 03.12.2010 року з приміщенні КУП
«Наш Дім» за адресою: м. Дніпрорудне,
вул. Титова, 61 та 71 о/у СДСБЕЗ ЗМУ у
Запорізькій області було вилучено
товар (а.с.10,11).

Вироком Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 13.04.2011 року по
кримінальній справі № 1-192/11 цивільний
позов потерпілої ОСОБА_5 задоволено,
стягнуто з обвинувачених на користь
ОСОБА_5 98750,76 гривень, товар на суму 79410,15
гривень, який знаходився на
відповідальному зберіганні у
потерпілої ОСОБА_5 - повернуто як
власнику ОСОБА_5 (а.с.4-6), тобто у ОСОБА_5
товар знаходився не безпідставно, а на
підставі вироку суду.

Згідно акту приймання-передачі від
03.09.2012 року ОСОБА_5 передала а ТОВ
«Науково-виробниче підприємство
«Запоріжпромекологія» прийняло для
подальшої утилізації за договором № 735
від 27.08.2012 року товарно-матеріальні
цінності у вигляді продуктів
харчування, які були повернуту ОСОБА_5
за вироком суду (а.с.59). Згідно акту
надання послуг від 25.12.2012 року
виконавцем було виконано послуги по
збору, зберіганню з подальшою
утилізацією харчових відходів (а.с.60).

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 17.01.2013
року цивільний позов ОСОБА_6 залишено
без розгляду та роз'яснено їй право
звернення з позовом в порядку
цивільного судочинства. Виключено з
вироку вказівку про передачу ОСОБА_5
речових доказів, а саме товару на суму 79
410,15 гривень, який був переданий на
відповідальне збереження (а.с.7-8).
Сторонами не оскаржено цю постанову в
частині не вирішення долі речових
доказів.

Відповідно до ст.11, 60, 61 ЦПК України суд
розглядає справу у межах вимог доказів,
заперечень наданих сторонами,
обставини визнанні сторонами не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберігала
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно.

Згідно ст. 387 ЦК України власник
майна має право витребувати своє майно
від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін,
проаналізувавши надані сторонами
докази суд приходить до наступного
висновку.

В межах кримінальної справи було
вилучено, оглянуто та вироком суду
передано на відповідальне зберігання
потерпілій ОСОБА_5 як власнику, товар,
на загальну суму 79410,15 гривень. Тобто
товар передано на підставі відповідних
рішень органів слідства та суду.
Оскільки зазначений товар є продуктами
харчування, та термін їх використання
обмежений, вони були здані на
утилізацію та знищені, в той час коли
ОСОБА_5 володіла товаром на підставі
вироку суду. Постановою
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 17.01.2013 року виключено з
вироку вказівку про передачу ОСОБА_5
речових доказів, а саме товару на суму 79
410,15 гривень, який був переданий на
відповідальне збереження, однак в
зазначеній постанові відсутні дані про
вирішення питання про речові докази в
межах кримінального провадження та
відсутня вказівка про передання товару
ОСОБА_4 Позивач, в межах кримінального
провадження, був інформований про
вилучений товар до його знищення, однак
його не було залучено до участі у
справі у якості потерпілого, він не
оскаржував дії слідчих стосовно
вилучення товару, та вирок суду
стосовно цивільного позову, а
відповідачка ОСОБА_5 користувалася цим
товаром на підставі постанови слідчого
та вироку суду. Тобто з неї не можливо
стягнути вартість товару на підставі
ст. 387 ЦК України, у зв'язку з чим позовні
вимоги про стягнення вартості
безпідставно набутого майна
задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про поновлення
пропущеного строку для пред'явлення
позовної заяви, то відповідно до ст. 257
ЦК України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Позивач ОСОБА_4 28.04.2014 року звернувся до
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя з позовом про стягнення
вартості безпідставно набутого майна,
у зв'язку з тим, що у вироку
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 13.04.2011 року, який набрав
законної сили 28.04.2011 року, встановлено
місце мешкання ОСОБА_5: АДРЕСА_2. Однак
відповідно довідки
адресно-довідкового бюро від 08.08.2014
року було встановлено місце реєстрації
відповідача - АДРЕСА_1, та у зв'язку з чим
ухвалою Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 08.08.2014 року
позовну заяву ОСОБА_4 було повернуто
позивачу. Копію ухвали отримано
позивачем 15.08.2014 року та 18.08.2014 року
отримано копію довідки про місце
реєстрації відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна
давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного
або кількох відповідачів. У зв'язку з
чим, суд вважає причини пропуску строку
для пред'явлення позову поважними, а
вимоги про поновлення пропущеного
строку такими, що підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. У зв'язку з чим, вимоги
позивача про стягнення з відповідача
на його користь понесених ним судових
витрат задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 10, 11, 209, 212 -218, 294 ЦПК
України, ст. 257, 264, 387, 1212 ЦК України, суд -

вирішив:

Поновити ОСОБА_4 пропущений строк для
подачі позовної заяви про стягнення
вартості безпідставно набутого майна.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення вартості
безпідставно набутого майна -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Запорізької області через
Хортицький районний суд м. Запоріжжя
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення
рішення.

Суддя:
Л.М. Нещеретна