Справа № 127/4522/14-ц Провадження №
22-ц/772/3124/2014Головуючий в суді першої
інстанції Венгрин О. О.Категорія
34Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Вінницької області в
складі:

головуючої: Шемети Т. М.,

суддів: Матківської М. В., Марчук
В. С.,

при секретарі: Сніжко О. А.,

з участю представника позивача
писаренка Л.Т., представника
відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від 29
вересня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
міське комунальне підприємство
«Житлово-експлуатаційна контора № 16»,
про відшкодування майнової та
моральної шкоди ,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог - МКП «ЖЕК №16», про
відшкодування майнової та моральної
шкоди та, зменшивши позовні вимоги в
частині стягнення матеріальної шкоди,
просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь
матеріальну шкоду в сумі 16 430,96 грн.,
спричинену затопленням квартири, плату
за здійснення технічного нагляду за
ремонтними роботами з боку
комунального унітарного підприємства
Вінницької міської ради «Технобуд» - 463
грн. 72 коп. та 3 000 грн. моральної шкоди і
понесені нею судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 29.09.2014 року
позов задоволено частково: стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у
відшкодування матеріальної шкоди 16 430
(шістнадцять тисяч чотириста тридцять)
грн. 96 коп., у відшкодування моральної
шкоди - 1 000 ( одну тисячу ) грн., а також 300
грн. витрат на правову допомогу, 1 900 грн.
витрат на проведення судової
експертизи. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду в
частині задоволення позову, ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на його необ'єктивність,
необґрунтованість, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просила оскаржуване рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову
повністю. Апеляційну скаргу мотивує
тим, що винуватцем затоплення є ЖЕК, яка
повинна утримувати інженерні мережі
теплопостачання в справному виді.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник відповідача ОСОБА_2 подану
апеляційну скаргу підтримав з
викладених у ній підстав, представник
позивача ОСОБА_5 апеляційну скаргу не
визнав та просив її відхилити, вважає
рішення суду першої інстанції законним
та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, які з'явились в судове
засідання, вивчивши матеріали справи
та перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються,
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності, тощо), що
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження, які
правовідносини випливають із
встановлених обставин, яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судо чинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухва лене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказа ми, які були
досліджені в судовому засіданні.
Умовами обґрунтованості є повне і
всебічне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, доведеність тих
обставин, які суд вважає встановленими,
відповідність вис новків суду
обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції
відповідає цим вимогам.

Так, судом першої інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_4 є
власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.7).

ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2,
яка розміщена над квартирою ОСОБА_4

20 грудня 2013 р. о 04-00 год. ранку в квартирі
АДРЕСА_2 ОСОБА_3 стався прорив
трубопроводу системи централізованого
опалення на з'єднанні з радіатором
опалення, який візуально знаходився в
іржавому стані, про що було складено
відповідний акт (а.с.58).

Квартира ОСОБА_4 під АДРЕСА_1
знаходиться під квартирою АДРЕСА_2,
належною ОСОБА_3 та в результаті
прориву системи централізованого
опалення була затоплена та отримала
ряд пошкоджень, що підтверджується
актом (а.с.9).

Вартість відновлювального ремонту
квартири АДРЕСА_1, необхідного після
залиття квартири 20.12.2013 року, становить
16 430 грн. 96 коп., що підтверджено
висновком судової
будівельно-технічної експертизи №
ОС-161 від 18.07.2014 року (а.с. 106 - 130).

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, виходив з того, що вина
заподіювача шкоди ОСОБА_3 є доведеною і
складеними актами, і показами свідків,
і експертним висновком, а тому на
підставі ст. 1166 ЦК України стягнув
розмір майнової шкоди з відповідача,
врахувавши, що остання не довела
спричинення шкоди позивачеві не з вини
відповідача.

Такий висновок суду є вірним та
ґрунтується на матеріалах справи.

Дійсно на дані правовідносини
поширюються норми статті 1166 ЦК України,
згідно якої майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

-2-

Таким чином, цивільне законодавство в
деліктних зобов'язаннях передбачає
презумпцію вини: якщо в процесі
розгляду справи зазначена презумпція
не спростована, вона є юридичною
підставою для висновку про наявність
вини заподіювана шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням
визначених цивільним процесуальним
законом принципів змагальності й
диспозитивності цивільного процесу,
саме на відповідача покладено
обов'язок доведення відсутності його
вини в завданні шкоди позивачу.

В розглядуваній справі відповідач не
спростувала своєї вини в заподіянні
шкоди, посилання її на те, що за
технічний стан мереж несе
відповідальність
житлово-експлуатаційна контора
спростовується наступним:

За змістом п. 2.3.6 Правил утримання
будинків та прибудинкових територій,
затверджених наказом
Держжилкомунгоспу від 17 травня 2005 року
(далі - Правила), у разі залиття, аварії
квартир складається відповідний акт,
що й мало місце в даному випадку (а.с.9,
58).

Відповідно до «Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій»,
затверджених Наказом Державного
комітету з питань житлово-комунального
господарства, від 17.05.2005, № 76 , зокрема,
п.2.3.7, «Технічне обслуговування
внутрішньо будинкових систем тепло-,
водопостачання, водовідведення і
зливової каналізації та витрати на
виконання цих робіт здійснюються
відповідно до законодавства.

Точкою розподілу зовнішніх і
внутрішніх комунікацій (якщо інше не
визначено договором) є:

- для каналізації - найближчий до
будівлі оглядовий колодязь;

- для водопроводу, газопроводу,
тепломережі - вентиль або трійник біля
будівлі;

- кабель кінцевої муфти при кабельних
уводах та прохідні ізолятори при
повітряних уводах - муфти належать до
зовнішніх мереж, а прохідні ізолятори -
до внутрішніх. У разі, якщо кабельний
увід безпосередньо біля будівлі
переходить у повітряну мережу, точкою
розподілу є стовпова кінцева муфта, яка
в цьому разі належить до внутрішніх
мереж.

Статтею 20 закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
закріплено права та обов'язки
споживача, зокрема п.9 на споживача
покладено обов'язок своєчасно
проводити підготовку жилого будинку,
помешкання (в якому він проживає або
яке належить йому на праві власності)
та його технічного обладнання до
експлуатації в осінньо-зимовий період.

Отже, саме на власника житла
покладається обов'язок контролювати та
підтримувати належний стан технічних
мереж, розташованих у належному йому
житлі.

В справі що розглядається,
відповідач ОСОБА_3 будь-яких претензій
(ст. 18 закону України «Про
житлово-комунальні послуги») до
житлово-експлуатаційної контори з
приводу неналежного стану комунікацій
теплопостачання, які розташовані в
належній їй на праві власності
квартирі, не пред'являла, прорив стався
в зв'язку з тим, що з'єднання радіатора
опалення з системою централізованого
теплопостачання було в іржавому стані,
що підтверджено актами від 24.12.2013 року
(а.с.9, а.с.58) .

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції повно та всебічно, з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, дослідив
обставини справи та ухвалив відповідне
рішення, підстав для його скасування
немає, тому апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК
України, колегія cуддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 29 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча:
Т.М.Шемета

Судді :
В.С. Марчук

М.В. Матківська