Справа №442/7594/14-ц
Провадження №2/442/2348/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Івасівки А.П.

при секретарі - Грабар Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Дрогобичі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Літинської сільської ради про визнання
права власності на спадкове майно по
спадкуванню за заповітом та за законом,
-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, в якому просить визнати за
ним право власності на частку паю у
ТзОВ «Літинське» в розмірі 2,06 в умовних
кадастрових гектарах без визначення
меж цієї частки в натурі, що
підтверджується сертифікатом РН №500935
в порядку спадкування за заповітом
після смерті його бабусі - ОСОБА_2, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року; та частку паю
у ТзОВ «Літинське» в розмірі 1,38 в
умовних кадастрових гектарах без
визначення меж цієї частки в натурі, що
підтверджується сертифікатом РН №500933
в порядку спадкування за законом після
смерті його дідуся - ОСОБА_3, яка сталася
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. В обґрунтування
позову покликається на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його бабця,
яка заповіла все своє майно йому.
Зокрема в склад спадкового майна
ввійшла частка паю у ТзОВ «Літинське» в
розмірі 2,06 в умовних кадастрових
гектарах без визначення меж цієї
частки в натурі. Про заповіт він
дізнався лише у травні 2014 році, коли
звернувся до сільської ради. Після чого
звернувся до державної контори із
заявою про прийняття спадщини згідно
заповіту та отримав відмову у зв'язку з
пропуском строку. Поряд з цим, на даний
час, так як і до смерті бабусі, він з
дружиною продовжує проживати у
будинку, який належав бабусі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його дідусь -
ОСОБА_3. В склад спадкового майна після
його смерті ввійшла також частка паю у
ТзОВ «Літинське» в розмірі 1,38 в умовних
кадастрових гектарах без визначення
меж цієї частки в натурі.

Сторони у судове засідання не
з'явилися, однак від позивача надійшла
заява про розгляд справи у його
відсутності та підтримання позову.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, подавши заяву
про розгляд справи у його відсутності,
відносно задоволення позову не
заперечує.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК
України фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд
вважає, що позов є підставним та
підлягає до задоволення, виходячи з
наступних міркувань.

Як встановлено в судовому засіданні,
стверджується матеріалами справи, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_2, яка
була бабцею для позивача ОСОБА_1 (а.с. 5),
на випадок своєї смерті залишила
заповіт від 17.10. 1997 року, посвідчений
секретарем виконкому Літинської
сільської ради в користь ОСОБА_1.

В склад спадкового майна після смерті
ОСОБА_2 увійшла земельна частка - пай у
ТзОВ «Літинське» в розмірі 2,06 в умовних
кадастрових гектарах без визначення
меж цієї частки в натурі, що
підтверджується сертифікатом РН №500935,
від 03.07.2014 року, виданому на підставі
розпорядження голови Дрогобицької
райдержадміністрації від 13.03.2010 №284.

Поряд з цим, ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер
ОСОБА_3 - дідусь позивача, який на
випадок своєї смерті заповіту не
залишив. Однак в склад його спадкового
майна увійшла земельна частка - пай у
ТзОВ «Літинське» в розмірі 1,38 в умовних
кадастрових гектарах без визначення
меж цієї частки в натурі, що
підтверджується сертифікатом РН №500933,
від 03.07.2014 року, виданому на підставі
розпорядження голови Дрогобицької
райдержадміністрації від 13.09.2010 №284.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про
нотаріат» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством. Якщо
нотаріусом обґрунтовано відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
виникає цивільно-правовий спір, що
підлягає розглядові у позовному
провадженні.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування» спадкові відносини
регулюються Цивільним кодексом
України, якщо спадщина відкрилася не
раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття
спадщини до зазначеної дати
застосовується чинне на той час
законодавство, зокрема, відповідні
правила Цивільного кодексу
Української РСР, у тому числі щодо
прийняття спадщини, кола спадкоємців
за законом.

Згідно п. 2 Указу Президента України
«Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» право на земельну частку
(пай) мають члени колективного
сільськогосподарського підприємства,
сільськогосподарського кооперативу,
сільськогосподарського акціонерного
товариства, в тому числі пенсіонери,
які раніше працювали в ньому і
залишаються членами зазначеного
підприємства, кооперативу, товариства,
відповідно до списку, що додається до
державного акта на право колективної
власності на землю.

Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок
виділення в натурі (на місцевості)
земельних ділянок власникам земельних
часток (паїв)»основним документом, що
посвідчує право на земельну частку
(пай), є сертифікат на право на земельну
частку (пай), виданий районною (міською)
державною адміністрацією. Документами,
що посвідчують право на земельну
частку (пай), також є: свідоцтво про
право на спадщину; посвідчені у
встановленому законом порядку
договори купівлі-продажу, дарування,
міни, до яких додається сертифікат на
право на земельну частку (пай); рішення
суду про визнання права на земельну
частку (пай).

Пленум Верховного Суду України у
постанові від 16.04.2004 р. №7 «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» роз»яснив судам, що член
колективного сільськогосподарського
підприємства, включений до списку, що
додається до державного акта на право
колективної власності на землю,
набуває права на земельну частку(пай) з
дня видачі цього акта, а при
неможливості надати такій особі
земельну частку(пай) з колективної
власності через відсутність
необхідної для цього землі остання
відповідно до п.7 Указу Президента
України «Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» має бути надана із
земель запасу, створеного місцевою
радою під час передачі землі у
колективну власність.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про
порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток
(паїв)»документами, що посвідчують
право на земельну частку (пай), також є
рішення суду про визнання права на
земельну частку (пай).

У разі визнання судом за особою права
на земельну частку (пай), у подальшому
необхідно звернутися з заявою до
місцевого органу виконавчої влади про
виділення земельної частки (паю) в
натурі, а після отримання
розпорядження голови
райдержадміністрації здійснити
державну реєстрацію права власності,
після чого отримати свідоцтво про
право власності на земельну ділянку,
які видаються Державною реєстраційною
службою на підставі витягу з
Державного земельного кадастру.

Так, відповідно до ст.116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного
суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» встановлено, що член
колективного сільськогосподарського
підприємства, включений до списку, що
додається до державного акта на право
колективної власності на землю,
набуває права на земельну частку (пай) з
дня видачі цього акта, і в разі його
смерті успадкування права на земельний
пай здійснюється за нормами ЦК, у тому
числі й у випадку, коли з різних причин
ця особа не отримала сертифікат на
право на земельну частку (пай).
Невнесення до зазначеного вище списку
особи, яка була членом КСП на час
передачі у колективну власність землі,
не може позбавити її права на земельну
частку.

Згідно вимог ст. 1220 ЦК України спадщина
відкривається внаслідок смерті особи і
часом її відкриття є день її смерті, а
згідно вимог ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинялися внаслідок смерті.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Способом захисту
цивільних прав та інтересів, згідно ст.
16 цього Кодексу, може бути, зокрема,
визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

З огляду на наведене, зібрані по справі
докази, оцінені судом належним чином
кожен окремо на їх достовірність та
допустимість, а також їх достатність та
взаємний зв'язок у сукупності,
встановлені судом обставини свідчать
про те, що спадкодавці на час своєї
смерті були власниками вказаних паїв,
позивач є єдиним спадкоємцем, який
вступив управління спадковим майно,
прийняв спадщину, інших спадкоємців,
які б претендували на спадкове майно не
встановлено, відповідач позовні вимоги
визнає, що не суперечить закону, не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, підстав для неприйняття
визнання позову відповідачем судом не
встановлено. Звідси суд приходить до
переконання, що позов є підставним та
підлягає до задоволення.

Враховуючи вище наведене та керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності по
спадкуванню за заповітом після смерті
бабусі ОСОБА_2, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1
року, на земельну частку - пай у ТзОВ
«Літинське» в розмірі 2,06 в умовних
кадастрових гектарах без визначення
меж цієї частки в натурі, що
підтверджується сертифікатом РН №500935,
від 03.07.2014 року

Визнати за ОСОБА_1 право власності по
спадкуванню за законом після смерті
дідуся ОСОБА_3, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2
року, на земельну частку пай - у ТзОВ
«Літинське» 1,38 в умовних кадастрових
гектарах без визначення меж цієї
частки в натурі, що підтверджується
сертифікатом РН №500933, від 03.07.2014 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Дрогобицький міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення, а
особами, які не були присутні у
судовому засіданні під час його
проголошення -з дня отримання такого.

Суддя А.П.
Івасівка