Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/4540/14
Головуючий у 1 інстанції: Гончаренко
Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.

суддів:
Коваленко А.І.

Денисенко Т.С.

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Запорізького районного суду
Запорізької області від 29 січня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа: Балабинська селищна рада
Запорізького району Запорізької
області, про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою, про
приведення у попередній стан земельної
ділянки, шляхом знесення самовільно
побудованих споруд (будівель), -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, про приведення у попередній
стан земельної ділянки, шляхом
знесення самовільно побудованих
споруд (будівель), який в ході судового
розгляду уточнила.

У позові зазначалось, що позивачка є
власником житлового будинку АДРЕСА_1
Запорізького району Запорізької
області, належного їй на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно виданого 21.10.2008 року.
Земельна ділянка площею 700 кв.м., на якій
розташований будинок, виділена у
постійне користування на підставі
договору про надання в безстрокове
користування для будівництва будинку
на праві приватної власності від 11.02.1970
року, посвідченого нотаріусом 4-ї
Запорізької нотаріальної контори
ОСОБА_5 Відповідачка є суміжним
землекористувачем земельної ділянки
площею 858 кв.м. та власником житлового
будинку АДРЕСА_2. На межі земельних
ділянок сторін по справі відповідачкою
збудовано самовільні будівлі з грубим
порушенням норм ДБН-360-92. Також
відповідачка насадила на межі свої
земельної ділянки насадження у вигляді
дерев та кустарників. Відповідачка
порушила межу суміжного
землекористування, побудувала на
земельній ділянці позивача гараж.

З приводу незаконності будівництва та
порушення при цьому норм позивачка
неодноразово зверталась до
Балабинської селищної ради, ОП ЗМБТІ. В
результаті проведених перевірок було
встановлено численні порушення, проте,
відповідачка не усунула перешкоди.

У зв'язку з вказаними обставинами,
позивачка просила суд усунути
перешкоди в користуванні її земельною
ділянкою розташованою за адресою:
АДРЕСА_1, Запорізького району
Запорізької області шляхом
зобов'язання відповідачки знести
самовільно збудовані нею споруди у
вигляді сараїв позначених в технічному
паспорті під літ. Д та літ. Е, а також
літ. Г - гаражу за адресою: АДРЕСА_2
Запорізького району Запорізької
області, поклавши усі витрати по зносу
на відповідачку; зобов'язати
відповідачку відновити межу, яка
поділяє земельні ділянки АДРЕСА_1
Запорізького району Запорізької
області у відповідності з даними
земельно-кадастрової документації;
зобов'язати відповідачку пересадити
дерева на відстань 3-х метрів, а
кустарники на відстань 1-го метра від
межі, яка поділяє земельні ділянки
АДРЕСА_1 Запорізького району
Запорізької області.

Справа розглядалася неодноразово.

Рішенням Запорізького районного суду
Запорізької області від 29 січня 2014 року
позов задоволено.

Усунуто перешкоди в користуванні
ОСОБА_4 земельною ділянкою,
розташованою за адресою: АДРЕСА_1,
Запорізького району Запорізької
області шляхом зобов'язання ОСОБА_3
знести самовільно збудовані нею
споруди у вигляді сараїв позначених в
технічному паспорті під літ. Д та літ. Е,
а також літ. Г - гаражу за адресою:
АДРЕСА_2 Запорізького району
Запорізької області, поклавши усі
витрати по зносу на відповідачку.

У випадку, якщо ОСОБА_3 не виконає
рішення суду протягом одного місяця
після набрання ним законної сили, то
ОСОБА_4 вправі зробити знос двох сараїв,
позначених в технічному паспорті під
літ. Д та літ. Е, а також літ. Г - гаражу за
адресою: АДРЕСА_2 Запорізького району
Запорізької області своїми діями, з
наступним стягненням витрат з ОСОБА_3

Зобов'язано ОСОБА_3 відновити межу, яка
поділяє земельні ділянки АДРЕСА_1
Запорізького району Запорізької
області у відповідності з даними
земельно-кадастрової документації.

Зобов'язано ОСОБА_3 пересадити дерева
на відстань 3-х метрів, а кустарники на
відстань 1-го метра від межі, яка
поділяє земельні ділянки АДРЕСА_1
Запорізького району Запорізької
області.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 22 квітня 2014
року апеляційну скаргу ОСОБА_3
задоволено, рішення Запорізького
районного суду Запорізької області від
29 січня 2014 року скасовано та ухвалено
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 вересня 2014
року касаційну скаргу ОСОБА_4
задоволено частково, рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 22 квітня 2014 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду суддю-доповідача,
пояснення апелянта та її представника,
заперечення позивачки та її
представника, пояснення третьої особи -
представника Балабинської селищної
ради, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних підстав.

Судом встановлено, що позивачка є
власником житлового будинку АДРЕСА_1
Запорізького району Запорізької
області з прилеглими до нього
спорудами та будівлями, належного їй на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно виданого 21.10.2008 року
та зареєстрованого в Бюро технічної
інвентаризації 27.10.2008 року у реєстровій
книзі № 11 за реєстровим № 2075 (арк. с. 8-9)

На підставі рішення виконкому
Балабинської селищної ради №23 від 01
грудня 1970 року позивачці ОСОБА_4 під
будівництво житлового будинку
виділена земельна ділянка за адресою
АДРЕСА_1 площею 700 кв.м, що
підтверджується договором про надання
в безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва будинку на
праві особистої власності
посвідченого ОСОБА_5 нотаріусом 4-ї
Запорізької нотконтори 17 травня 1971
року (арк. с.10-11, 52 - 53).

Згідно з актом про встановлення меж від
11.02.1971 року ОСОБА_4 проведено виніс на
місцевості меж земельної ділянки
площею 700 кв.м. за адресою АДРЕСА_1
Запорізького району, Запорізької
області (арк. с. 54).

Відповідачка ОСОБА_3 є
власницею житлового будинку АДРЕСА_2
побудованого на земельній ділянці
загальною площею 858 кв.м, яка належить
їй на праві приватної власності на
підставі Державного акту про право
приватної власності на землю, виданого
Балабинською селищною радою народних
депутатів 09.12.2002 року та
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 372.

Згідно з Актом обстеження земельних
ділянок по АДРЕСА_1 по заяві ОСОБА_4 від
11.07.2011 року, складеним Балабинською
селищною радою, вбачається що в ході
обстеження виявлено, що фактичне
користування земельних ділянок на
теперішній час не відповідає розмірам
вказаних в технічних паспортах та
державному акті. Частково відсутній
паркан між земельними ділянками. Зі
слів обох сторін з південної сторони
земельних ділянок побудовані гаражі,
які мають спільну стіну. Гараж ОСОБА_3
площею 2м. х 6,34 м. стоїть на земельній
ділянці №21. До свого гаража, порушуючи
правила забудови, а також не
враховуючі, що її земельна ділянка
розташована вище за земельну ділянку
№21, ОСОБА_3 добудувала тимчасові сараї
різної конфігурації з різних
будівельних матеріалів для утримання
птиці. Римби на вказаних сараях
відсутні. При випаданні опадів, вода з
сараїв ОСОБА_3 хаотично збігає на
земельну ділянку №21, розмиває її,
вимиває рослини посаджені гр. ОСОБА_4, а
останні роки сарай, стіни якого
глинобитні, по яких постійно тече вода,
частково завалились, з водою глина
протікає на земельну ділянку №21, що
призводить до сварок між сусідами. При
виході комісії стіна глинобитного
сараю була знову підмазана, але римби
відсутні як й раніше, що призведе до
нових сварок в майбутньому. За бажанням
обох сторін були показані межі
земельної ділянки №23, для уникнення
сварок в майбутньому, сусіди
домовились побудувати разом паркан між
земельними ділянками довжиною 14,5 кв.м.
(арк. с. 55).

Ці обставини підтверджуються
також кадастровою зйомкою (а. с. 13, т.1),
технічним паспортом на будинок АДРЕСА_1

Згідно з технічним паспортом на
житловий будинок та земельну ділянку
АДРЕСА_2 (а. с. 57, 58, т.1), який належить на
праві власності відповідачці ОСОБА_3,
побудовані самочинні споруди, серед
яких є споруди, на які посилається в
позові позивачка, а саме: літ. Д - сарай,
літ. Е - сарай, які побудовані на самій
межі земельних ділянок №21 та №23, літ. Г
- гараж розташованій на земельній
ділянці позивачки №21. Відповідність
вказаних будівель Державним
будівельним нормам не підтверджена
відділом містобудування, архітектури
та житлово-комунального господарства
Запорізької райдержадміністрації.

Із геодезичних зйомок,
виконаних ТОВ «ВЛАСНІ ЗЕМЛІ» та ТОВ
«Сервіор» вбачається, що параметри
геодезичних зйомок земельної ділянки
відповідачки не відповідають розмірам
цієї земельної ділянки, які вказані в
державному акті, а саме: відхилення від
встановлених меж, які передбачені
державним актом, що підтверджує
неправомірні дії відповідачки, щодо
самовільного зайняття частини
земельної ділянки позивачки (а.с. 78, 79,
111, 112, т.1).

Згідно з Державним актом на право
приватної власності на землю виданого
09.12.2002 року на ім'я ОСОБА_3 конфігурація
земельної ділянки 858 кв.м., має
наступний вигляд: ширина ділянки з
вулиці дорівнює 18,0 м., у довжину зі
сторони позивачки дорівнює 45,80 м., зі
сторони будинку АДРЕСА_3 смт. Балабино у
довжину дорівнює 47,0 м. усі лініє є
рівними, натомість фактично зазначена
конфігурація її приватизованої
ділянки не відповідає зазначеним
даним, та має наступний вигляд: по
ширині дорівнює 20,48 м., що є більш на 2,48
м., тобто накладка ділянки відповідачки
на земельну ділянку позивачки,
оскільки згідно з межами земельної
ділянки ширина земельної ділянки
позивачки з вулиці замість 16,00 м
складає лише 13,80 м. та має вже не рівні
лінії, тобто самовільно побудований
відповідачкою гараж під літ. Г
знаходиться на земельній ділянці
позивачки, та поза межами земельної
ділянки, яку відповідачка
приватизувала у 2002 році.

В судовому засіданні апеляційного
суду позивачка пояснила, що ні
письмово, ні усно не надавала згоди на
будівництво відповідачкою гаражу під
літ. Г та сараїв під літ. Д та Е на її
земельній ділянці. Гаражі не являються
єдиним комплексом, оскільки побудовані
з різних матеріалів та зазначені
окремо в технічних паспортах, гараж
відповідачки частково знаходиться на
її земельній ділянці. Кустарники та їх
кореневища проникають на її земельну
ділянку, а дерева ростуть в
безпосередній близькості до межі
ділянки, що перешкоджає їй
користуватися її земельною ділянкою,
оскільки вимагає від позивача
додаткових зусиль для його постійного
викорчування та прибирання з території
домоволодіння, а вона є особою хворою
та інвалідом першої черги з дитинства.
У зв'язку з такими обставинами вона
також позбавлена можливості
приватизувати свою земельну ділянку.

Представник Балабинської селищної
ради в судовому засіданні апеляційного
суду пояснила, що між сторонами
виникають постійні сварки з приводу
користування земельною ділянкою,
відповідачка ОСОБА_3 самовільно
побудувала сараї на межі з
відповідачкою, гараж відповідачки
частково знаходиться на земельній
ділянці позивачки, кущі смородини
проростають на земельну ділянку
позивачки та дерева знаходяться в
безпосередній близькості до її
земельної ділянки. Позивачка являється
інвалідом з дитинства, тому не
спроможна усувати перешкоди, які
створюють ці насадження.

Суд повно і всебічно дослідив
обставини справи, пояснення та
заперечення сторін, правильно
встановив правовідносини сторін, дав
належну оцінку всім наданим суду
доказам в їх сукупності та дійшов до
правильного висновку про задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 , про усунення їй
перешкод у користуванні земельною
ділянкою шляхом зобов'язання ОСОБА_3
відновити межу, яка поділяє земельні
ділянки АДРЕСА_1 Запорізького району
Запорізької області у відповідності з
даними земельно-кадастрової
документації, шляхом знесення
самовільно побудованих сараїв під літ.
Д та літ. Е, а також літ. Г - гаражу.

Висновки суду відповідають
вимогам ст.ст. 39, 95, 96, 107, 152, 158 Земельного
кодексу України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України,
жилий будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї цілі, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Відповідно до ч.4 ст. 376 ЦК
України, якщо власник (користувач)
земельної ділянки заперечує проти
визнання права власності на нерухоме
майно за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на його
земельній ділянці, майно підлягає
знесенню особою, яка здійснила
самочинне будівництво або за її
рахунок.

За нормами п.п. 3.25* ДБН 360-92**
(Державні будівельні норми
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень») для
догляду за будівлями і здійснення їх
поточного ремонту відстань до межі
сусідньої ділянки від найбільш
виступної конструкції стіни треба
приймати не менше 1,0 м. При цьому
повинно бути забезпечене влаштування
необхідних інженерно-технічних
заходів, що запобігатимуть стіканню
атмосферних опадів з покрівель та
карнизів будівель на територію
суміжних ділянок. Таким чином, відстань
земельної ділянки позивачки до стіни
побудованих відповідачем сараїв має
бути не менше 1 м., що фактично не
відповідає таким вимогам.

Посилання апелянта в апеляційній
скарзі на те, що позивачка та
відповідачка побудували гаражі за
взаємною згодою та фактично два гаражі,
збудовані ними, являють собою єдиний
комплекс, оскільки мають одну на двох
стіну, також гаражі мають один цілісний
дах безпідставні та є лише
припущеннями апелянта.

Із наданих суду технічних
паспортів на житлові будинки №21 та №23,
вбачається, що кожний з гаражів
відноситься до кожного окремого двору,
кожен гараж знаходиться під окремою
літерою позначених в окремих технічних
паспортах, також гараж позивачки
побудований з шлакобетону не є
самочинним, оскільки позивачкою були
отримані відповідні документи, а гараж
відповідачки побудований з цегли і є
самовільним будівництвом.

Також, суд дійшов обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог позивачки щодо зобов'язання
відповідачки пересадити дерева на
відстань 3-х метрів, а кустарники на
відстань 1-го метра від межі, яка
поділяє земельні ділянки АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЗК України
власники та землекористувачі
земельних ділянок повинні обирати такі
способи використання земельних
ділянок відповідно до їх цільового
призначення, коли власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей (затемнення, задимлення,
неприємні запахи, шумове забруднення,
тощо).

Статтею 105 ЗК України
передбачено, що у випадку проникнення
коренів і гілок дерев з однієї
земельної ділянки на іншу власники та
землекористувачі земельних ділянок
мають право відрізати корені дерев і
кущів, які проникають із сусідньої
земельної ділянки, якщо таке
проникнення є перепоною у використанні
земельної ділянки за цільовим
призначенням.

За змістом ст. 109 ЗК України дерева,
які стоять на межі суміжних земельних
ділянок, а також плоди цих дерев
належать власникам цих ділянок у
рівних частинах. Кожен із сусідів має
право вимагати ліквідувати дерева, які
стоять на спільній межі. Витрати на
ліквідацію цих дерев покладаються на
сусідів у рівних частинах. Сусід, який
вимагає ліквідації дерев, які стоять на
спільній межі, повинен один нести
витрати на ліквідацію дерев, якщо інший
сусід відмовляється від своїх прав на
дерева. Вимога на ліквідацію дерев
(кущів) виключається, якщо вони служать
межовими знаками і залежно від
обставин не можуть бути замінені
іншими межовими знаками.

З наданих суду позивачем
фотознімків вбачається, що кустарники
та дерева відповідачки ростуть в
безпосередній близькості до межі, та
виходять на земельну ділянку
позивачки, а згідно з ДБН 79-92 «Житлові
будинки для індивідуальних
забудовників України» відстань від
межі сусідньої ділянки до осі дерев - 3
м, для кущів - 1м.

Зазначені обставини були
підтверджені в судовому засіданні суду
першої інстанції поясненнями свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7

Також позивачка та її
представник наполягають на тому, що
кустарники та їх кореневища проникають
на її земельну ділянку, а дерева
ростуть в безпосередній близькості до
межі ділянки, що перешкоджає їй
користуватися її земельною ділянкою,
оскільки вимагає від позивача
додаткових зусиль для його постійного
викорчування та прибирання з території
домоволодіння, а вона є особою хворою
та інвалідом першої черги з дитинства.

Надані представником
відповідачки фотознімки є ідентичними
з фотознімками, наданими позивачкою
(а.с. 60 на звороті, 61) та підтверджують
доводи позивачки про те, що
кустарники та їх кореневища проникають
на її земельну ділянку, а дерева
ростуть в безпосередній близькості до
межі ділянки, що перешкоджає їй
користуватися її земельною ділянкою та
вбачається захаращеність земельної
ділянки.

Інші доводи апеляційної скарги є
такими, що не спростовують висновків
суду першої інстанції, а лише
відображують позицію відповідачки та
її представника та полягають лише в
переоцінці доказів, які належним чином
перевірені і оцінені судом першої
інстанції і не доводять порушення
судом першої інстанції норм
процесуального і матеріального права.

З огляду на викладене, колегія
суддів вважає, що рішення суду
відповідає фактичним обставинам
справи та закону, підстави для його
скасування не вбачаються.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Запорізького районного
суду Запорізької області від 29 січня 2014
року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: