Провадження № 2/127/6939/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23.10.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді Сичук
М. М.,

при секретарі Гороховій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Першої вінницької
державної нотаріальної контори за
участю заінтересованої особи ОСОБА_2
про визнання права власності на
житловий будинок в порядку
спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Першої
вінницької державної нотаріальної
контори за участю заінтересованої
особи ОСОБА_2 про визнання права
власності на житловий будинок в
порядку спадкування, мотивуючи свої
позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла мати позивача ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
виданого Відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Вінницького
міського управління юстиції у
Вінницькій області від 05.08.2013 р.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась
спадщина на житловий будинок та
земельну ділянку по АДРЕСА_1. За життя
ОСОБА_3 склала заповіт, в якому житловий
будинок за АДРЕСА_1 заповідала: 2/3
частину вказаного будинку - ОСОБА_2, а 1/3
частину будинку - ОСОБА_1.

Після смерті ОСОБА_3 у встановлений
законом термін ОСОБА_1 звернулась до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини.

23.09.2014 р. за №3150/02-31 позивач отримала
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальних дій, в якій вказувалося,
що отримати свідоцтво про право на
спадщину на свою частину спадкового
майна вона не має змоги, оскільки в неї
відсутні правовстановлюючі документи
на житловий будинок АДРЕСА_1 на ім'я
покійної матері - ОСОБА_3

Тому вона вимушена звернутися до суду
за захистом своїх прав та законних
інтересів шляхом визнання в судовому
порядку право власності в порядку
спадкування за заповітом на частину
спадщини, яка відкрилася після смерті
матері.

В судовому засіданні позивач
підтримала позов в повному обсязі та
просила суд його задовольнити з
підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов визнала та не
заперечила проти його задоволення.

Третя особа в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала та просила
суд його задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть
Серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

За життя, 10.06.2004 року ОСОБА_3 склала
заповіт, з тексту якого вбачається, що
2/3 частини належного їй житлового
будинку з відповідною часткою
господарських будівель та споруд під
номером АДРЕСА_1 вона заповідає ОСОБА_2,
а 1/3 частину належного їй житлового
будинку з відповідною часткою
господарських будівель та споруд під
номером АДРЕСА_1 вона заповідає ОСОБА_1
(а.с. 6).

Тобто, згідно до технічного паспорту
ОСОБА_1 було виділено у користування
кімнати, які позначені у технічному
паспорті під номерами 2-4, 2-5.

В 1985 році для збільшення житлової площі
до будинку була проведена добудова,
коридору - 2-1, кухні - 2-2, та сан. вузла 2-3.

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальних дій від 23.09.2014 року за
№3150/02-31, зазначено, що отримати
свідоцтво про право на спадщину на свою
частину спадкового майна ОСОБА_1 не має
змоги, оскільки в неї відсутні
правовстановлюючі документи на
житловий будинок АДРЕСА_1 на ім'я
покійної матері - ОСОБА_3 (а.с. 8).

Згідно технічного паспорту на садибний
(індивідуальний) житловий будинок
АДРЕСА_1, власником його вказано ОСОБА_3
(а.с. 14-19).

Відповідно до договору дарування від
07.05.1957 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_6
належні 100% житлового будинку, що
складає 100% домоволодіння, технічної
готовності 76%, розташований в АДРЕСА_1
на земельній ділянці мірою 500 кв.м.,
належить ОСОБА_5 на підставі особистої
власності, згідно договору побудови
від 04.11.1956 року, посвідченого 1-ю
Вінницькою нотаріальною конторою
07.11.1956 року по реєстру №1-1320, та
зареєстрованого Віноблінвентарбюро
07.11.1956 року за №10153 (а.с. 20-21).

Згідно до наявної в матеріалах справи
копії спадкової справи померлої ОСОБА_1
та ОСОБА_2 звертались 04.12.2013 року із
заявою до Першої вінницької
нотаріальної контори із заявами про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за заповітом (а.с.35-36).

Ухвалою суду від 23.10.2014 року позовну
заяву в частині заявлених позовних
вимог про визнання за ОСОБА_1 права
власності на самочинно збудовані
приміщення: 2-1, 2-2, 2-3 залишено без
розгляду.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено,
що одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України
визначено, що до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Статтею 1233 Цивільного кодексу України
визначено, що заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Ст. 1247 ЦК України містить загальні
вимоги до форми заповіту: заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складення; заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем; заповіт має
бути посвідчений нотаріусом або іншими
посадовими, службовими особами,
визначеними у статтях 1251-1252 цього
Кодексу.

Згідно вимог ст. 1248 ЦК України нотаріус
посвідчує заповіт, який написаний
заповідачем власноручно або за
допомогою загальноприйнятих технічних
засобів. Нотаріус може на прохання
особи записати заповіт з її слів
власноручно або за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів. У
цьому разі заповіт має бути вголос
прочитаний заповідачем і підписаний
ним. Якщо заповідач через фізичні вади
не може сам прочитати заповіт,
посвідчення заповіту має відбуватися
при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Суд вважає, що визнання відповідачем
позову не суперечить закону, та не
порушує його права та законні інтереси.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 16, 1216, 1218, 1223, 1233, 1247, 1248 ЦК України,
ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 209, 213-215 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за заповітом,
складеним 10 червня 2004 року, після
смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2,
на 1/3 частину житлового будинку з
відповідною часткою господарських
будівель та споруд, що знаходяться по
АДРЕСА_1, та включає в себе кімнати,
позначені в технічному паспорті під
номерами 2-4, 2-5.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Вінницької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: