МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ
СУД ОСОБА_1
№ пр. 2/521/6860/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року

м. Одеса

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1
у складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі – Бондаренко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення боргу,

встановив:

У жовтні 2014р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4
про стягнення боргу за договорами
позики, посилаючись на те, що останній
позичив у них грошові кошти в
національній валюті, в доларах США та в
Євро і зобов’язувався їх повернути у
визначений строк, який вже сплинув.
Факт отримання грошових коштів
відповідачем підтверджується
розписками складеними останнім на
ім’я кожної з позивачів. Однак, станом
на теперішній час ОСОБА_4 не виконує
взяті на себе грошові зобов’язання. У
зв’язку із зазначеними обставинами
позивачі просили суд винести рішення,
яким стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 борг в розмірі 134897,00грн., три
відсотки річних в розмірі 9756,93грн.,
всього 144653,93грн., стягнути з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 борг в розмірі 289800,22грн.,
три відсотки річних в розмірі 3599,85грн.,
всього 293400,07грн., а також судові
витрати.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2014р. було
відкрито провадження по справі.

В ході розгляду справи, 17 листопада
2014р., на розгляд було поставлено
питання про роз’єднання у різні
провадження позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про стягнення боргу та
відсотків за договорами позики та
позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення боргу та відсотків за
договорами позики.

Сторони у судовому засіданні не
заперечували проти роз’єднання
позовних вимог різних позивачів до
одного і того ж відповідача.

Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна із сторін повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач позичав грошові кошти
окремо у позивача ОСОБА_3, в сумі
30300,00грн. та 600,00 доларів США, про що була
складена розписка від 23.02.2012р., в сумі
17615,00 доларів США та 806 Євро, про що була
складена розписка від 24.02.2012р., та
окремо у позивача ОСОБА_2 в сумі 10000,00
доларів США, про що була складена
розписка від 25.02.2012р.

Суд вважає, що виходячи із того, що
спільний розгляд зазначених вище вимог
у одному провадженні ускладнюватиме
вирішення справи, та з того, що вимоги
кожного з позивачів до відповідача
виникли з різних договорів, то згідно з
ч.2 ст. 126 ЦПК України слід роз’єднати
дані вимоги у самостійні провадження, а
саме: у одне провадження позовні вимоги
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу та
відсотків за договорами позики, у інше
провадження – позовні вимоги вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу та
відсотків за договорами позики.

Керуючись ч.2 ст. 126 ЦПК України, суд

ухвалив:

Роз’єднати позовні вимоги ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про стягнення боргу в сумі 144653,93
грн., та судових витрат та позовні
вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
боргу в сумі 293400,07 грн., та судових
витрат, а саме у одне провадження -
позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
стягнення боргу в сумі 144653,93 грн., та
судових витрат, у інше провадження –
позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення боргу в сумі 293400,07 грн. та
судових витрат,

Виділити в самостійні провадження
позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення боргу в сумі 293400,07 грн. та
судових витрат, та присвоїти
самостійний обліково-статистичний
номер судової справи за 2014 рік.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
О.М. Сегеда