Справа № 265/9449/13-ц
Провадження № 2/265/509/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Копилової Л. В.,

при секретарі - Єфремовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за первісним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя,

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про поділ спільного майна
подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного
майна подружжя, посилаючись на те, що 04
липня 1981 року він зареєстрував шлюб з
ОСОБА_2 у Міському відділі реєстрації
актів цивільного стану
Маріупольського міського управління
юстиції Донецької області і проживав з
нею однією сім'єю до 01 жовтня 2013 року,
після чого їх спільне приживання було
фактично припинено, вони проживають
окремо. Від шлюбу неповнолітніх дітей
немає. За час спільного проживання
ними було придбане нерухоме майно, а
саме: будинок (двоповерховий), який
знаходиться в м.Маріуполі, проїзд
Лютневий, № 30, вартістю 100 000 доларів
США, що еквівалентно 800 000 гривень;
квартира 4-х кімнатна № 136, що
розташована по вулиці Московській в
будинку 63 в м.Маріуполі, вартістю 40 000
доларів США, що еквівалентно 320 000
гривень; квартира 3-х кімнатна,
розташована по АДРЕСА_3, вартістю 35 000
доларів США, що еквівалентно 280 000
гривень; гараж в кооперативі, що
знаходиться на перехрестті вулиці
Азовстальської і проспекту
Ленінградського, вартістю 6 000 доларів
США, що еквівалентно 48 000 гривень. Також
ними за час спільного проживання
придбано два автомобіля - Mitsubishi Lancer, 2007
року випуску, державний номер НОМЕР_1,
вартістю 15 000 доларів США, що
еквівалентно 120 000 гривень та
автомобіль Ford Escort, державний номер
НОМЕР_2, вартістю 4 000 доларів США, що
еквівалентно 32 000 гривень.

Окрім того, в період сумісного
проживання ними відкрито депозитний
рахунок на ім'я ОСОБА_2 в банку
«Південний» на суму 15 500 доларів США, що
еквівалентно 124 000 гривень. Усього за
час сумісного проживання ними було
придбане майно та зібрані кошти на
загальну суму 1 724 000 гривень. Але в
добровільному порядку розподілити
майно вони згоди не досягли.

Тому просить суд виділити йому у
власність житловий будинок, як частку
у спільній сумісній власності
подружжя, а відповідачці виділити
квартиру АДРЕСА_2, що розташована по
бульвару Комсомольському, в будинку №
50 «А»; гараж; автомобіль марки Mitsubishi
Lancer, 2007 року випуску; автомобіль марки
Ford Escort, 1993 року випуску. Визнати за ним
право власності на 1/2 частину грошових
коштів, що знаходяться на рахунку в
філіалі Акціонерного банка
«Південний» в м.Маріуполі та стягнути з
відповідачки на його користь 62 000
гривень в рахунок частки в сумісній
власності подружжя.

В ході розгляду справи в суді позивач
ОСОБА_1 уточнив свої позовні та просив
суд розподілити їх з відповідачкою
спільне майно, виділивши йому у
власність двоповерховий будинок
АДРЕСА_4, загальною площею 147,4 кв.м, в
тому числі жилою площею 87,4 кв.м, який
розташований на земельній ділянці,
кадастровий номер :01:023:0547,
загальною площею 0,0044 га, вартістю 804 664
гривень та автомобіль марки Mitsubishi Lancer,
2007 року випуску, державний номер
НОМЕР_1, вартістю 106 447,95 гривень. У
власність відповідачки ОСОБА_2
виділити: трикімнатну квартиру
АДРЕСА_5, вартістю 315 793 гривень; 1/2
частку квартири АДРЕСА_2, вартістю 226 625
гривень; автомобіль Ford Escort, 1993 року
випуску, державний номер НОМЕР_2,
вартістю 43 126 гривень 88 клпійок;
грошові кошти, що знаходяться на
рахунку в філії Акціонерного банку
«Південний» в м.Маріуполі, відкритого
на ім»я ОСОБА_2 в розмірі 15 500 доларів
США, що еквівалентно 200 725 гривень.
Стягнути з нього на користь
відповідачки в рахунок вартості
різниці частки у спільному майні
подружжя грошову суму в розмірі 124 842,07
грн. та стягнути з відповідачки на
його користь половину витрат за
проведення судових експертиз в сумі 4
300 грн.

Заперечуючи проти позову відповідачка
ОСОБА_2 звернулася до суду із
зустрічним позовом, в якому посилалася
на те, що перебувала з ОСОБА_1 в
зареєстрованому шлюбі. На даний час
вони разом не проживають. За час їх
спільного проживання ними було
придбано майно, а саме: транспортні
засоби, які зареєстровані на ім'я
відповідача - автомобіль Mitsubishi Lancer, 2007
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_3, вартість якого на теперішній
час становить приблизно 105 000 гривень та
автомобіль Ford Escort, 1993 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_2 вартість
якого на теперішній час становить
приблизно 43 000 гривень, а також на ім'я
відповідача був відкритий рахунок №
НОМЕР_4 у ПАТ Акціонерний банк
«Південий», розмір депозитного внеску
по якому склав 19 000 доларів США, що на
момент подання позовної заяви
становить 224,266,50 грн.

Враховуючи те, що відповідач постійно
знаходиться у від'їздах, оскільки він є
моряком та автомобілем Mitsubishi Lancer
зазвичай користуються їх спільні
повнолітні діти, з якими у відповідача
наразі не складаються взаємовідносини,
вважає за можливе виділити даний
транспортний засіб їй, а різницю між
вартістю автомобіля Mitsubishi Lancer та
автомобіля Ford Escort (яка складає 105 000 грн.
- 43 000 грн. = 62 000 грн.) відрахувати з її
частки депозитного вкладу, яка
становить 224 266,50:2 = 112 133,25 грн. Отже,
після відрахування різниці вартості
автомобіля, її частка у депозитному
вкладі має становити 50 133,25 грн.
Автомобіль же Ford Escort виділити
відповідачу. Просить суд поділити
майно, що є їх з відповідачем спільною
сумісною власністю, визнати за нею
право власності на автомобіль Mitsubishi
Lancer, 2007 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_3, грошові кошти, що
знаходяться на рахунку в філії ПАТ АБ
«Південний» у розмірі 50 133,25 грн. та
стягнути їх з відповідача в рахунок її
частки в сумісній власності подружжя,
визнати за відповідачем право
власності на автомобіль марки Ford Escort,
1993 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_2.

Позивач ОСОБА_1 на рогляд справи до
суду не з»явився, надавши суду
письмову заяву про розгляд справи в
його відсутність з участю його
представника. Позовні вимоги підтримав
в повному обсязі.

Представник позивача, ОСОБА_3 позовні
вимоги підтримала у повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві та просила відмовити в
задоволенні зустрічної позовної
заяви, вказавши на те, що рішенням суду
про розірвання шлюбу між сторонами
установлено, що сторони припинили
спільне проживання з 01 жовтня 2013 року,
тому вважає, що розподіляти рахунок,
який був відкритий після цього,
підстав не має.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не
визнала і заперечувала проти їх
задоволення.

Представник відповідачки ОСОБА_4 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнала та просила розподілити усе
спільне майно в натурі між сторонами.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши письмові матеріали справи,
суд вважає, що первісна позовна заява
підлягає задоволенню, а зустрічна - не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
04 липня 1981 року уклали шлюб,
зареєстрований в Палаці шлюбу міста
Жданова Донецької області, актовий
запис № 2145.

28 березня 2014 року на підставі рішення
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області
шлюб між сторонами розірвано.

При цьому, як свідчить вказане
рішення суду сторони проживали
однією сім»єю до 01 жовтня 2013 року
(а.с.148-150).

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, виданого 4-тим
ВРЕР м.Маріуполя при УДАІ ГУМВСУ в
Донецькій області за № НОМЕР_5,
автомобіль марки Mitsubishi Lancer, номерний
знак НОМЕР_1, 2007 року випуску,
зареєстрований за ОСОБА_1 (а.с.13).

А відповідно до свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу,
виданого 4- тим ВРЕР м.Маріуполя при
УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області за
№АНС 052754, автомобіль марки Ford Escort,
номерний знак НОМЕР_2, 1993 року випуску, 23
травня 2007 року зареєстрований за
ОСОБА_1 (а.с.42).

Як свідчить витяг про державну
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, виданий 02 червня 2010 року
Маріупольським бюро технічної
інвентаризації, будинок АДРЕСА_4 на
праві приватної власності належить
ОСОБА_2 на підставі договору купівлі -
продажу від 02 червня 2010 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Маріупольського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, реєстр №
1033 (а.с.32-36).

Квартира АДРЕСА_5 належить ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі - продажу
від 20 червня 2013 року, посвідченого
приватним нотаріусом Маріупольського
міського нотаріального округу
Донецької області ОСОБА_6, за № 494
(а.с.38-41).

Згідно свідоцтва про право власності
на нерухоме майно, виданого 13 травня 2013
року, квартира АДРЕСА_2 на праві
приватної власності належить ОСОБА_1
(а.с.46).

22 березня 2013 року між ПАТ АБ
«Південний» та ОСОБА_2 укладено договір
банківського строкового вкладу №
НОМЕР_6 (а.с.69).

Як свідчить висновок експерта № 30 про
оцінку транспортного засобу від 23
квітня 2014 року, ринкова вартість
автомобіля Ford Escort, номерний знак
НОМЕР_2, 1993 року випуску, на дату
оцінки складає 43 126,88 грн. (а.с.83-95).

За висновком експерта № 31 про оцінку
транспортного засобу від 23 квітня 2014
року, ринкова вартість автомобіля
Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_1, 2007 року
випуску, на дату оцінки складає 106 447,95
грн. (а.с.96-106).

Відповідно до висновку
будівельно-технічної експертизи від
11 червня 2014 року, ринкова вартість
домоволодіння № 30 по проїзду
Лютневому в місті Маріуполі на дату
оцінки складає 804 664 грн.; розділити
домоволодіння на 1/2 і 1/2 ідеальні
частки з організацією в натурі
ізольованої квартири для кожної
частки без переобладнання і
перепланування неможливо відповідно
до ДБН В.2.2.-15-2005 «Жилі будинки. Основні
положення».

На розгляд суду запропоновано
варіант розподілу домоволодіння на
дві частини з відхиленням від
ідеальних 1/2 і 1/2 частки з
переобладнанням і переплануванням за
умови наявності дозволу на це
відповідно до ст.152 ЖК УРСР.

Одному співвласнику запропоновано
виділити коридор, частину прихожої
кімнати, кухню, гостьову, гараж, погріб,
1/2 частину огородження №1-3; 1/2 частину
мощення, усього вартістю 293 321 грн., що
складає 49/100 часток.

Другому співвласнику запропоновано
виділити частину прихожої кімнати,
коридор, котельню, туалет,
передню,кладову, жилу кімнату,санвузол,
2 жилі кімнати, л/кл, 1/2 частину
огородження №1-3; 1/2 частину мощення,
усього вартістю 299 805 грн., що складає
51/100 часток.

Компенсація власнику 49/100 частки за
відхилення від 1/2 частки буде
складати 3 242 грн.

На розгляд суду надано варіант
переобладнання і перепланування
домоволодіння.

В зв»язку з відсутністю документа, який
посвідчує право на земельну ділянку
експертом запропоновано не варіант
розподілу земельної ділянки, а два
варіанта визначення порядку
користування земельною ділянкою
площею 444 кв.м.

Ринкова вартість квартири № 62 в
будинку № 50 «А» по бульвару
Комсомольському у місті Маріуполі, на
дату експертизи складає 315 793 грн.
(а.с.112-127).

Крім того, сторони при розгляді справи
не оспорювали той факт, що ринкова
вартість 1/2 частки квартири АДРЕСА_2
складає 226 625 гривень, а на депозитному
рахунку в банку «Південний»,
відкритого на ім»я ОСОБА_2 знаходяться
грошові кошти в сумі 15 500 дол.США, що за
розрахунком позивача на день подачі
уточненої позовної заяви складає 200
725 гривень.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватись і розпоряджатись своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Підстави набуття права спільної
сумісної власності подружжя (тобто
перелік юридичних фактів, які
складають підстави виникнення права
спільної сумісної власності на майно
подружжя) визначені в ст. 60 СК України.

Порядок здійснення подружжям права
спільної сумісної власності та право
подружжя на розпорядження спільним
сумісним майном визначено у ст. ст. 63, 65
СК України.

Згідно ч.1 ст.60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми,
хвороба, тощо) самостійного заробітку
(доходу).

Статтею 63 СК України встановлено, що
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено,
що дружина і чоловік мають право на
поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що
перебуває в праві спільної сумісної
власності подружжя, належить кожному з
них незалежно від того, в який момент
здійснюється поділ: під час шлюбу або
після його розірвання. Поділ може бути
здійснений як за домовленістю
подружжя, так і за судовим рішенням. В
основу поділу покладається презумпція
рівності часток подружжя, яка може бути
спростована домовленістю подружжя або
судовим рішенням.

Частинами 1 ст.70 СК України встановлено,
що у разі поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором.

Статтею 71 СК України встановлено, що
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11,
сутність поділу полягає в тому, що
кожному з подружжя присуджуються в
особисту власність конкретні речі, а
також здійснюється розподіл майнових
прав та обов'язків. При здійсненні
поділу в судовому порядку суд має
виходити з презумпції рівності часток.
При винесенні рішення суд має
керуватися "обставинами, що мають
істотне значення", якими можуть бути,
насамперед, ступінь трудової та (або)
фінансової участі кожного з подружжя в
утриманні спільного майна, зроблених
поліпшеннях, доцільність та
обґрунтованість укладених правочинів,
спрямованих на розпорядження спільним
майном, наявність або відсутність
вчинення одним з подружжя дій, що
порушують права другого з подружжя,
суперечать інтересам сім'ї,
матеріальне становище співвласників
тощо. Поділ спільного сумісного майна
подружжя здійснюється з визначення
кола об'єктів спільної сумісної
власності подружжя і встановлення
їхньої вартості.

Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на час
розгляду справі. Поділу підлягає усе
майно, що є у спільній сумісній
власності.

Вирішуючи питання про поділ майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, зокрема
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5
ст.71 СК України щодо обов'язкової згоди
одного з подружжя на отримання
грошової компенсації та попереднього
внесення другим із подружжя
відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди
присудження грошової компенсації може
мати місце з підстав, передбачених ст.
365 ЦК України, за умови звернення
подружжя (одного з них) до суду з таким
позовом (ст.11 ЦК) та попереднього
внесення на депозитний рахунок суду
відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив
таких дій, а неподільні речі не можуть
бути реально поділені між ними
відповідно до їх часток, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому
майні без його реального поділу і
залишає майно у їх спільній частковій
власності.

В судовому засіданні не встановлено
домовленості між сторонами щодо поділу
спільного сумісного майна подружжя.

При цьому, відповідачка ОСОБА_2 визнала
той факт, що будинок, квартири,
автомобілі та відкритий рахунок в
банку були придбані ними у період їх
спільного проживання та на спільні
кошти, що в силу ст.61 ЦПК України не
підлягає доказуванню, у зв»язку з чим
суд приходить до висновку про те, що
вказане майно є спільною власністю
подружжя, яке має бути розподілене між
сторонами.

Крім того, не оспорювалася і вартість
спільно нажитого майна, а також те, що
майже усима угодами по придбанню майна
займалася ОСОБА_2, так як позивач ОСОБА_1
є моряком і досить тривалий час
перебуває у плаванні.

Таким чином, враховуючи інтереси
кожного з подружжя, обсяг спільно
нажитого майна, вартість якого в
грошовому виразі становить 1 697 381,83
грн., ідеальні долі в майні кожного з
них, а також неприязні відносини, які
склалися між колишнім подружжям,
зокрема те, що спільне їх володіння
майном та проживання є неможливим, суд
вважає за необхідне поділити майно,
нажите сторонами за час шлюбу,
наступним чином.

Виділити у власність позивача
житловий будинок та автомобіль марки
Mitsubishi Lancer, 2007 року випуску, державний
номер НОМЕР_1, усього майна на загальну
суму 911 111, 95 грн.

Виділити у власність відповідачки
трикімнатну квартиру АДРЕСА_5; 1/2 частку
квартири АДРЕСА_2; автомобіль Ford Escort, 1993
року випуску, державний номер НОМЕР_2 та
грошові кошти, що знаходяться на
рахунку в філії Акціонерного банку
«Південний» в м.Маріуполі, відкритого
на ім»я ОСОБА_2 в розмірі 15 500 доларів
США, що еквівалентно 200 725 гривень.
Усього майна на загальну вартість 798
269,88 грн.

Оскільки частка майна, яка виділяється
в натурі відповідачці ОСОБА_2 менша,
ніж та, що виділяється позивачеві, суд
вважає необхідним стягнути з нього на
користь відповідачки в рахунок
урівняння часток грошову компенсацію
у сумі 124 842,07 грн.

Представник відповідачки ОСОБА_4
зазначала про те, що присудження одному
з подружжя грошової компенсації за
частку у спільному майні можливе
тільки за умови наявності згоди
другого з подружжя та внесення на
депозитний рахунок вартості цієї
частки.

Однак в даному випадку суд не вирішує
питання про присудження компенсації
відповідачці її частки у спільному
майні, а лише компенсує в рахунок
урівняння долей сторін у спільно
нажитому майні.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає, що доводи позивача є
обґрунтованими, знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні, не
спростовані відповідачкою, а тому
підлягають задоволенню в повному
обсязі в межах позовних вимог.

Окрім того, відповідно до ст.88 ЦПК
України з відповідача підлягають
стягненню на користь позивачки
судові витрати по сплаті експертиз,
які він просить стягнути в розмірі
половини таких витрат в сумі 4 300
гривень.

В зустрічній позовній заяві
відповідачка ОСОБА_2 просить суд
розподілити між ними відкритий на
ім'я ОСОБА_1 рахунок № НОМЕР_4 у ПАТ
Акціонерний банк «Південий», розмір
депозитного внеску по якому склав 19 000
доларів США, що на момент подання
позовної заяви становить 224,266,50 грн.

При цьому ОСОБА_2 відповідно до ст.60
ЦПК України не доведено суду наявності
такого рахунку, дати його відкриття та
грошових коштів, хоча як встановлено з
пояснень представника позивача,
дійсно був відкритий вказаний рахунок
на ім"я ОСОБА_1, однак після припинення
сумісного проживання сторін, на даний
час грошові кошти на ньому відсутні, а
філія банку "Південний" припинила
своє існування, ці обставини не
спростовані відповідачкою, тому
підстав визнавати спільною сумісною
власністю подружжя та розподіляти
грошові кошти на рахунку не має.

Керуючись ст.ст.60,69,70,71 Сімейного
кодексу України, ст.ст.10,60,208,209,213, 214, 217
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя,
задовольнити.

Розподілити спільне майно подружжя
ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Виділити у власність ОСОБА_1, мешканця
АДРЕСА_6 як частку у спільній сумісній
власності подружжя наступне майно:

- двоповерховий будинок АДРЕСА_4,
загальною площею 147,4 кв.м, в тому числі
жилою площею 87,4 кв.м, який розташований
на земельній ділянці, кадастровий
номер :01:023:0547, загальною площею
0,0044 га, вартістю 804 664 гривень,

- автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 2007 року
випуску, державний номер НОМЕР_1,
вартістю 106 447,95 гривень.

Всього майна на загальну суму 911 111
(дев»ятсот одинадцять тисяч сто
одинадцять) гривень 95 копійок.

Виділити у власність ОСОБА_2, мешканки
АДРЕСА_2, як частку у спільній сумісній
власності подружжя наступне майно:

-трикімнатну квартиру АДРЕСА_5,
вартістю 315 793 гривень;

- 1/2 частку квартири АДРЕСА_2, вартістю
226 625 гривень;

-автомобіль Ford Escort, 1993 року випуску,
державний номер НОМЕР_2, вартістю 43 126
гривень 88 клпійок;

- грошові кошти, що знаходяться на
рахунку в філії Акціонерного банку
«Південний» в м.Маріуполі, відкритого
на ім»я ОСОБА_2 в розмірі 15 500 доларів
США, що еквівалентно 200 725 гривень.

Всього майна на загальну вартість 798 269
(сімсот дев»яносто вісім тисяч двісті
шістдесят дев»ять) гривень 88 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1, мешканця АДРЕСА_6 на
користь ОСОБА_2, мешканки АДРЕСА_2, в
рахунок вартості різниці частки у
спільному майні подружжя

124 842 (сто двадцять чотири тисячі
вісімсот сорок дві) гривні 07 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, мешканки АДРЕСА_2 на
користь ОСОБА_1, мешканця АДРЕСА_6,
витрати за проведення судових
експертиз в сумі 4 300 (чотири тисячі
триста) гривень.

В задоволенні зустрічної позовної
заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ
спільного майна подружжя, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Донецької області
шляхом подачі апеляційної скарги до
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні
при її розгляді - протягом десяти днів
з дня отримання його копії.

Суддя Орджонікідзевського районного
суду

міста Маріуполя Донецької області

Л.В.Копилова