Справа № 340/312/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2523/2014
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Р. І.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Девляшевського В.А.,
Меленко О.Є.

секретаря Мельник
О.В.,

з участю: відповідача
ОСОБА_2

представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
звернення стягнення за кредитним
договором на предмет іпотеки та
виселення з житлового будинку за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Верховинського районного суду від 17
жовтня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

у квітні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся з даним позовом, посилаючись
на те, що 26.10.2007 року з ОСОБА_2 укладено
кредитний договір на суму 43750 доларів
США строком до 18.10.2017 року. В
забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_2 26.10.2007 року уклав договір
іпотеки, відповідно до якого надав в
іпотеку незавершений будівництвом
житловий будинок, готовністю 52 % та
земельну ділянку, загальною площею 0,1521
га, що знаходиться в с. Ільці
Верховинського району. У зв'язку з
невиконанням позичальником
зобов'язань станом на 28.03.2014 року
заборгованість становить 161884,36 доларів
США, що згідно курсу НБУ складає 1756445,34
грн. Просив в рахунок погашення
заборгованості звернути стягнення на
предмет іпотеки з укладанням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою
покупцем, з можливістю здійснення ПАТ
КБ «ПриватБанк» всіх передбачених дій,
необхідних для продажу предмету
іпотеки та виселити відповідача з
житлового будинку.

Рішенням Верховинського районного
суду від 17 жовтня 2014 року в задоволенні
позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2
про звернення стягнення за кредитним
договором на предмет іпотеки та
виселення з житлового будинку
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
КБ «ПриватБанк» посилається на
необґрунтованість судового рішення,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
посилаючись на Закон України "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті", суд не
з'ясував, чи використовується житлове
майно, яке вважається предметом
іпотеки, як місце постійного
проживання іпотекодавця, чи є у нього
інше нерухоме житлове майно, що
належить йому на праві власності, чи не
перевищує загальна площа такого майна
140 кв.м для квартири та 250 кв.м для
житлового будинку. Суд не врахував, що
матеріали справи не містять доказів, що
у відповідача відсутнє інше житло.
Спірні правовідносини регулюються
Законом України "Про іпотеку",
відповідно до якого у позивача виникло
право на стягнення і ним правомірно
застосовано обраний спосіб звернення
стягнення, передбачений в договорі
іпотеки. Судом не враховано також, що
дія зазначеного мораторію є
тимчасовою, отже він не скасовує
положень ЦК України, Законів України
"Про заставу" та "Про іпотеку" щодо права
іпотекодержателя задовольнити свої
вимоги за рахунок предмету іпотеки та
не звільняє іпотекодавців від
обов'язків, передбачених договорами
іпотеки. Тому просить оскаржуване
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» задовольнити в повному
обсязі.

В засіданні апеляційного суду
представник ПАТ КБ «ПриватБанк»
апеляційну скаргу підтримала, ОСОБА_2
доводи апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
подані докази і доводи апеляційної
скарги та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
26.10.2007 року між банком та ОСОБА_2
укладено кредитний договір № IFVWGA00000110,
відповідно до якого відповідач отримав
кредит в розмірі 43750 доларів США,
строком до 18.10.2017 року, зі сплатою
відсотків за користування кредитними
коштами в строки та в порядку,
встановленому кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов'язань
між банком та ОСОБА_2 26.10.2007 року
укладено договір іпотеки, відповідно
до якого надано в іпотеку нерухоме
майно, а саме: незавершений
будівництвом житловий будинок,
готовністю 52 % та земельну ділянку
загальною площею 0,1521 га, що знаходиться
в с. Ільці, Верховинського району.

У зв'язку з невиконанням позичальником
зобов'язань станом на 28.03.2014 року
виникла заборгованість в розмірі 161884,36
доларів США, що згідно курсу НБУ
складає 1756445,34 грн.

Позивач обрав способом судового
захисту вимогу про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки - передачу
йому у власність незавершеного
будівництвом житлового будинку та
земельної ділянки загальною площею 0,1521
га.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідно до Закону України "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті" протягом
дії цього Закону інші закони України з
питань майнового забезпечення
кредитів діють з урахуванням його норм.
Оскільки ОСОБА_2 одержав кредит в
іноземній валюті, іншого нерухомого
житлового майна у власності
відповідача судом не встановлено, тому
у вимогах банку про звернення
стягнення на предмет іпотеки слід
відмовити з підстав, передбачених
зазначеним Законом.

При цьому суд правильно керувався
нормами матеріального права.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону
України "Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті" протягом дії цього Закону не
може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із ст. 4 Закону
України "Про заставу" та/або предметом
іпотеки згідно із ст. 5 Закону України
"Про іпотеку", якщо таке майно виступає
як забезпечення зобов'язань
громадянина України (позичальника або
майнового поручителя) за споживчими
кредитами, наданими йому кредитними
установами - резидентами України в
іноземній валюті, та за умови, що: таке
нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника або
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно; загальна площа такого
нерухомого житлового майна (об'єкта
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна) не перевищує 140 кв.м
для квартири та 250 кв.м для житлового
будинку.

Перелік цих умов є виключним і для
застосування Закону України "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті" суд
зобов'язаний перевірити їх наявність
як підставу для відмови у задоволенні
позову.

Як вбачається з матеріалів
справи, 26.10.2007 року між банком та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір №
IFVWGA00000110 відповідно до якого відповідач
отримав кредит в розмірі 43750 доларів
США на строк до 18.10.2017 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
між банком та ОСОБА_2 26.10.2007 року
укладено договір іпотеки, відповідно
до якого надано в іпотеку нерухоме
майно, а саме: незавершений
будівництвом житловий будинок,
готовністю 52 % та земельну ділянку
загальною площею 0,1521 га, що знаходиться
за адресою с. Ільці Верховинського
району.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги про те, що матеріали
справи не містять доказів, про
відсутність у відповідача іншого
житла, а також, що у позивача виникло
право на стягнення відповідно до
Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до довідки виконкому
Ільцівської сільської ради
Верховинського району № 2-11/710 від 13.10.2014
року незавершений будівництвом
житловий будинок в с. Ільці
Верховинського району, загальною
площею 196,38 кв.м, знаходиться на
земельній ділянці, площею 0,1521 га та
належить ОСОБА_2 В даному будинку ніхто
не зареєстрований.

Відповідно до витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
№ 28046098 від 14.10.2014 року відомості про
належність ОСОБА_2 іншого нерухомого
майна відсутні.

Закон України "Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті" набрав чинності 7
червня 2014 року, рішення суду першої
інстанції ухвалено 17 жовтня 2014 року,
тобто після набрання чинності цього
Закону.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
апеляційний суд приходить до висновку,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що відповідно до ст. 308 ЦПК України є
підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення, а судового
рішення без зміни.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Верховинського районного
суду від 17 жовтня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення. Касаційна скарга на
ухвалу може бути подана до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Васильковський В.М.

Судді:
Девляшевський В.А.

Меленко О.Є.