Справа № 729/955/14 Провадження №
22-ц/795/2126/2014 Головуючий у I інстанції
-Кузюра В. О. Доповідач - Горобець Т.
В.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

Головуючого - судді Горобець Т.В.,

Суддів - Хромець Н.С.,
Острянського В.І.

При секретарі -Мартиновій
А.В.

З участю позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2, його представника адвоката
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Чернігові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Бобровицького районного суду
Чернігівської області від 17 вересня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики,

в с т а н о в и в :

21 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся з
позовом в до ОСОБА_2 про стягнення 47 700,00
грн , отриманих у позику, 952,00 грн - 3%
річних за 243 дні прострочення виконання
зобов»язання про повернення боргу у
строк до 15.12.2013 року, а всього 48 625,70 грн
та 486,53 грн у відшкодування сплаченого
судового збору.

Рішенням Бобровицького районного суду
Чернігівської області від 17 вересня 2014
року позов було задоволено, стягнуто
47700,00 грн боргу, 925,70 грн -3% річних від
простроченої суми та 486,53 грн у
відшкодування судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, просить
рішення Бобровицького районного суду
Чернігівської області від 17 вересня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Доводами апеляційної скарги є
посилання на неповне з"ясування судом
обставин, що мають значення для справи
та порушення норм матеріального права.

Апелянт вказує, що суд залишив поза
увагою його пояснення про те, що 4000,00
доларів США ним у позивача була
отримано не у якості позики, а для
виконання доручення ОСОБА_1 на
придбання та оформлення на ім»я
останнього земельної ділянки у
Бобровицькому районі. Також зазначає,
що ці домовленості він частково
виконав, та частково повернув кошти,
оскільки позивач відмовився від
придбання земельної ділянки.

Крім того, апелянт вважає, що суд
допустив неповне з"ясування обставин
справи, не витребувавши з Деснянського
райвідділу УМВС м. Києва матеріалів
закритого кримінального провадження,
яке було порушене за заявою ОСОБА_1 про
неправомірне заволодіння ОСОБА_2 його
коштами, та у зв"язку з відсутністю
ознак шахрайства в його діях, закрите.

Порушення норм матеріального права
відповідач вбачає також у тому, що
судом не застосовано положення ч.2 ст.
1048 ЦК України, якою передбачено, що
позика є безпроцентною у випадку, якщо
вона перевищує 50-ти кратний розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян і не пов»язана із здійсненням
підприємницької діяльності хоча б
однією із сторін, тобто вважає, що суд
безпідставно стягнув з нього 3% річних
на підставі ст.625 ЦК України.
Правильність розрахунку цієї суми
відповідачем не оспорюється.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_1 наполягає на обставинах,
викладених у позовній заяві та
зазначає, що доводи апеляційної скарги
не відповідають дійсним обставинам.
Вказує, що вони з відповідачем та з
ініціативи останнього дійсно мали
намір спільно займатись відгодівлею
свиней у селі Чистопілля,
Бобровицького району, де проживає
відповідач та їх продажу. Він для
здійснення необхідних підготовчих дій,
у тому числі і придбання земельної
ділянки, ОСОБА_2 дав у борг 4000,00 доларів
США з домовленістю про повернення цієї
суми після досягнення позитивних
результатів від такої діяльності. На
підтвердження того факту, що кошти
передано у борг з обов»язковим
поверненням, ОСОБА_2 у червні 2012 року
надав йому дві розписки про отримання у
борг зазначеної суми, а 15.10.2013 року
абсолютно добровільно у присутності
свідка дав йому розписку, де розмір
боргу зазначив у гривневому
еквіваленті. Вказані розписки є
основним доказом характеру їх спірних
правовідносин.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та його
представник - адвокат ОСОБА_3
апеляційну скаргу підтримали,
пославшись на обставини, викладені у
скарзі. Додатково апелянт пояснив, що
він дійсно отримав у ОСОБА_1 ще у 2012
році 4000,00 доларів ( окремо 1000,00 та 3000,00
доларів США), які мав використати для
підготовки їх спільної діяльності по
вирощуванню свиней, у тому числі, мав
придбати для ОСОБА_4 земельну ділянку,
на якій вони збирались цим займатись.
Про той факт, що він кошти брав і мав їх
повернути позивачу, ОСОБА_2 не
заперечує, але стверджує, що частково
їх використав на здійснення
приватизації земельної ділянки , яку
після цього збирався придбати позивач,
а частково (2000,00 доларів) позивачу він
повернув, хоча доказів про це він не
має. Також ОСОБА_2 підтвердив, що
розписка від 15.10.2013 року ( а.с. 4) написана
ним на додаткове підтвердження
розписок від 07.06.2012 року, написаних
раніше у доларовому вираженню (а.с.47,48).

Допитані апеляційним судом за
клопотанням відповідача свідки ОСОБА_5
та ОСОБА_6 пояснили, що, зі слів ОСОБА_2,
їм відомо про намір останнього
спочатку оформити приватизацію
земельної ділянки його знайомої ОСОБА_5
на її ім"я, а потім цю ділянку від імені
ОСОБА_5 продати ОСОБА_1, але офіційного
доручення на виконання таких дій
ОСОБА_2 ні від ОСОБА_5 ні від ОСОБА_1 не
отримував. Фактично, приватизацією
ОСОБА_2 займався разом з ОСОБА_5, але про
конкретні грошові зобов"язання між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, між ОСОБА_5 та ОСОБА_2,
а також про розмір грошових витрат,
понесених ОСОБА_2 під час підготовки та
оформлення документів на земельну
ділянку ОСОБА_5 свідки інформації не
мають.

Конкретну суму витрат не зміг назвати і
сам ОСОБА_2

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
його представника адвоката ОСОБА_3,
пояснення свідків, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції відповідно до
положень ст. 303 ЦПК України, апеляційний
суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Докази мають бути
належними та допустимими, доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до правової позиції
Верховного Суду України, висловленої у
Постановах по справі № 6-63 цс13 та
постанові №6-79 цс14, які є обов"язковими
для всіх судів України, апеляційний суд
вжив заходів для встановлення дійсної
правової природи укладеного між
сторонами у вигляді розписок договору
про отримання ОСОБА_2 у ОСОБА_1 4000,00
доларів (що еквівалентно 47700,00 грн) з
зобов"язанням про їх повернення.
Досліджуючи боргові розписки, надані
ОСОБА_2 07.06.2012 року про отримання у
ОСОБА_1 у борг 1000,00 доларів США та 3000,00
доларів США з зобов"язанням повернути
борг до 01.03.2013 року( а.с.47,48), а також
розписку ОСОБА_2 від 15.10.2013 року про
зобов"язання повернути борг у сумі 47
700,00 грн до 15.12.2013 року, з вказівкою у ній,
що раніше надані розписки визнаються
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 недійсними ( а.с.4), а
також, аналізуючи їх у сукупності та
взаємозв"язку з іншими, дослідженими
доказами - показами свідків та з
встановленими обставинами, які за
правилами ч.1 ст. 61 ЦПК України не
потребують доказування, апеляційний
суд приходить до висновку, що справжня
правова природа договору, укладеного
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо отримання
ОСОБА_2 у позивача 4000,00 доларів США (47
700,00 грн в еквіваленті до грн.)
ґрунтується на правовідносинах, що
виникають з договору позики та
регулюються ст. 1046,1047 ЦК України з
врахуванням положень ст. 1053 ЦК України.

За вказаних обставин, висновки суду
першої інстанції про наявність
невиконаних боргових зобов"язань
ОСОБА_2 перед ОСОБА_1, а саме, щодо
повернення останньому позики у розмірі
47 700,00 грн та про обґрунтованість позову
і наявності підстав для його
задоволення, відповідають фактичним
обставинам справи та грунтуються на
законі, яким регулюються спірні
правовідносини. Доводи апелянта, про
те, що зазначені у позові кошти він у
позивача отримав, але не як борг, а для
виконання окремих доручень ОСОБА_1, у
тому числі і здійснення оплати за
оформлення землевпорядних документів
для придбання земельної ділянки, без
повернення отриманої суми позивачу,
спростовуються вищезазначеними,
дослідженими судом належними та
допустимими доказами. Крім того,
правомірність, обсяг та фактична
спрямованість витрачених коштів
позивача, належними та допустимими
доказами відповідачем не підтверджена.

Судом першої інстанції також
правомірно зазначено, що укладений
договір позики відповідачем у
встановленому порядку недійсним не
визнавався та, що належних та
допустимих доказів щодо часткового
повернення коштів на виконання умов
договору суду також відповідачем не
надано.

Доводи апелянта про порушення судом
першої інстанції положень пункту 1
частини 2 статті 1048 ЦК України, також не
заслуговують на увагу, оскільки
грунтуються на помилковому тлумаченні
наведеної правової норми, із змісту
якої вбачається, що безпроцентним
договір позики є лише у випадку, якщо
він укладений між фізичними особами на
суму, яка не перевищує
п"ятдесятикратного розміру
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян. В конкретному ж випадку, сума,
про стягнення якої заявлено позов (47
700,00 грн), такий розмір ( 17х50 = 850,00)
перевищує.

Враховуючи, щ доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку, що відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК
України, правильне по суті та
справедливе рішення не може бути
скасоване з одних лише формальних
міркувань, отже підлягає залишенню без
змін.

Керуючись 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бобровицького районного суду
Чернігівської області від 17 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: