Провадження № 22-ц/779/2404/2014
Головуючий у 1 інстанції Бойчук О. В.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Девляшевського В.А.,

суддів:
Васильковського В.М., Фединяка В.Д.,

секретаря:
Яковин М.Я.,

з участю:
відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - Кузь А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача -
Угорницька сільська рада
Івано-Франківської міської ради про
визнання заповіту недійсним та
визнання права власності, за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5
на рішення Івано-Франківського
міського суду від 15 жовтня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
подали позов, який згодом уточнили, до
ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача - Угорницька
сільська рада Івано-Франківської
міської ради, про визнання заповіту
недійсним та визнання права власності
по 1/3 частині домоволодіння по АДРЕСА_1
Івано-Франківської міської ради.
Позовні вимоги мотивували тим, що після
смерті їхнього батька ОСОБА_6, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, вони
звернулися в нотаріальну контору з
метою оформлення спадщини. У червні 2012
року їм стало відомо про те, що на їхню
сестру ОСОБА_2 було складено заповіт.
Посилаючись на те, що даний заповіт є
недійсним, оскільки він підписаний не
батьком і був зареєстрований у
спадковому реєстрі тільки 26.07.2012 року -
після смерті батька, просили позов
задовольнити.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 15 жовтня 2014 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5
відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням,
позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали
апеляційну скаргу, у якій посилаються
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, а також на
упередженість суду щодо їхніх
пояснень. На їх думку, судом було
необґрунтовано відмовлено у
задоволенні ряду клопотань про
відкладення розгляду справи, що
позбавило їх можливості захисту своїх
порушених прав. Також зазначають
апелянти, суд повинен був призначити
комісійну почеркознавчу експертизу,
оскільки по даній справі було
проведено три таких експертизи,
висновки по яких є різними, та
викликають сумніви у їх правильності.
Посилаючись на незаконність рішення
суду, просять його скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_4
та ОСОБА_5 не з'явились з невідомих
причин, хоч судові повідомлення їм
були вручені завчасно у встановленому
законом порядку. Заява про відкладення
справи, викладена у телеграмі без
зазначення відправника та конкретних
поважних причин неявки, до задоволення
не підлягає. Отже, є правові підстави
для розгляду справи у їх відсутності.

В засіданні апеляційного суду
відповідачка - ОСОБА_2 та представник
Угорницької сільської ради доводи
апеляційної скарги заперечили,
зазначивши, що безпідставність
позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5
доведена поясненнями свідків та
висновками двох повторних
судово-графологічних експертиз.
Вважаючи судове рішення в даній справі
законним, просять апеляційну скаргу
відхилити.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідачки та представника третьої
особи, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд першої
інстанції, враховуючи сукупність
доказів, а саме висновки трьох
почеркознавчих експертиз, прийшов до
висновку, що відсутні підстави для
визнання спірного заповіт у недійсним.
Колегія суддів погоджується з таким
висновком, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 17.03.2006 року ОСОБА_6
склав заповіт, згідно якого все своє
майно він заповів ОСОБА_2 Даний заповіт
був посвідчений секретарем
Угорницької сільської ради Атаманчук
Л.З. і зареєстровано в реєстрі під №9
(а.с.5).

Згідно із ст. 1247 ЦК України загальними
вимогами до форми заповіту є: складання
заповіту у письмовій формі із
зазначенням місця та часу його
складання, заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем та посвідчений
нотаріусом або іншими посадовими,
службовими особами, визначеними у ст.
ст. 1251 - 1252 ЦК України.

Із змісту ч.2 ст. 1257 ЦК України
вбачається, що за позовом
заінтересованої особи, суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі. Крім того у п.18
Постанови Пленуму Верховного суду
України від 30.05.2008 року «Про судову
практику у справах про спадкування»
роз'яснено, що заповіт може бути
визнаний недійсним, якщо він був
складений особою під впливом фізичного
або психічного насильства, або особою,
яка через стійкий розгляд здоров'я не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними.

Оскільки позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не
представили належні та об'єктивні
докази своїх тверджень про те, що
заповіт не відповідав волі заповідача
або був складений ним під впливом
фізичного або психічного тиску, а також
те що підпис спадкодавця на заповіті не
його , то підстав вважати його
недійсним у суду першої інстанції не
було.

Твердження апелянтів про порушення
чинного законодавства при проведенні
трьох почеркознавчих експертиз та
необхідність призначення в даній
справі комісійної судової
почеркознавчої експертизи колегія
суддів вважає необґрунтованими. Адже
висновками двох повторних експертиз,
які проведені різними експертними
установами з наданням необхідних
додаткових документів із зразками
підписів батька позивачів,
підтверджено те, що заповіт,
посвідчений секретарем Угорницької
сільської ради 17.03.2006 року був
підписаний саме ОСОБА_6, а не іншою
особою. Висновки повторних експертиз є
об'єктивними, і сумніву щодо них у
колегії суддів не виникає.

Посилання ОСОБА_4, ОСОБА_5 на порушення
судом першої інстанції при розгляді
даної справи норм процесуального
законодавства та їх прав є
безпідставними.

Приймаючи до уваги вище наведене,
колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції рішення в даній справі про
відмову у позові ОСОБА_4 та ОСОБА_5
ухвалено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.
Доводи апелянтів висновків суду не
спростовують. Тому підстав для
скасування оскарженого рішення немає.

Керуючись ст. ст. 218; 307; 308; 313; 319; 324; 325 ЦПК
України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5
відхилити, а рішення
Івано-Франківського міського суду від
15 жовтня 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
В.А. Девляшевський

Судді:
В.М. Васильковський

В.Д. Фединяк