Справа №: 343/980/14-ц
Провадження №: 2/0343/482/14
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року м.Долина

Долинський районний суд
Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді -
Лицура І. М.,

секретаря -
Бойків В. П.,

з участю адвокатів - ОСОБА_1 та
ОСОБА_2,

розглянувши у вiдкритому судовому
засiданнi в приміщенні суду в мiстi
Долина Івано-Франківської області
справу за позовом ОСОБА_3 до
Новичківської сільської ради
Долинського району Івано-Франківської
області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про визнання права
власності на спадкове нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до
Новичківської сільської ради
Долинського району Івано-Франківської
області, в якому просив визначити йому
додатковий строк, достатній для
подання заяви про прийняття спадщини
за законом, яка відкрилась після смерті
його батьків. До початку розгляду
справи по суті, позивач уточнив позовні
вимоги, подавши позовну заяву про
визнання за ним право власності на
будинковолодіння, що знаходиться по
АДРЕСА_1 Долинського району
Івано-Франківської області та належало
його батькові ОСОБА_11, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Свої вимоги
мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер його батько ОСОБА_11, в зв'язку з
чим відкрилась спадщина, до складу якої
входить будинковолодіння по АДРЕСА_1
Долинського району Івано-Франківської
області. Після смерті батька він
прийняв спадщину, так як фактично
вступив в управління та володіння
спадковим майном - здійснював ремонт
житлового будинку та господарських
споруд, розпоряджався речами батька.
Дочки спадкодавця відмовились від
прийняття спадщини на його користь, про
що подали відповідні заяви. Однак, він
не зміг своєчасно звернутись до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини та отримати
відповідне свідоцтво, так як був
відсутній технічний паспорт та інші
документи на вказане будинковолодіння,
які необхідні для цього. Окрім того, у
цей період важко захворів його син і
він змушений був тривалий час
знаходитись при ньому у лікарні.
Оскільки на даний час виникла
необхідність в отриманні свідоцтва про
право на спадщину на вищевказане
нерухоме майно, то він змушений
звернутись в суд з даним позовом.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав
заявлені позовні вимоги та просив їх
задоволити з вищезазначених підстав.
При цьому додатково пояснив, що після
смерті батька ОСОБА_11 в
будинковолодінні жив його брат ОСОБА_12,
який через де-який час привів туди свою
співмешканку ОСОБА_8 Поки брат був
живий, він не знав, чи останній оформив
спадщину після смерті батька, тому в
нотаріальну контору не звертався.
Вважає, що після смерті батька він
вступив в управління та володіння
спадковим майном, оскільки доглядав за
будинком, іноді ночував там, робив
біжучий ремонт. Також батько дав йому
свої речі з каплички (чашу, хрест та
інші), якими він користується і на даний
час, що свідчить про вступ його в
управління та володіння спадковим
майном. Тому просив позов задоволити та
визнати за ним право власності на
будинковолодіння, що знаходиться по
АДРЕСА_1 Долинського району
Івано-Франківської області і належало
його батькові ОСОБА_11, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Представник відповідача Новичківської
сільської ради Долинського району
сільський голова Шеремета Г.М. в
судовому засіданні позов визнала
частково та вказала, що померлий син
спадкодавця ОСОБА_12 не отримав
свідоцтва про право на спадщину на
спірне будинковолодіння, а тому вважає,
що на даний час право на спадщину мають
всі діти спадкодавця. Подала заяву, в
якій просила продовжувати розгляд
справи у її відсутності.

Відповідачки ОСОБА_5, ОСОБА_6 і
ОСОБА_7 позов визнали та пояснили, що за
життя їх батько ОСОБА_11 говорив, що його
спадкоємцем має бути наймолодший син
ОСОБА_3, тому вони відмовляються від
своїх часток у спадковому майні на
користь брата. Після смерті батька в
спірному будинковолодінні жив їх брат
ОСОБА_12 зі своєю співмешканкою ОСОБА_8,
однак вони та ОСОБА_3 постійно
приходили до батьківської хати, робили
там порядки.

Відповідачка ОСОБА_8 позов не визнала
та вказала, що будь-яких підстав для
визнання права власності за позивачем
не має, оскільки єдиним спадкоємцем
після смерті ОСОБА_14, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, був його син ОСОБА_15,
з яким вона проживала у фактичних
шлюбних відносинах з 1996 року і який
залишився проживати в спадковому
будинковолодіння та успадкував все
майно. Поки був живий її чоловік
ОСОБА_12, ніхто ніяких претензій щодо
будинковолодіння не заявляв, а після
його смерті позивач та його сестри
почали виганяти її з хати. Ніяких
ремонтів чи будь-яких інших робіт в
спірному будинковолодінні ніхто крім
неї та ОСОБА_16 не проводив. Вважає
заявлений позов безпідставним та
просить в його задоволенні відмовити.

Відповідачі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнали, пояснивши суду, що після
смерті їх батька все майно успадкував
брат ОСОБА_16, який проживав у спірному
будинковолодінні від народження і до
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Позивач є
інвалідом і не міг проводити будь-яких
робіт у спірному будинковолодінні,
навіть за життя батьків ніколи їм не
допомагав. Просили в задоволенні
позову ОСОБА_3 відмовити.

Дослідивши та оцінивши здобуті й
перевірені в судовому засіданні докази
в їх сукупності, суд вважає, що позов
ОСОБА_3 до задоволення не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України, який набрав чинності з
01 січня 2004 року, даний кодекс
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином, до даних спірних
правовідносин щодо визнання права
власності на спадкове майно після
смерті ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року, застосовуються положення
Цивільного кодексу Української РСР від
18 липня 1963 року, з відповідними змінами
та доповненнями.

Згідно зі ст. 524 ч.1 Цивільного
кодексу УРСР, спадкоємство
здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 529 даного
кодексу, за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого.

Для придбання спадщини
необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Не допускається прийняття спадщини
під умовою або з застереженнями (ч.ч.1-2
ст. 548 ЦК УРСР).

За змістом ст. 549 ЦК УРСР
передбачено, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він або фактично вступив
в управління або володіння спадковим
майном, або якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Зазначені в цій статті дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст. 553 вказаного
кодексу, вважається, що відмовився від
спадщини також той спадкоємець, який не
вчинив жодної з дій, що свідчать про
прийняття спадщини (стаття 549 цього
Кодексу).

Як встановлено в судовому
засіданні та підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, що
повторно видане відділом ДРАЦС
реєстраційної служби Долинського
районного управління юстиції в
Івано-Франківській області 20.11.2013 року
(а.с. 11), ОСОБА_14 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом, що видане
державним нотаріусом Долинської
міської державної нотаріальної
контори 03.10.2003 року та зареєстроване в
реєстрі за реєстраційним номером №
Д-1285 (а.с. 25), спадкоємцем майна ОСОБА_14,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, є син
ОСОБА_16. Спадкове майно, на яке видане
це свідоцтво, складається із грошових
вкладів з процентами, що знаходяться в
Долинському відділенні Ощадного банку
№ 6343 по рахунках: НОМЕР_2; НОМЕР_3;
НОМЕР_4, що належать спадкодавцю на
підставі ощадних книжок.

Як вбачається з відповіді завідувача
Долинською міською державною
нотаріальною конторою на запит суду №
240/01-16 від 06.05.2014 року (а.с. 23), за заявою
ОСОБА_17, який фактично прийняв спадок
після смерті свого батька, так як
проживав разом зі спадкодавцем на день
його смерті в спадковому будинку та мав
на руках ощадні книжки на ім»я батька,
Долинською міською ДНК була заведена
спадкова справа за № 288/03 на майно
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_14. На
грошові вклади, що знаходились в
Долинському відділенні Ощадного банку
№ 6343 та належали ОСОБА_14, видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом за реєстровим № Д-1285 на ім»я
сина ОСОБА_16. Заяву про прийняття
спадщини до 6 місяців з дня смерті
спадкодавця ніхто зі спадкоємців не
подавав.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР не
допускається прийняття спадщини з
умовою чи із застереженням, а тому зі
змісту цих норм вбачається, що
спадкоємець приймає (або не приймає)
спадщину в повному обсязі.

Таким чином судом встановлено, що
ОСОБА_16 прийняв спадщину після смерті
свого батька ОСОБА_14, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, оскільки отримав
свідоцтво про право на спадщину за
законом на належні спадкодавцеві
грошові вклади, а також вступив в
управління та володіння спадковим
нерухомим майном - будинковолодінням
по АДРЕСА_1 Долинського району
Івано-Франківської області, так як з 1996
року і до дня своєї смерті постійно
проживав в даному будинколодінні.

Даного факту не заперечив в судовому
засіданні і сам позивач ОСОБА_3, а також
він встановлений рішенням Долинського
районного суду Івано-Франківської
області у справі № 343/3697/14 від 11.02.2014
року (а.с. 27).

З огляду на вищевикладене суд вважає,
що відсутні підстави для задоволення
позову ОСОБА_3 про визнання за ним права
власності спадкове нерухоме майно -
будинковолодіння по АДРЕСА_1
Долинського району Івано-Франківської
області після смерті його батька
ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
оскільки встановлено, що дане майно
успадкував інший його син спадкоємець
ОСОБА_16

При цьому суд враховує, що позивач
навіть не заявив вимоги про
встановлення факту прийняття ним
спадщини після смерті його батька
ОСОБА_11, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Суд критично оцінює посилання позивача
на те, що він користується речами з
каплички (чаша, хрест та інші), як доказ
вступу в управління та володіння
спадковим майном, оскільки він сам
ствердив в судовому засіданні, що ці
речі батько передав йому ще за життя, а
отже володіння ними не може свідчити
про його вступ в управління та
володіння спадковим майном.

Також суд не приймає до уваги
твердження ОСОБА_3 про те, що після
смерті свого батька ОСОБА_14, він
прийняв спадщину, так як фактично
вступив в управління та володіння
спадковим майном - здійснював ремонт
житлового будинку та господарських
споруд, прибирав на подвір»ї, оскільки
вони нічим не підтверджені та
спростовуються дослідженими в
судовому засіданні доказами.

Так, навіть допитані за клопотанням
позивача свідки ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20 та ОСОБА_21, з яких двоє останніх
є чоловіками сестер позивача
відповідачок ОСОБА_7 та ОСОБА_6,
підтвердили, що в спірному
будинковлодінні після смерті ОСОБА_11
постійно проживав його син ОСОБА_15, а
їхні показання про те, що позивач
ОСОБА_3 кілька разів робив де-які дрібні
роботи у спірному будинковолодінні, на
думку суду, не можуть служити доказом
того, що він вступив в управління та
володіння даним спадковим майном.

При прийнятті рішення щодо відмови у
задоволенні позову, суд також враховує
позицію Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, викладену в листі
№ 24-753/0/4-13 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування», в якому зазначено, що
якщо спадкоємець не прийняв спадщину,
його вимоги про визнання права
власності на спадкове майно не
підлягають задоволенню судом.
Прийняття спадщини спадкоємцем, який
звертається з вимогою про визнання
права власності на спадкове майно, має
встановлюватись належними доказами:
копіями документів із спадкової
справи, якщо така справа заводилася
нотаріусом, довідками з
житлово-експлуатаційних організацій,
сільських, селищних рад за місцем
проживання спадкодавця.

Однак, жодних доказів прийняття
спадщини після смерті батька ОСОБА_14
позивачем суду не надано та в судовому
засіданні не встановлено.

Враховуючи наведене та розглянувши
справу в межах заявлених позовних
вимог, суд приходить до висновку, що в
судовому засіданні не здобутого жодних
доказів того, що ОСОБА_3 прийняв
спадщину після смерті свого батька
ОСОБА_14, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а
тому в задоволенні його позову про
визнання права власності на спадкове
нерухоме майно слід відмовити.

На підставі викладеного, ст.ст.
524,529,543,548,549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року),
п. 4 Прикінцевих та перехідних положень
ЦК України, Листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування",
керуючись ст.ст. 60,213-215,218 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
Новичківської сільської ради
Долинського району Івано-Франківської
області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про визнання права
власності на спадкове нерухоме майно -
відмовити за безпідставністю позовних
вимог.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в
10-денний строк з дня його проголошення
до апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Долинський районний суд.

Суддя: