РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 569/19228/13-ц

24 жовтня 2014 року
Рівненський міський суд
Рівненської області

у складі:

головуючого - судді Денисюка П.Д.,

при секретарі Киричок М.М.,

з участю представника позивача -
старшого юрисконсульта Рівненської
філії публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» Станкевича В.О.,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Рівне цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк»,
звернувшись до Рівненського міського
суду з позовом, просить стягнути з
ОСОБА_2 заборгованість за кредитним
договором б/н від 01 березня 2006 року в
сумі 26210,47 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що 01 березня 2006 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір б/н, згідно умов
якого відповідач отримала кредит у
розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитними коштами в розмірі 48% на рік,
на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Банк узяті на себе договірні
зобов'язання за кредитним договором
виконав, надавши ОСОБА_2 грошові кошти.
Відповідач порушила зобов'язання за б/н
кредитним договором у результаті чого,
рішенням Рівненського міського суду
від 12 березня 2007 року із неї стягнуто
заборгованість в розмірі 7357,27 грн., із
них 4832,31 грн. - сума кредиту. Крім того
зазначив, що станом на 20 вересня 2013 року
її заборгованість в загальному
становить 26210,47 грн., із них
заборгованість за кредитом - 4832,31 грн.,
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 19653,85 грн., штраф
(фіксована частина) - 500,00 грн. та штраф
(процентна складова) - 1224,31 грн. А тому
її слід стягнути із ОСОБА_2

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
заперечила проти задоволення позову
вказала, що строк позовної давності про
стягнення з неї заборгованості до
кредитним договором відповідно ст.267 ЦК
України минув. В задоволенні позову
просила відмовити.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити із наступних
підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, банк або
інша фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Судом установлено, що 01 березня 2006 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір б/н, згідно
умов якого відповідач отримала кредит
у розмірі 5000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитними коштами в
розмірі 48% на рік, на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на
те, що підписана заява разом з умовами
надання банківських послуг, правилами
користування платіжною карткою та
тарифами банку (далі - умови та правила)
складає між нею та банком договір, що
підтверджується її підписом у заяві.

Пунктами 6.5., 9.12. умов та правил
передбачено, що позичальник
зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом, відсотками
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
договором. Договір діє протягом 12
місяців з моменту його підписання. Якщо
протягом цього терміну жодна зі сторін
не проінформує іншу сторону про
припинення дії договору він
пролонгується на такий самий термін.

Згідно ст. ст.526, 610 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст.611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
наслідки, встановлені договором або
законом.

Таки чином, за неналежне виконання
договірних зобов'язань рішенням
Рівненського міського суду
Рівненської області від 12 березня 2007
року, яке набрало законної сили на
користь позивача із відповідача
стягнуто 7357, 27 грн. заборгованості за
кредитним договором.

А тому, твердження представника
позивача про те, що сума заборгованості
за договірними зобов'язаннями у
розмірі 4832,31 грн. підлягає стягненню з
ОСОБА_2 є безпідставним і задоволенню
не підлягає.

Крім того, ст. ст. 256, 253 ЦК України
визначено строк у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу, перебіг якого починається із
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події з
якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Як убачається із досліджених у
судовому засіданні матеріалів справи,
останній платіж за кредитним договором
ОСОБА_2 здійснила в липні 2009 року, тому і
перебіг строку звершення з вимогою до
суду у позивача почався сама із
вищевказаної дати.

До Рівненського міського суду із
позовом до відповідача про стягнення
заборгованості представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернувся 23 жовтня 2013
року.

Згідно ст. 258 ЦК України позовна
давність в один рік застосовується,
зокрема про стягнення неустойки
(штрафу, пені).

В частині 3 ст.267 ЦК України
законодавець чітко закріпив, що
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Із наданої у судовому засіданні та
дослідженої судом заяви від 26 серпня 2014
року вбачається, що у зв'язку зі спливом
строку позовної давності відповідач
просить відмовити у задоволенні позову
про стягнення заборгованості.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч.4 ст.267 ЦК України).

Згідно ст.266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Про поважність причин пропуску
позовної давності у судовому засіданні
відповідач не вказував і клопотань
таких не заявляв.

В п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист
прав споживачів» зазначено, що
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Враховуючи вищевикладене та те, що
відповідачем подано заяву про
застосування позовної давності, а
судом не визнано поважними причини
пропущення позовної давності у позові
ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, тому в
задоволенні позову слід відмовити за
спливом позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 84, 88, 212, 214, 215,
223, 292 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості відмовити за
спливом позовної давності.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Рівненської області через
Рівненський міський суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - у той
же строк з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Рівненського міського суду

П.Д. Денисюк