АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2254/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
м.
Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої - судді
Спірідонової Т.В.,

суддів - Купельського А.В.,
П'єнти І.В.,

при секретарі - Кошельник В.М.,

за участю: апелянта - ОСОБА_1,

представника апелянта -
ОСОБА_2,

представника відповідача -
Федак М.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 7 жовтня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Житловий Альянс»
про визнання недійсним договору та
стягнення коштів

встановила:

В червні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом та просила
визнати недійсним Договір №016450 від
01.04.2008 року, укладений між нею та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Житловий Альянс»;
стягнути з відповідача кошти в сумі
133055грн.62коп. В обґрунтування позовних
вимог вказала, що 01.04.2008 року між нею та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Житловий Альянс»
було укладено договір №016450, предметом
якого є надання послуг, спрямованих на
придбання товару, за ціною, зазначеною
в Додатку №1 до Договору, через систему
«Альянс», організовану фірмою. На
виконання умов Договору за період з
травня 2008 року по березень 2013 року
включно нею було сплачено кошти на
загальну суму 133055грн.62коп. В процесі
виконання цього договору позивач
зрозуміла, що ТОВ «Житловий Альянс»
ввело її в оману, оскільки вона
сплачувала кошти не за сам товар, а лише
за можливість одержання права на
купівлю товару. Відповідач же без
залучення власних коштів формував
групу клієнтів, за рахунок яких і
здійснювалась передача права на
купівлю товару одному із учасників
групи, компенсуючи кошти за рахунок
інших учасників групи, залучених до
умов діяльності системи «Альянс».
Зазначає, що правочини, здійснені з
використанням нечесної
підприємницької практики, є недійсними
відповідно до ч.6 ст.19 Закону України
«Про захист прав споживачів».

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 7 жовтня
2014 року відмовлено в задоволенні
позову ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким її позов задовольнити,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального

________________________________________________________________________
________

Головуюча в першій інстанції - Логінова
С.М.

Доповідач - Спірідонова Т.В.

Категорія: 19,24

права. Апелянт вказує, що при укладенні
01.04.2008р. між нею та ТОВ «Житловий
Альянс» Договору №016450 та додатків до
нього, товариство ввело її в оману.
Судом не враховано, що розподіл фонду
групи проходить по пірамідальній
схемі, а саме коли один учасник системи
за свої власні кошти без інвестування
коштів відповідача оплачує товар
іншому учаснику системи. При цьому
право на купівлю товару, що передається
у власність учасника системи є
компенсацією за рахунок коштів інших
учасників системи, залучених до умови
діяльності системи «Альянс».

Апелянт ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали,
просять її задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Житловий
Альянс» - Федак М.Л., заперечуючи проти
апеляційної скарги, зазначив, що
рішення суду є законним та
обґрунтованим, а тому відсутні
підстави для його скасування.

Заслухавши учасників процесу та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що 01.04.2008 року між
ОСОБА_1 та товариством з обмеженою
відповідальністю «Житловий Альянс»
було укладено Договір №016450 та
підписані додатки № 1 та № 2 від 26 січня
2006 року (а.с.3-5).

Предметом Договору від 1 квітня 2008 року
№016450 є послуги, спрямовані на
придбання товару, за ціною, зазначеною
в додатку №1 до даного договору, через
систему «Альянс». Також умовами
зазначеного договору передбачено, що
ТОВ «Житловий Альянс» зобов'язаний був
здійснити оплату товару на користь
позивача або надати відповідну суму в
позику для придбання товару самим
учасником системи.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач приступила до виконання взятих
на себе зобов'язань, зокрема, сплатила
реєстраційний платіж у сумі 9000грн. та
сплачувала щомісячні чисті платежі. На
виконання умов договору ОСОБА_1 за
період з травня 2008 року по березень 2013
року сплатила кошти на загальну суму
133055грн.62коп. (а.с.6-30).

Відповідно до ч.1, 2 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203
цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у
ч. 1 п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів», забороняється
здійснення нечесної підприємницької
практики. Нечесна підприємницька
практика включає в себе будь-яку
діяльність (дії або бездіяльність), що
вводить споживача в оману або є
агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7
ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як
такі, що вводять в оману, утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Таким чином, Законом України «Про
захист прав споживачів» закріплена
можливість визнання недійсними
правочинів, здійснених із
використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає, зокрема, у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі
нормативне визначення поняття
«пірамідальної схеми» не надано, однак
визначені ознаки, які відносять
діяльність суб'єкта підприємництва до
«пірамідальної схеми».

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів» дає підстави
для висновку, що поняття «пірамідальна
схема» у розумінні цієї норми має такі
обов'язкові ознаки: а) здійснення
сплати за можливість одержання
учасником компенсації; б) компенсація
надається за рахунок залучення
учасником інших споживачів схеми; в)
відсутність продажу або споживання
товару.

Таким чином, для кваліфікації
«пірамідальної схеми» необхідна
наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак
виключає можливість визнання схеми як
«пірамідальної», тобто такої, що
порушує норми чинного законодавства
України.

Вказана правова позиція передбачена
постановою Верховного Суду України від
11.09.2013р. №6-40цс13, яка відповідно до ч.1
ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для
застосування.

Так, пірамідальній схемі властива
сплата за можливість одержання окремим
учасником компенсації, яка повинна
надаватися за рахунок залучення цим
учасником схеми інших споживачів.

У той самий час предметом Договору
сторін, укладеної в рамках
функціонування системи придбання
товару у групах «Альянс», є надання
учаснику програми адміністративних
послуг, у тому числі фінансового
характеру, з метою придбання ним
об'єкта нерухомості.

Відповідно до ст. 6 Договору ТОВ
«Житловий Альянс» гарантує надання
кожному учаснику права на купівлю
товару, за умови виконання учасником
системи усіх зобов'язань за цим
Договором.

Статтею 2 Договору передбачено, що ТОВ
«Житловий Альянс» зобов'язується
надати послуги, спрямовані на
придбання товару, зазначеному в
Додатку № 1 до даного Договору. При
цьому відповідно до ст. 1 додатку № 2 до
Договору поняття «право на купівлю
товару» означає дозвіл, який надає
учаснику системи фірма в результаті
проведення розподілу фонду групи на
умовах, передбачених даним договором.
Водночас на підставі цього дозволу ТОВ
«Житловий Альянс» проводить оплату
товару та організовує його передачу у
власність учасника системи.

Передбачені Договором умови
дозволяють учаснику сплачувати ціну
товару невеликими щомісячними
внесками, які названі в Договорі «Чисті
платежі».

Відповідно до статті 1 Визначення
термінів додатку № 2 до Договору
«Чистий платіж- це частина Ціни товару,
розмір якого визначається шляхом
ділення Ціни товару на кількість
платежів, зазначених у Графіку
платежів».

Статтею 5 додатку № 2 до Договору
встановлено, що для отримання товару
учасник системи повинен: а) надати
фірмі заяву про відрахування суми
запропонованих в декларації чистих
платежів від ціни товару зазначеної в
додатку № 1; б) сплатити фірмі
адміністративний платіж чи надати
заяву про відрахування
адміністративного платежу від суми
позики; в) надати визначені фірмою
гарантії повної оплати платежів,
передбачених Договором та його
додатками; г) підписати додаток №3 до
договору, в якому може бути зафіксована
заборгованість за товар , що має бути
оплачений, та порядок її погашення.

Таким чином, в Договорі передбачено, що
споживач кожного місяця сплачує
частину ціни товару.

Споживач, який виконав усі умови угоди,
має повне право вимагати від ТОВ
«Житловий Альянс» виконання свого
зобов'язання, а саме: оплатити продавцю
вартість товару та передати товар
споживачу, незалежно від того, чи
сплачують кошти інші споживачі.

Отже, за системою придбання товарів у
групах «Альянс» кожний з учасників,
який належним чином виконує
зобов'язання за Договором, отримує
товар через механізм, передбачений в
Договорі, оскільки система функціонує
таким чином, що кількість учасників
групи, яким надається право на
отримання товару, відповідає кількості
товарів, які можна придбати за рахунок
Фонду групи, створеного за рахунок
щомісячних внесків учасників групи (ст.
4.1 додатку № 2 до Договору).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції правильно виходив із
того, що діяльність ТОВ «Житловий
Альянс» з адміністрування фінансових
коштів є правомірною діяльністю з
надання фінансових послуг,
передбаченою ст.1 Закону України «Про
фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг», а не
нечесною підприємницькою практикою в
розумінні п.7 ч.3 ст.19 Закону України
«Про захист прав споживачів»,
наслідком якої є визнання угоди
недійсною.

Так, відповідно до частини п'ятої
статті 1 Закону України «Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг» під поняттям
«фінансова послуга» розуміється
операція з фінансовими активами, що
здійснюється в інтересах третіх осіб
за власний рахунок чи за рахунок цих
осіб, а у випадках, передбачених
законодавством, - і за рахунок
залучених від інших осіб фінансових
активів, з метою отримання прибутку або
збереження реальної вартості
фінансових активів.

Законом України від 02 червня 2011 року
«Про внесення змін до деяких законів
України щодо регулювання ринків
фінансових послуг» (введено в дію з 09
січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4
Закону України «Про фінансові послуги
та регулювання ринків фінансових
послуг» та доповнено п. 11-1, відповідно
до якого до фінансових послуг
віднесено послуги з адміністрування
фінансових активів для придбання
товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг затвердила Ліцензійні умови
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах (далі -
Ліцензійні умови).

Ліцензійні умови закріпили визначення,
сутність, правовий статус учасників (і
вимоги до них) такого виду фінансових
правовідносин, як придбання товарів у
групах.

З аналізу Ліцензійних умов слід
зробити висновок про те, що діяльність
таких груп направлена на легітимне
використання фінансової схеми із
залученням грошових коштів споживачів
для придбання певного виду товарів
та/або послуг.

Згідно з п.1.2 ч.1 Ліцензійних умов
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групі - це
фінансова послуга, що надається
ліцензіатом і передбачає залучення
грошових коштів учасників групи,
об'єднання цих коштів з метою придбання
та розподілу товарів між учасниками
групи.

Спірний договір укладено між сторонами
01.04.2008 року, коли отримання ліцензії для
надання послуг з адміністративного
фінансування активів для придбання
товарів у групах не вимагалось.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і
всебічно досліджених обставинах
справи та ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 7 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:/підпис/
Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:суддя апеляційного
суду
Т.В.Спірідонова