Справа № 750/7624/14 Провадження №
22-ц/795/2270/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Рахманкулова І. П. Доповідач - Хромець
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіХромець
Н.С.суддів:Горобець Т.В., Острянського
В.І.при секретарі:Мартиновій А.В.за
участю:позивача ОСОБА_5, відповідача
ОСОБА_6

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Чернігові апеляційну
скаргу ОСОБА_5 на рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 07
жовтня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу
та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 07 жовтня 2014 року
позовні вимоги задоволено частково.
Шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розірвано;
стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі
1/4 частини всіх видів заробітку
(доходів) щомісяця, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 25.07.2014
року до досягнення дитиною повноліття;
стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5
аліменти на її утримання в розмірі 1/8
частини його заробітку (доходів) до
досягнення сином - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
шести років.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8
просить змінити рішення в частині
стягнення аліментів на її утримання та
утримання сина відповідно 500 грн. та 1300
грн. Позивач зазначає, що суд не
застосував ст. 184 Сімейного кодексу
України, хоча в судовому засіданні було
установлено, що відповідач офіційно не
працює, має нерегулярний дохід, крім
того, змінивши позовні вимоги щодо
стягнення аліментів в твердій грошовій
сумі не суд обґрунтував такого
рішення. Позивач вважає, що при
визначенні розміру аліментів також не
було враховано, що дитина має ряд
захворювань, які потребують постійного
лікування, проходження реабілітації та
придбання ортопедичного взуття та
того, що відповідач приховує від суду
дійсний розмір своїх доходів, що він
працює та проживає у м. Чернігові, де
наймає житло.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що рішення суду постановлене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а підстави для
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Як вбачається з матеріалів
справи, сторони зареєстрували шлюб
02.06.2007 року. Від шлюбу мають
неповнолітню дитину - сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Деснянського
районного суду від 07 жовтня 2014 року
шлюб між сторонами розірвано та
стягнуто аліменти на утримання сина
ОСОБА_9 та ОСОБА_5 до досягнення дитиною
шести років. Рішення суду в частині
розірвання шлюбу не оскаржується.

Відповідно до ст. 180-183 Сімейного
кодексу України батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття. Якщо дитина має вади
фізичного або психічного розвитку,
дружина, з якою проживає дитина, має
право на утримання від чоловіка до
досягнення дитиною шести років, що
передбачено ч. 3 ст. 84 Сімейного кодексу
України.

При визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення.

Задовольняючи частково позовні вимоги
про стягнення з ОСОБА_6 аліменти на
користь ОСОБА_5 на утримання
неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку щомісячно та 1/8 частини
всіх видів заробітку на її утримання,
суд першої інстанції врахував, що
дитина проживає з матір'ю, що
вбачається з довідки КП „Деснянське"
від 27.06.2014 року, є інвалідом до 18 років
(копія посвідчення а.с. 6), позивачка
ніде не працює, оскільки зайнята
доглядом за дитиною-інвалідом, та
отримує допомогу на дитину в розмірі 664
грн. 30 коп.. Також враховано, що батько
працездатний, але не має постійного
місця роботи, на обліку в центрі
зайнятості не перебуває, як
фізична-особа підприємець не
зареєстрований, проте, відповідно до
норм чинного законодавства
зобов'язаний утримувати дитину та
дружину у даному випадку.

Такий висновок суду першої
інстанції відповідає матеріалам
справи і вимогам діючого
законодавства.

Посилання апелянта на те, що відповідач
приховує дійсні доходи, постійно
проживає у м. Чернігові та наймає житло,
є лише припущеннями позивачки та не
підтверджені ніякими доказами, як і
позовні вимоги про стягнення аліментів
на дитину в розмірі 1300 грн. та на
утримання позивача в розмірі 500 грн..
Щодо зміни судом позовних вимог
стосовно розміру аліментів у твердій
грошовій сумі, то відповідно до ст. 183
СК України розмір аліментів
визначається судом, а саме у частці
заробітку (доходу) платника аліментів,
а визначення розміру аліментів у
твердій грошовій сумі це право суду, а
не його обов'язок, та лише у виняткових
випадках, передбачених законом,
наявність яких судом не встановлена.

Обов'язок батьків брати участь у
додаткових витратах на дитину, тобто
витратах, які викликані особливими
обставинами ( у тому числі хворобою)
передбачена ст. 185 СК України. Розмір
участі одного з батьків у додаткових
витратах на дитину в разі спору
визначається судом. Вимоги про
стягнення додаткових витрат на
дитину, у тому числі і їх розмір, мають
бути визначені позивачем окремо від
вимог про стягнення аліментів.
Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 15.05.2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», додаткові
витрати на дитину і у разі одночасного
розгляду з вимогами про стягнення
аліментів мають бути визначені в
рішенні суду окремо. Позивач не
заявляла разом з вимогами про
стягнення аліментів окремих вимог про
стягнення з відповідача додаткових
витрат на дитину, тому доводи
апеляційної скарги щодо витрат у
зв'язку з хворобою дитини не можуть
бути підставою для задоволення
апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції
рішення відповідає матеріалам справи і
вимогам матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків оскаржуваного рішення, а
тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а
рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 07 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: