Справа № 507/1910/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2014 р. Любашівський районний
суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Споришевої Н.І.

при секретарі - Вододюк В.В.,

за участю адвокатів - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Любашівка
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення матеріальної
шкоди,

встановив :

позивач звернувся до суду з позовом про
відшкодування матеріальної шкоди в
сумі 18750 грн. - вартість 3-х корів,
посилаючись на те, що 20.08.2014 року він
вигнав своїх корів на пасовисько, в
череду, де пастухом в цей день, згідно
своєї черги, повинен бути відповідач
ОСОБА_4, але він особисто випасати
череду не став, а (доручив це зробити)
найняв для цього ОСОБА_5, який і повинен
був випасати худобу, а той передоручив
це робити своєму зятю - ОСОБА_6 та
неповнолітньому сину - ОСОБА_7, які і
випасали в той день корів, належним
чином за коровами не дивились, в
результаті чого, 3 корови його
захворіли, що призвело до їх загибелі.

В судовому засіданні позивач підтримав
позов у повному обсязі.

Відповідачі в судовому засіданні проти
позову заперечували та пояснили, що в
той день череду корів не випасали, а
випасали ОСОБА_6 та ОСОБА_7, і що вини
пастухів в загибелі корів немає, всі
обов'язки по наданню послуг по
випасанню корів вони виконали належним
чином, корів повернули власнику живими
і здоровими.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали
справи та дослідивши матеріали справи
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги не доказані і задоволенню не
підлягають, виходячи із наступного.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 в
судовому засіданні пояснив, що 20 серпня
2014 року він був пастухом в череді корів
в с. Яновка, що між мешканцями цього
села була усна домовленість про
безоплатний випас худоби, по
установленій черзі. 20.08. 2014 року послуги
з випасання худоби надавав він - ОСОБА_6
разом з неповнолітнім ОСОБА_7 і взяв на
себе зобов'язання про збереження
ввіреної йому на випас череди корів. На
протязі всього дня корови паслись на
пасовищі, нікуди на поле з люцерною
вони не заходили аж до 19 години 30 хвилин
- в цей час вони пригнали худобу з
пасовища та передали власникам корів,
всі корови були здорові.

Із показань свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11,ОСОБА_12 видно, що
причиною падіння 3-х корів позивача є
гостра темпанія, яка виникла із-за
поїдання ними зелених кормів (люцерни),
які являються легко бродильними і
ведуть до вздуття корови та її
загибелі, в разі ненадання своєчасної
помочі.

Вказані вище обставини
підтверджуються: протоколами розтину
трупів корів та висновками експертиз (
а.с. 10-12).

Крім того, судом встановлені такі факти
та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що сторони проживають в с.
Іванівка (Яновка) Любашівського
району Одеської області.

Згідно паспорту ВРХ власником вказаних
корів є позивач по справі (а.с. 16).

Паспорт великої рогатої худоби, що
видається Державним підприємством
«Агентство з ідентифікації і
реєстрації тварин», позивач надав
лише один.

Згідно акту від 12.09.2014 року, підписаного
позивачем по справі, лікарями,
депутатом села Яновка та головою
Сергіївської сільської ради
Любашівського району Одеської області
встановлено, що причиною загибелі
корів стала гостра темпанія. (а.с. 9).

Відповідно до ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися
на засадах добросовісності, розумності
та справедливості.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором, або законом, зокрема: 4)
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа,
яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання. Правочин,
яким скасовується чи обмежується
відповідальність за умисне порушення
зобов'язання, є нікчемним.

Згідно ст 22 ЦК України, особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є: 1) втрати,
яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).
Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі. На вимогу особи,
якій завдано шкоди, та відповідно до
обставин справи майнова шкода може
бути відшкодована і в інший спосіб,
зокрема, шкода, завдана майну, може
відшкодовуватися в натурі (передання
речі того ж роду та тієї ж якості,
полагодження пошкодженої речі тощо).

Судом встановлено, що між позивачем та
відповідачами, 20.08. 2014 року не виникало
правовідносин згідно договору про
надання послуг, вони виникли між
позивачем та третьою стороною і
підтверджуються тим, що позивач
погодився на умови договору та залишив
в череді всіх своїх - 7 корів для випасу,
а третя сторона теж погодилась на умови
договору та почала випасати корів
позивача.

Так, відповідно до ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Згідно ст. 902 ЦК України, виконавець
повинен надати послугу особисто. У
випадках, встановлених договором,
виконавець має право покласти
виконання договору про надання послуг
на іншу особу, залишаючись
відповідальним в повному обсязі перед
замовником за порушення договору.

Згідно ст. 906 ЦК України, збитки, завдані
замовнику невиконанням або неналежним
виконанням договору про надання послуг
за плату, підлягають відшкодуванню
виконавцем, у разі наявності його вини,
у повному обсязі, якщо інше не
встановлено договором. Збитки, завдані
невиконанням або неналежним
виконанням договору про безоплатне
надання послуг, підлягають
відшкодуванню виконавцем у розмірі, що
не перевищує двох неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, якщо інший
розмір відповідальності виконавця не
встановлений договором.

Таким чином в судовому засіданні
встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що між мешканцями с.
Іванівка (Яновка) Любашівського району
Одеської області була усна
домовленість про безоплатний випас
худоби, за звичаєм.

20.08.2014 року позивач вигнав своїх корів
на пасовисько, в череду, де пастухом в
цей день, згідно своєї черги, повинен
бути відповідач ОСОБА_4, але він
особисто випасати череду не став, а
(доручив це зробити) найняв для цього
ОСОБА_5, який і повинен був випасати
худобу, але той передоручив це робити
своєму зятю - ОСОБА_6 та неповнолітньому
сину - ОСОБА_7, які і випасали в той день
корів.

Всі інші корови - приблизно 70 голів ВРХ,
що випасались в одному стаді, разом з
коровами позивача, не захворіли, що
підтвердили допитані в судовому
засіданні свідки: ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 та
ОСОБА_19 - всіх корів пастухи пригнали до
села, в той день, приблизно з 19 години 30
хвилини до 20 години.

Той факт, що корови були здорові в той
день - до 23 години, не заперечує і сам
позивач, ніяких ознак захворювання
(вздуття) корів ні він ні його дружина
не замітили.

Таким чином вина відповідачів в
завданні матеріальної шкоди позивачу
не доведена.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 509, 610, 611, 614, 901, 902, 906 та
1166 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 30, 60, 208, 209,
212-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення матеріальної
шкоди, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного суду через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня його
проголошення.

Суддя: Споришева Н.І.