Справа № 505/4319/14-ц
Провадження № 2/505/1964/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2014 року
Котовський міськрайонний суд Одеської
області

повна назва суду

в складі: головуючого -
судді Драгомерецької К. П

при секретарі
Марченко Н. Б.,

та адвоката (ів)

представника
громадськості

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Котовськ Одеської
області

справу за позовом
ОСОБА_1

заявою

до

ОСОБА_2

Про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою

В С Т А Н О В И В :

08 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що їй на праві
власності належить 1/3 частини
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідачу ОСОБА_2 належить також 1/3
даного домоволодіння. Дворова
території знаходиться у спільному
користуванні всіх співвласників
будинку. Відповідач створив ОСОБА_1
перешкоди у користуванні дворовою
територію, а також земельною ділянкою,
якою вона користується. Перешкоди
створені шляхом встановлення
металевих стовпів, які унеможливлюють
ОСОБА_1 вільного доступу до городу. На
дворовій території загального
користування відповідач самовільно
викопав рів для відводу стічних вод з
направленням його на мій город, таким
чином під час опадів стічні води з даху
будинку стікають на її город та
знімають родючий шар ґрунту. Крім того,
відповідач самовільно, без погодження
із співвласниками будинку в спільному
дворі побудував дерев'яні сараї. На
даний час сараї перебувають в
занедбаному стані, що сприяє
розведенню в них різного роду комах,
гризунів та зміїв. Тому ОСОБА_1 просила
зобов'язати відповідача демонтувати
чотири метри арки для винограду, що
встановлена навпроти її городу, а також
демонтувати рів для стікання води
направлений на її город, та самовільно
побудовані дерев'яні сараї позначені
літ "Х" та "Ю".

У судовому засіданні позивачка
свої вимоги підтримала, просила їх
задовольнити з підстав викладених в
позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
з`явився, хоча повідомлений належним
чином про місце і час розгляду справи,
причини неявки суду не повідомив.

Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1
ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача
ухвалює рішення про заочний розгляд
справи, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України, на підставі наявних у
справі доказів.

Заслухавши позивачку, повно,
всебічно та об'єктивно дослідивши
наявні у справі докази та оцінивши їх в
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що будинок
АДРЕСА_1 на лежить на праві спільної
часткової власності позивачці ОСОБА_1,
ОСОБА_3 та відповідачу ОСОБА_2 по 1/3
частини кожному (а.с.11).

1/3 даного домоволодіння належить
ОСОБА_1, що підтверджується договором
дарування від 25 жовтня 2004 року (а.с.18).

Прибудинкова територія жилого
будинку АДРЕСА_1 є двором загального
користування. Дворова територія між
співвласниками будинку документально
Котовською міською радою не
закріплялась.

Рішенням Котовського
міськрайонного суду від 11.06.2009 року
визначено у користування із спільної
прибудинкової земельної ділянки по
АДРЕСА_1:

- ОСОБА_1 земельну ділянку площею -
271 кв.м. (під городом - 173 кв.м. і будівлями
- 98 кв.м.);

- ОСОБА_2 земельну ділянку площею -
271 кв.м. (під городом - 150 кв.м. і будівлями
- 121 кв.м.);

- ОСОБА_3 земельну ділянку площею -
271 кв.м. (під городом - 142 кв.м. і будівлями
- 129 кв.м.);

- двір площею - 509 кв.м. залишено в
їх спільному користуванні.

На даний час виник спір з приводу
користування двором, який залишився у
спільному користуванні співвласників.

За територією двору загального
користування знаходяться земельні
ділянки ОСОБА_1 та інших співвласників,
на яких ними вирощується
сільськогосподарська продукція.

ОСОБА_1 мала вільний доступ до
свої земельної ділянки. Однак
відповідач ОСОБА_2 повздовж огорожі, що
відділяє земельну ділянку (город)
позивачки ОСОБА_1 від двору загального
користування встановив металеві
стовпи під виноградну арку, внаслідок
чого позивачка ОСОБА_1 не має вільного
доступу до свого городу (а.с. 22).

Окрім цього, позивачка вказує, що
відповідач ОСОБА_2 самовільно на
подвір'ї викопав рів для стікання води
з даху будинку з направленням його на
город позивачки ОСОБА_1 Таким чином, під
час опадів стічні води з даху будинку
стіканню безпосередньо на город
позивачки, змиваючи при цьому верхній
родючий шар ґрунту.

Також судом встановлено, що
відповідач у справі ОСОБА_2 в дворі
загального користування самовільно,
без згоди співвласників домоволодіння
побудував дерев'яні сараї (літ. "Х", "Ю").

Відповідно до ч.5 ст. 55 Конституції
України кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень та протиправних посягань.

За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК
України) суд розглядає справу в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, кожна з яких відповідно до ч.1
ст.60 ЦПК України повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.16 ЦК України,
одним із способів захисту порушеного
права є припинення дій, що порушують це
право.

Згідно ч.3 ст.42 Земельного кодексу
України порядок використання
земельних ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинку, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території визначаються
співвласниками.

Відповідно до вимог п.п. «г», «е»ч.1
ст.96 Земельного кодексу України
землекористувачі зобов'язані не
порушувати прав власників суміжних
земельних ділянок та
землекористувачів, дотримуватися
правил добросусідства.

Частиною 1 статті 103 Земельного
кодексу України передбачено, що
власники та землекористувачі
земельних ділянок повинні обирати такі
способи використання земельних
ділянок відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей (затінення, задимлення,
неприємні запахи, шумове забруднення
тощо). може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю.

Згідно зі ст. 158 ЗК України
виключно судом вирішуються земельні
спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб, а
також спори щодо розмежування
територій сіл, селищ, міст, районів та
областей.

Органи місцевого самоврядування
вирішують земельні спори у межах
населених пунктів щодо меж земельних
ділянок, що перебувають у власності і
користуванні громадян, та додержання
громадянами правил добросусідства, а
також спори щодо розмежування меж
районів у містах.

У разі незгоди власників землі
або землекористувачів з рішенням
органів місцевого самоврядування,
органу виконавчої влади з питань
земельних ресурсів спір вирішується
судом.

Відповідно до п. 4 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 16
квітня 2004 р. N 7 "Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ" згідно зі ст. 158 ЗК суди
розглядають справи за спорами про межі
земельних ділянок, що перебувають у
власності чи користуванні
громадян-заявників, які не
погоджуються з рішенням органу
місцевого самоврядування чи органу
влади з питань земельних ресурсів.

Підставою для задоволення позову
власника (користувача) є встановлення
факту порушення його прав і об'єктивно
існуючих перешкод у здійсненні ним цих
прав.

Згідно зі ст.ст. 386, 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування своїм майном.
Підставою для задоволення позову
власника ( користувача ) є встановлення
факту порушення прав власника і
об'єктивно існуючих перешкод у
здійсненні ним цих прав.

Враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що металеві
стовпи (виноградна арка) , які
встановлені поряд з огорожею, що
відділяє город позивачки від
загального двору та сараї (літ. "Х", "Ю"),
створюють останній перешкоди у
користуванні дворовою територією
загального користування,
господарськими спорудами та її
городом.

За вирішенням спору з приводу
користування дворовою територією та
земельною ділянкою ОСОБА_1 зверталася
до Котовської міської ради.

Комісією Котовської міської ради
були встановлення порушення з боку
ОСОБА_2 щодо встановлення металевих
стовпів та побудови сараїв, про що
ОСОБА_2 листом № 319 від 16.04.2014 року було
рекомендовано усунути виявлені
порушення та в подальшому не чинити
ОСОБА_1 перешкод у вільному доступі до
господарського двору та городу.

Але ОСОБА_2 рекомендацій
Котовської міської ради не виконав,
перешкод у користуванні ОСОБА_1
дворовою територією та городом не
усунув.

Таким чином суд вважає за
необхідне в цій частині позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити і зобов'язати
відповідача демонтувати металеві
стовпи (виноградна арка) довжиною 4 м,
які встановлені поряд з огорожею, що
відділяє город позивачки від
загального двору, демонтувати
дерев'яні сараї (літ. "Х", "Ю").

Стосовно позовних вимог в частині
демонтування рову для стікання води, то
вони задоволенню не підлягають,
виходячи з наступного.

Статтею 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Відповідно до ст. 64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Письмові докази, як правило,
подаються в оригіналі. Якщо подано
копію письмового доказу, суд за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, має право вимагати подання
оригіналу.

Позивачка наполягає на демонтажу
рову для стікання води, проте жодних
доказів про існування такого рову суду
не надала.

Відповідно до відповіді
управління архітектури та земельних
відносин Котовської міської ради від
28.05.2014 року № 528, 03 квітня 2014 року
комісією Котовської міської ради було
встановлено наявність металевих
стовпів та самовільно побудованих
сараїв, на демонтажу яких наполягає
позивачка, однак про наявність рову для
води, який ведена город позивачки в
даній відповіді мова не йде.

На підставі викладеного,
керуючись ст.55 Конституції України,
ст.383 ЦК України, ст.ст. 42, 96, 103 ЗК
України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 16, 60, 64, 88, 209, 212 - 215,
218 ЦПК України, суд

В Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути
перешкоди у користуванні ОСОБА_1
прибудинковою територією та земельною
ділянкою житлового будинку по АДРЕСА_1
шляхом:

- демонтажу металевих стовпів
(виноградної арки) довжиною 4 метри, які
встановлені повздовж огорожі, що
відділяє город ОСОБА_1 від загального
двору;

- знести самовільно побудовані
ОСОБА_2 сараї, що розташовані на
території домоволодіння по АДРЕСА_1 та
позначені на плані під літ. "Х" та "Ю". ;

У задоволенні інших позовних
вимог відмовити.

Заочне рішення може бути
переглянуте Котовським міськрайонним
судом Одеської області за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене
до Апеляційного суду Одеської області
через Котовський міськрайонний суд
Одеської області протягом десяти днів
з дня проголошення рішення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
К.П. Драгомерецька