Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2773/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Гут Ю. О.
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

Іменем України

25.11.2014 Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Єгорової С.М.;
Карпенка О.Л.

з участю секретаря: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Голованівського районного
суду Кіровоградської області від 02
жовтня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
грошових коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
коштів в сумі 40000 грн. та сплаченого
судового збору.

В обгрунтування позовних вимог
зазначила, що до 2009 року проживала в с.
Курячі Лози Кривоозерського району
Миколаївської області у власному
будинку по АДРЕСА_1. Через похилий вік
вирішила продати свій будинок та
переїхати проживати до сім'ї сина
ОСОБА_3.

За договором купівлі-продажу від 06
лютого 2009 року продала будинок ОСОБА_4
за 40000 грн. При оформленні договору
купівлі-продажу у нотаріуса був
присутній ОСОБА_3, який за згодою
позивача отримав кошти від покупця.

Гроші від продажу будинку у розмірі 40000
грн. зберігалися у відповідача ОСОБА_3.
З 2011 року відносини між сторонами
погіршились, тому 16 січня 2012 року вона
переїхала на постійне місце проживання
до старшого сина ОСОБА_5.

Після цього неодноразово зверталася до
відповідача з проханням повернути 40000
грн. отримані від продажу будинку, так
як бажаного утримання та догляду не
мала, проте останній відмовив,
вказавши що коштів в нього немає.

Рішенням Голованівського районного
суду Кіровоградської області від 02
жовтня 2014 року позов в задоволенні
позову відмовлено.

ОСОБА_2 звернулася з апеляційною
скаргою, в якій просить про скасування
рішення суду та ухвалення нового, яким
задовольнити позовні вимоги. Зазначає,
що суд першої інстанції не повно
з'ясував обставини, що мають істотне
значення для справи, неправильно
застосовано норми матеріального і
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача
ОСОБА_6, пояснення відповідача ОСОБА_3
та його представника ОСОБА_7,
дослідивши письмові докази по справі,
перевіривши рішення суду у межах
доводів апеляційної скарги колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню за таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
питання про те, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що позивачем та її представником не
доведено належними та допустимими
доказами, що грошові кошти, які
отримані від продажу будинку позивача
в розмірі 40000 тисяч грн. знаходилися на
збереженні у відповідача та залишились
у останнього після залишення
позивачем його домоволодіння.

Вказаний висновок відповідає
обставинам справи, яким суд дав належну
правову оцінку.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 проживала в належному їй
будинку розташованому по АДРЕСА_1. В 2009
році вирішила продати будинок,
відповідач діючи в інтересах матері,
домовлявся з покупцем ОСОБА_8 про
продаж власності.

06 лютого 2009 року ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_8
договір купівлі-продажу житлового
будинку, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, який зареєстрований приватним
нотаріусом Кривоозерського
нотаріального округу Миколаївської
області, в реєстрі за №309.

На підставі вказаного договору
купівлі-продажу продавець ОСОБА_2
повністю отримала від ОСОБА_8 40000 тис.
грн. до його підписання. (а.с.6).

Обгрунтовуючі вимоги про стягнення
коштів ОСОБА_2 посилається на розписку,
складену покупцем ОСОБА_8, що він
передав сорок тисяч гривень за
придбаний ним житловий будинок
позивачу через її сина, останній
отримав гроші для зберігання, за
згодою його матері. (а.с.44).

Однак, зазначений стороною доказ
складений особою без узгодження з
відповідачем і на ньому відсутній
підпис останнього.

За положеннями ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Матеріально-правовий зміст обов'язку
подавати докази полягає в тому, що, в
випадку його невиконання суб'єктом
доказування і неможливості отримання
доказів суд має право визнати факт, на
який посилалась зацікавлена сторона,
неіснуючим, чи навпаки, як це має місце
при використанні презумпції, існуючим,
якщо інше не доказано другою стороною.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Сторони мають
право обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень. Суд не бере
до розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що
суд не бере до уваги докази, які
одержані з порушенням порядку,
встановленого законом.

За правилами ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Пленум ВС України у ч. 11 постанови N 14
від 18.12.2009 р. наголошує, що суд,
встановлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовуються вимоги чи заперечення
сторін, визнаючи одні та відхиляючи
інші докази, має мотивувати свої дії та
враховувати, що доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
із того, що позивачем не доведений факт
зберігання грошових коштів отриманих
від продажу будинку в сумі 40000 грн. у
ОСОБА_3, а також те, що вказані кошти
залишилися у відповідача після того
як позивач залишила його
домоволодіння. Жодними доказами не
підтверджена домовленість між
сторонами про обов'язок ОСОБА_3
зберігати спірні грошові кошти. Надана
позивачем розписка не є належним та
допустимим доказом на підтвердження
факту отримання відповідачем грошових
коштів за проданий будинок, оскільки не
містить підпису останнього, про
наявність якої відповідачу взагалі не
було відомо. Тому даний доказ одержаний
з порушенням порядку встановленого
законом та правомірно не взятий до
уваги судом першої інстанції.

Крім того, в своїх поясненнях ОСОБА_2
зазначила, що точно не пам'ятає кому
саме передані кошти за проданий
будинок та в кого саме вони
знаходилися на зберіганні.

За таких обставин відсутні підстави
для задоволення позовних вимог,
оскільки позивачем не доведено, що
грошові кошти, які є предметом позову
передано саме відповідачу на
зберігання. Докази, що містяться в
матеріалах справи не містять
інформації щодо предмета доказування.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції правильно визначені
правовідносини між сторонами і
застосовані норми матеріального права,
що регулюють даний спір.

Суд ухвалив рішення відповідно до
наданих сторонами доказів, з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, що відповідно до
ст.308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення суду першої
інстанції без змін. Доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 303, ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст.
313, ст. 314, ст. 315, ст. 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Голованівського районного
суду Кіровоградської області від 02
жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: