Справа № 2-1385/09
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2014
р.
смт.
Комінтернівське

Комінтернівський районний
суд Одеської області у складі:

Головуючого судді -
Барвенка В.К.,

при секретарі -
Мельниковій В.М.,

за участі
державного виконавця – Марчук О.В., -

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду № 9, смт.
Комінтернівське подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Комінтернівського
районного управління юстиції Одеської
області ОСОБА_1, за погодженням з
начальником відділу державної
виконавчої служби Комінтернівського
районного управління юстиції в
Одеській області ОСОБА_2, про тимчасове
обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі
України, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області
звернувся до суду із поданням, яким
просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_3
право виїзду за межі України.

В судовому засіданні
державний виконавець подання
підтримав.

Дослідивши матеріали
справи, дослідивши матеріали
виконавчого провадження, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення подання, виходячи з
наступного:

У відповідності до ч. 2 ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в’їзду в Україну громадян України»
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої статті 6 цього Закону,
зокрема якщо він ухиляється від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов’язань.

Матеріалами наданого для
огляду в судовому засіданні
виконавчого провадження встановлено,
що на виконання дублікату виконавчого
листа, виданого 15.02.2012 року
Комінтернівським районним судом
Одеської області у справі № 2-1385/09
було відкрито виконавче провадження,
про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини –
доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі
однієї третьої частини від усіх видів
доходів (заробітку) щомісяця, починаючи
з 02.10.2008 року до 30.01.2021 року, а з 30.01.2021
року по 19.07.2024 року по одній четвертій
частині.

Станом на 01.10.2014 року
заборгованість ОСОБА_3 по оплаті
аліментів за вказаним рішенням суду
становить 54 736,12 грн.

Законом України «Про
виконавче провадження» (далі Закон)
визначені умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Положенням ч.ч. 1, 2 ст. 2 Закону
законодавцем визначено, що примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України. Примусове виконання
рішень здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України «Про
державну виконавчу службу».

Положенням ч.ч. 1, 3 ст. 6 Закону
передбачено, що державний виконавець
зобов’язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушеня
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження, що
державний виконавець зобов’язаний
довести до відому сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до ст. 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
яка вказана у виконавчому документі.

Суд враховує, що державним виконавцем
не було дотримано положення наведеної
норми закону, не було направлено копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження на адресу боржника, крім
того, в матеріалах виконавчого
провадження відсутні будь-які докази
отримання боржником постанови про
відкриття виконавчого провадження.

Суд враховує, що законодавцем
гарантовано боржнику право на
самостійне виконання рішення суду
(виконавчого документу), яке, виходячи з
вищенаведених норм Закону,
розпочинається з дня отримання
боржником копії постанови про
відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, суд вважає, що боржник був
позбавлений можливості в законний
спосіб бути повідомленим державним
виконавцем про необхідність
добровільного (самостійного) виконання
рішення суду.

Також, в матеріалах
виконавчого провадження відсутні
докази проведення виконавчих дій за
місцем проживання боржника.

Відповідно до ч.1 ст. 8
Конституції України в Україні
визнається та діє принцип верховенства
права.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
іменем України і є обов’язковими для
виконання на всій території України.

Отже, право стягувача на
примусове виконання рішення суду
гарантовано Основним Законом, і
підлягає захисту судом в загальному
порядку.

Разом із тим, відповідно до
ст. 55 Конституції України права і
свободи людини і громадянина
захищаються судом.

Суд повторює, що рішення
суду гарантовано має бути виконано, але
у спосіб, встановлений законом, з
дотриманням прав, свобод та інтересів
сторін та інших учасників виконавчого
провадження.

Отже, суд дійшов до висновку,
що оскільки ОСОБА_3 не було забезпечено
право на самостійне виконання рішення
суду, його відповідальність за
невиконання рішення суду, що набрало
законної сили не настала, і, як
наслідок, не можуть настати негативні
наслідки за це.

Крім того, суд звертає увагу,
що в матеріалах виконавчого
провадження відсутні відомості про
вжиття державним виконавцем дій по
встановленню наявності/відсутності у
ОСОБА_3 проїздного документу для виїзду
за кордон.

Вказані обставини
унеможливлюють допущення обмеження
судом гарантованого права на свободу
пересування, в зв’язку із чим у
задоволенні подання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ч.1
ст. 8, 55, ч. 5 ст. 124 Конституції України, ч.
2 ст. 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в’їзду в Україну
громадян України», ч.ч. 1, 2 ст. 2, ч.ч. 1, 3
ст. 6, ч.1 ст. 31 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. ст. 208-210, 293,
294, 296, 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Комінтернівського
районного управління юстиції Одеської
області ОСОБА_1, за погодженням з
начальником відділу державної
виконавчої служби Комінтернівського
районного управління юстиції в
Одеській області ОСОБА_2, про тимчасове
обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі
України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається до апеляційного суду
Одеської області протягом п’яти днів
з часу її проголошення через
Комінтернівський районний суд
Одеської області.

Суддя

В.К. Барвенко