Справа № 364/1122/14-ц Головуючий у І
інстанції Ткаченко О.В.Провадження №
22-ц/780/6095/14 Доповідач у 2
інстанції АнтоненкоКатегорія 58
УХВАЛА

Іменем України

25 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Касьяненко Л.І., Гуля В.В.,

за участю секретаря - Ромашини І.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Володарського районного суду
Київської області від 16 вересня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Логвинської сільської ради
Володарського району Київської
області, ОСОБА_1 про визнання заповіту
нікчемним.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги,
колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернулася до Володарського районного
суду Київської області з названим
позовом, у якому вказала, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_3. 09
лютого 2009 року ОСОБА_3 зробив
розпорядження на випадок своєї смерті -
заповіт наім'я ОСОБА_1 та заповів
останній належну йому земельну ділянку
площею 3,2837 га. Позивач ОСОБА_2 вважає, що
даний заповіт є нікчемним, оскільки
посвідчений з порушенням вимог закону
щодо його форми і порядку посвідчення.
ОСОБА_2 просила суд визнати нікчемним
заповіт, як розпорядження на випадок
смерті, складений 09 лютого 2009 року
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, посвідчений
секретарем виконавчого комітету
Логвинської сільської ради
Володарського району Київської
області.

Рішенням Володарського районного суду
Київської області від 16 вересня 2014 року
позов задоволено. Визнано заповіт,
складений 09 лютого 2009 року ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1, посвідчений секретарем
виконавчого комітету Логвинської
сільської ради Володарського району
Київської області - нікчемним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що 09 лютого 2009
року ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів
належну йому земельну ділянку площею
3,2837 га ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3
помер, що підтверджується свідоцтвом
про смерть НОМЕР_1. Після смерті
спадкодавця позивач звернулась до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини і їй стало відомо
про наявність заповіту на ОСОБА_1, який
було посвідчено Мельник О.І.,
секретарем Логвинської сільської ради
Володарського району Київської
області.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд обгрунтовано виходив з
положень ст.ст. 1247, 1251, 1252, 1257 ЦК України
та прийшов до правильного висновку про
те, що під час посвідчення
оспорюваного заповіту було порушено
вимоги щодо його форми та посвідчення.

Відповідно до положень ст. 1257 ЦК
України заповіт, складений особою, яка
не мала на це права, а також заповіт,
складений з порушенням вимог щодо його
форми та посвідчення, є нікчемним. У
разі недійсності заповіту спадкоємець,
який за цим заповітом був позбавлений
права на спадкування, одержує право на
спадкування за законом на загальних
підставах.

Підставою нікчемності заповіту є
порушення вимог щодо його форми та
посвідчення. Загальні вимоги до форми
заповіту встановлені ст. 1247 ЦК України,
а саме: письмова форма; нотаріальне
посвідчення або посвідчення особами,
уповноваженими на це законом (статті
1251, 1252 ЦК України); зазначення у
заповіті місця та часу його складання;
підписання заповіту заповідачем.

Відповідно до вимог ст. 1251 ЦК України,
якщо у населеному пункті немає
нотаріуса, заповіт, крім секретного,
може бути посвідчений уповноваженою на
це посадовою особою органу місцевого
самоврядування. Наказом Міністерства
Юстиції України № 3306/5 від 11 листопада
2011 року "Про затвердження Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій
посадовими особами виконавчих
комітетів сільських, селищних, міських
Рад народних депутатів України",
визначено порядок затвердження
посадових осіб, які можуть вчиняти
нотаріальні дії в органах місцевого
самоврядування, на яких покладаються
такі обов'язки за рішенням виконавчого
комітету відповідної Ради народних
депутатів (як колегіального органу
місцевого самоврядування).

П. 2 Наказу Міністерства Юстиції
України № 3306/5 від 11 листопада 2011 року
"Про затвердження Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
посадовими особами виконавчих
комітетів сільських, селищних, міських
Рад народних депутатів України" вказує,
що нотаріальні дії у виконавчих
комітетах сільських, селищних, міських
Рад народних депутатів вчиняють
посадові особи, на яких за рішенням
виконавчого комітету відповідної Ради
народних депутатів покладено вчинення
цих дій.

П. 8 Наказу визначено, що нотаріальні
дії вчиняються в приміщенні
виконавчого комітету сільської,
селищної, міської Ради народних
депутатів. В окремих випадках, коли
громадянин не може з'явитися в
зазначене приміщення, а також коли того
вимагають особливості посвідчуваної
угоди, нотаріальні дії можуть бути
вчинені поза вказаним приміщенням.
Якщо нотаріальна дія вчиняється поза
приміщенням виконавчого комітету, то в
посвідчувальному написі на документі і
в реєстри нотаріальних дій записується
місце вчинення нотаріальної дії (на
дому, в лікарні, на підприємстві,
установі, організації та ін.) із
зазначенням адреси, а також причини
цього.

П. 17 Наказу передбачено, що на
нотаріально оформлюваних документах
не заповнені до кінця рядки та інші
вільні місця прокреслюються, дописки
(приписки) і виправлення повинні бути
застережені посадовою особою
виконавчого комітету перед підписом
заповідача чи довірителя та інших осіб,
які підписали заповіт, довіреність або
заяву, і повторені в кінці
посвідчувального напису. При цьому
виправлення мають бути зроблені так,
щоб все помилково написане, а потім
закреслене, можна було прочитати.

Відповідно до ч. 4 ст. 1247 ЦК України,
заповіти, посвідчені особами,
зазначеними у частині третій цієї
статті, підлягають державній
реєстрації у Спадковому реєстрі в
порядку, затвердженому Кабінетом
Міністрів України.

П. 40-1 вищезазначеного Наказу, відомості
про посвідчення посадовими особами
заповітів підлягають обов'язковому
внесенню до спадкового реєстру у
порядку, передбаченому положенням
про спадковий реєстр.

За таких обставин, 09 лютого 2009 року,
посвідчуючи заповіт поза приміщенням
органу місцевого самоврядування,
Мельник О.І., секретар Логвинської
сільської ради Володарського району
Київської області, мала вказати чітко
адресу вчинення нотаріальної дії і
причину, з якої вона вчиняється за цією
адресою, а тому, не зазначення вказаних
обставин у заповіті та у реєстрі для
реєстрації нотаріальних дій є
порушенням вимог «Порядку вчинення
нотаріальних дій посадовими особами
органів місцевого самоврядування»,
затвердженого Наказом Міністерства
Юстиції України № 3306/5 від 11 листопада
2011 року.

Крім того, Логвинською сільською радою
Володарського району Київської
області всупереч вимогам Інструкції не
було внесено відомості про посвідчення
заповіту до Спадкового реєстру, що
підтверджено письмовими доказами та
копією спадкової справи, яка надана
приватним нотаріусом ОСОБА_5, а саме, в
заповіті не зазначена адреса
заповідача ОСОБА_3. Вказано, що заповіт
посвідчено на дому, за адресою АДРЕСА_1,
без зазначення номеру будинку, в якому
посвідчено заповіт.

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
обґрунтованість позовних вимог про
визнання заповіту нікчемним, оскільки
при його посвідченні були порушені
вимоги закону щодо форми заповіту та
його посвідчення.

Висновки суду відповідають вимогам
закону та обставинам справи.

Рішення суду постановлено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав до його
скасування при апеляційному розгляді
справи не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт в апеляційній скарзі, були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом
першої інстанції були дотримані норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Володарського районного суду
Київської області від 16 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: