Справа № 152/2090/14-ц
Шаргородський районний суд Вінницької
головуючого - Строгого
секретаря судового засідання -
позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
20.11.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів, у якому зазначила, що 11.01.1995
вона одружилась із відповідачем. Від
спільного шлюбу у них народилася дочка
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У квітні 2009 року
шлюб між сторонами розірвано. З часу
розірвання шлюбу дитина знаходиться на
повному утриманні позивача, у зв'язку
із чим, позивач просить стягувати з
відповідача аліменти на її користь на
доньку ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в
розмірі 700 грн (але не менше 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку) щомісячно,
починаючи з дня звернення до суду і до
досягнення дочкою повноліття,
посилаючись на те, що відповідач
ухиляється від покладеного на нього
обов'язку щодо утримання своєї дочки,
крім того, він є приватним підприємцем
і має значний дохід.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
позовні вимоги підтримала, просила суд
їх задовольнити, посилаючись на
обставини, зазначені у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав. Свої
заперечення обґрунтував тим, що він,
хоча і зареєстрований як фізична
особа-підприємець, однак, доходів не
отримує, про що надав суду відповідну
довідку, а тому не має змоги сплачувати
аліменти у розмірі, визначеному
позивачем. На утримання дочки він надає
кошти по мірі можливості, час від часу
купуючи їй одяг та продукти. Окрім того,
відповідач пояснив, що він є
працездатною, фізично особою, інших
осіб, яких він за законом зобов'язаний
утримувати, окрім дочки ОСОБА_3, у нього
немає. Також відповідач зазначив, що на
даний час він лікується, у зв'язку із
чим, не може утримувати свою доньку.
Розглянувши подані документи та
матеріали справи, заслухавши пояснення
позивача та відповідача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються вимоги
позивача та заперечення відповідача,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
та вирішення спору по суті, суд
встановив наступні обставини.
Сторони перебували у шлюбі, який було
розірвано з 29.04.2009 року, що вбачається
із свідоцтва про розірвання шлюбу
Серія НОМЕР_2 (а.с. 5).
Від шлюбу у них народилася донька -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є
відповідач, що підтверджується
свідоцтвом про народження (а.с. 6).
Дочка сторін проживає із матір'ю та
знаходиться на її утриманні, що
вбачається із довідки, виданої
виконкомом Рахнівсько-Лісової
сільської ради Шаргородського району
Вінницької області № 5761 від 17.11.2014 р.
Відповідач у судовому засіданні
визнав, що він є працездатною особою,
приватним підприємцем, стабільної
матеріальної допомоги на утримання
дочки не надає, натомість, час від часу
купує їй одежу та інші речі, інших осіб,
яких за законом він зобов'язаний
утримувати, відповідач не має.
Позивач зазначені факти підтвердила, а
відтак, в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України
зазначені обставини не підлягають
Таким чином, судом встановлено, що
відповідач ухиляється від надання
добровільної матеріальної допомоги на
Суд не приймає до уваги надану
відповідачем довідку про доходи,
видану Шаргородським відділенням
Жмеринської ОДПІ, з якої вбачається, що
за період з 01.04.2014 року по 30.09.2014 року
відповідач доходу не отримував,
оскільки це не звільняє його від
передбаченого Законом обов'язку по
утриманню своєї дочки. Також суд не
бере до уваги посилання відповідача на
поганий стан здоров'я, який начебто
заважає йому заробляти кошти на життя,
адже відповідач на підтвердження своїх
слів не надав жодного доказу та не
просив суд надати йому час для подання
Установленим судом обставинам
відповідають сімейні правовідносини,
які регулюються наведеними нижче
Так, відповідно до частин 1, 2 ст. 27
Конвенції ООН про права дитини від
20.11.1989 року, ратифікованої постановою
Верховної Ради України від 27.02.1991 року
№ 789-XII та набула чинності для України 27
вересня 1991 року, держава визнає право
кожної дитини на рівень життя,
необхідний для фізичного, розумового,
духовного, морального і соціального
розвитку дитини. Батьки або інші особи,
які виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
Згідно ст. 51 Конституції України,
батьки зобов'язані утримувати дітей до
Статтею 8 Закону України «Про охорону
дитинства» встановлено, що кожна
дитина має право на рівень життя,
достатній для її фізичного,
інтелектуального, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку. Батьки або особи, які їх
замінюють, несуть відповідальність за
створення умов, необхідних для
всебічного розвитку дитини, відповідно
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
охорону дитинства», на кожного з
батьків покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини, отже, і
витрати на потреби дитини також мають
Статтею 180 СК України передбачено, що
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.
Статтями 182, 184, 191 СК України
передбачено, що у разі ухилення батьків
від утримання дитини, кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються судом у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі. При призначенні
розміру аліментів суд враховує стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини, стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів,
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина, інші
обставини, що мають істотне значення.
Якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу отримує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі. Зазначений розмір, визначений у
твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону.
Аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

Пленум Верховного Суду України у п. 17
постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» роз'яснив, що
вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен ураховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
у нього інших неповнолітніх дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, повнолітніх дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Отже, оскільки право позивача та її
неповнолітньої дитини на матеріальне
утримання з боку батька порушено, то
воно підлягає судовому захисту.

При визначенні розміру аліментів суд
враховує, що відповідач є працездатною
особою, інших осіб, яких він за законом
зобов'язаний утримувати у відповідача
немає, хоча відповідач і
зареєстрований підприємцем, проте, як
вбачається із матеріалів справи
стабільного доходу він не має. Доказів,
які б свідчили про те, що за станом
здоров'я він не може працювати,
відповідач суду не надав, а тому він має
усі можливості матеріально утримувати
свою дочку, що є його обов'язком
відповідно до ст. 180 СК України.

За таких обставин суд вважає, що розмір
аліментів, які слід стягувати з
відповідача на користь позивача на
дочку, повинен бути визначений у
твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн,
щомісячно, починаючи з 20.11.2014 року,
тобто з часу пред'явлення позовної
заяви до суду, відповідно до ст. 191 СК
України, до досягнення дочкою
повноліття.

Отже, позов ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню. При цьому, суд виходить
також із захисту інтересів дитини,
забезпечення одержання нею коштів,
необхідних для її життєдіяльності,
збереження того рівня життя, який вона
б мали тоді, коли утримувалася обома
батьками, оскільки визначення розміру
аліментів у твердій грошовій сумі
якраз і забезпечить надійний захист
інтересів дитини та отримання нею
надійного стабільного матеріального
утримання з боку батька.

На переконання суду вимога позивача
про мінімальний розмір аліментів,
тобто 30% прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку не може бути
задоволена, оскільки визначення
аліментів у твердій грошовій сумі,
виключає сплату аліментів у меншому
розмірі.

Підлягає стягненню з відповідача в
дохід держави судовий збір в сумі 243,60
грн, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрованого у АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 аліменти на доньку -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій
сумі у розмірі 600 (шістсот) гривень
щомісячно, починаючи з 20.11.2014 року і до
досягнення донькою повноліття.

У іншій частині позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в
межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрованого у АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід
держави 243 (двісті сорок три) гривні 60
коп. судового збору.

Згідно ст.ст. 223, 294, 296 ЦПК України,
рішення суду може бути оскаржене у
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Вінницької області через
Шаргородський районний суд Вінницької
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

І.Л.Строгий