РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року

Рівненський міський суд Рівненської
області у складі :

головуючого судді Рогозіна С.В.,

при секретарі Рибачик О.А., Абашиної О.В.

з участю позивача ОСОБА_1, представника
позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3, представника
відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов'язання не
чинити перешкод в спілкуванні з матір'ю
-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_3 про зобов'язання не чинити
перешкод в спілкуванні з матір'ю. В
позовній заяві вказує, що рішенням
Рівненського міського суду
Рівненської області від 24 квітня 2013
року по справі № 2-0-284/11 за заявою ОСОБА_3
про визнання їх матері обмежено
дієздатною та встановлення над нею
опіки та піклування, заяву ОСОБА_3
задоволено, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
визнано обмежено дієздатною та
призначено ОСОБА_3 її піклувальником.

Вказує, що ОСОБА_3, зловживаючи своїм
правом піклувальника чинить їй
перешкоди у спілкуванні з матір'ю, не
дозволяє спілкуватися, бачитися, не
впускає до будинку де проживає мати.

Як на правову підставу позовних вимог
посилається на статті 51 та 52
Конституції України, статті 153, 202 СК
України.

Вказує, що перешкоджання відповідачем
у спілкуванні та побаченнях з матір'ю
порушує її права та обов'язки як дитини
на надання допомоги та підтримки
батькам, які її потребують.

Позивач та представник позивача в
судових засіданнях позовні вимоги
підтримали з підстав викладених в
позовній заяві та просять зобов'язати
ОСОБА_3 не чинити перешкод у
спілкуванні та побаченнях ОСОБА_1 з
матір'ю ОСОБА_5.

Відповідач та представник відповідача,
в судовому засіданні позовні вимоги
позивача заперечили повністю та
пояснили, що ОСОБА_3 не чинить перешкоди
у спілкуванні ОСОБА_1 з матір'ю ОСОБА_5

Вказали, що ОСОБА_5 є особою похилого
віку та обмежено дієздатною, веде
спокійний спосіб життя. ОСОБА_3
створила належні умови для проживання
матері. ОСОБА_1 є її сусідкою та сестрою.
Їй на праві власності належить частина
будинку за адресою АДРЕСА_1. Інша
частина будинку де і проживає ОСОБА_5
належить на праві власності ОСОБА_5 Їх
мати ОСОБА_5 часто хворіє через
старість та хронічні хвороби і більшу
частину свого часу знаходиться в
будинку. В літню пору року інколи
виходить на подвір'я. ОСОБА_1 має
можливість спілкуватися з матір'ю на
подвір'ї будинку, інколи вона заходила
в будинок, але дані відвідини
супроводжувались погрозами з боку
ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_3 та негативно
впливали на емоційний стан ОСОБА_5,
якою вона опікується. Просять
відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення позивача,
представника позивача, відповідача,
представника відповідача, всебічно
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що рішенням
Рівненського міського суду
Рівненської області від 24 квітня 2013
року по справі № 2-0-284/11 за заявою ОСОБА_3
про визнання матері ОСОБА_1 обмежено
дієздатною та встановлення над нею
піклування, заяву ОСОБА_3 задоволено.
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано обмежено
дієздатною та призначено ОСОБА_3 її
піклувальником. За апеляційною скаргою
ОСОБА_1 рішення суду переглядалось в
апеляційним судом Рівненської області,
ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області від 11 червня 2013
року рішення суду залишено без змін.

З пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та з
аналізу рішення Рівненського міського
суду та ухвали апеляційного суду
Рівненської області судом встановлено,
що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 склались
неприязні стосунки пов'язані з
піклуванням над їх матір'ю ОСОБА_5.

Позивач в позовній заяві вказує, що
ОСОБА_3 забороняє їй бачиться з ОСОБА_5,
яка є її матір'ю.

ОСОБА_3 в своїх поясненнях вказує, що
ОСОБА_5 є особою похилого віку та
обмежено дієздатною, веде спосіб життя
пристарілої особи. Також вказала, що
створила належні умови для проживання
матері ОСОБА_5 ОСОБА_1 володіє на праві
власності частиною будинку за адресою
АДРЕСА_1. Інша частина будинку де і
проживає ОСОБА_5 належить на праві
власності ОСОБА_5

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вказали, що мати
позивача та відповідача, ОСОБА_5 часто
хворіє через старість та хронічні
хвороби і більшу частину свого часу
знаходиться в будинку. В літню пору
року інколи виходить на подвір'я
будинку. ОСОБА_1 має можливість
спілкуватись з матір'ю на подвір'ї
будинку, інколи вона заходила в
будинок, але дані відвідини
супроводжувались погрозами з боку
ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_3 та негативно
впливали на емоційний стан ОСОБА_5

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8
вказав, що є сином ОСОБА_1 Його мати не
може спілкуватися з своєю матір'ю,
оскільки ОСОБА_3 перешкоджає їй це
робити. Декілька раз вона спілкувалась
з ОСОБА_3 через паркан тому, що ОСОБА_3
забороняла їй заходити на територію та
намагалась зайти в будинок, але ОСОБА_3
її не пустила.

Аналізуючи пояснення ОСОБА_3 покази
свідків по справі в сукупності, суд
вважає встановленим факт наявності
можливості спілкування ОСОБА_1 з її
матір'ю ОСОБА_5 за межами будинку за
адресою АДРЕСА_1, а саме на подвір'ї,
біля будинку, або в іншому місці де
перебуватиме ОСОБА_5

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1
бажає спілкуватись з ОСОБА_5, саме, в
будинку де проживає ОСОБА_5 за адресою
АДРЕСА_1.

Згідно ст. 30 Конституції України та ст.
311 ЦК України, кожен має право на
недоторканість житла. Відповідно без
згоди особи, яка проживає в помешканні
або власника житла ніхто не має права
на проникнення до нього.

ОСОБА_1 не довела існування обставин, що
її мати ОСОБА_5, яка проживає за адресою
АДРЕСА_1 бажає зустрічатись з нею саме в
будинку де вона проживає.

Крім того, згідно ст. 69 ЦК України
піклувальник над фізичною особою,
цивільна дієздатність якої обмежена,
зобов'язаний дбати про її лікування,
створення необхідних побутових умов.
Піклувальник дає згоду на вчинення
підопічним правочинів відповідно до
статей 32 та 37 цього Кодексу.
Піклувальник зобов'язаний вживати
заходів щодо захисту цивільних прав та
інтересів підопічного.

ОСОБА_1 не довела, що піклувальник
ОСОБА_3 не створила для своєї
підопічної належних побутових умов.
Крім того, суд вважає, що піклувальник
має право, діючи в інтересах підопічної
обмежувати певні контакти, у випадку
коли вони негативно впливають на
здоров'я та суперечать інтересам
підопічної і зобов'язаний вживати
заходів щодо захисту цивільних прав та
інтересів підопічного.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про зобов'язання не чинити
перешкод в спілкуванні з матір'ю, суд
вважає недоведеними.

Крім того, суд вважає, що позивач не
навела правової підстави позовних
вимог. Як на правову підставу позовних
вимог позивач посилається на статті 51
та 52 Конституції України, статті 153, 202
СК України.

Ст. 51 Конституції України та ст. 202 СК
України встановлюють обов'язок дітей
утримувати непрацездатних батьків, які
потребують допомоги.

В судовому засіданні з'ясовано, що
ОСОБА_3 не перешкоджає ОСОБА_1 надавати
для ОСОБА_5 допомогу, також, в судовому
засіданні не встановлено, що ОСОБА_5
потребує матеріальної допомоги зі
сторони ОСОБА_1

Ст. 52 Конституції України та ст. 153 СК
України регулюють інші правовідносини
і не можуть бути застосовані при
вирішенні даного спору. Таким чином
позовні вимоги позивача не підлягають
до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.
51 Конституції України, ст. ст. 153, 202 СК
України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214, 215, 224, 225,
226, 233 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про зобов'язання не чинити
перешкод в спілкуванні з матір'ю -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Рівненської області через суд
першої інстанції. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
С.В.Рогозін