Дата документу 20.11.2014
Справа № 334/8855/14-ц
Провадження № 2/334/3280/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року Ленінський
районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Колесник С.Г.,

при секретарі Манюхіні О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання договору довічного
утримання,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_2 про розірвання договору
довічного утримання, в якому зазначив,
що між ним та відповідачкою, яка є його
рідною дочкою 08.04.2002 року було укладено
Договір довічного утримання, який
посвідчено нотаріусом ОСОБА_3, але у
зв'язку з тим, що ОСОБА_2 з часу
укладення вказаного договору жодним
чином не виконує його умови: не надає
грошових коштів, не оплачує комунальні
послуги за квартиру, не купує ліки, одяг
та харчі, на телефонні дзвінки не
відповідає, можливо взагалі змінила
номера мобільних телефонів, попередньо
не повідомивши про це позивача, у
зв'язку з чим ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2
спираючись на кровне споріднення з
ним ніколи не мала наміру виконувати
зобов'язання за Договором про довічне
утримання, у зв'язку з чим, позивач
просить його розірвати, знявши
нотаріальну заборону, на відчуження
квартири АДРЕСА_1 та визнавши за ним
право власності на вказану квартиру.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги та просив їх
задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не
з'явилась, причини неявки суду не
повідомила, про день і час слухання
справи була повідомлена відповідно до
вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України, заперечень
суду не надала. На адресу суду
повернувся конверт з відміткою «За
закінченням терміну зберігання».

Суд за згодою позивача, вважає можливим
провести заочний розгляд справи, на
підставі матеріалів справи, у
відповідності зі ст. 169 ч.4, 224-226 ЦПК
України, за відсутністю відповідачки.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення позивача, суд
приходить до наступних висновків.

Положеннями ст. 744 ЦК країни
передбачено, що за договором довічного
утримання (догляду) одна сторона
(відчужувач) передає другій стороні
(набувачеві) у власність житловий
будинок, квартиру або їх частину, інше
нерухоме майно або рухоме майно, яке
має значну цінність, взамін чого
набувач зобов'язується забезпечувати
відчужувача утриманням та (або)
доглядом довічно.

Відповідно до ст. 745 ЦК України, договір
довічного утримання (догляду)
укладається у письмовій формі та
підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 746 ЦК України,
відчужувачем у договорі довічного
утримання (догляду) може бути фізична
особа незалежно від її віку та стану
здоров'я, а набувачем у договорі
довічного утримання (догляду) може бути
повнолітня дієздатна фізична особа або
юридична особа.

Відповідно до ст. 748 ЦК України, набувач
стає власником майна, переданого йому
за договором довічного утримання
(догляду), відповідно до статті 334 цього
Кодексу.

Положеннями ст. 749 ЦК України
передбачено, що у договорі довічного
утримання (догляду) можуть бути
визначені всі види матеріального
забезпечення, а також усі види догляду
(опікування), якими набувач має
забезпечувати відчужувача.

Згідно ст. 750 ЦК України, набувач може
бути зобов'язаний забезпечити
відчужувача або третю особу житлом у
будинку (квартирі), який йому переданий
за договором довічного утримання
(догляду).

Відповідно до ст. 751 ЦК України,
матеріальне забезпечення, яке
щомісячно має надаватися відчужувачу,
підлягає грошовій оцінці. Така оцінка
підлягає індексації у порядку,
встановленому законом.

Положеннями ст. 755 ЦК України
передбачено, що договір довічного
утримання (догляду) може бути
розірваний за рішенням суду: 1) на
вимогу відчужувача або третьої особи,
на користь якої він був укладений, у
разі невиконання або неналежного
виконання набувачем своїх обов'язків,
незалежно від його вини; 2) на вимогу
набувача.

Згідно ст. 756 ЦК України, у разі
розірвання договору довічного
утримання (догляду) у зв'язку з
невиконанням або неналежним
виконанням набувачем обов'язків за
договором, відчужувач набуває право
власності на майно, яке було ним
передане, і має право вимагати його
повернення. У цьому разі витрати,
зроблені набувачем на утримання та
(або) догляд відчужувача, не підлягають
поверненню.

В судовому засіданні встановлено, що 08
квітня 2002 року сторони уклали Договір
довічного утримання, посвідчений
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрований в реєстрі під номером
1076.

Згідно вказаного договору, ОСОБА_1
(відчужувач) передав у власність
відповідачці ( набувачеві) у власність
квартиру АДРЕСА_1, яка належить
позивачу на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу,
зареєстрованого 20.01.1999 року на
Запорізькій універсальній товарній
біржі «Капітал-Центр», реєстраційний
номер № Н-945, зареєстрованого в
міжміському бюро технічної
інвентаризації 21.01.1999 року за
реєстрованим номером № 38286.

Після укладання Договору довічного
утримання, ОСОБА_2 переоформила на себе
право власності на вищевказану
квартиру, включаючи особистий рахунок
на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до умов вищевказаного
Договору, ОСОБА_2, повинна довічно
повністю утримувати гр. ОСОБА_1,
забезпечувати його продуктами
харчування, одягом, необхідною
допомогою, ліками, а також залишити в
його безкоштовному довічному
користуванні квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до п.5 Договору, грошова
оцінка зазначених в ньому видів
матеріального забезпечення на місяць,
за згодою сторін, визначається у
розмірі 140,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

В силу положень ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Звертаючись до суду, позивач
посилається на те, що відповідачка,
яка є його рідною дочкою, з часу
укладення Договору довічного
утримання не виконує взяті на себе
обов'язки, які передбаченні Договором,
укладеним між ними: жодного разу не
оплатила квартплату з комунальними
послугами, ні разу не надала дала 140,00
грн., ні разу не купила ліків, харчів,
одягу, тобто повністю не звертає уваги
на потреби батька і стан його здоров'я,
не забезпечує харчуванням,
медикаментами, необхідною допомогою.
Крім того, відповідачка не провідує
його, не доглядає за ним і, взагалі, дуже
погано ставиться, на дзвінки на
мобільні номера телефону не
відповідає, тому, позивач переконаний,
що вона змінила телефонні карточки
мобільних операторів, умисно не
вказавши їх батькові.

В ході судового розгляду було
встановлено, що за спірний період з
квітня 2002 року по день звернення до
суду плату за надані комунальні
послуги регулярно здійснював сам
позивач ОСОБА_1, що підтверджується
наданими квитанціями та поясненнями
свідка ОСОБА_5, яка додала, що вона є
дружиною ОСОБА_1 та проживає разом з ним
в одній квартирі. За період їхнього
шлюбу, жодного разу ОСОБА_2 не приходила
до них, не надавала ніякої допомоги
батькові, навіть коли той проходив
лікування в кардіологічному центі. Всі
витрати пов'язані з утриманням
квартири, а також на сплату
житлово-комунальних послуг, несе
особисто сам ОСОБА_1, а ОСОБА_2, будучи
рідною дочкою позивача, жодного разу
не надала, зазначених в Договорі
довічного утримання, грошових коштів,
не цікавиться майновим станом батька,
його забезпеченістю в харчах та одязі,
не піклується про його стан здоров'я.

З огляду на викладені обставини,
оцінюючи всі досліджені докази в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги є обґрунтованими, доведеними, а
тому підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Оскільки, позивач, як громадянин,
віднесений до 2-ї категорій
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи, звільнений від сплати
судового збору, згідно п.п.10 п.1 ст.5
Закону України «Про судовий збір» № 3674
від 08.07.2011р., питання щодо судових
витрат суд вирішує на підставі ст. 88 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 16, 744, ч. 1 ст. 755, ч.1 ст. 756
ЦК України, ст. ст.119-120, п. 5 ч. 6 ст. 130 ЦПК
України, п.п.10 п.1 ст. 5 Закону України
«Про судовий збір» № 3674 від 08.07.2011 року,
суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Договір довічного утримання, укладений
08 квітня 2002 року між ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, посвідчений
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрований в реєстрі під номером
1076 - розірвати.

Зняти нотаріальну заборону, на
відчуження квартири АДРЕСА_1
(реєстраційний номер заборони 23).

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право
власності на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті
сорок три гривні 60 копійок).

Протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення, відповідачка має право
подати до Ленінського районного суду м.
Запоріжжя заяву про перегляд заочного
рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особа, без участі якої було
постановлено рішення, має право подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання його копії.

Суддя:
Колесник С. Г.