Кодимський районний суду Одеської
________________________________________________________________________
Справа № 503/618/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2014 року
м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської
області в складі:

головуючого - судді
Гури А.І.

при секретарі
Поліковській О.І.

за участю:

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Кодимі,
Одеської області цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства (далі - ПАТ) Комерційний банк
«ПриватБанк», третя особа - Служба у
справах дітей Кодимської районної
державної адміністрації Одеської
області до ОСОБА_1 про виселення,

В С Т А Н О В
И В:

ПАТ КБ «ПриватБанк», 28 березня 2014
року звернулось до суду з позовом до
ОСОБА_1 про виселення його та інших
осіб, які зареєстровані та/або
проживають, з жилого будинку АДРЕСА_1 як
предмета іпотеки.

В позовній заяві представник
позивача Сафір Федір Олегович (діє на
підставі довіреності №3913-О, а.с.85)
вказав, що 14 травня 2008 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1
був укладений кредитний договір
№ODKDGA000000016, за умовами якого позивач
надав відповідачеві грошовий кредит в
сумі 54509 грн.69 коп. строком до 14 травня
2028 року зі сплатою 20.04 відсотків річних
за користування кредитом. З метою
забезпечення вказаного кредитного
договору 14 травня 2008 року між сторонами
був укладений договір іпотеки, за
умовами якого відповідач передав в
іпотеку належний йому житловий будинок
в АДРЕСА_1. Взяті на себе зобов'язання
позивач виконав, надавши відповідачеві
кредит в обумовленій сумі, відповідач
же ухиляється від виконання свого
обов'язку, зокрема не повертає кредит в
порядку та строки, передбачені
договором, та не сплачує кошти за його
використання, що призвело до
спричинення позивачеві матеріальних
збитків. 22 лютого 2011 року рішенням суду
звернене стягнення на предмет іпотеки -
житловий будинок АДРЕСА_1, загальною
площею 25,8 кв.м. Після прийняття рішення
про зверення стягнення на прдемет
іпотеки, всі мешканці зобов»язані на
письмову вимогу іпотекодержателя
добровільно звільнити житловий
будинок пртягом одного місяця з дня
отримання цієї вимоги. У зв'язку з
невиконанням відповідачем взятих на
себе зобов'язань просив виселити
відповідача разом з іншими особами з
цього будинку (а.с.2-3).

З огляду на те, що позивач просить
виселити зі спірного будинку як
відповідача ОСОБА_1, так і інших осіб,
які там зареєстровані та проживають,
ухвалою суду від 01 серпня 2014 року до
участі у справі залучено Службу у
справах дітей Кодимської районної
державної адміністрації, як орган
опіки та піклування, позаяк у спірному
будинку зареєстровані та проживають
неповнолітні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, надавши заяву про
повне підтримання своїх позовних вимог
та розгляд справи без нього.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому
засіданні позов не визнав та пояснили,
що дійсно відповідач отримував у ПАТ КБ
«ПриватБанк» грошовий кредит для
придбання будинку в АДРЕСА_1. Однак,
взятих на себе обов'язків належним
чином не виконував, що призвело до
утворення заборгованості перед
позивачем, яка до цього часу не
відшкодована. Водночас, проти
виселення його та дітей, серед яких є і
неповнолітні, категорично заперечує,
оскільки іншого житла вони не мають.
При цьому, вказали, що письмові вимоги
банку про добровільне виселення зі
спірного будинку отримував. Крім того,
у випадку прийнятт рішення про
виселення, просить відстрочити
виконання такого рішення до закінчення
опалювального сезону.

Представник третьої особи - Кодимської
районної державної адміністрації
Одеської області в судове зсідання не
з'явився, будучи належним чином
сповіщеним про виклик до суду, але
надав до суду письмовий висновок
№01-29/2003 від 01 грудня 2014 року про
неможливість виселення зі спірного
будинку неповнолітніх ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Вислухавши пояснення відповідача,
дослідивши позовну заяву позивача та
надані сторонами письмові докази, суд
дійшов висновку про необхідність
задовольнити позов в повному обсязі з
таких підстав.

Відповідно до ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій, що передбачені актами
цивільного законодавства, зокрема із
договорів/правочинів.

Судом установлено, що 14 травня 2008
року між КБ «ПриватБанк» та
відповідачем ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір №ODKDGA000000016, за
умовами якого позивач надав
відповідачеві грошовий кредит в сумі
54509 грн.69 коп. строком до 14 травня 2028
року зі сплатою 20.04 відсотків річних за
користування кредитом (а.с.53-59).

З метою забезпечення вказаного
кредитного договору, 14 травня 2008 року
між сторонами був укладений договір
іпотеки, за умовами якого відповідач
передав в іпотеку належний йому
житловий будинок в АДРЕСА_1 (а.с.66-73).

Судом установлено, що взятих на себе
зобов'язань відповідач ОСОБА_1 належним
чином не виконував, що призвело до
спричинення позивачеві матеріальних
збитків, розмір яких станом на 04 жовтня
2010 року склав 77031 грн.82 коп.

Відповідно до ч.6 ст.3, ст.12 та ч.1
ст.33 Закону «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки. Звернення стягнення
на предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду (ч.3 ст.33 Закону
«Про іпотеку»).

У зв'язку з цим рішенням Кодимського
районного суду Одеської області від 22
лютого 2011 року був задоволений позов
ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та
звернуто стягнення на належний
відповідачеві жилий будинок в АДРЕСА_1,
а також на земельну ділянку, на якій цей
будинок знаходиться (а.с.74-76).

Згідно зі ст.39 та ч.1-2 ст.40 Закону
України «Про іпотеку» та ч.3 ст.109 ЖК
УРСР, а також з врахуванням роз'яснень,
що надав Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ в п.43 постанови №5 від 30 березня
2012 року «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», звернення стягнення на
переданий в іпотеку житловий будинок є
підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове
приміщення протягом одного місяця з
дня отримання цієї вимоги. Якщо
мешканці не звільняють житловий
будинок або житлове приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Правовий аналіз цих норм права
вказує на те, що примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо добровільно
мешканці не звільняють житловий
будинок або житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника,
або в інший погоджений сторонами строк.

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних та кримінальних
справ, розглядаючи справи такої
категорії, в Ухвалах від 20 листопада 2013
року, винесених у справах №6-40771св13 та
№6-28728св13 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/35608082 та
http://reyestr.court.gov.ua/Review/35608152), вказав, що у
випадку звернення стягнення на предмет
іпотеки - житловий будинок, мешканці,
які проживають в цьому будинку,
підлягають виселенню. При цьому,
визначальним є дотримання порядку їх
виселення, зокрема, необхідність
обов'язкового повідомлення цих осіб
про добровільність виселення протягом
одного місяця з дня отримання такої
вимоги чи в інший строк, встановлений
сторонами.

Так, у справі №6-40771св13 суд
касаційної інстанції погодився з
судами першої та апеляційної інстанції
про необхідністю виселення осіб (у т.ч.
і неповнолітніх) з житлового будинку,
на який звернуто стягнення, оскільки у
справі був дотриманий порядок
повідомлення цих осіб, передбачений
ст.ст.39,40 Закону України «Про іпотеку»
та ч.4 ст.9 і ч.3 ст.109 ЖК. В аналогічній
справі №6-28728св13 суд касаційної
інстанції скасував рішення судів
першої та апеляційної інстанції про
виселення таких осіб з будинку,
оскільки вони у встановленому законом
порядку не були повідомлені про
необхідність добровільного виселення.

Частинами третьою і четвертою
статті 109 ЖК України передбачено, що
зверення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення всі громадяни, що мешкають у
ньому, зобов»язані на письмову вимогу
кредитора або нового власника цього
жилого приміщення добровільно
звільнити його протягом одного місяця
з дня отримання цієї вимоги. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.
Виселення громадян при звернення
стягнення на жилі приміщення, що були
придбані ними за рахунок кредиту
(позики) банку чи іншої особи,
повернення якого забезпечене іпотекою
відповідного жилого приміщення, є
підставою для надання цим громадянам
жилих приміщень з фондів житла для
тимчасового проживання відповідно до
статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність
жилих приміщень з фондів житла для
тимчасового проживання або відмова у
їх наданні з підстав, встановлених
статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне
припинення виселення громадянина з
жилого приміщення, яке є предметом
іпотеки, у порядку, встановленому
частиною третьою цієї статті.

Судом встановлено, що 05 лютого 2014
року ПАТ КБ «ПриватБанк» направило
відповідачу ОСОБА_1 повідомлення про
необхідність добровільного виселення
зі спірного будинку впродовж 30 днів з
дня отримання цього повідомлення
(а.с.31).

Письмовим свідченням отримання
відповідачем цього повідомлення до
суду є рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення, яке
той отримав 14 лютого 2014 року (а.с.36).

Стосовно заявленої вимоги
відповідача про відстрочення
виконання рішення суду до закінчення
опалювального сезону, то суд прийшов до
такого.

З досліджених обставин справи
вбачається, що виконання рішення суду
припаде на зимовий опалювальний період
2014-2015 років.

Відповідач та члени його сім»ї
зареєстровані та проживають у
житловому будинку, розташованому за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до норм чинного житлового
законодавства України, забороняється
виселення громадян в зимовий
(опалювальний) період року.

Тому, на думку суду, виконання
вищевказаного рішення суду в період до
закінчення опалювального сезону буде
порушувати права та інтереси
відповідача.

Відтак, зважаючи на вище викладене
суд, з урахуванням всіх досліджених в
судовому засіданні обставин справи,
приходить до висновку що заява
відповідача про відстрочення
виконання цього рішення суду підлягає
задоволенню, а саме суд вважає за
можливе відстрочити виконання рішення
суду до офіційно визначеного строку
закінчення опалювального сезону 2015
року - 15 квітня.

На підставі ст.ст.525-527,530,572,589-592,1049,1050
ЦК України, керуючись ст.ст. 10,60,213,215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И
В:

Позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1
задовольнити в повному обсязі.

Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_3, які
зареєстровані та проживають у
житловому будинку, розташованому за
адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям з
реєстраційного обліку у
територіальному органі державної
міграційної служби України.

Стягнути з ОСОБА_1, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь держави судовий збір у сумі 243
грн. 60 коп..

Відстрочити виконання рішення суду в
частині виселення ОСОБА_1, ОСОБА_6,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_3, які
зареєстровані та проживають у
житловому будинку, розташованому за
адресою: АДРЕСА_1 до 15 квітня 2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до апеляційного суду
Одеської області через Кодимський
районний суд протягом десяти днів з
дня його проголошення.

Суддя
А.І. ГУРА