РІШЕННЯ

Іменем України

28.11.2014 року
м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської
області в складі:

головуючого судді
Тесленко Т.В.

з участю секретаря
Климченко А.О.

представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Кобеляки
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення втраченої вигоди,
-

ВСТАНОВИВ:

25.04.2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду
з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
упущеної вигоди, вказавши, що 22.06.2006
року між нею та ПП ОСОБА_5 було укладено
договір оренди землі № 3 строком на 10
років, який 10.07.2006 року за № 04
зареєстрований у Кобеляцькому відділі
Полтавської регіональної філії
державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру».
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер і згідно
Витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців його діяльність
припинена. Після смерті орендаря
позивач не мала наміру продовжувати
орендні відносини з сином померлого -
ОСОБА_4, про що
повідомила його належним чином.
Відповідач не відреагував на
повідомлення та не повернув земельну
ділянку, а продовжував незаконно
використовувати її впродовж останніх
років. В зв'язку з вказаними
обставинами у вересні 2013 року позивач
зверталася до суду з позовом про
витребування земельної ділянки із
незаконного користування. Рішенням
Кобеляцького районного суду
Полтавської області в задоволенні
вимог відмовлено. Ухвалою Апеляційного
суду Полтавської області від 12.02.2014
року вищезазначене рішення скасоване
та постановлене нове, яким позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволені. Однак
земельна ділянка, яка належить
позивачеві на праві власності так і не
використовувалася нею, оскільки
перебувала у розпорядженні ОСОБА_4

Тому, позивач прохала суд стягнути з
ОСОБА_4 на її користь втрачену вигоду в
розмірі 60973,10 грн. та понесені нею
судові витрати.

В судове засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_3
підтримала та прохала їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні позов не визнав та
пояснив, що земельна ділянка
перебувала у віданні ОСОБА_4 з грудня
2011 року по березень 2014 року, тобто
фактично 2 господарських роки. Після
смерті батька ОСОБА_4, частина поля, де
знаходилася земельна ділянка
позивачки перебувала протягом 2012-2013
року під паром (залишена не засіяна
протягом 2 років). ОСОБА_4, не дивлячись
на те, що дана ділянка не
використовувалася задля отримання
позивачкою доходу, відповідно до умов
укладеного договору виплачував у
визначеному обсязі орендну плату,
несучи реальні збитки. ОСОБА_3, за
кожний рік отримувала в повному обсязі
орендну плату, не вимагаючи повернення
даної ділянки. Більше того, отримуючи
орендну плату в 2012-2013 роках вона
жодного разу не оспорювала її розміру,
зазначаючи, що це відповідає її дійсним
намірам на отримання такого доходу від
передачі в оренду земельної ділянки.
Підтвердженням цього є досліджені в
судовому засіданні докази. Порядок
визначення та відшкодування збитків
власникам землі і землекористувачам
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. Відповідно до п. 3 Порядку
визначення та відшкодування збитків
власникам землі і землекористувачам,
затвердженого постановою КМ України
від 19.04.1993 р. №284 відшкодуванню
підлягають: вартість житлових
будинків, виробничих та інших будівель
і споруд, включаючи незавершене
будівництво; вартість плодоягідних та
інших багаторічних насаджень; вартість
лісових і дерево-чагарникових
насаджень; вартість водних джерел
(колодязів, ставків, водоймищ,
свердловин тощо), зрошувальних і
осушувальних систем, протиерозійних і
протиселевих споруд; понесені витрати
на поліпшення якості земель за період
використання земельних ділянок з
урахуванням економічних показників, на
незавершене сільськогосподарське
виробництво (оранка, внесення добрив,
посів, інші види робіт), на
розвідувальні та проектні роботи; інші
збитки власників землі і
землекористувачів, у тому числі
орендарів, включаючи і неодержані
доходи якщо вони обґрунтовані. Таким
чином, предметом правового регулювання
норм ст. ст. 156,157 Земельного кодексу
України та Порядку визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам, затвердженого
постановою КМ України від 19.04.1993 року
№284, є відшкодування збитків власникам
землі та землекористувачам, заподіяних
внаслідок законного вилучення земель
на користь інших осіб у встановленому
порядку, їх тимчасового зайняття
такими користувачами та обумовленого
цим неодержання власником доходів за
час тимчасового невикористання
земельної ділянки. Все це в своїй
сукупності підтверджує, що позивач
проявляє нечесність та
недобросовісність посилаючись на те,
що вона за цей час не могла отримати
бажаних доходів, оскільки вищенаведене
свідчить про те, що ніяких збитків
позивач їй не заподіював, а бажані нею
доходи у вигляді орендної плати вона
отримувала.

Варто зазначити, що відповідно до п.7
постанови Кабінету Міністрів України
від 25 липня 2007 р. N 963 «Про затвердження
Методики визначення розміру шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
зайняття земельних ділянок,
використання земельних ділянок не за
цільовим призначенням, зняття
ґрунтового покриву (родючого шару
ґрунту) без спеціального дозволу»
розрахунок розміру шкоди, заподіяної
державі, територіальним громадам,
проводиться Держекоінспекцією та її
територіальними органами або
Держсільгоспінспекцією та її
територіальними органами, а розміру
шкоди, заподіяної юридичним та
фізичним особам, - територіальними
органами Держсільгоспінспекції на
підставі матеріалів обстежень
земельних ділянок, проведених
відповідно до Порядку виконання
земельно-кадастрових робіт та надання
послуг на платній основі державними
органами земельних ресурсів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 1 листопада 2000
р. N 1619. Виходячи з вищенаведеного,
наданий позивачем розрахунок не може
бути прийнятий судом, оскільки такий,
що зроблений без належної правової
підстави. До того ж він зроблений за 3
роки, а земельна ділянка була у віданні
відповідача лише 2 роки. Позивач
отримувала доход у вигляді орендної
плати, який фактично рівнявся її
доходам, які вона могла б отримати за
звичайних обставин, якби батько ОСОБА_4
не помер, а її ділянка перебуваючи під
паром протягом двох років зберігала та
покращувала свої корисні властивості.

Таким чином вважаю, що даний позов
ОСОБА_3 є недоведеним, до того ж правові
підстави, на які посилається позивач
для його задоволення є неналежними.

Суд, заслухавши сторони,
перевіривши та дослідивши матеріали
справи, вважає, що позивач не надав
достатніх аргументів на підтвердження
факту наявності та розміру не
отриманої вигоди, а тому в задоволенні
його позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
втраченої вигоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Полтавської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10 -
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: