справа № 462/4053/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року Залізничний
районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді Колодяжного
С.Ю.

при секретарі Обертас
Н.М.

з участю

представника позивача Зварича В.В.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду у м. Львові
цивільну справу за позовом Залізничної
районної адміністрації Львівської
міської ради до ОСОБА_3, треті особи -
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про приведення
переобладнаної квартири до
попереднього стану,

встановив:

Залізнична районна адміністрація
Львівської міської ради звернулася до
суду із позовом, в якому просить
зобов'язати ОСОБА_3 демонтувати
поєднаний санвузол, самочинно
обладнаний на площі кухні квартири
АДРЕСА_1, співвласником якої вона
являється. Свої позовні вимоги мотивує
тим, що відповідач самовільно
здійснила перепланування кухні,
встановивши поєднаний санвузол. На
підставі висновку міжвідомчої комісії
розпорядженням Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради
№ 707 від 20.11.2013 року відповідача
зобов'язано в термін до 20.01.2014 року
демонтувати поєднаний санвузол,
самочинно обладнаний на площі кухні
квартири АДРЕСА_1, з порушенням п.2.28 ДБН
В.22-15-2005 «Житлові будинки. Основні
положення» та привести планування
квартири до попереднього стану. Однак,
в добровільному порядку зазначене
розпорядження відповідач не виконала,
що було встановлено актом ЛКП
«Левандівка» від 22.01.2014 року.

В судовому засіданні представник
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради Зварич В.В.
позов підтримав, покликаючись на
мотиви такого, який просить
задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти
задоволення позову заперечив,
зазначивши, що дійсно ОСОБА_3 на площі
кухні належної їй квартири встановила
унітаз і душову кабіну, які
відгороджені гіпсокартонною
перегородкою, однак в будинку системи
каналізації немає, тому встановлене
сантехнічне обладнання не є
стаціонарним і фактично як санвузол не
функціонує. Просить в задоволенні
позову відмовити за безпідставністю
такого.

Треті особи - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилися, про причини
неявки суд не повідомили, хоча про час
та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, а тому суд
приходить до переконання про
можливість проведення розгляду справи
за їх відсутності.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ст.15 ЖК України,
виконавчі комітети районних, міських,
районних у містах Рад народних
депутатів у межах і в порядку,
встановлених законодавством України,
цим кодексом та іншими актами
законодавства України на території
району, міста, району в місті
здійснюють контроль за станом
експлуатацією відомчого житлового
фонду.

У відповідності до вимог ст.ст.152, 154 ЖК
України, переобладнання і
перепланування жилого будинку
(квартири), що належать громадянинові
на праві приватної власності,
проводяться з дозволу виконавчої
комітету місцевої ради. Контроль за
утриманням будинків (квартир), що
належать громадянам здійснюють
виконавчі комітети місцевих Рад
народних депутатів.

Відповідно до п.3.4. розділу VI Положення
про розмежування повноважень між
виконавчими органами Львівської
міської ради, затвердженого ухвалою
Львівської міської ради №3704 від 08.07.2010
року, п.4.3.4 Положення про Залізничну
районну адміністрацію Львівської
міської ради, затвердженого рішенням
Львівської міської ради № 5 від 06.01.2012
року, та п.3.1. Положення про порядок
врегулювання питань самочинного
будівництва у м.Львові, затвердженого
рішенням виконавчого комітету
Львівської міської ради від 09.09.2011 року
№ 835 до повноважень районної
адміністрації в галузі будівництва
належить розгляд та вжиття заходів, у
встановленому виконавчим комітетом,
департаментом містобудування порядку,
щодо фактів самочинного будівництва.

Згідно п.1.4.1 Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій,
затверджених наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства № 76
від 17.05.2005 року переобладнання і
перепланування жилих будинків, жилих і
нежилих у жилих будинках приміщень
дозволяється робити після одержання
дозволу виконавчого комітету місцевої
ради народних депутатів відповідно до
законодавства.

У відповідності до п.1.6.5 Положення про
порядок врегулювання питань
самочинного будівництва у м. Львові,
затвердженого рішенням виконавчого
комітету Львівської міської ради від 09
вересня 2011 року № 835 самочинним
будівництвом є перепланування
(реконструкція, капітальний ремонт,
реставрація) та переобладнання
житлових будинків, житлових приміщень
за рахунок ліквідації або влаштування
таких архітектурно-конструктивних
елементів як перегородки, вікна, двері;
встановлення (будівництво) тамбурів,
сіней, балконів, лоджій, веранд та інше
без влаштування фундаментів, а також
інженерного обладнання, без дозволу
виконавчого органу міської ради і
належно затвердженої проектної
документації або з істотним
відхиленням від проекту.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 є співвласником квартири
АДРЕСА_1, яка розташована на другому
поверсі двохповерхового цегляного
будинку і складається з житлової
кімнати, площею 13,9 м2, і кухні, площею 14,3
м2, без ванної кімнати та вбиральні
(а.с.10). Окрім відповідача в цій квартирі
зареєстровані її чоловік ОСОБА_4 та
донька ОСОБА_5 (а.с.6).

Також встановлено, що відповідач
самочинно, в порушення встановленого
законом порядку, здійснила
перепланування вказаної квартири без
дозвільних документів органів
місцевого самоврядування шляхом
обладнання поєднаного санвузла на
площі кухні, зокрема, відгородивши
частину кухні гіпсокартоном,
встановила там унітаз і душову кабіну,
влаштувавши злив через будинкову
систему водовідведення, що
підтверджується поверховими планами
до та після такого перепланування (а.с.
9), поясненнями представників сторін.

Як вбачається з матеріалів справи,
05.09.2013 року адміністративна комісія при
Залізничній районній адміністрації
Львівської міської ради притягнула
відповідача до адміністративної
відповідальності за ст.150 КУпАП, а саме:
за самовільне переобладнання квартири
- встановлення гіпсокартонної
перегородки та встановлення ванни та
унітазу, та наклала стягнення у виді
штрафу у розмірі 51 грн. (а.с.13).

Розпорядженням голови Залізничної
районної адміністрації Львівської
міської ради № 707 від 20.11.2013 року «Про
самочинне будівництво, здійснене гр.
ОСОБА_3.» відповідача було зобов'язано в
термін до 20.01.2014 року демонтувати
поєднаний санвузол, самочинно
обладнаний на площі кухні квартири
АДРЕСА_1, та привести планування
квартири до попереднього стану (а.с.4).
Згідно попередження ЛКП «Богданівка»
від 20.12.2013 року (а.с.7) відповідача
попереджено про необхідність
демонтувати самочинно влаштований
санвузол та привести планування
квартири до попереднього стану, однак,
як вбачається із акту ЛКП «Богданівка»
від 22.01.2014 року (а.с.12) згадане
розпорядження відповідачем виконано
не було.

Відповідно до ч.2 ст.383 ЦК України,
власник квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Між тим, вказане перепланування
квартири здійснене ОСОБА_3 самовільно,
без відповідного погодження, з
порушенням п.2.28 Державних будівельних
норм України В.22-15-2005 «Житлові будинки.
Основні положення», яким передбачено,
що не допускається розміщення
вбиральні та ванної (або душової) над
житловими кімнатами і кухнями. Ці
приміщення допускається розміщувати
над кухнею квартир, розташованих у двох
рівнях. Не допускається кріплення
приладів і трубопроводів
безпосередньо до міжквартирних стін і
перегородок, які огороджують житлові
кімнати.

Як видно із поверхових планів будинку
АДРЕСА_1 (а.с. 9, 43-44), обладнаний в
квартирі відповідача санвузол
розміщений над площею кухні квартири
першого поверху.

Суд критично оцінює доводи
представника відповідача про те, що
встановлене сантехнічне обладнання не
є стаціонарним, а відділене
гіпсокартоном приміщення на площі
кухні фактично як поєднаний санвузол
не функціонує, оскільки це
спростовується вищенаведеними
дослідженими судом доказами, а також
поясненнями самого представника
відповідача, який ствердив, що душова
кабіна підключена і злив здійснюється
через будинкову систему
водовідведення.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Виходячи із наведеного та враховуючи,
що перепланування квартири шляхом
обладнання поєднаного санвузла на
площі кухні квартири здійснене ОСОБА_3
без дозвільних документів органів
місцевого самоврядування, порушує
санітарно-технічні вимоги і правила
експлуатації будинку, тому позов слід
задовольнити, зобов'язати відповідача
за власний кошт демонтувати поєднаний
санвузол.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. У зв'язку
з цим суд вважає за необхідне стягнути
з відповідача 243,60 грн. судового збору,
сплаченого позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.383 ЦК України, ст.ст. 15, 152, 154
ЖК України, ДБН В.2.2-15-2005, Правилами
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій,
затвердженими наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства № 76
від 17.05.2005 року, Положенням про порядок
врегулювання питань самочинного
будівництва у м.Львові, затвердженим
рішенням виконавчого комітету
Львівської міської ради від 09.09.2011 року
№ 835, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3, співвласника
квартири АДРЕСА_1, демонтувати
поєднаний санвузол, самочинно
обладнаний на площі кухні квартири
АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_3, на користь
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради 243 (двісті
сорок три) гривні 60 копійок судового
збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Залізничний районний суд м. Львова
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
(підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя:
Колодяжний С.Ю.