Справа № 761/1116/14-ц
Провадження №2/761/2160/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 травня 2014 року

Шевченківський районний суд м. Києвав
складі: головуючого-суддіМальцева Д.
О.при секретаріЖигня І.В.розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі позивач) звернулась до
Шевченківського районного суду м.
Києва із позовом до ОСОБА_4 (далі
відповідач) про стягнення витрат
понесених позивачем на утримання
спільної квартири АДРЕСА_1. Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що позивач та
відповідач є співвласниками квартири
АДРЕСА_1. Зазначає, що право власності
на частку у вказаній квартирі було
набуто позивачем в порядку спадкування
після смерті матері ОСОБА_5 Вказує, що у
цій квартирі зареєстровані та постійно
проживають позивач та її неповнолітні
діти. Спільна квартира є двохкімнатною
і знаходиться у багатоквартирному
житловому будинку, що зобов'язує
позивача та відповідача як власників
спільно нести витрати пов'язані з її
утриманням. Проте відповідач
ухиляється від виконання своїх
обов'язків як власника частини
квартири.

Зазначає, що загальний розмір витрат,
що були понесені по утриманню житла та
сплаті за житлово-комунальні послуги
станом на 02.03.2010р. починаючи з 01.03.2007р.
складає 8281, 14 грн., а починаючи з дня
відкриття спадщини - 02.03.2010р. до 31.12.2013р.
згідно квитанцій балансоутримувача,
комунальних та інших підприємств
становить 19595, 14 грн. Таким чином
загальна сума витрат понесених
позивачем на утримання спільного майна
за період з 01.03.2007р. по 31.12.2013р. становить
- 27876,28грн. Крім цього, позивач зазначає,
що у квартирі були додатково
встановлені лічильники холодної та
гарячої води на що позивачем було
витрачено 700грн.

Оскільки відповідач є власником ?
частини квартири, вона зобов'язана
відшкодувати грошові кошти у розмірі
14288,14 коп. У зв'язку з тим, що
відповідачка ухиляється від виконання
зобов'язань, позивач просить стягнути
суму коштів у розмірі 14288,14 грн. на свою
користь.

У судовому засіданні позивач та її
представник підтримали позовні вимоги
та просили їх задовольнити.

Відповідач та її представник у
судовому засіданні заперечували проти
задоволення позовних вимог вважаючи їх
необґрунтованими. Крім цього у
судовому засіданні представником
відповідача подано заяву про
застосування судом до спірних
правовідносин строку позовної
давності звернення із позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та її
представника, пояснення відповідача та
її представника суд дійшов до
наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач є власницею ? квартири АДРЕСА_1
(далі квартира), що підтверджується
витягом з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності серії ЕАВ № 402897.
Підставою виникнення права власності є
свідоцтво про право на спадщину, серія
та номер:6-519, виданий 28.05.2013р.
Дванадцятою Київською державною
нотаріальною конторою.

Іншим співвласником ? частини квартири
є відповідач на підставі договору
купівлі-продажу від 01.03.2003р.
зареєстрованого у КМБТІ.

Згідно з ч .1 ст. 182 ЦК України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст.334 ЦК України права
на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 360 ЦК України закріплено
обов'язок співвласників відповідно до
своєї частки у праві спільної
часткової власності брати участь у
витратах на управління, утримання і
збереження майна

З наведеної норми вбачається, що в разі
доведеності одним із співвласників
понесення ним витрат на управління,
утримання та збереження спільного
майна, участь у чому (управлінні,
утриманні, збереженні) пропорційно
своїй частці зобов'язаний приймати
інший співвласник, який ухиляється від
свого обов'язку, особа, яка зазнала
втрат, має право на їх відшкодування у
передбаченому законом порядку.
Зокрема, такими способами захисту
права є відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди
(п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідно до
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності (номер витягу 4017167 від
28.05.2013р.), право власності у позивача на ?
частину квартири АДРЕСА_1 виникло з
моменту його державної реєстрації, а
саме 28 травня 2013року.

Цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2)створення літературних, художніх
творів, винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства (ч. ч. 1 - 3 ст. 11
ЦК України).

Після з'ясування фактичних обставин
суд може зробити висновок щодо
відповідності заявленої
матеріально-правової вимоги способам
захисту права і про порушення права або
охоронюваного законом інтересу
позивача.

За таких обставин, право вимоги у
позивача як у власника ? частини
квартири виникло з 28.05.2014р.

Разом з тим, обґрунтовуючи розмір
позовних вимог, позивачем надано
розрахунок про відшкодування
понесених витрат на утримання майна,
починаючи з 2007року у розмірі 8281, 14 грн.,
а з моменту смерті матері з 02.03.2010р. по
день звернення до суду на суму 19595,15 грн.

Таким чином у позивача відсутнє право
вимоги щодо стягнення з відповідача на
свою користь ? частини витрат
пов'язаних з утриманням майна як
співвласника за період з 2007 року по
28.05.2013рік.

Крім цього, перевіряючи розрахунок
заборгованості на утримання майна
наданий позивачем на утримання майна,
судом встановлено, що у даний
розрахунок позивачем включено витрати
на утримання будинку та прибудинкової
території, холодне і гаряче
водопостачання та водовідведення,
опалення за 2010рік- 2409,51 грн., 2011рік - 3431, 92
грн., 2012рік - 3897,74 грн., 2013рік - 3119,49грн., а
всього 15978,15 грн., електроенергію 2010 рік
- 462,84 грн., 2011 рік - 529, 17 грн., 2012 рік - 522,60
грн., 2013 рік - 559, 08 грн,, а всього - 2073,6
грн., телекомунікаційні послуги 2010 рік -
446, 03 грн., 2011 рік - 369, 21 грн., 2012рік - 382, 32
грн., 2013рік - 345, 74 грн., а всього 1543,30 грн..

Проте, з таким розрахунком суд не
погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України
власність зобов'язує. Власик
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не передбачено
договором або законом. Співвласник
відповідно до своєї частки у спільному
майні зобов'язаний брати участь у
витратах на управління, утримання та
збереження спільного майна як це
передбачено ст.360 ЦК України.

При цьому, відповідно до ч.10, ч.16 ст.1
Закону України «Про житлово -
комунальні послуги» комунальні
послуги - результат господарської
діяльності, спрямованої на задоволення
потреби фізичної чи юридичної особи у
забезпеченні холодною та гарячою
водою, водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством;
утримання будинків і прибудинкових
територій - господарська діяльність,
спрямована на задоволення потреби
фізичної чи юридичної особи щодо
забезпечення експлуатації та/або
ремонту жилих та нежилих приміщень,
будинків і споруд, комплексів будинків
і споруд, а також утримання прилеглої
до них (прибудинкової) території
відповідно до вимог нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил згідно із
законодавством.

Судом встановлено та не заперечується
сторонами, що фактично у вказаній
квартирі проживає позивач разом із
своєю сім'єю, яка є безпосереднім
споживачем комунальних послуг (
використання електроенергії, холодне
та гаряче водопостачанням,
водовідведенням, послуги
електрозв'язку).

Крім цього, матеріали справи не містять
доказів наявності договірної
домовленості сторін про участь в
управлінні і збереженні їх спільного
майна, проте, така домовленість є
правом (ч. 2 ст. 358 ЦК України), а не
обов'язком співвласників спільного
майна.

За таких обставин суд прийшов до
висновку, що позивачем неправомірно
включено до суми, яка підлягає
стягненню з відповідача, витрати
понесені позивачем по оплаті
комунальних послуг за користування
холодного і гарячого водопостачання та
водовідведення, опалення, та
користування електричною енергію,
телекомунікаційні послуги.

Оскільки позивач набув право власності
на ?? частину квартири 28.05.2013р. отже у
нього виникає право вимоги до іншого
співвласника щодо стягнення понесених
ним витрат на утримання спільного
майна саме з цієї дати.

Таким чином, згідно наданих квитанцій
(а.с. 121-127) позивачем як співвласником за
період з 28.05.2013р. по 30.12.2013р. на утримання
квартири майна було понесено витрати у
розмірі 838,25 грн. Отже відповідач, як
інший співвласник зобов'язаний
відшкодувати позивачу ? частину
понесених витрат, що складає 419,12 грн.,
в іншій частині слід відмовити,
оскільки позивачем не надано
документального підтвердження власних
витрат по утриманню приміщень спільної
власності.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.11, 16, 182, 319, 322, 334, 358, 360 ЦК України,
ст.1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», ст.ст. 10, 15,
57, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
грошових коштів - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2, і.п.н.
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1,
НОМЕР_2) витрати на утримання квартири
АДРЕСА_1 що перебуває у спільній
частковій власності у розмірі 419,12 грн.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подачі скарги протягом 10 днів з
дня проголошення рішення суду.

Суддя