Провадження №2/485/874/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року Снігурівський
районний суд Миколаївської області в
складі: головуючого - судді Квєтка І.А.,

при секретарі - Шеремет Ю.Є.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Снігурівка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах ОСОБА_2 до Баратівської
сільської ради Снігурівського району
Миколаївської області, ОСОБА_3, третя
особа - Третя Херсонська державна
нотаріальна контора, про визнання
договору дійсним та визнання права
власності на майно в порядку
спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2014 року позивачка
звернулася до суду з вказаним позовом.
В позові зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла її бабуся ОСОБА_4. Після її
смерті відкрилася спадщина на житловий
будинок АДРЕСА_1, який належав померлій
на праві власності на підставі
торгового біржового контракту
купівлі-продажу від 11 листопада 1998
року. За оформленням спадкових прав в
своїх інтересах та інтересах
недієздатного ОСОБА_2, законним
представником якого вона є, у вересні
2014 році звернулась до нотаріальної
контори із заявою про видачу свідоцтва
про право на спадщину за законом, однак
їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що
не була дотримана передбачена
законодавством України нотаріальна
форма вчинення правочину щодо
нерухомого майна. Просить визнати
договір купівлі-продажу житлового
будинку дійсним та визнати за нею та
недієздатним ОСОБА_2 право власності в
порядку спадкування за законом на 2/3 та
1/3 частку вказаного житлового будинку
відповідно.

В судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала, з викладених у
позові підстав просить про їх
задоволення.

Відповідачі за належного повідомлення
в судове засідання не з"явилися. Від
сільського голови Баратівської
сільської ради надійшла заява про
розгляд справи у їх відсутність, проти
задоволення позову не заперечують.
Відповідач ОСОБА_3 про причини неявки
суд не повідомив.

Суд, ухвалив про розгляд справи у
відсутність відповідачів.

Дослідивши докази по справі, суд
прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 11 листопада 1998
року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на товарній
біржі «Смарагд-Південь» в м.Снігурівці
було укладено договір купівлі-продажу
домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.8).

11 листопада 1998 року на підставі
вказаного договору купівлі-продажу
Снігурівським МБТІ зареєстровано
право особистої власності за гр.ОСОБА_4
та видано реєстраційне посвідчення
(а.с.9).

В наступному рішенням №6 від 16.07.2003 року
Баратівської сільської ради
Снігурівського району Миколаївської
області житловому будинку та земельній
ділянці, що розташовані в с.Баратівка і
належать ОСОБА_4 змінено номер по
АДРЕСА_1 (а.с.10).

Про належність померлій ОСОБА_4
вказаного будинку підтверджує також і
довідка №1841 від 22.09.2014 року
Баратівської сільської рада (а.с.7). З
цієї ж довідки вбачається, що земельна
ділянка під будинком не приватизована,
в оренду не передавалася.

Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями її
майна стали її онука, позивачка по
справі, яка прийняла спадщину шляхом
сумісного проживання за однією адресою
на час смерті спадкодавця та за заявою
від 20.08.2010 року до нотаріальної контори,
батько якої та син спадкодавиці ОСОБА_5
помер до відкриття спадщини
ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь якої також від
своєї частки відмовився чоловік
спадкодавця ОСОБА_6, а також
недієздатний син спадкодавця ОСОБА_2

Вказане підтверджено копією спадкової
справи після смерті ОСОБА_4

17 вересня 2014 року державний нотаріус
Третьої Херсонської нотаріальної
контори відмовив ОСОБА_4 у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на житловий будинок (а.с.4).

Між сторонами склалися цивільні
правовідносини з визнання угод
дійсними та спадкування.

Оскільки договір купівлі-продажу було
підписано та зареєстровано сторонами 11
листопада 1998 року, то до спірних
правовідносин підлягають застосуванню
норми ЦК УРСР 1963 року.

Згідно ст. 227 ЦК УРСР, договір
купівлі-продажу жилого будинку повинен
бути нотаріально посвідчений, якщо
хоча б однією з сторін є громадянин.

Згідно ст.15 Закону України «Про товарну
біржу», на яку є посилання в договорі та
яка була чинна станом на дату укладення
правочину, встановлювала, що угоди,
зареєстровані на біржі, не підлягають
нотаріальному посвідченню. При цьому
законодавство на момент укладення
правочину не пов'язувало виникнення
права власності з реєстрацію. Крім
того, за ОСОБА_4 право власності було
зареєстровано (тобто визнано державою)
згідно чинних на той момент Правил
державної реєстрації об'єктів
нерухомого майна, що знаходяться у
власності юридичних та фізичних осіб,
затверджених наказом №56 Державного
комітету України по
житлово-комунальному господарству від
13 грудня 1995 року, які передбачали в
якості правовстановлюючого документу
зареєстровані на біржі правочини.

У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР та п. 4
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 28.04.1978 р. № 3 «Про судову
практику в справах про визнання угод
недійсними», якщо угода, що потребує
нотаріального посвідчення, виконана
повністю або частково однією з сторін,
а друга сторона ухиляється від її
нотаріального посвідчення, суд за
вимогою сторони, яка виконала угоду, її
правонаступників, вправі визнати угоду
дійсною.

Враховуючи зазначене, а також те, що
ОСОБА_4 померла, а тому на даний час не є
можливим нотаріальне посвідчення
договору, який має юридичне значення
для спадкоємців, договір його
сторонами виконано, відповідачами не
оспорюється, однак не визнається
нотаріусом за його нотаріального не
посвідчення, а тому суд вважає, що є
підстави для визнання дійсним
вказаного договору купівлі -продажу
будинку у судовому порядку.

Таким чином, ОСОБА_4 набула право
власності на вище вказаний будинок й
він увійшов до спадкового майна після
її смерті.

До відносин з спадкування слід
застосувати норми чинного ЦК України,
який діє на момент відкриття спадщини.

Статтями 1216,1218 ЦК України встановлено,
що спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ст.ст.1261,1268,1269,1270 ЦК України
за спадкоємцями померлої ОСОБА_4 та
ОСОБА_2, які прийняли спадщину шляхом
подання заяви про прийняття спадщини у
встановлені законом строки, слід
визнати право власності на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами в успадкованих частках, а
саме за ОСОБА_4 - 2/3 частки, а за ОСОБА_4 1/3
частки цього будинку.

За такого позов підлягає до
задоволення повністю.

Судові витрати позивачка просила з
відповідачів не стягувати.

Керуючись ст.ст.3,10,88, 212- 218, 293, 294 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 до Баратівської сільської
ради Снігурівського району
Миколаївської області, ОСОБА_3 про
визнання договору дійсним та визнання
права власності на майно в порядку
спадкування за законом, - задовільнити.

Визнати дійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку з
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1,
укладений 11 листопада 1998 року між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у формі торгового
біржового контракту №039-п і
зареєстрований у Снігурівському
представництві товарної біржі
«Смарагд-Південь».

Визнати за ОСОБА_1 право спільної
часткової власності на 2/3 частку
житлового будинку АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом, після смерті
бабусі ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 право спільної
часткової власності на 1/3 частку
житлового будинку АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом, після смерті
матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Снігурівський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги позивачем
протягом десяти днів з дня його
проголошення, відповідачем, третьою
особою - в той же строк з дня отримання
копії рішення.

СУДДЯ