АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Головуючий у 1-й інстанції - Васильченко
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року. Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого
Пікуль А.А.

суддів
Невідомої Т.О.

ПобірченкоТ.І.

при секретарі
Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 6 листопада 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства "Банк
"Контракт", третя особа - Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Продінторг", про визнання недійсним
договору поруки,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 6 листопада 2014 року за
спливом позовної давності відмовлено у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
"Банк "Контракт", третя особа -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Продінторг", про
визнання недійсним договору поруки.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до постановлення
незаконного та необґрунтованого
рішення, просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги (а.с.
60-63).

Про місце та час апеляційного розгляду
ОСОБА_3 повідомлена належним чином, про
що свідчить завірене штемпелем
поштового відділення та підписом
начальника відділення зв'язку зворотне
повідомлення про вручення їй судової
повістки 3 грудня 2014 року (а.с.68).

Суд ухвалив розглядати справу у
відсутність позивача, відхиливши
клопотання ОСОБА_3 про відкладення
розгляду справи, викладене у
телеграфному повідомленні від 10 грудня
2014 року (а.с.70), оскільки повідомлення не
містить посилання на поважність причин
неявки ОСОБА_3 у судове засідання, а
відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК
неявка сторони, належним чином
повідомленої про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає апеляційному
розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А.,
пояснення представника відповідача -
Жигуна О.В., який заперечував проти
задоволення апеляційної скарги,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія приходить до висновку про те,
що апеляційну скаргу слід задовольнити
частково з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої
інстанції вважав встановленими
наступні обставини.

2 грудня 2009 року між ВАТ
Торговельно-фінансовий банк "Контракт",
правонаступником якого є ПАТ Банк
"Контракт", та ТОВ "Продінторг" було
укладено договір №22/2009 фінансового
лізингу основних засобів (обладнання),
за умовами якого ТОВ "Продінторг" було
надано у фінансовий лізинг рухоме майн
вартістю 17 112 000 грн. (далі - Договір
лізингу).

Пунктом 2.1 Договору лізингу визначено,
що розмір, склад та графік сплати
лізингоодержувачем лізингових
платежів лізингодавцю визначається у
відповідності з Додатком №2 до цього
договору. Лізингові платежі
сплачуються у безготівковій формі
шляхом переказу на рахунок №37396708 у ВАТ
ТФБ "Контракт", код Банку 322465.

Відповідно до Додатку №2 до Договору
лізингу, сума лізингових платежів
становить 25 936 708 грн. 60 коп. з кінцевим
терміном повернення до 30 листопада 2012
року.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань ТОВ "Продінторг" за
Договором лізингу, 1 грудня 2009 року між
ВАТ ТФБ "Контракт" та ОСОБА_3 було
укладено Договір поруки.

Відповідно до п.1.1 Договору поруки
поручитель зобов'язався перед
кредитором у повному обсязі солідарно
відповідати за виконання боржником,
яким є юридична особа за
законодавством України ТОВ
"Продінторг" зобов'язань щодо сплати
вартості предмету лізингу, винагороди
(процентів) та/або будь-яких інших
платежів, передбачених договором №22/2009
фінансового лізингу основних засобів
(обладнання) відповідно до графіку,
визначеного договором лізингу та/або
достроково, відповідно до умов,
передбачених договором лізингу.

Згідно умов Договору поруки поручитель
зобов'язався сплатити у повному обсязі
відповідно до Договору лізингу
вартість предмету лізингу у розмірі 17
112 000 грн. у відповідності із графіком,
визначеним Договором лізингу та/або
достроково, відповідно до умов,
передбачених Договором лізингу (п.2.1.1
Договору поруки). Сплатити винагороду
кредитору як лізингодавцю (проценти) у
розмірі 8 824 708 грн. 60 коп. (п.2.1.2 Договору
поруки). Сплатити комісії та будь-які
штрафні санкції, визначені договором
лізингу (п.2.1.3).

Строк дії Договору поруки сторони
обумовили з моменту його нотаріального
посвідчення та до 30 листопада 2015 року
або до повного виконання позичальником
усіх своїх зобов'язань за договором
лізингу (п.4.1).

30 січня 2012 року між ПАТ Банк "Контракт"
та ТОВ "Продінторг" було укладено
додаткову угоду №3 до Договору лізингу,
відповідно до якої сторони домовилися
викласти п.11.1 Договору лізингу у
наступній редакції: "Цей договір
лізингу укладається на строк з 1 грудня
2009 року по 30 вересня 2014 року" та додаток
№2 до Договору лізингу викласти в новій
редакції з визначенням строку платежів
до 30 вересня 2014 року, всього сума
лізингових платежів становить 25 936 708
грн. 60 коп.

За встановлених обставин, ураховуючи
наявність заяви представника ПАТ Банк
"Контракт" про застосування позовної
давності, суд першої інстанції дійшов
висновку про наявність правових
підстав для відмови у позові за спливом
позовної давності.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими
при вирішенні справи доведені.

Однак висновки суду щодо підстав для
відмови у задоволенні позовних вимог -
за спливом позовної давності, не
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Указані обставини, ураховуючи
положення ст. 309 ЦПК України, дають суду
апеляційної інстанції для скасування
оскаржуваного рішення та ухвалення
нового рішення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

За правилом ч.1 ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Таким чином, захисту у судовому порядку
підлягає порушене, невизнане або
оспорюване право.

Відповідно до роз'яснень п.11 Постанови
№14 Пленуму Верховного Суду України від
18 грудня 2009 року «Про судове рішення у
цивільній справі» оскільки правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів та осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси (частини перша та друга статті
3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи
були порушені, невизнані або оспорені
права, свободи чи інтереси цих осіб, а
якщо були, то вказати, чи є залучений у
справі відповідач відповідальним за
це.

Встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

У даному випадку ОСОБА_3 пред'явила
позов про визнання недійсним договору
поруки №22/2009-2 від 1 грудня 2009 року,
укладеного між ПАТ Банк «Контракт» та
ОСОБА_3, з підстав невідповідності
цього правочину вимогам ст. 203 ЦК
України, зокрема, позивач послалась на
відсутність її волевиявлення на
укладення цього правочину та
невідповідність укладення договору
внутрішній волі позивача (ч.3 ст. 203 ЦК
України).

Відповідно до змісту указаної норми
закону вона може застосовуватись
прямо, поряд із спеціальними нормами
про правочини, що вчинені під впливом
помилки, обману, насильства тощо (ст.
229-233 ЦК).

У даному випадку позивач вказала, що
при укладенні оспорюваного договору
вона не була ознайомлена із договором
№ 22/2009 фінансового лізингу основних
засобів (обладнання) від 1 грудня 2009
року, а також ПАТ Банк «Контракт» було
приховано інформацію про особливості
фінансового лізингу обладнання
переданого ТОВ «Продінторг», а саме -
графік лізингових платежів, порядок
передачі та зберігання предмету
лізингу. Якщо б указана інформація була
повідомлена позивачу, то ОСОБА_3 не
уклала б договір поруки.

Відповідно до роз'яснень п. п. 19, 20
Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 2009 року "Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними" обставини, щодо яких
помилилася сторона правочину (стаття 229
ЦК), мають існувати саме на момент
вчинення правочину. Особа на
підтвердження своїх вимог про визнання
правочину недійсним повинна довести,
що така помилка дійсно мала місце, а
також що вона має істотне значення.
Помилка внаслідок власного
недбальства, незнання закону чи
неправильного його тлумачення однією
зі сторін не є підставою для визнання
правочину недійсним. Правочин
визнається вчиненим під впливом обману
у випадку навмисного введення іншої
сторони в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину. На
відміну від помилки, ознакою обману є
умисел у діях однієї зі сторін
правочину. Наявність умислу в діях
відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману, і сам факт обману повинна
довести особа, яка діяла під впливом
обману. Обман щодо мотивів правочину не
має істотного значення.

У тексті позовної заяви відсутні
посилання на будь-які докази, що
підтверджують умисні дії відповідача
по приховуванню інформації чи факт
обману позивача зі сторони
відповідача. В ході розгляду справи у
суді першої інстанції такі докази
позивачем подані не були, не приєднані
вони і до апеляційної скарги.

Водночас з п.1.2 оспорюваного позивачем
договору поруки убачається, що
поручитель ознайомлений з умовами
Договору лізингу, ніяких заперечень, а
також непорозумінь його положень не
має. Указані обставини ОСОБА_3
підтвердила своїм підписом на договорі
поруки № 22/2009-02 від 1 грудня 2009 року
(а.с.6). Водночас, відповідно до п.15.5.
договору № 22/2009 фінансового лізингу
основних засобів (обладнання) від 1
грудня 2009 року всі додатки та
доповнення до даного Договору є його
невід'ємною частиною (а.с.7-11).

Ураховуючи викладене, суд приходить до
висновку про відсутність правових
підстав для визнання недійсним
договору поруки №22/2009-2 від 1 грудня 2009
року, укладеного між ПАТ Банк
«Контракт» та ОСОБА_3, з підстав
невідповідності цього правочину
вимогам ст. 203 ЦК України, оскільки
наведені у позові підстави для
визнання правочину недійсним не
знайшли свого підтвердження у ході
судового розгляду (позов є
недоведеним).

Керуючись ст.303, 307, 309, 313-316 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 6 листопада 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
"Банк "Контракт", третя особа -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Продінторг", про
визнання недійсним договору поруки.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А.
Пікуль

Судді: Т.О.
Невідома

Т.І.
Побірченко