Справа № 310/2962/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

01 грудня 2014 року
Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області

у складі:

головуючого - судді Ревуцького С.І.

при секретарі - Мазняк О.Ю.

з участю - позивача ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні в
м.Бердянську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
права власності на частку майна
подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом, який надалі уточнила та в
якому вказує, що проживала з
відповідачем в зареєстрованому шлюбі з
25.08.2000р. Рішенням Бердянського
міськрайонного суду від 21.03.2014р.
вказаний шлюб було розірвано. За час
шлюбу сторони побудували та ввели в
експлуатацію житловий будинок АДРЕСА_2
та придбали квартиру АДРЕСА_1.
Посилаючись на положення ст.71 СК
України та з урахуванням приблизної
рівності вартості вказаного
нерухомого майна, позивач вважає за
необхідне поділити вказане майно в
натурі, тобто присудити їй квартиру
АДРЕСА_1, а відповідачу залишити
будинок АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із
зустрічним позовом, в якому визнав факт
проживання із позивачкою за первісним
позовом в зареєстрованому шлюбі та
факт придбання ними за спільні кошти
квартири АДРЕСА_1,просив поділити це
майно порівну - по 1/2 частині кожному з
подружжя.

В судовому засіданні позивач за
первинним позовом - відповідач за
зустрічним позовом ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_2 свої позовні вимоги
підтримали, проти позовних вимог за
зустрічним позовом заперечували, дали
пояснення, аналогічні викладеним в
позовній заяві, підставами для поділу
майна подружжя способом,
запропонованим в первісному позові
назвали те, що вказане нерухоме майно
вже зареєстровано на праві власності
за кожним з подружжя, вартість його
приблизно однакова (вартість квартири
трохи менша, але будь-якої компенсації
позивачка не вимагає), спільне
проживання у будь-якому з спірних
житлових приміщень або їх поділ є
неможливим. Крім того, законодавством
передбачено в першу чергу поділ майна в
натурі, що в даному випадку є можливим
та доцільним. Просили позовні вимоги за
первісним позовом задовольнити, в
задоволенні позовних вимог за
зустрічним позовом відмовити.

В судовому засіданні відповідач за
первісним позовом - позивач за
зустрічним позовом ОСОБА_3 та його
представник ОСОБА_4 позовні вимоги за
первісним позовом не визнали та
пояснили, що насправді вартість
будинку набагато менша, ніж вартість
квартири в м.Бердянську, дозволу на
оцінку будинку, що на час розгляду
справи в суді знаходиться у власності
ОСОБА_3, він не давав. Крім того, ОСОБА_3
проживає та працює в м.Бердянську,
іншого житла, крім спірного, не має, і
тому у випадку задоволення позовних
вимог своєї колишньої дружини,
позбавиться житла за місцем своєї
роботи, що суттєво позначиться на його
подальшому житті. Просили поділити
спільно нажите майно подружжя навпіл,
тобто по 1/2 частині спірних будинку та
квартири.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, суд доходить
висновку про наступне.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Суд вважає встановленим та доведеним
наданими доказами, визнаним сторонами,
що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали в
зареєстрованому шлюбі з 25.08.2000р.
Рішенням Бердянського міськрайонного
суду від 21.03.2014р. вказаний шлюб було
розірвано. За час шлюбу сторони
побудували та ввели в експлуатацію
житловий будинок АДРЕСА_2 та придбали
квартиру АДРЕСА_1. Тому вказане
нерухоме майно на підставі ч.1 ст.60 та ч.1
ст.70 СК України є спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у
рівних частках.

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України, майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі.

Виходячи із змісту п.25 Постанови №11
Пленуму Верховного Суду України від
21.12.2007р. «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», якщо поділ
спільного неподільного майна подружжя
в натурі з урахуванням їх інтересів та
принципу рівності часток є неможливим,
«суд визнає ідеальні частки подружжя в
цьому майні без його реального поділу і
залишає майно у їх спільній частковій
власності».

В даному випадку суд критично
відноситься до резюме та висновків про
ринкову вартість спірних квартири та
будинку, виготовлених ТОВ «ДІО»,
оскільки це не є експертними
висновками спеціаліста, за які він несе
встановлену законом кримінальну
відповідальність, зроблені на
замовлення однієї із сторін - ОСОБА_1 і
тому не є повноцінними доказами по
справі в розумінні ст.57 ЦПК України.
Клопотання про проведення відповідної
експертизи до суду жодною із сторін
надано не було.

Крім того, обидві із сторін надають
перевагу житлу в м.Бердянську, тобто
квартирі АДРЕСА_1. При цьому, з
урахуванням рівності прав сторін на це
майно, жодна з наведених підстав не є
переважною. Тому присудження одній із
сторін цього майна без порушення прав
та законних інтересів іншої сторони
суд вважає неможливим.

За таких обставин суд вважає
справедливим та доцільним визнати
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального поділу і залишити
майно у їх спільній частковій
власності.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за первісним
позовом задовольнити частково, позовні
вимоги за зустрічним позовом
задовольнити повністю.

Визнати будинок АДРЕСА_2 спільним
сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та
ОСОБА_3.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільним
сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та
ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину будинку АДРЕСА_2 та 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частину будинку АДРЕСА_2 та 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
через суд першої інстанції протягом 10
днів з дня його проголошення. У разі
якщо рішення було постановлено без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Бердянського міськрайонного
суду: С. І. Ревуцький