У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,суддів:
Леванчука А.О.,Маляренка А.В.,Писаної
Т.О.,Юровської Г.В.,розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до Сільськогосподарського
виробничого кооперативу «Колос», треті
особи: відділ Держземагентства у
Калинівському районі Вінницької
області, Реєстраційна служба
Калинівського районного управління
юстиції, про визнання недійсним
договору оренди землі та повернення
земельної ділянки, за касаційною
скаргою Сільськогосподарського
виробничого кооперативу «Колос» на
рішення апеляційного суду Вінницької
області від 01 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду із зазначеним позовом, в
обґрунтування якого зазначила, що вона
є власником земельної ділянки,
кадастровий № 090000041, розташованої
на території Кіровської сільської ради
Калинівського району Вінницької
області, площею 5, 9435 га згідно з
державним актом серії ВН № 155831.

29 листопада 2012 року між нею та
Сільськогосподарським виробничим
кооперативом «Колос» (далі −? СВК
«Колос») був укладений договір оренди
землі № 240, зареєстрований у відділі
Держкомзему у Калинівському районі
Вінницької області № 06373.

Проте ОСОБА_6 вважає, що вказаний
договір оренди землі укладений з
порушенням норм цивільного, земельного
законодавства та Закону України «Про
оренду землі», оскільки в
реєстраційних справах щодо укладеного
між сторонами договору не долучено:
план або схема земельної ділянки, яка
передається в оренду; кадастровий план
земельної ділянки з відображенням
обмежень (обтяжень) у її використанні
та встановлених земельних сервітутів;
акт визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), що унеможливлює
її ідентифікувати, тобто відсутня
необхідна інформація про об'єкт оренди,
що є однією з істотних умов договору
оренди землі, що відповідно до вимог ст.
ст. 203, 215 ЦК України свідчить про
недійсність правочину.

З урахуванням наведеного просила
визнати недійсним договір оренди землі
№ 240, витребувати у СВК «Колос» та
повернути у її власність земельну
ділянку № 252, кадастровий № 090000041,
розташовану на території Кіровської
сільської ради Калинівського району
Вінницької області.

Рішенням Калинівського районного суду
Вінницької області від 11 лютого 2014 року
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_6

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 01 квітня 2014 року рішення
Калинівського районного суду
Вінницької області від 11 лютого 2014 року
скасовано, позовні вимоги ОСОБА_6
задоволено. Визнано недійсним договір
оренди землі, підписаний між ОСОБА_6 та
СВК «Колос», зареєстрований у відділі
Держкомзему у Калинівському районі
Вінницької області від 29 листопада 2012
року за № 06373. Витребувано у СВК
«Колос» та повернуто у власність
ОСОБА_6 земельну ділянку № 252,
кадастровий № 090000041, розташовану
на території Кіровської сільської ради
Калинівського району Вінницької
області, площею 5, 9435 га, що належить
ОСОБА_6 згідно з державним актом серії
ВН № 155831, зареєстрованим в Книзі
державних актів від 29 жовтня 2004 року №
247.

У касаційній скарзі СВК «Колос»
просить суд касаційної інстанції
скасувати оскаржуване рішення суду
апеляційної інстанції і залишити в
силі рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свої доводи порушенням судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову, керувався тим, що
посилання позивача на відсутність
таких істотних умов договору оренди
землі, як план або схема земельної
ділянки, яка передається в оренду, та
акт визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), є
безпідставними, оскільки в матеріалах
реєстраційної справи до договору
оренди землі додані копія державного
акта на право власності на земельну
ділянку з планом меж земельної ділянки,
кадастровий план з описом меж суміжних
землевласників, акт погодження меж
землекористування та акт
приймання-передачі об'єкта оренди.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
керувався тим, що оскільки в спірному
договорі оренди землі відсутня така
істотна умова договору як об'єкт оренди
(місце розташування земельної ділянки),
а до договору, не додано план або схема
земельної ділянки та акт визначення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості), які визначені законом як
істотні умови договору оренди землі, то
такі договори оренди підлягають
визначенню недійсними за правилами ч. 2
ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитись не можна, оскільки вони
зроблені при неповному з'ясуванні
обставин справи та з порушенням норм
процесуального та матеріального
закону.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Однак висновки апеляційного суду не
відповідають вимогам матеріального та
процесуального закону з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 124 ЗК України передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, здійснюється за
договором оренди між власником
земельної ділянки і орендодавцем.

Спеціальним законом, яким регулюються
відносини, пов'язані з орендою землі, є
Закон України «Про оренду землі».

Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про
оренду землі» передбачено, що договір
оренди укладається у письмовій формі.

Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України договір,
який підлягає нотаріальному
посвідченню або державній реєстрації,
є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення або
державної реєстрації, а в разі
необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації −?
з моменту державної реєстрації.

За змістом ч. 1 ст. 210 ЦК України та ст. 20
Закону України «Про оренду землі»
укладений договір оренди землі
підлягає державній реєстрації, після
чого він відповідно до ст. 18 Закону
України «Про оренду землі» набирає
чинності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди
щодо всіх істотних умов договору
оренди землі, складають і підписують
договір, надаючи згоді встановленої
форми.

Разом із тим цивільні права та
обов'язки, на досягнення яких було
спрямоване волевиявлення сторін при
укладенні спірних договорів,
набуваються після відповідної
державної реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи,
оспорюваний договір оренди землі,
укладений у письмовій формі, пройшов
відповідну державну реєстрацію,
позивач мав необхідний обсяг цивільної
дієздатності, волевиявлення позивача
було спрямоване на укладання договору
оренди, до договору оренди земельної
ділянки додано копію державного акта,
при складанні, видачі та реєстрації
якого було долучено відповідні план та
схему земельної ділянки, кадастровий
план, де зазначено сусідніх
землекористувачів.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч. ч.
1−?3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(кадастровий номер, місце розташування
та розмір земельної ділянки); строк дії
договору оренди; орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату; умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в
оренду; умови збереження стану об'єкта
оренди; умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю; умови
повернення земельної ділянки
орендодавцеві; існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки; визначення сторони,
яка несе ризик випадкового пошкодження
або знищення об'єкта оренди чи його
частини; відповідальність сторін;
умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Невід'ємними частинами договору оренди
землі є: план або схема земельної
ділянки, кадастровий план земельної
ділянки з відображенням обмежень
(обтяжень) у її використанні та
встановлення земельних сервітутів, акт
визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), акт
приймання-передачі об'єкта оренди,
проект відведення земельної ділянки у
разі його розроблення згідно із
законом (ч. 4 ст. 15 Закону України «Про
оренду землі»).

Відсутність у договорах оренди землі
хоча б однієї з істотних умов,
передбачених у ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про оренду землі», є підставою для
визнання недійсними таких договорів
оренди відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону
України «Про оренду землі».

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову, дійшов
обґрунтованого висновку про те, що між
сторонами було укладено договір оренди
земельної ділянки із зазначенням та
узгодженням його істотних умов, з
дотриманням вимог ст. 203 ЦК України,
Закону України «Про оренду землі»,
сторони виконували умови договору, не
заперечували проти укладеного
договору, договір зареєстровано у
відділі Держкомзему у Калинівському
районі Вінницької області з
дотриманням визначеного законом
порядку.

Укладений договір містить всі
передбачені законодавством істотні
умови, відповідає вимогам Закону
України «Про оренду землі».

Виходячи з того, що відповідно до
статті 15 Цивільного кодексу України та
статті 3 Цивільного процесуального
кодексу України у порядку цивільного
судочинства підлягає захисту саме
порушене право, суд повинен встановити,
чи дійсно порушуються права
орендодавців у зв'язку з відсутністю в
договорах оренди умов, передбачених
статтею «Про оренду землі», визначити
істотність цих умов, а також з'ясувати,
у чому саме полягає порушення їхніх
законних прав.

Така ж правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
25 грудня 2013 року у справі № 6-94цс13.

Таким чином, суд першої інстанції,
встановивши, недоведеність порушення
відповідачем прав та охоронюваних
законом інтересів позивачки, правильно
відмовив в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України,
установивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Колос» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 01 квітня 2014 року скасувати
та залишити в силі рішення
Калинівського районного суду
Вінницької області від 11 лютого 2014
року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік
Судді: А.О. Леванчук А.В. МаляренкоТ.О.
Писана Г.В. Юровська