Справа №490/2519/14-ц 18.11.2014 18.11.2014 18.11.2014
Провадження №22-ц/784/3013/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
у першій інстанції Гуденко О.А.
апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 листопада 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської
Ж.М.,

при секретарі судового засідання -
Шпонарській О.Ю.,

без участі осіб, які беруть участь у
справі і належним чином повідомлені
про час і місце розгляду справи,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного
акціонерного товариства « Акцент -
Банк»

на заочне рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 13
серпня 2014 року

за позовом

публічного акціонерного товариства
«Акцент - Банк»( далі - ПАТ „Акцент-
Банк") до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,

В С
Т А Н О В И Л А

У лютому 2014 року ПАТ «Акцент -
Банк» (далі - Банк) звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 27 травня 2008
року між ЗАТ «Акцент-Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Акцент -
Банк», та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір №ACIPRX17910131, згідно
якого Банк надав відповідачу кредит в
розмірі 6863 грн.34 коп. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12.00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Між тим, відповідач взяті на себе
зобов'язання по поверненню кредитних
коштів належним чином не виконав.

За судовим наказом виданим
Центральним районним судом м.
Миколаєва від 13 березня 2009
року з ОСОБА_3 на користь Банку стягнуто
заборгованість за кредитом у сумі 11 129
грн.96 коп.

Уточнивши позовні вимоги, позивач
остаточно просив стягнути на свою
користь заборгованість за кредитним
договором станом на 05 лютого 2014 року
за вирахуванням суми стягнутої за
вищезазначеним судовим наказом у
розмірі 29204 грн.86 коп., яка складається
із 58 грн.84 коп. - заборгованості за
процентами за користування кредитом,
68 грн.64 коп. заборгованості по комісії
за користування кредитом, 27258 грн.40 коп.
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором та штрафу
відповідно до п. 5.3 Умов та правил
надання банківських послуг: 500 грн. -
штраф( фіксована частина), 1318 грн.98 коп. -
штраф ( процентна складова) та судові
витрати.

Заочним рішенням Центрального
районного суду м. Миколаєва від 13
лютого 2014 року позов
задоволено частково. Постановлено
стягнути з відповідача на користь ПАТ
«Акцент-Банк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 1946 грн.46
коп., яка складається із 58 грн. 84 коп.
заборгованості за процентам, 68 грн. 64
коп. - заборгованості по комісії та 1818
грн.98 коп. В частині вимог щодо
стягнення пені відмовлено. З ОСОБА_3 на
користь Банку стягнуто 243 грн. 60 коп.
судового збору.

В апеляційній скарзі Банк,
посилаючись на порушенням судом норм
процесуального та матеріального права,
просив рішення суду в частині відмови
в задоволенні позовних вимог

щодо стягнення пені змінити та
ухвалити в цій частині нове рішення
про їх задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність рішення суду
в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню із таких
підстав.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що 27 травня 2008 року
між ЗАТ «Акцент-Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Акцент -
Банк», та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір №ACIPRX17910131, згідно
якого Банк надав відповідачу кредит в
розмірі 6863 грн.34 коп. на придбання
товару зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 1 % на
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом, одноразової винагороди за
надання фінансового інструменту в
розмірі 1100 грн. та щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструмента у розмірі 17 грн.16 коп. на
строк 12 місяців з 27 травня 2008 року по 27
травня 2009 року включно. Позичальник
зобов'язувався здійснювати погашення
заборгованості шляхом проведення
щомісячної оплати з 20 по 25 число
кожного місяця в сумі 627 грн.49 коп.

Також сторони домовились, що заява
позичальника та надані йому у
письмовій формі Умови надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) (далі - Умови),
з якими позичальник ознайомлений та
Тарифи складають кредитний договір
(а.с.6).

Між тим, відповідач взяті на себе
зобов'язання по поверненню кредитних
коштів належним чином не виконав.

За судовим наказом виданим
Центральним районним судом м.
Миколаєва від 13 березня 2009
року з ОСОБА_3 на користь Банку стягнуто
заборгованість за кредитом у сумі 11 129
грн.96 коп.(а.с.4)

Постановою державного виконавця
Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ
від 21 червня 2013 року виконавчий
документ повернуто стягувачеві на
підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»(
а.с.42).

Суд першої інстанції вірно
встановив, що відповідачем порушено
умови кредитного договору.

Між тим, задовольняючи частково
позовні вимоги Банку та відмовляючи в
задоволенні позову про стягнення пені
у зв'язку з тим, що має місце подвійна
цивільно-правова відповідальність
одного і того ж виду за одне й те саме
порушення договірного зобов'язання,
суд першої інстанції не звернув уваги
на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549
ЦК України виконання зобов'язання
забезпечується, зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня та штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст.
611 ЦК України).

Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК
України).

Виходячи з аналізу зазначених
статей, штраф є відповідальністю, яка
залежить лише від суми невиконаного
або неналежно виконаного зобов'язання
й у часі визначається з настанням
однієї з подій як невиконання або
неналежне виконання зобов'язання.

Пенею ж є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання, тобто
встановлює певні юридичні наслідки у
вигляді обов'язку сплатити певну суму,
яка залежить не тільки від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання, а й від часу такого
невиконання.

Тобто, пеня та штраф є видами
відповідальності за різні порушення
зобов'язань боржником.

Штраф має разовий характер,
тобто вичерпується з настанням самого
факту порушення зобов'язання.

Відповідно до п.5.1 Умов надання
споживчого кредиту фізичним
особам(«Розстрочка») (Стандарт)(
наданих до матеріалів судового наказу)
у випадку несвоєчасного погашення
заборгованості за кредитом,
позичальник сплачує банку пеню у
розмірі 0.5% від суми простроченої
заборгованості по кредиту за кожен
день прострочки, але не менше 1 гривні.

При порушенні позичальником
строків платежів по будь-якому з
грошових зобов'язань, передбачених
договором більш ніж на 30 днів
позичальник зобов'язаний сплатити
Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми
позову ( п.5.3 Умов).

Таким чином, сторони, укладаючи
договір, вільно визначили його умови, а
тому, за правилами ст.ст.526,627,628 ЦК
України, мають належним чином
виконувати зобов'язання за ним.

Відмовляючи в задоволенні позову
в частині стягнення пені, суд
першої інстанції на зазначене уваги не
звернув та не врахував, що штраф та
пеня, відповідно до умов кредитного
договору, настають при різних
обставинах порушення зобов'язання зі
сторони боржника, а відтак є різними
видами відповідальності за порушення
зобов'язань боржником. У зв'язку з цим
висновок суду щодо подвійної
відповідальності відповідача за одне і
теж саме порушення зобов'язання є
помилковим.

Оскільки суд першої інстанції був
іншої думки і відмовив в задоволенні
позовних вимог в цій частині, то
допущену ним помилку слід виправити
рішенням апеляційної інстанції.

Як вбачається із наданого
розрахунку заборгованість по пені
склала за період з 20 липня 2008
року по 05 лютого 2014 року - 29981 грн.54 коп.
За судовим наказом з відповідача на
користь позивача стягнуто пеню за
період з 20 липня 2008 року по 21 січня 2009
року у сумі 2720 грн.68 коп. З врахуванням
нарахованої та стягнутої суми,
позичав остаточно просив стягнути 27258
грн.40 коп. пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за кредитним
договором.

З огляду на наданий позивачем
розрахунок платежів за Договором
розмір заборгованості за договором ( з
врахуванням стягнутої суми за судовим
наказом) становить 10251 грн. 25 коп.
по пені - 27258 грн.40 коп.

При вирішенні питання про
стягнення пені слід також врахувати
наступне.

Конституційний Суд України у
рішенні від 7 липня 2013 р. по справі щодо
офіційного тлумачення положень Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» від 22 липня 1996 р. дійшов
висновку, що умови договору споживчого
кредиту, його укладання та виконання
повинні підпорядковуватися таким
засадам, згідно з якими особа споживача
вважається слабкою стороною у договорі
та підлягає особливому правовому
захисту з урахуванням принципів
справедливості, добросовісності і
розумності.

Крім того, вимога про нарахування
та сплату неустойки за договором
споживчого кредиту, яка є явно
завищеною, не відповідає передбаченим
у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч.ч. 1, 2 ст. 627
ЦК України засадам справедливості,
добросовісності, розумності як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права. Наявність у кредитора
можливості стягувати із споживача
надмірні грошові суми як неустойку
спотворює її дійсне правове значення,
оскільки із засобу розумного
стимулювання боржника виконувати
основне грошове зобов'язання неустойка
перетворюється на несправедливо
непомірний тягар для споживача і
джерело отримання невиправданих
додаткових прибутків кредитора.

Такий висновок Конституційного
Суду України узгоджується з
положеннями Резолюції Асамблеї ООН
«Керівні принципи для захисту
інтересів споживачів» від 9 квітня 1985 р.
№ 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що
споживачі нерідко перебувають у
нерівному становищі з точки зору
економічних умов, рівня освіти та
купівельної спроможності, принципи
захисту інтересів споживачів мають,
зокрема, за мету сприяти країнам у
боротьбі зі шкідливою діловою
практикою усіх підприємств на
національному та міжнародному рівнях,
яка негативно позначається на
споживачах.

Тому Конституційний Суд України
зазначив, що захист цих зловживань
базується на положеннях законодавства,
зокрема ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Враховуючи, що розмір
нарахованої Банком на підставі умов
кредитного договору пені є надмірно
великий порівняно з розміром
заборгованості за кредитом, процентами
за його користування та комісії, та,
враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК
України, відповідно до якої розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення, колегія суддів
вважає за можливе зменшити розмір
неустойки до 7000 грн.

За такого в силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 309
ЦПК України рішення суду щодо відмови у
стягненні пені необхідно скасувати,
ухваливши в цій частині нове рішення
про часткове задоволення позову, а
саме: стягнення на користь позивача 7000
грн. заборгованості по пені.

В іншій частині рішення суду не
оскаржувалося, а тому в апеляційному
порядку не переглядалося.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и
р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства « Акцент- Банк
» задовольнити частково.

Заочне рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 13
серпня 2014 року в частині відмови у
задоволенні вимог про стягнення пені
скасувати та в цій частині ухвалити
нове рішення.

Позов публічного акціонерного
товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості по пені -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» заборгованість по пені у
розмірі 7000 (сім тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: