Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №272/1046/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Шевчук
А.М.,

суддів: Забродського М.І.,
Заполовського В.Й.,

з участю секретаря судового
засідання: Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про
визнання угоди недійсною та стягнення
сплачених коштів

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Андрушівського районного
суду Житомирської області від 06 жовтня
2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю «АВТО
ПРОСТО» (далі - ТОВ «АВТО ПРОСТО» або
відповідач). Просив визнати недійсною
вказану угоду з додатками та стягнути з
відповідача сплачені ним за угодою
кошти в сумі 42 318,48 грн. В обґрунтування
позову зазначав, що 30 жовтня 2011 року
між ним та відповідачем укладено угоду
№371170 з додатками №1, №2. Предметом
угоди є надання учаснику системи
послуг, спрямованих на придбання
автомобіля через систему придбання в
групах. На виконання угоди ним
було сплачено 42 318,48 грн. Однак,
автомобіль він так і не отримав,
незважаючи на постійні обіцянки
представника відповідача. Вважає, що
умови укладеної угоди порушують його
права, як споживача, так як здійснені
виплати не створюють будь-яких
обов'язків для відповідача, який ввів
його в оману, порушив принцип
добросовісності. Дана
підприємницька практика є нечесною і
має ознаки пірамідальної схеми.

Рішенням Андрушівського
районного суду Житомирської області
від 06 жовтня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, представник ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.
Просить рішення скасувати та ухвалити
нове, яким позов задовольнити. Вважає,
що рішення суду першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що на час укладення
оскаржуваної угоди ТОВ «АВТО ПРОСТО»
не мало права здійснювати діяльність у
сфері надання фінансових послуг через
відсутність відповідної ліцензії.
Оскаржуваний правочин суперечить ст.7
Закону України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг», а тому є недійсним.
Суд проігнорував доводи позивача щодо
невідповідності угоди Закону України
«Про захист прав споживачів».

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується та
судом установлено, що 30 жовтня 2011 року
між сторонами укладено угоду № 371170 з
додатками №1, №2 (а.с.4-11). Предметом
угоди є надання учаснику послуг
системи АвтоТак, спрямованих на
придбання автомобіля в групах.
Відповідно до Договору зобов`язання
відповідача зводяться до організації
та створення умов для придбання
автомобілів учасниками системи,
здійснення адміністративних процедур.

Угода та додатки до неї № 1, № 2
підписані сторонами, містять опис
послуг, що надаються ТОВ «АВТО ПРОСТО».
Відповідно до ст. 10 угоди учасник
заявляє, що отримав усі коректно
викладені пояснення від представника
АВТО ПРОСТО, уважно прочитав та
зрозумів угоду та додатки до неї, що
засвідчує своїм підписом. Підписання
цієї угоди та додатків до неї є
свідченням факту ознайомлення,
розуміння сторонами та згоди сторін з
усіма визначеннями, умовами та змістом
угоди та додатків.

Відповідно до п.
13.8 ст. 13 додатку № 2 до угоди, якщо
учасник виявить бажання розірвати
угоду та відмовитись від подальшої
участі в системі АвтоТак протягом 7
календарних днів від дати підписання
угоди, такому учаснику повертається
вся сума коштів, внесена ним на рахунок
АВТО ПРОСТО. Протягом зазначених семи
днів учасник зобов'язаний письмово
повідомити про розірвання угоди шляхом
подання заяви до ТОВ «АВТО ПРОСТО».
Позивач не надсилав такої заяви
протягом семи днів з дня підписання
угоди, а отже він усвідомлював умови
угоди. Підпис позивача на угоді та
додатках до неї є доказом того, що
позивачу були повністю зрозумілі умови
і зміст угоди та додатків до неї.

Таким чином, угода була укладена з
урахуванням волевиявлення позивача,
оскільки підписи на угоді та додатках
до неї є доказом того, що сторони
погодилися з її умовами.

Відповідно до положень, закріплених у
ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.19 Закону України «Про
захист прав споживачів», забороняється
здійснення нечесної підприємницької
практики. Нечесна підприємницька
практика включає в себе будь-яку
діяльність (дії або бездіяльність), що
вводить споживача в оману або є
агресивною. Зокрема, відповідно до п.7
ч.3 ст.19 цього Закону забороняються як
такі, що вводять в оману, утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Посилання у апеляційній скарзі на
зазначені норми Закону колегія суддів
вважає безпідставними. Відповідно
до розділу 1 додатку № 2 до угоди,
АвтоТак - це торговельна марка, що
зареєстрована згідно із
законодавством України та
використовується для позначення
послуг АВТО ПРОСТО з адміністрування
системи придбання автомобілів у
групах.

Пунктом 1.2. додатку № 2 до угоди
визначено, що учасник уповноважує АВТО
ПРОСТО на організацію та
адміністрування системи АвтоТак.
Система функціонує таким чином, що
кількість учасників групи, яким
надається право на отримання
автомобіля, відповідає кількості
автомобілів, яку можливо придбати за
рахунок чистого фонду групи. Учаснику,
який сплатив повну вартість автомобіля
та виконав усі зобов'язання щодо сплати
внесків в оплату послуг та страхових
платежів, надається право на отримання
автомобіля на найближчому
асигнаційному акті, який буде
проводитись у місяці, наступному за
місяцем, в якому учасник повністю
виконав усі зобов'язання за угодою.
Такий учасник користується
пріоритетом в отриманні автомобіля
перед іншими учасниками групи.
Матеріалами справи підтверджується, що
угоду № 371170 було включено до групи № 1151
та надано порядковий номер 159 у цій
групі.

Таким чином, із тексту угоди
вбачається, що відповідач отримує
оплату саме за рахунок надання послуг,
а не за рахунок залучення інших
споживачів, а тому вимоги позивача про
визнання угоди, як такої, що покладена в
основу пірамідальної схеми, відповідно
до п.7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів» та укладена
під впливом обману є безпідставними.

У постанові Верховного Суду України
від 11 вересня 2013 року, прийнятій за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах (справа № 6-40цс13),
яка є обов'язковою для всіх судів і суди
зобов'язані привести свою практику у
відповідність з цим рішенням (ст. 360-7
ЦПК України), зазначено, що, якщо
укладений сторонами правочин
передбачає одержання споживачем
необхідного йому товару, визначає
умови (схему фінансування тощо), за яких
такий товар може бути одержаний (у тому
числі закріплює відповідні права та
обов'язки сторін), то до такого
правочину не може бути застосовано
визначення «пірамідальної схеми».

Крім того, виключним предметом
діяльності ТОВ «АВТО ПРОСТО» є надання
фінансових послуг з адміністрування
фінансових активів для придбання
автомобілів у групах.

Відповідно до положень ч.1 ст.227 ЦК
України правочин юридичної особи,
вчинений нею без відповідного дозволу
(ліцензії), може бути визнаний судом
недійсним.

Статтею 34 Закону України від 12 липня 2001
року №2664-III "Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг" встановлено
обов'язкове ліцензування діяльності,
зокрема, з надання будь-яких фінансових
послуг, що передбачають пряме або
опосередковане залучення фінансових
активів від фізичних осіб.

Однак, до визначення певної операції,
як фінансової послуги, вказаним
Законом або висновком Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання в сфері ринків фінансових
послуг, діяльність осіб, які здійснюють
такі операції, не підпадає під дію
законодавства про фінансові послуги.

Закон України від 02 червня 2011 року №
3462-ІУ «Про внесення змін до деяких
законів України щодо регулювання
ринків фінансових послуг», яким
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах було
віднесено до фінансових послуг, набув
чинності лише 08 січня 2012 року.

Тобто, станом на день укладення угоди (30
жовтня 2011 року) ТОВ «АВТО ПРОСТО» не
зобов'язане було отримувати ліцензію
для здійснення своєї діяльності, отже,
посилання позивача в апеляційній
скарзі на те, що відповідач незаконно
здійснював свою діяльність без
отримання спеціальної ліцензії на
право надання фінансових послуг є
необгрунтованим та безпідставним.

Доводи апеляційної скарги відносно
можливості зміни відповідачем в
односторонньому порядку ціни послуг за
угодою є такими, що не відповідають
дійсності, оскільки ціна послуг в
договорі встановлена у відсотках, які
залишаються незмінними.

За Угодою відповідач автомобіль
позивачу не продає. Придбання
автомобіля кожним учасником
здійснюється не у ТОВ «АВТО ПРОСТО», а
безпосередньо у Виробника або
Імпортера, на підтвердження чого між
учасником та Виробником (Імпортером)
підписується Акт приймання-передачі
автомобіля, на підставі якого кожен
учасник реєструє право власності на
даний автомобіль. Тобто, це окрема
угода, яка укладається між Виробником
(Імпортером) та учасником, і укладення
якої ТОВ «АВТО ПРОСТО» гарантує
(зобов'язане оплатити автомобіль) при
виконанні належним чином умов угоди
між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та учасником.

Безпідставним є посилання позивача в
апеляційній скарзі також на те, що
умови угоди є несправедливими та
нібито існує істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача. Загалом позивачем не надано
жодного доказу про порушення
відповідачем прав, наданих йому ЗУ «Про
захист прав споживачів». Всі заяви
позивача про порушення його прав нічим
не підтверджені.

Інші доводи апеляційної скарги також
не спростовують висновків суду першої
інстанції. Вони були предметом
дослідження в судовому засіданні та
суд першої інстанції дав їм належну
оцінку, з якою погоджується колегія
суддів апеляційного суду.

Таким чином, суд першої інстанції повно
встановив обставини справи, висновки
суду їм відповідають, правильно
застосовано норми матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, доводи, викладені в апеляційній
скарзі, висновків суду не спростовують,
тому апеляційна інстанція залишає
рішення суду першої інстанції без
змін.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Андрушівського районного
суду Житомирської області від 06 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: