Провадження 2/127/7778/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі головуючого - судді Овсюк Є.
М.,

при секретарі
Олійник І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ТОВ «Керамік Плюс» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ТОВ «Керамік Плюс» про стягнення
заборгованості по заробітній платі.

Позов мотивований тим, що з 09.01.2014 року
позивач був прийнятий на роботу в ТОВ
«Керамік Плюс» на посаду
знімальника-укладальника на піддони в
порядку переводу з ПП «Компанія
«Володимирський масив». Наказом № 41
від 12.06.2014 року позивач був звільнений з
займаної посади з 12.06.2014 року за власним
бажанням відповідно до ст.. 38 КЗпП
України. Однак всупереч діючому
трудовому законодавству, на момент
його звільненні у відповідача виникла
заборгованість перед ним по заробітній
платі за період з 09.01.2014 року по момент
його звільнення. Остаточний розрахунок
при звільненні проведений з позивачем
не був і не проведений до цього часу.
Наведене змусило позивача звернутись
до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач
паламарчук Ф.А. підтримав позов
обґрунтовуючи його викладеним в ньому
обставинами. Просить стягнути
заборгованість за весь час затримки по
заробітній платі, а також витрати на
правову допомогу в розмірі 200 гривень.

Представник ТОВ «Керамік Плюс» в
судовому засіданні визнав позов
частково і пояснив, що не заперечує
проти стягнення заборгованості
відповідача перед позивачем по
заробітній платі в розмірі 3738,35 гривень
в тому числі компенсація за
невикористану відпустку в розмірі 426,30
гривень, в іншій частині позову просить
суд відмовити.

Заслухавши пояснення сторін
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позову і наявність
підстав для його часткового
задоволення з огляду на наступне.

По справі встановлено, що згідно
наказу № 1 від 09.01.2014 року ОСОБА_1 09.01.2014
року був прийнятий на роботу в ТОВ
«Керамік Плюс» на посаду
знімальника-укладальника на піддони в
порядку переводу з ПП «Компанія
«Володимирський масив».

Наказом № 41 від 12.06.2014 року ОСОБА_1 був
звільнений з займаної посади з 12.06.2014
року за власним бажанням відповідно до
ст.. 38 КЗпП України.

При звільнені з роботи з позивачем не
був проведений повний розрахунок по
заробітній платі, що підтверджено
довідкою про заборгованість по
заробітній платі від 05.12.2014 року № 44/1
наданої представником відповідача в
судовому засіданні, згідно якої
заборгованість підприємства перед
ОСОБА_1 складає 3738,35 гривень в тому
числі компенсація за невикористану
відпустку в розмірі 426,30 гривень зЗа
період з 09.01.2014 року по день його
звільнення 12.06.2014 року.

Частиною першої ст.116 КЗпП України
передбачено,що при звільнені
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення, а якщо працівник в
день звільнення не працював, то
зазначені суми мають бути виплачені не
пізніше наступного дня після
пред'явлення звільненим працівником
вимоги про розрахунок. Про нараховані
суми належні працівникові при
звільненні, власник або уповноважений
ним орган повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Згідно із ч.1 ст.117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені у ст.116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

В судовому засіданні встановлено,що
при звільненні позивача з роботи з ним
не було проведено повний розрахунок по
заробітній платі на суму 3738,35 гривень.
Відсутній також спір між сторонами
про суму заборгованості. Ці обставини
підтверджені поясненням позивача,
представника відповідача та довідкою
про заборгованість по заробітній платі
від 05.12.2014 року № 44/1.

Відповідно до ч.1 ст.116, ч.1 ст.117 КЗпП
України відповідач повинен сплатити
позивачу суму заборгованості по
зарплаті, яка становить 3738,35 гривень. В
іншій частині позову в яким позивач
просить стягнути з відповідача
заборгованість за весь час затримки
виплат слід відмовити в зв'язку з
необґрунтованістю.

Стаття 79 ЦПК України визначає види
судових витрат, а саме судові витрати
складаються з судового збору та
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Ч. 3. ст. 79 ЦПК України визначає, що до
витрат, пов'язаних з розглядом судової
справи, належать: витрати на правову
допомогу та витрвати на проведнення
судових експертиз.

Відповідно до частини 1 статті 88
Цивільного процесуального кодексу
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо
позивача на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Враховуючи, те що позивач сплатив 200
гривень витрат на правову допомогу,
вони підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача, а
також 243,60 гривень судового збору в
дохід держави так як позивач
звільнений від його сплати.

Враховуючи наведене та керуючись
ст..ст. 116,117 КЗпП України, ст..ст. 57, 61, 88,
212-215, 218 ЦПК України.

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Керамік Плюс» на
користь ОСОБА_1 заборгованість по
заробітній платі в розмірі 3738,35 гривень
за період з 09.01.2014 року по 12.06.2014 року, а
також 200 гривень витрат на правову
допомогу.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ТОВ «Керамік Плюс» на
користь держави судовий збір в розмірі
243,60 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

СУДДЯ: