Справа № 310/5735/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

04 грудня 2014 року
Бердянський міськрайонний суд

У складі: головуючого -
судді Троценко Т. А.

При секретарі:
Корнієнко М. Е.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бердянську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах якого діє
ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні квартирою та вселення,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, де
вказала, що вони з відповідачкою є
співвласниками квартири АДРЕСА_1.

Проте вона, як власниця належної їй
частки, не може потрапити до квартири,
оскільки відповідачка не пускає її і
влаштовує скандали, змінила замки на
вхідних дверях, крім того, заповнила
належну їй частку квартири своїми
речами і меблями, і у такій спосіб
зайняла її, чим порушила її права на
розпорядження своєю власністю.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду від 25. 02. 2009 року було визначено
порядок користування вказаною
квартирою, і їй, як власниці 2/5 частин
виділена у користування кімната № 9
площею 18,9 кв. м. з лоджією 4,4 кв. м.

Вона в даний час бажає користуватись
своєю кімнатою, але відповідачка
ОСОБА_2 створює їй у цьому перешкоди,
тому вона просить зобов'язати
відповідачів припинити чинити дії, які
перешкоджають їй користуватися своєю
власністю, вселити її у квартиру, і
зобов'язати відповідачів не порушувати
встановлений порядок користування
квартирою.

В судовому засіданні позивачка з
представником за договором і
свідоцтвом адвокатом ОСОБА_6
підтримала позов і пояснила, що
насправді вона не знає, чи змінила
ОСОБА_2 замки на вхідних дверях, бо вона
туди не намагалася зайти і відчинити
тими ключами, які в неї є, також не знає,
які речі відповідачів знаходяться у
належній їй кімнаті. Вона звернулася до
суду з тією метою, щоб уникнути
скандалу, який в усякому разі буде мати
місце, якщо вона сама прийде у квартиру.
У телефонній розмові ОСОБА_2 говорила
їй, що не пустить до квартири, тому вона
хотіла зайти туди з рішенням суду про
вселення. Раніше у них з відповідачкою
була домовленість, що та викупить її
частку в квартирі, але в даний час їй це
не потрібно, і вона хоче в квартирі
жити.

Відповідачка ОСОБА_2 в своїх інтересах
і в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 в
судовому засіданні позов не визнала і
пояснила, що у них з сестрою тривалий
час складаються напружені відносини, і
свого часу вони домовлялись про те, що
вона викупить у ОСОБА_1 її частку у
квартирі, але в неї не було коштів, у
даний час вона над цим працює, і вважає
спробу позивачки вселитися як
намагання диктувати свою ціну за
частку у майні. Вона дійсно не бажає,
щоб ОСОБА_1 мешкала разом з нею та її
дітьми у квартирі у зв'язку з поганими
відносинами, говорила їй по телефону,
що не пустить у квартиру, але насправді
ніяких перешкод вселитися їй не
вчиняла, замки на вхідних дверях вона
не міняла, кімната, що за рішенням суду
знаходиться у користуванні сестри,
стоїть порожня, і ніхто нею не
користується. Просить у задоволенні
позову відмовити.

Відповідачка ОСОБА_3 до суду не явилася,
в заяві просить розглядати справу за її
відсутності, оскільки вона знаходиться
у декретній відпустці по догляду за
дитиною, надала свої заперечення проти
позову.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, суд приходить до висновку про
необхідність відмови у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом, сторони по справі
є співвласниками трикімнатної
квартири АДРЕСА_1.

На даний час у квартирі зареєстрована
та мешкає ОСОБА_2, а також її діти
ОСОБА_3, ОСОБА_7, а також онук ОСОБА_8

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду від 25. 02. 2009 року встановлений
порядок користування квартирою, згідно
якого ОСОБА_2, в рахунок належній їй 1/5
частки, ОСОБА_3 в рахунок належної їй 1/5
частки, ОСОБА_7 в рахунок належної йому
1/5 частки виділені у користування
житлова кімната № 7 площею 9,7 кв. м., і
житлова кімната № 8 площею 11,8 кв. м з
лоджією 4,4 кв. м.

ОСОБА_1 в рахунок належних їй 2/5 часток
виділена у користування кімната № 9
площею 18,9 кв. м. з лоджією 4,4 кв. м.

Приміщення загального користування
залишені у спільному користуванні
співвласників.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про
усунення перешкод у користуванні
належної їй часткою у квартирі у
вигляді кімнати № 9 шляхом зобов'язання
відповідачів не чинити їй у цьому
перешкоди, проте не вказала, хто саме із
позивачів створює їй перешкоди в цьому
і не конкретизувала які саме.

Просить вселити її у квартиру, як у свою
власність і зобов'язати відповідачів
не порушувати встановлений порядок
користування житлом.

Згідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України
способом захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: припинення дії,
яка порушує право.

Позивачка вказує на те, що
відповідачами її право потрапити у
квартиру та користування нею
порушуються.

Згідно до ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведеності
перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Позивачка у судовому засіданні
підтвердила, що вона не намагалася
потрапити у квартиру, не знає, чи
підходять до замку ті ключі, що
залишися у неї, але вважає, що перешкоди
у її вселенні є, оскільки цього не бажає
ОСОБА_2

Аналізуючи приведені доводи, суд
вважає, що перешкоди для вселення
повинні бути реальними, а не
надуманими, на даний час судом не
встановлено будь -яких перешкод для
вселення позивачки до квартири і
користування виділеною їй кімнатою, а
тому звернення до суду з цим позовом є
передчасним , а позовні вимоги
недоведеними.

Зважаючи на те, що її право на вселення
у належну на праві власності частку у
житлі є абсолютним, суд не вбачає на
даний час необхідності для ОСОБА_1
робити це у судовому порядку, оскільки
у відповідності до вимог ст. 3 ЦПК
України кожна особа може звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав, тобто
за смислом цієї статті право на
вселення у квартиру повинно бути
порушено іншою особою, а цього факту
позивачка не довела.

За таких обставин позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 16, 391 ЦК України, ст. ст.
3,10,60,212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Запорізької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Бердянський
міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не було скасовано, набирає чинності
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Бердянського

Міськрайонного суду:
Т. А. Троценко