Справа № 490/9303/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого -
судді Подзігун Г.В.

при секретарі -
Голубашенко Т.О.

за участю позивача-
Тертиці В.В.

представників позивача-
Бараненкі Д.В.

ОСОБА_1

представника відповідача-
ОСОБА_18

третьої особи,

що заявляє самостійні вимоги на
предмет позову, - ОСОБА_2

представника третьої особи-
ОСОБА_19,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Миколаєва
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6,
ОСОБА_2, приватний нотаріус
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, Товарна біржа
"Нерухомість-центр", ОСОБА_8, про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, витребування
майна з чужого незаконного володіння;

третіх осіб, які заявляють самостійні
вимоги на предмет позову, ОСОБА_2,
ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи
приватний нотаріус Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
Товарна біржа "Нерухомість-центр",
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у Миколаївської
області, про застосування наслідків
недійсності нікчемної угоди,
скасування реєстраційних написів,
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, витребування
майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом
до ОСОБА_4, ОСОБА_5
про визнання права
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
матері ОСОБА_9 та витребування вказаної
квартири із чужого незаконного
володіння ОСОБА_5

Треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_6 заявили
самостійні вимоги та пред'явили позов
про застосування наслідків
недійсності нікчемних угод, скасування
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень, індексний номер 4577090 від
30.07.2013 року 21:31:52 на ім'я ОСОБА_4; рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, індексний номер 7275107 від
30.07.2013 року 22:53:45 на ім'я ОСОБА_5; про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом в порядку
представлення після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 на 1/4 частину
вищевказаної квартири за кожним та
витребування вказаного нерухомого
майна з чужого незаконного володіння
ОСОБА_5

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та
його представники вимоги позову
підтримали та суду пояснили, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_9
та після її смерті залишилася спадщина
у вигляді квартири АДРЕСА_1, яку вона
прийняла після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2
свого чоловіка ОСОБА_10, але юридично не
оформила. В травні 2013 року позивач
звернувся до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, однак
отримати Свідоцтво про право власності
не має можливості, оскільки в серпні 2013
року з'ясувалося, що право власності на
вищевказану квартиру зареєстроване за
іншою особою - ОСОБА_5, яка придбала
вказану квартиру 30.07.2013 року у ОСОБА_4
При цьому йому стало відомо, що ОСОБА_4
отримав вказану квартиру у власність
на підставі укладеного 25.05.2000 року між
ним та ОСОБА_10 договору
купівлі-продажу. Оскільки про
укладання цього договору стало відомо
лише через тринадцять років,
враховуючі, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9
проживали в квартирі та були
зареєстровані в ній до моменту смерті,
він вважає договір підробленим та
звернувся до суду за захистом свого
порушеного права, просив про
задоволення данного позову.

Позивачка ОСОБА_2, яка діяла від свого
імені та від імені ОСОБА_6, позовні
вимоги підтримала, та суду пояснила, що
вона та її брат ОСОБА_6 є спадкоємцями
за правом представлення після смерті
бабусі ОСОБА_9, яка до моменту смерті
проживала та була зареєстрована в
АДРЕСА_1. Про те, що квартира
переоформлена на іншу особу їй стало
відомо в серпні 2013 року, після чого вона
звернулася з даним позовом до суду.

Відповідач ОСОБА_4 до суду не з'явився,
надав проти задоволення позову
письмові заперечення.

Представник ОСОБА_5 ОСОБА_11 проти
задоволення позову заперечував,
посилаючись на правомірне набуття нею
права власності на спірну квартиру.

Третя особа ОСОБА_8 надала суду заяву
про розгляд справи за її відсутності,
проти задоволення позовів не
заперечувала.

Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у Миколаївської
області, та Товарна Біржа
"Нерухомість-Центр" свого представника
до суду не направили.

Представник приватного нотаріуса
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 ОСОБА_12 позовні вимоги
пітримав частково, заперчував проти
задоволення вимог в частині скасування
реєстраційних написів, оскільки на
його думку, права на їх пред'явлення
позивачі не мають.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступного.

ОСОБА_9 перебувала в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_10 з 19.09.1999 року (а.с. 143).

ОСОБА_3 є сином ОСОБА_9

ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є дітьми другого сина
ОСОБА_9 - ОСОБА_13, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3
(а.с. 12-13).

На підставі Свідоцтва про право
власності на житло, що видане 14.05.1993
року Житлово-комунальним управлінням
Черноморського судобудівного заводу
на підставі розпорядження від 06.05.1993
року №207 квартира АДРЕСА_1 належала на
праві власності ОСОБА_10 (а.с.144).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 помер. (а.с.137)

20.07.1999 року ОСОБА_10 склав заповіт, яким
заповів автомобіль марки "ВАЗ-2103",
двигун НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, шасі
НОМЕР_3 та квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_8.
Заповіт посвідчений нотаріусом Першої
Миколаївської державної нотаріальної
контори ОСОБА_15 за №1-1426. ( а.с.147 )

Спадкоємець за заповітом ОСОБА_8 в
передбаченому законом порядку
спадщину не прийняла.

07.02.2013 року дружина спадкодавця ОСОБА_9
подала заяву до Першої Миколаївської
державної нотаріальної контори про
прийняття спадщини у вигляді квартири
АДРЕСА_1 (а.с. 136).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 померла. На момент
смерті спадщину після смерті ОСОБА_10 на
своє ім'я вона не оформила. (а.с.121)

Син спадкодавця ОСОБА_3 як спадкоємець
першої черги 23.05.2013 року подав заяву про
прийняття спадщини приватному
нотаріусу Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_16 (а.с.120).

19.06.2013 року до нотаріальної контори
надійшли анологічні заяви від онуків
спадкодавця ОСОБА_2 та ОСОБА_6, які є
спадкоємцями за правом представлення,
оскільки їх батько ОСОБА_13 помер
ІНФОРМАЦІЯ_5. (а.с.148,152,153)

Під час підготовки до видачі Свідоцтва
про право на спадщину за законом
нотаріусом було виявлено, що за даними
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно власником квартири
АДРЕСА_1, є не ОСОБА_10 (після смерті
якого ОСОБА_9 прийняла спадщину, але не
оформила своїх спадкових прав), а інша
особа.

26.11.2014 року нотаріусом були видані
постанови про відмову у видачі
Свідоцтв про право власності в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_9 ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6, якими
відмовлено у вчиненні нотраіальної дії
у зв'язку з тим, що право власності на
вищевказану квартиру зареєстровано за
іншою особою.

Згідно статті 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Тобто успадкувати спадкоємці можуть
лише то майно, що належало спадкодавцю.

Відповідно до статті 1258 ЦК
України спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово. Кожна наступна черга
спадкоємців за законом одержує право
на спадкування у разі відсутності
спадкоємців попередньої черги,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови
від її прийняття, крім випадків,
встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК
України у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Згідно частини 1 статті 1266 ЦК України
внуки, правнуки спадкодавця спадкують
ту частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові, бабі,
дідові, якби вони були живими на час
відкриття спадщини.

Згідно частин 1, 3 статті 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Відповідно до пункту 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
судову практику у справах про
спадкування" від 30.05.2008 року, Свідоцтво
про право на спадщину видається
державним нотаріусом за письмовою
заявою спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, установленому
цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в
нотаріальній конторі Свідоцтва про
право на спадщину вимоги про визнання
права власності на спадщину судовому
розглядові не підлягають. З такою
вимогою особа може звернутися до суду
за правилами позовного провадження
лише у разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину, тобто
винесення нотаріусом в установленому
порядку мотивованої постанови, яка
може бути оскаржена до суду.

Оскільки нотаріусом у видачі Свідоцтв
про право власності в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_9 на
квартиру АДРЕСА_1 позивачам відмовлено,
їх позовні вимоги про визнання права
власності підлягають судовому
розгляду, але задоволені бути не можуть
виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 316
ЦК України правом власності є право
особи на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Згідно частини 1 статті 317 ЦК
України власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

При цьому статтею 328 ЦК України
встановлено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Як встановлено в ході розгляду справи,
25.05.2000 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 був
укладений договір купівлі-продажу
нерухомого майна, за умовами якого
ОСОБА_17 продав, а ОСОБА_4 придбав у
власність квартиру АДРЕСА_1. Данний
договір був посвідчений на Товарній
біржі "Нерухомість Центр". Копія
договору містить реєстраційний напис
КП ММБТІ №91 1496 від 25.05.2000 року. (а.с.82)

Право власності ОСОБА_4 зареєстровано в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності 30.07.2013 року 21:35:55, індексний
номер 7272297, на підставі рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, індексний номер 4577090 від
30.07.2013 року 21:31:52 (а.с.52)

Реалізуючи своє право на розпорядження
своєю власністю, 30.07.2013 року ОСОБА_4
продав вищевкзану квартиру ОСОБА_5 на
підставі договору купівлі-продажу, що
був посвідчений приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 (а.с. 48).

Згідно вимог ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Дані договора на момент винесення
судом рішення є дійсними. При цьому
вони відносяться до оспорюваних
договорів та не можуть бути нікчемними
в силу частини 2 статті 215 ЦК України,
оскільки їх недійсність законом не
встановлена.

На підставі договору купівлі-продажу
від 30.07.2013 року право власності на
вищевказану квартиру зареєстроване за
ОСОБА_5, що підтверджується витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 30.07.2013 року. (а.с. 46)

На підставі вищевикладеного суд
дійшов висновку, що ні ОСОБА_3, ні
ОСОБА_2, ні ОСОБА_6 не набули права
власності в порядку спадкування за
законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_9 на квартиру АДРЕСА_1, оскільки ця
квартира не відноситься до складу
спадщини, що відкрилась після її
смерті. За такого в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6
про визнання права власності на
частину вищевказаної квартири в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_9 слід відмовити.

При цьому суд не приймає до уваги
посилання позивачів на висновок
науково-дослідного
експертно-криміналістичного центра
№976/977 від 17.06.2014 року, яким встановлено,
що підпис у графі "продавець" в
оригіналі договору купівлі-продажу
нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, що
був укладений 25.05.2000 року між ОСОБА_10 та
ОСОБА_4 та посвідчений на ТБ
"Нерухомість-Центр" за №42 виконаний не
ОСОБА_10 а іншою особою, оскільки він не
може бути підставою для включення
квартири АДРЕСА_1 до складу спадкового
майна після смерті ОСОБА_9

Позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6
про витребування квартири з чужого
незаконного володіння ОСОБА_5 та
позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про
скасування рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень,
індексний номер 4577090 від 30.07.2013 року
21:31:52 на ім'я ОСОБА_4, рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, індексний номер 7275107 від
30.07.2013 року 22:53:45 на ім'я ОСОБА_5, є
похідними від вимог про визнання права
власності, оскільки право на
витребування майна від добросовісного
набувача, має лише його власник. За
такого вони задоволенню також не
підлягають.

Позовні вимоги про застосування
наслідків недійсності нікчемних угод
також не можуть бути задоволені судом,
оскільки, як зазначено вище, договора
купівлі-продажу від 25.05.2000 року та від
30.07.2013 року не є нікчемними договорами.
Крім того судом відмовлено в
задоволенні вимог про визнання за ними
права власності.

За такого в задоволенні обидвох
позовів слід відмовити в повному
обсязі за безпідставності їх вимог.

В силу ст.88 ЦПК України, виходячі з того,
що позовні вимоги про визнання права
власності та витребування із чужого
незаконного володіння майна суд рахує
як одну майнову вимогу, за їх
пред'явлення судовий збір з позивачів
достягненню не підлягає. За
пред'явлення вимог про скасування
реєстраційних написів судовий збір
також сплачений в повномі обсязі.
(а.с.45,46,47,126 том 2)

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_2,
приватний нотаріус Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
Товарна біржа "Нерухомість-центр",
ОСОБА_8, про визнання права власності в
порядку спадкування за законом,
витребування майна з чужого
незаконного володіння - відмовити.

В задоволенні позову третіх осіб, які
заявляють самостійні вимоги на предмет
позову, ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, треті особи приватний нотаріус
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, Товарна біржа
"Нерухомість-центр", Реєстраційна
служба Головного управління юстиції у
Миколаївської області, про
застосування наслідків недійсності
нікчемної угоди, скасування
реєстраційних написів, визнання права
власності в порядку спадкування за
законом, витребування майна з чужого
незаконного володіння - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ
Г.В.ПОДЗІГУН