Справа № 445/541/13
Головуючий у 1 інстанції: Постигач Б.А.
Провадження № 22-ц/783/5230/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г.,
Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Брикайло М.В.

з участю: ОСОБА_2, Жарського І.Р.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
та ПАТ «КБ «ПриватБанк» на рішення
Золочівського районного суду
Львівської області від 25 жовтня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк» про
стягнення коштів, -

встановила:

20 березня 2013 р. ОСОБА_2 звернувся з
вказаним позовом до ПАТ КБ
«ПриватБанк» та просив стягнути з
останнього 261,45 доларів США як
заборгованість, 2,73 дол. США як
безпідставно списану з його рахунку
комісію, 172,55 доларів США- дохід, який
банк міг одержати за володіння його
коштами, три проценти річних в сумі 14,38
доларів США і моральну шкоду в розмірі
1000 доларів США.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 16 травня 2011 р. він
подав заяву керуючому Золочівським
відділенням Західного ГРУ ПАТ КБ
«ПриватБанк» про закриття карткового
рахунку та видачу залишку коштів з
рахунку готівкою. Відповідач рахунок
не закрив, залишку коштів не повернув.
Вважав, що з 17 травня 2011 р. договір
банківського рахунку є розірваний, а
відповідач, не виплативши залишок
коштів, незаконно заволодів його
коштами в сумі 261,45 доларів США. Крім
того, 22 листопада 2010 р. він здійснив
переказ коштів на банківську картку Visa
іншої особи через електронну систему
банку в мережі інтернет «Приват24» з
свого рахунку, за здійснений переказ
коштів банк списав з його рахунку
комісію у розмірі 2,73 долари США, суму
списаної комісії за невиконаний
переказ коштів повернути йому
відмовився, заволодівши ними. Тому
просив задовольнити позов.

Рішенням Золочівського районного суду
Львівської області від 25 жовтня 2014
року позов задоволено частково.

Вирішено стягнути з ПАТ КБ
«ПриватБанк» і виплатити ОСОБА_2
залишок коштів, що є на його картковому
рахунку картки НОМЕР_1 в Золочівському
відділенні банку в сумі 261,45 долар США.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» 229,40 грн.
судового збору в дохід держави.

В задоволенні решти позову ОСОБА_2 -
відмовлено.

Дане рішення оскаржили ОСОБА_2 та ПАТ
«КБ «ПриватБанк».

Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 17 лютого 2014 року апеляційну
скаргу ОСОБА_2 було визнано неподаною
та повернуто апелянту.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 24 лютого 2014 року апеляційну
скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено,
рішення скасовано та ухвалено нове,
яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк» про
стягнення коштів - відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04 червня 2014 року рішення
апеляційного суду Львівської області
від 24 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області 17
лютого 2014 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Предметом даного апеляційного
розгляду справи є апеляційні скарги
ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «ПриватБанк» на
рішення Золочівського районного суду
Львівської області від 25 жовтня 2014
року.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає,
що рішення суду є незаконним та
необґрунтованим з мотивів неповноти
встановлення судом першої інстанції
обставин, які мають значення для даної
справа. Не враховано, що з 17 травня 2011 р.
договір банківського рахунку є
розірваний, а відповідач незаконно
заволодів його коштами в сумі 261,45
доларів США. Також суд безпідставно не
врахував, що 22 листопада 2010 р. він
здійснив переказ коштів на банківську
картку Visa іншої особи через електронну
систему банку в мережі інтернет
«Приват24» з свого рахунку. За переказ
коштів банк списав з його рахунку
комісію у розмірі 2,73 долари США, а суму
списаної комісії за невиконаний
переказ коштів відповідач не повернув.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги.

ПАТ «Приватбанк» в апеляційній скарзі
зазначає, що рішення суду є незаконним
та необґрунтованим через
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, винесене з
порушенням норм процесуального та
матеріального права. Крім того вказує,
що банк не вчинив порушення прав
позивача, оскільки такий має
можливість особисто зняти грошові
кошти з рахунку.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у позові
відмовити.

Вислухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_2 на підтримання своєї
апеляційної скарги та на заперечення
апеляційної скарги ПАТ «Приватбанк»,
пояснення представника ПАТ
«Приватбанк» Жарського І.Р. на
апеляційні скарги, перевіривши
матеріали справи і доводи скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу ОСОБА_2 слід відхилити, а
апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк»
слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду в
повній мірі не відповідає.

Судом встановлено, що 16 травня 2011 р.
позивач подав заяву керуючому
Золочівським відділенням Західного
ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» про закриття
карткового рахунку та видачу залишку
коштів з рахунку готівкою. Відповідач
надіслав йому листа від 27.05.2013 року з
пропозицією отримати кошти, однак
рахунок не закрив (а.с.4).

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову районний суд
виходив з того, що строк дії карткового
рахунку позивача закінчився і у нього
немає можливості самому зняти кошти,
тому їх залишок, що є на картковому
рахунку в сумі 261,45 доларів США слід
стягнути з відповідвіача.

Однак з такими висновками суду
погодитись не можна, оскільки районний
суд неправильно застосував норми
матеріального права.

Встановлено, що 23 квітня 2008 р. за
заявою позивача між сторонами було
укладено договір банківського рахунку,
йому відкрито картковий рахунок
НОМЕР_1, надано відповідну пластикову
картку в порядку, визначеному Законом
України «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні».

На заяву позивача від 16 травня 2011 р.
відповідач листом № 46 від 27 травня 2011 р.
повідомив і роз'яснив позивачу, що для
закриття карткового рахунку необхідно
зняти кошти з цієї картки, оскільки
подача миттєвої картки на закриття
унеможливить видачу залишку коштів з
рахунку і для їх отримання йому
необхідно буде виготовити нову картку.
Отримати кошти з картки він може в касі
банку, банкоматах, або здійснити
безготівкову операцію.

Встановлено, що позивач таких дій
не вчиняв та не бажав скористуватися
такими послугами банку.

В засіданні судової колегії він
пояснив, що при цьому за закриття
рахунку банк безпідставно зніме з
нього 1 % комісійних, які не були
передбачені при укладенні сторонами
договору банківського рахунку 23 квітня
2008 р.

Судова колегія вважає, що ці
посилання позивача є безпідставними з
врахуванням наступного.

Відповідно з ч.1 ст.1068 ЦК України банк
зобов'язаний вчиняти для клієнта
операції, які передбачені для рахунків
даного виду законом, банківськими
правилами та звичаями ділового
обороту, якщо інше не встановлено
договором банківського рахунка.

Відповідно до п.1.4 ст.1 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні» позивач є держателем
електронного платіжного засобу,
фізичною особою, яка на законних
підставах використовує електронний
платіжний засіб для ініціювання
переказу з відповідного рахунку в
банку або здійснює інші операції із
застосуванням зазначеного
електронного платіжного засобу.

Пунктом 1.27 ст.1 цього Закону визначено,
платіжна картка - електронний
платіжний засіб у вигляді емітованої в
установленому законодавством порядку
пластикової чи іншого виду картки, що
використовується для ініціювання
переказу коштів з рахунка платника або
з відповідного рахунка банку з метою
оплати вартості товарів і послуг,
перерахування коштів зі своїх рахунків
на рахунки інших осіб, отримання коштів
у готівковій формі в касах банків через
банківські автомати, а також
здійснення інших операцій,
передбачених відповідним договором.

Провіряючи вказівки
висловлені в ухвалі Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ від 04
червня 2014 року щодо передчасних
висновків суду в рішенні від 24 лютого
2014 року про дії банку при завершальній
операції за рахунком позивача, судова
колегія в даному судовому засіданні
встановила, що банк не порушив його
позивача.

Відповідно до Інструкції про порядок
відкриття, використання і закриття
рахунків у національній та іноземних
валютах, затвердженої постановою НБУ
12.11.2003р. № 492 (надалі - Інструкція)
порядок відкриття банками рахунків
клієнтів, використання коштів за ними і
порядок їх закриття визначаються цією
Інструкцією (п. 1.4).

Згідно п. 20.1. Інструкції поточні
рахунки клієнтів банків закриваються:
на підставі заяви клієнта.

Відповідно до п 20.5. Інструкції закриття
поточного рахунку за бажанням клієнта
здійснюється на підставі його заяви
про закриття поточного рахунку,
складеної в довільній формі із
зазначенням таких обов'язкових
реквізитів: найменування банку;
найменування (прізвища, ім'я, по
батькові), коду за ЄДРПОУ
(реєстраційного номера облікової
картки) власника рахунку; номера
рахунку, який закривається; дати
складання заяви.

Водночас згідно п.20.6. датою закриття
поточного рахунку вважається
наступний після проведення останньої
операції за цим рахунком день. І лише
якщо на поточному рахунку власника
немає залишку коштів, а заява подана в
операційний час банку, то датою
закриття поточного рахунку є день
отримання банком цієї заяви.

Враховуючи наведене, рахунок буде
закрити банком, і, відповідно договір
банківського рахунку припинить свою
дію виключно на наступний день після
звернення клієнта до банку з платіжним
дорученням для безготівкового
перерахування залишку коштів на інший
рахунок, або з заявою про видачу
готівки встановленої форми для
одержання коштів в касі банку, або
після здійснення зняття коштів за
допомогою спеціального платіжного
засобу (пластикової картки) за
допомогою банкомату банку.

З врахуванням наведеного є підстави
вважати, що відповідач правомірно
відповів позивачу, що кошти з картки
він може отримати в касі банку,
банкоматах, або здійснити безготівкову
операцію.

Позивач безпідставно вважає, що з 17
травня 2011 р. договір банківського
рахунку є розірваний та рахунок
закритий.

В засіданні судової колегії він
пояснив, що для нього немає значення
послідовність дій по закриттю рахунку,
а отже він не заперечує те, що
закриттям поточного рахунку
вважається наступний день після
проведення останньої операції за цим
рахунком.

Таким чином права позивача щодо
одержання грошових коштів не є
порушені, адже він не здійснив жодної з
вищезазначених дій, які були
запропоновані йому банком в листі від
№ 46 від 27 травня 2011 р., а тому підстав
для задоволення позовних вимог в цій
частині немає.

Договір банківського рахунку не
припинив свою дію, а тому позивач
вправі отримати вказані кошти в банку.

Судова колегія враховує і те, що
позовних вимог про визнання недійсними
окремих умов договору від 23 квітня 2008 р.
не подано.

При таких обставинах рішення суду слід
скасувати і постановити нове рішення,
яким в задоволенні позову ОСОБА_2 слід
відмовити, стягнувши з нього на користь
відповідача 114,70 грн. судових витрат
(а.с. 82).

Судовою колегією також встановлено, що
22 листопада 2010 р. позивач здійснив
переказ коштів на банківську картку Visa
іншої особи через електронну систему
банку в мережі інтернет «Приват24» з
свого рахунку. Однак кошти не поступили
до іншої особи на карту НОМЕР_2 через
відмову платіжної системи.
Встановлено, що за переказ коштів банк
списав з рахунку позивача комісію у
розмірі 2,73 долари США і цю обставини
сторони не оспорюють.

З представленої в засідання судової
колегії виписки щодо руху коштів по
карті позивача № НОМЕР_3 вбачається, що
кошти не поступили до іншої особи через
відмову платіжної системи.

Представник відповідача пояснив, що
причиною повернення коштів могло бути
те, що в іншої особи, якій направлялись
кошти, могла бути не готова картка, а
тому з США кошти повернуті.

Голослівними є посилання позивача на
те, що банк не повідомив його, що такі
послуги він не надає, оскільки
встановлено, що такі послуги банк
надає, що вбачається зокрема з інших
переводів коштів з карки позивача.

При таких обставинах судова колегія
прийшла до висновку, що відсутня вина
відповідача у поверненні коштів, а тому
банк підставно списав з рахунку
позивача комісію у розмірі 2,73 долари
США.

Тому в решті рішення суду щодо відмови
задоволенні решти позову ОСОБА_2 слід
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.2,4,
313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк»
- задовольнити.

Рішення Золочівського районного суду
Львівської області від 25 жовтня 2013
року в частині стягнення з ПАТ КБ
«Приватбанк» і виплати ОСОБА_2 залишок
коштів, що є на його картковому рахунку
картки НОМЕР_1 в Золочівському
відділенні банку в сумі 261,45 долар США
та щодо стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк»
229,40 грн. судового збору в дохід держави
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ
«Приватбанк» 114,70 грн. судових витрат.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвали законної сили.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.