Ухвала

іменем україни

3 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Хопти С.Ф., Лесько А.О.,
Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про
усунення перешкод щодо участі у
вихованні та визначення порядку
побачень з дитиною за касаційною
скаргою ОСОБА_5, поданою представником -
ОСОБА_7, на ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 27 серпня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, у якому
просила усунути перешкоди у
спілкуванні з онуком, ОСОБА_8 та змінити
порядок спілкування з останнім,
визначити способи участі у вихованні
дитини, час та місце спілкування з
онуком.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 17 липня 2014 року позов
ОСОБА_4 задоволено частково. Змінено
раніше прийнятий порядок участі ОСОБА_4
у вихованні та спілкуванні з
малолітнім онуком, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1
та встановлено наступний порядок: дні
побачення кожну суботу місяця в період
часу з 10 до 20 години, не більше 4 годин
підряд, з можливістю вільного
пересування в межах м. Запоріжжя, без
присутності матері, при умові, що
дитину повертають за місцем проживання
матері, враховуючи бажання дитини, стан
її здоров'я, режим дня та інші
обставини.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 27 серпня 2014 року апеляційну
скаргу ОСОБА_5 в особі представника -
ОСОБА_7, на вказане рішення суду визнано
неподаною та повернуто заявнику.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 в особі
представника - ОСОБА_7, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права, просить скасувати судове
рішення апеляційного суду та направити
справу для продовження розгляду до
суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм процесуального права, а доводи
скарги цих висновків не спростовують.

Визнаючи апеляційну скаргу ОСОБА_5,
подану представником - ОСОБА_7,
неподаною,апеляційний суд,правильно
застосувавши вимоги ст. ст.
121, 297 ЦПК України, дійшов до вірного
висновку про те, що заявник не виконав
ухвалу апеляційного суду від 11 серпня
2014 року (а.с. 163) про залишення
апеляційної скарги без руху. При цьому
на виконання цієї ухвали заявником
подано лише квитанцію про сплату
судового збору (а.с. 166-167), проте скаргу
не приведено у відповідність до ст. 295
ЦПК України та не надано доручення на
представлення інтересів ОСОБА_5 Доводи
касаційної скарги про те, що такі
докази надсилались до апеляційного
суду, не знайшли свого підтвердження.

Оскільки з матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
порушення судом норм процесуального
права, колегія суддів вважає за
необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану
представником - ОСОБА_7, відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 27 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
С.Ф. Хопта

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник