АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-ін.-
.Доповідач - Слободянюк С.В.
Р ІШ Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Корчевного
Г.В.,

при секретарі - Шалапуді Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 01 серпня 2014 року за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_4,
про стягнення боргу за розписками в
порядку пред'явлення кредитором
спадкодавця до спадкоємців,

в с т а н о в
и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу
за розписками в порядку пред'явлення
кредитором спадкодавця вимог до
спадкоємців.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
квітні 2010 року та липні 2012 року ОСОБА_5,
спадкоємцем якого є ОСОБА_3, позичив
грошові кошти у загальному розмірі 35720
доларів США, що підтверджується
розписками ОСОБА_5

04 березня 2013 року позивачу стало
відомо, що ОСОБА_5 знятий з
реєстраційного обліку за місцем
проживання як померлий.

Спадкоємцем боржника є його
неповнолітній син ОСОБА_3, з якого
позивач просив стягнути на свою
користь суму боргу за розписками у
розмірі 285645,76 грн., що еквівалентно 35720
доларів США.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 01 серпня 2014 року у позові
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати оскаржуване рішення, ,
ухвалити нове рішення яким позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апелянт зазначає, що суд першої
інстанції не встановив всіх обставин,
що мають значення для правильного
вирішення спору, ухвалив рішення,
висновки якого не відповідають
фактичним обставинам.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_6 підтримав апеляційну
скаргу, ОСОБА_4, як законний представник
дії в інтересах ОСОБА_3, та її
представник ОСОБА_7 - скаргу не
визнали.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги з
таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
02 квітня 2010 року ОСОБА_5 отримав позику
від позивача ОСОБА_2 грошові кошти у
сумі 11320 доларів США строком на шість
місяців, тобто до 30 вересня 2010 року, які
зобов*язався повернути позикодавцю
(а.с.7).

Того ж дня, ОСОБА_5 отримав позику від
позивача грошові кошти у сумі 5000
доларів США строком на три місяці до 02
липня 2010 року, які також зобов'язався
повернути (а.с.8).

Відповідно до розписки від 25 липня 2012
року ОСОБА_5 взяв в борг у ОСОБА_2
грошові кошти у сумі 19400 доларів США в
присутності двох свідків ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 Розписка складена в письмовій
формі, підписана позичальником та
двома свідками. (а.с.6)

Відповідно до ст. 1046 Цивільного
кодексу України за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

За приписами ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Як вбачається з матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер (а.с.54
свідоцтво про смерть).

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 існували позикові
відносини, що підтверджується
розписками останнього, датованими 02
квітня 2010 року та 25 липня 2012 року.

Відтак, станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року
заборгованість ОСОБА_5 перед ОСОБА_2
становила у загальному розмірі 35720
доларів США та у останнього виникло
право вимоги до спадкоємців ОСОБА_5, які
прийняли спадщину.

Відповідно до спадкової справи № 1388/12
щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_5 спадкоємцями першої черги за
законом є дружина ОСОБА_4, син ОСОБА_3,
син - ОСОБА_10, син - ОСОБА_11, які повинні
у строк до 28 лютого 2013 року заявити про
прийняття спадщини.

20 листопада 2012 року від спадкоємців
ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_10 надійшли заяви
про відмову від спадщини на користь
малолітнього сина спадкодавця ОСОБА_3
(а.с.63-64).

За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до положень ст. 1269 ЦК
України спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Заяву про прийняття спадщини від імені
малолітньої, недієздатної особи
подають її батьки (усиновлювачі),
опікун.

Особа, яка подала заяву про прийняття
спадщини, може відкликати її протягом
строку, встановленого для прийняття
спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини. (стаття 1270 ЦК
України)

Згідно зі ст. 1272 ЦК України якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її.

Положеннями статті 1273 ЦК України
спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу. Заява про відмову від
прийняття спадщини подається
нотаріусу за місцем відкриття
спадщини.

Відмова від прийняття спадщини є
безумовною і беззастережною.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини. Відсутність
свідоцтва про право на спадщину не
позбавляє спадкоємця права на спадщину
(ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

За положеннями ст. 1281 ЦК України
спадкоємці зобов'язані повідомити
кредитора спадкодавця про відкриття
спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не
міг знати про відкриття спадщини, він
має право пред'явити свої вимоги до
спадкоємців, які прийняли спадщину,
протягом одного року від настання
строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив
вимоги до спадкоємців, що прийняли
спадщину, у строки, встановлені
частинами другою і третьою цієї статті,
позбавляється права вимоги.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
позові, зазначав, що за приписами ст. 1281
ЦПК України пропуск шести місячного
строку тягне за собою позбавлення
кредитора права вимоги до спадкоємців
боржника

Однак, повністю з таким висновком суду
першої інстанції погодитися не можна,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до розписки від 02 квітня 2010
року ОСОБА_5 отримав у борг від позивача
ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 11320 доларів
США строком на шість місяців, тобто до 30
вересня 2010 року. Того ж дня ОСОБА_5
отримав у позику від позивача грошові
кошти у сумі 5000 доларів США строком на
три місяці до 02 липня 2010 року.

З урахуванням положення ч.3 ст.. 1281 ЦК
України, якщо кредитор спадкодавця не
знав і не міг знати про відкриття
спадщини, він має право пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, протягом одного року від
настання строку вимоги.

За однією борговою розпискою від 02
квітня 2010 року строк настання вимоги
виник у відповідача з 30 вересня 2010 року,
а за другою - строк настання вимоги
виник у відповідача з 02 липня 2010 року

Отже, враховуючи положення вказаної
статті Закону, строк настання вимоги за
даними борговими розписками сплив, а
тому позовні вимоги в цій частині були
безпідставними.

Водночас, як вбачається з боргової
розписки від 25 липня 2012 року строк
повернення боргу в сумі 19 400,00 доларів
США (еквівалент 155 200,00 грн.) не
встановлено. За матеріалами справи
боржник ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року. Висновок суду першої інстанції
про відмову у стягненні боргу за даною
борговою розпискою є безпідставним.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги,
скасування оскаржуваного висновку
суду першої інстанції в частині
відмови у стягнення боргу за розпискою
від 25 липня 2012 року, ухвалення нового
рішення про задоволення позову в цій
частині.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313 ЦПК України,
колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду
м. Києва від 01 серпня 2014 року скасувати,
ухвалити нове рішення наступного
змісту.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, в інтересах
якого діє ОСОБА_4, про стягнення боргу
за розписками в порядку пред'явлення
кредитором спадкодавця до спадкоємців
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, мешкаючого за
адресою АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2 155 200
грн. 00 коп. в межах вартості спадкового
майна. Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1552 грн. 00
коп.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: