Справа № 373/449/14 Головуючий у І
інстанції Потоцький В.В.Провадження №
22-ц/780/6747/14 Доповідач у 2 інстанції
ТаргонійКатегорія 58 03.12.2014
РІШЕННЯ

Іменем України

03 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді: Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Голуб С.А.,

за участю секретаря: Черепинець
А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Країна» на рішення
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 14 квітня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1
про відшкодування матеріальної шкоди.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги,
колегія суддів -

ВСТАНОВИЛА :

В лютому 2014 року ПАТ Страхова компанія
"Країна" звернулась до суду з вказаним
позовом, в якому просила в порядку
регресу стягнути з відповідача ОСОБА_1
суму страхового відшкодування в
розмірі 42 422,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14
серпня 2012 року відбулася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобілів під керуванням ОСОБА_1 та
ОСОБА_2

Причиною ДТП стало порушення
відповідачем правил дорожнього руху. У
зв'язку з тим, що цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_1, була
застрахована у ПАТ «Страхова компанія
«Країна», потерпіла ОСОБА_3 звернулася
до ПАТ «Страхова компанія «Країна» з
письмовою заявою про відшкодування
шкоди, завданої відповідачем.

Позивач повністю виконав покладені на
нього зобов'язання щодо виплати
страхового відшкодування потерпілій
стороні. Оскільки відповідач, в
порушення вимог Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», вчасно не повідомив ПАТ
«Страхова компанія «Країна» про
настання страхового випадку, позивач
має право вимоги в порядку регресу до
відповідача.

Рішенням Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 14 квітня 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, поданій в червні
2014 року, позивач просив рішення суду
першої інстанції скасувати з підстав
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, неповного
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідності
висновків суду дійсним обставинам
справи, та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначив, що рішення суду суперечить
вимогам Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів». Висновки суду мають суттєві
неточності, відповідач своєчасно не
повідомив страхову компанію про
настання страхового випадку.

Ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 29 липня 2014 року рішення
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 14 квітня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року
ухвалу Апеляційного суду Київської
області від 29 липня 2014 року скасовано, а
справу передано на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

При проведенні нового апеляційного
розгляду, колегія суддів апеляційного
суду, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення учасників
судового процесу, перевіривши
матеріали цивільної справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
приходить до висновку про її
задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повного і
всебічного з'ясування обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
наступні питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин (ч. 1 ст. 214 ЦПК України).

Разом із тим рішення суду першої
інстанції даним вимогам закону не
відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що відомості
про страховий випадок були надані
страховику в строк, передбачений
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Проте колегія суддів не може
погодитися з такими висновками суду,
оскільки вони зроблені за неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, та неправильного
застосування судом норм матеріального
та процесуального права.

Як встановлено судом, 14 серпня 2012 року о
03 год.00 хв. на 5-му кілометрі
автомобільного шосе "Бориспіль
Дніпропетровськ" з вини водія ОСОБА_1,
який керував автомобілем ГАЗ-3302,
державний номерний знак НОМЕР_1,
сталася ДТП, в результаті ДТП було
пошкоджено напівпричіп SCHMITZSKO,
державний номерний знак НОМЕР_2, який
належить ОСОБА_3

Згідно висновку № 106 експертного
автотоварознавчого дослідження,
складеного 29 серпня 2012 року, вартість
матеріального збитку, завданого
власнику напівпричіпа SCHMITZSKO, державний
номерний знак НОМЕР_2, в результаті його
пошкодження при ДТП без урахування
втрати товарної вартості на дату
оцінки становила 42 2922,00 грн.

Власником автомобіля ГАЗ-3302, державний
номерний знак НОМЕР_1, є ОСОБА_4, який
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність за заподіяння
належним йому транспортним засобом
шкоди третім особам, про що отримав
поліс № АВ/1403496 від 20 січня 2012 року.

Про настання страхового випадку ПАТ СК
"Країна" 16 серпня 2014 року отримано
письмове повідомлення від потерпілої
особи - ОСОБА_3

На підставі заяви ОСОБА_3 від 23 жовтня
2012 року страховиком їй було виплачено
суму страхового відшкодування в
розмірі 42 422,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про
страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Звертаючись до суду із вищезазначеним
позовом, позивач посилався на те, що
ОСОБА_1 всупереч підпункту 33.1.4 пункту
33.1 статті 33 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" не повідомив його про настання
страхового випадку.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1
статті 33 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
учасники дорожньо-транспортної
пригоди зобов'язані вжити заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення страховика,
з яким було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
або, у випадках, передбачених цим
Законом, МТСБУ про настання
дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно із підпункту "г" пункту 38.1.1
частини 38.1 статті 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1
статті 33 нього Закону.

Таким чином, зазначена правова норма
передбачає у випадку неповідомлення
страховика про настання
дорожньо-транспортної пригоди
наявність у нього права на пред'явлення
регресного позову до страхувальника
або водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, в зв"язку
з чим колегія суддів приходить до
висновку про наявність підстав для
задоволення вимог ПАТ "Страхова
компанія "Країна" про стягнення
виплаченого нею страхового
відшкодування з ОСОБА_1, як особи, що
спричинила дорожньо-транспортну
пригоду та не повідомила у триденний
строк про настання страхового випадку,
чим порушила умови укладеного між ними
договору та вимоги Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів".

Суд першої інстанції на вказане уваги
не звернув та всупереч вимогам статті 38
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" дійшов
помилкового висновку про те, що
звернення одного з учасників
дорожньо-транспортної пригоди є
належним повідомленням страховика,
оскільки відповідно до вимог статей 33,
38 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" обов'язок
повідомлення страховика лежить на
страхувальнику, або на особі,
відповідальність якої застрахована.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновків, що відповідно
до ст. 309 ЦПК України рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення
позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Країна» - задовольнити.

Рішення Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 14 квітня 2014 року скасувати та
ухвалити нове, яким позов Публічного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Країна» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Країна» в порядку
регресу суму виплаченого страхового
відшкодування в розмірі 42 422 (сорок дві
тисячі чотириста двадцять дві) гривні 00
копійок та судовий збір в розмірі 455
гривень 71 копійку.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: