АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4734/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3763/14
Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л.
Доповідач Кузнєцова О. Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Полтавської
області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Хіль Л.М., Чічіля В.А.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Надра"

на рішення Київського районного суду
м. Полтави від 30 жовтня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "Надра" про стягнення
коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із вказаним позовом та, остаточно
визначившись із позовними вимогами
відповідно до заяви від 30 жовтня 2014
року (а.с. 203), просила стягнути з ПАТ КБ
«Надра» на її користь 515 388,97 грн., що є
еквівалентом 39 795,65 доларів США.

В обгрунтування позовних вимог
вказувала, що 27 квітня 2006 року між
банком та її колишнім чоловіком ОСОБА_2
був укладений кредитний договір № 120/06,
відповідно до умов якого банк надав
позичальнику грошові кошти в розмірі 89
894 доларів США зі строком повернення
кредитних коштів 27 квітня 2034 року.

У подальшому між банком та нею дув
укладений договір поруки, згідно з яким
вона взяла на себе зобов»язання
відповідати у повному обсязі за
виконання умов кредитного договору
позичальником.

Оскільки позичальник не виконував
зобов»язання належним чином банк,
звернувся до Октябрського районного
суду м. Полтави із позовом про
розірвання кредитного договору ,
стягнення з позичальника та неї
заборгованості по кредитному договору
у розмірі 789105,96 грн., звернення
стягнення на заставлене майно. Заочним
рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 29 червня 2010 року
позовні вимоги банку задоволені
частково. Кредитний договір № 120/06 від 27
квітня 2006 року розірваний, стягнуто
із ОСОБА_2 та неї на користь банку
заборгованість по кредитному договору
у розмірі 789 105.96 грн. та судові витрати.

У серпні 2013 року на її адресу надійшла
претензія ПАТ КБ "Надра» № 2811/13 про
те, що вона, як поручитель повинна
сплатити банку заборгованість за
кредитним договором у розмірі 137 753,68
доларів США.

Не дивлячись на те, що рішенням суду
кредитний договір був розірваний
банк нараховував з дня набрання
чинності рішення суду відсотки за
кредитним договором та пеню, а тому
вона звернулась до суду із заявою про
скасування заочного рішення.

Ухвалою Октябрського районного суду м.
Полтави від 20 серпня 2013 року заочне
рішення суду було скасоване, проте 27
серпня 2013 року вона сплатила банку
заборгованість по вищевказаному
кредитному договору у розмірі 135 343.67
доларів США та 24 305.99 грн. пені.

Вона не погоджується із сумою
заборгованості за кредитом, яку вона
сплатила, оскільки до цієї суми увійшли
нараховані відсотки та пеня в період із
29 червня 2010 року по 01 серпня 2013 року ,
які становлять суму 39 795.65 доларів
США.

Зазначала, що оскільки банк
безпідставно нараховував на суму
заборгованості по кредиту відсотки
та пеню в період, коли кредитний
договір був розірваний за рішенням
суду, банк повинен повернути їй зайво
сплачені кошти.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 30 жовтня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ КБ «Надра» на користь
ОСОБА_1 515 145,37 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Вказане рішення місцевого суду в
апеляційному порядку оскаржило ПАТ КБ
«Надра», просило скасувати його та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Судове рішення, ухвалене у справі, не
відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 27 квітня 2006 року між ПАТ
КБ «Надра» та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № 120/06 відповідно до
умов якого банк надав позичальнику
грошові кошти в розмірі 89 894 долари США.

27 квітня 2006 року між банком та
ОСОБА_1 був укладений договір поруки,
згідно з яким вона взяла на себе
зобов'язання відповідати у повному
обсязі за виконання умов кредитного
договору позичальником ОСОБА_2 ( а.с. 7-8).

Заочним рішенням Октябрського
районного суду м. Полтави від 29 червня
2010 року кредитний договір № 120/06 від 27
квітня 2006 року було розірвано, стягнуто
солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість
по кредитному договору у розмірі 789 105,96
грн. та судові витрати. У задоволенні
інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Октябрського районного суду м.
Полтави від 20 серпня 2013 року заочне
рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 29 червня 2010 року було
скасоване.

27 серпня 2013 року ОСОБА_1 сплатила банку
заборгованість по вищевказаному
кредитному договору у розмірі 138 384,58
доларів США, що складалося основного
боргу 89 897,97 доларів США, боргу по
нарахованих відсотках 47 395,70 доларів
США, заборгованість по пені 3 040,91
доларів США.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив з того, що в період з
29 червня 2010 року по 20 серпня 2013 року
кредитний договір № 120/06 від 27 квітня 2006
року був розірваний, а тому його
сторони не мали в цей період жодних
договірних зобов'язань, а тому
нарахування в цей період відсотків та
пені є безпідставним.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком місцевого суду.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

В супереч вимогам кредитного договору
№ 120/06 від 27 квітня 2006 року позичальник
ОСОБА_2 свої договірні обов'язки
належним чином не виконав.

Згідно зі ст. 1054 ч.1 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Відповідно до ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Враховуючи те, що заочне рішення
Октябрського районного суду м. Полтави
від 29 червня 2010 року було скасовано 20
серпня 2013 року, то договірні відносини
між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2, ОСОБА_1
тривали до моменту повного погашення
заборгованості боржниками 27 серпня 2013
року.

Таким чином, банком правомірно
нараховано заборгованість по
кредитному зобов'язанню, яке
складалося з основного боргу 89 897,97
доларів США, боргу по нарахованих
відсотках 47 395,70 доларів США,
заборгованість по пені 3 040,91 доларів
США, а всього 138 384,58 доларів США.

Розмір заборгованості підтверджений
відповідачем розрахунком
заборгованості (а.с. 49-53), який всупереч
ст. 10 ч.3, ст. 60 ч.1 ЦПК України позивачем
не спростований.

Отже, суд першої інстанції
безпідставно застосував до спірних
правовідносин норми ст. 653 ЦК України
щодо розірвання договору, так як
спірний кредитний договір на момент
розрахунку заюоргованості та її сплати
позивачем був діючим.

Окрім того, помилковим є висновок суду
першої інстанції щодо нарахування
відповідачем пені за весь період
користування кредитними коштами.

Так, з розрахунку заборгованості,
наданого ПАТ КБ «Надра», вбачається, що
нарахування пені було здійснено за
останній рік користування кредитними
коштами, що повною мірою узгоджується з
нормами ст. 258 ЦК України.

Виходячи з викладеного, внаслідок
неправильного застосування норм
матеріального права, судом першої
інстанції було ухвалено помилкове
рішення про задоволення позоних вимог
ОСОБА_1, яке відповідно до вимог ст. 309
ЦПК України підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 314
ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Надра"- задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 30 жовтня 2014 року - скасувати
та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "Надра" про стягнення
коштів - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
О.Ю. Кузнєцова

Судді
Л.М. Хіль

В.А. Чічіль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: