Справа № 275/712/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року

Брусилівський районний суд
Житомирської області в складі :

головуючого - судді
Грищенка М.В.,

при секретарі - Дубчак
Н.В.,

з участю: відповідача - ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.Брусилів
Житомирської області цивільну справу
за позовом Приватного акціонерного
товариства «ПРОСТО-страхування» до
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

03 вересня 2014 року ПАТ
«ПРОСТО-страхування» звернулося до
суду із позовом до ОСОБА_1 про
відшкодуванння шкоди в розмірі 3813,55
гривень, мотивуючи тим, що 14 березня 2012
року Приватне акціонерне товариство
«ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_1 уклали
договір, поліс № АВ/1546918, обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, згідно якого
було застраховано відповідальність
власника транспортного засобу «Renault 19»,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

30 жовтня 2012 року на 30 км автодороги
Фастів-Брусилів-Кочерів відбулася
дорожньо-транспортна пригода.
Учасниками даної пригоди були:
автомобіль НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3,
та застрахований автомобіль «Renault 19»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, яким
керував ОСОБА_1.

Відповідно до постанови
Дарницького районного суду м.Києва від
04 жовтня 2013 року дорожньо-транспортна
пригода сталася в результаті порушення
Правил дорожнього руху як ОСОБА_1 так і
ОСОБА_4 Вина водіїв підтверджується
висновками спеціаліста №3/30 від 01
серпня 2013 року.

08 листопада 2012 року ОСОБА_4
звернувся до ПАТ «ПРОСТО-страхування»
з повідомленням про настання випадку.
Внаслідок даної пригоди ОСОБА_4зазнав
матеріальної шкоди через пошкодження
майна - автомобіля НОМЕР_2. Згідно з
ремонтною калькуляцією від 08 листопада
вартість ремонту автомобіля становить
9533,87грн.

Відповідно до розпорядження до
страхового акту від 15 листопада 2012
року, платіжного доручення №6584 від 06
грудня 2013 рокута заяви на видачу
готівки №16852 від 12 грудня 2013 року АТ
«ПРОСТО-страхування» виплатило
потерпілій особі ОСОБА_4 страхове
відшкодування в розмірі 3813,55 гривень.

ОСОБА_1 із письмовою заявою про
настання дорожньо-транспортної
пригоди до АТ «ПРОСТО-страхування» не
звертався.

Посилаючись на ст.ст.36, 38 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст.ст.1172, 1187, 1191 ЦК України,
позивач просить стягнути зі ОСОБА_1 на
користь Приватного акціонерного
товариства «ПРОСТО-страхування»
затрати по виплаті страхового
відшкодування в розмірі 3813,55 гривень
та витрати по оплаті судового збору в
розмірі 243,60 гривень.

Від представника Приватного
акціонерного товариство
«ПРОСТО-страхування» надійшло до суду
клопотання про підтримання позовних
вимог в повному обсязі і проведення
розгляду справи без участі
представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_2 позов не визнали,
підтримали письмові заперечення, в
яких зазначено, що в частині 1 пункту
38.1 підпункт 38.1.1 (г) ст.38 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що страховик
після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, якщо він
не повідомив страховика у строки і за
умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту
33.1 статті 33 цього Закону. У підпункті
33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що у разі
настання дорожньо-транспортної
пригоди, яка може бути підставою для
здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати),
водій транспортного засобу, причетний
до такої пригоди, зобов'язаний вжити
заходів з метою запобігання чи
зменшення подальшої шкоди. Посилання
позивача в своїй позовній заяві на
підпункт 33.1.4 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» є безпідставним, оскільки в
частині 1 пункту 38.1 підпункт 38.1.1 (г) ст.38
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» не передбачено
подача регресного позову.

Вислухавши пояснення відповідача
та його представника, з'ясувавши
обставини справи та перевіривши їх
доказами у межах заявлених позовних
вимог, суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Так, обґрунтовуючи позов про
відшкодування школи в порядку регресу
позивач посилався на те, що відповідач
не повідомив позивача про настання
страхової події в строк згідно з
підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», а тому
відповідно до п.38.1. ст.38 вищевказаного
Закону страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив ДТП, якщо він не
повідомив у строк і за умов, визначених
у підпункті 33.1.2. підпункту 33.1 статті 33
цього Закону.

Згідно ч.4 ст.14 ЦК України особа
може бути звільнена від цивільного
обов'язку або його виконання у випадках
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Актом цивільного законодавства, що
регулює правовідносини, які виникли
між позивачем та відповідачем
внаслідок укладення договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів - страхового полісу - є Закон
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Цей закон регулює відносини у
сфері обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (далі - обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності), і спрямований на
забезпечення відшкодування шкоди
заподіяної життю, здоров'ю та майну
потерпілих при експлуатації наземних
транспортних засобів на території
України.

Вказаний закон містить виключний
перелік підстав, за якими у страховика
після виплати страхового
відшкодування виникає право подати
регресниий позов до страхувальника,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду.

Згідно підпункту 38.1.1. г) ст.38 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1
статті 33 цього Закону.

Тобто, зазначена стаття передбачає
наявність права у страховика на
пред'явлення регресного позову
внаслідок порушення особою обов'язку,
визначеного у підпункті 33.1.2. 1 статті 33
Закону.

Згідно п.п.33.1.2 пункту 33.1 статті 33 ЗУ
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» учасники ДТП зобов'язані
вжити заходів з метою запобігання чи
зменшення подальшої шкоди.

Тому суд вважає, що вказані норми
не містять підстав для задоволення
вимог страховика, який виплатив
страхове відшкодування згідно
договору обов'язкового страхування та
не передбачає права страховика подати
регресний позов до особи, яка не
повідомила страхову компанію про
настання ДТП, а лише зобов'язує осіб,
причетних до неї, вжити заходів з
метою запобігання чи зменшення
подальшої шкоди.

Оскільки, позивачем не доведений
факт порушення відповідачем як
страхувальником вимог п.п.33.1.2 пункту
33.1 ст.33 вищезазначеного Закону, тому
сам факт неповідомлення страховика про
ДТП за відсутності зазначених умов не є
підставою для відшкодування
страхувальником в порядку регресу
сплаченого страховиком страхового
відшкодування.

За таких обставин відсутні
підстави для задоволення вимог
позивача.

Відповідачем документально не
підтверджені судові витрати, які
можуть бути відшкодовані з позивача у
випадку відмови в задоволенні позову
відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Приватного акціонерного
товариства «ПРОСТО-страхування» до
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди
відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Житомирської області через
Брусилівський районний суд
Житомирської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя М. В. Грищенко