Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/4564/14
Головуючий у 1 інстанції: Гонтар А.Л.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року
м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого:
Осоцького І.І.,

Суддів
Панкеєва О.В.,

Мануйлова Ю.С.,

При секретарі:
Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення
Дружківського міського суду Донецької
області від 19 грудня 2013 року по справі
за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО
ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, в якому зазначало,
що 24.10.2007 року між сторонами був
укладений кредитний договір № б/н
відповідно до якого відповідач отримав
кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 30%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Позивач зазначав, що у зв'язку з
порушенням зобов'язань за кредитним
договором відповідач станом на 30.11.2012
року має заборгованість - 28 863,36 грн., яка
складається з наступного: 9 919,11 грн. -
заборгованість за кредитом; 16 097,66 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 995,95 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 500,00 грн. - штраф
(фіксована частина); 1 350,64 грн. - штраф
(процентна складова).

У зв'язку з вищевикладеним ПАТ КБ
„ПриватБанк" просив суд стягнути з
ОСОБА_4 на його користь заборгованість
у розмірі 28 863,36 грн., за кредитним
договором №б/н від 24.10.2007 року та
судові витрати.

Рішенням Дружківського міського суду
Донецької області від 19 грудня 2013 року
позов залишено без задоволення.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм законодавства, просить рішення
суду скасувати, ухвалити нове про
задоволення позовних вимог Банку.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені позову суд
обгрунтовно виходив із недоведеності
матеріалами справи того, що відповідач
отримав зазначений у позові кредит та
повинен відповідати за його
зобов"язаннями.

В матеріалах справи міститься копія
заяви ОСОБА_4, завірена лише ПАТ КБ
„ПриватБанк", в якій зазначено, що
24.10.2007 року між ПАТ КБ „ПриватБанк" та
ОСОБА_4 був укладений кредитний договір
№ б/н, відповідно до якого останній
отримав кредит у розмірі 10 000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 30% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

У позові про стягнення заборгованості
за кредитним договором ПАТ КБ
„ПриватБанк" зазначав, а відповідач у
своїх запереченнях спростовував, що
ним підписувалася вищевказана заява,
за якою надавался згода, що вона разом з
Умовами надання банківських послуг
складає єдиний кредитний договір.

Відповідно ст. 10, ст. 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або не вчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Статтею 143 ЦПК України визначено, що для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних
знань у галузі науки, мистецтва,
техніки, ремесла тощо, суд призначає
експертизу за заявою осіб, які беруть
участь у справі.

Відповідач при розгляді справи в
якості доказів того, що він не ставив
свій підпис у заяві про надання кредиту
та не отримував його, заявив клопотання
про проведення почеркознавчого
судової експертизи.

Ухвалою Дружківського міського суду
Донецької області від 31 січня 2013 року
було призначено почеркознавчу
експертизу з наданням експертам
наявних матеріалів справи та
встановлення строку її проведення до
28.02.2013 року / а.с. 33 /.

20.02.2013 року від експертної установи до
суду надійшло клопотання про надання
додаткових матеріалів для проведення
експертизи, в тому числі оригіналу
заяви ОСОБА_4 про надання кредиту, до
отримання яких експертною установою
проведення експертизи було зупинено /
а.с.36-38 /.

01.03.2013 року міським судом надіслано ПАТ
КБ „ПриватБанк" запит про надання
додаткових матеріалів, в тому числі
оригіналу заяви ОСОБА_4 про надання
кредиту та направлено було копію
клопотання експертної установи / а.с.45 /.

30.04.2013 року ОСОБА_4 проведено оплату
вартості послуг за проведення судової
почеркознавчої експертизи у розмірі /
а.с. 58-59 /.

Проте 23.05.2013 року з зв"язку з ненаданням
до суду додаткових матеріалів, а саме:
від ПАТ КБ „ПриватБанк" оригіналу
заяви ОСОБА_4 про надання кредиту,
експертною установою матеріали справи
було повернуто до суду з висновком про
неможливість проведення призначеної
судом почерковознавчої експертизи /
а.с.42-44 /.

Частиною 1 ст. 146 ЦПК України
встановлено, що в разі ухилення особи,
яка бере участь у справі, від подання
експертам необхідних матеріалів,
документів або від іншої участі в
експертизі, якщо без цього провести
експертизу неможливо, суд залежно від
того, хто із цих осіб ухиляється, а
також яке для них ця експертиза має
значення, може визнати факт, для
з'ясування якого експертиза була
призначена, або відмовити у його
визнанні.

Оскільки ПАТ КБ „ПриватБанк" не надав у
визначені судом терміни оригінал заяви
ОСОБА_4 про надання кредиту, без чого
неможливо було провести почеркознавчу
експертизу щодо належності останньому
підпису на вказаному оригиналі заяви,
то суд обгрунтовно застосував наслідки
норм ст.146 ЦПК України та визнав факт
того, що підпис на вищевказаній заяві
не належить відповідачі.

При цьому незнання будь-якими особами
наслідків, передбачених нормами ст.146
ЦПК України при ухиленні ними від
подання експертам необхідних
матеріалів, не звільняє їх у
відповідності до норм ст.68 Конституції
України від юридичної
відповідальності за це.

Висновок суду про те, що підпис на заяві
від 24.10.2007 року про надання кредиту не
належить ОСОБА_4 підтверджується і
іншими матеріалами справи, а саме:
невідповідністю у копії заяви від
імені ОСОБА_4 про надання кредиту у
порівнянні з його паспортними даним та
свідоцтвом про шлюб його матері - дати
видачі його паспорту, дівочого
призвища його матері, місця його
проживання / а.с. 12,17,18 /, що б повинно
було перевірятися сторонами договору
при безпосердньої їх участі при
підписання цього договору.

Частиною 3 ст. 218 ЦК України передбачено,
що якщо правочин, для якого законом
встановлена його недійсність у разі
недодержання вимоги щодо письмової
форми, укладений усно і одна із сторін
вчинила дію, а друга сторона
підтвердила її вчинення шляхом
прийняття виконання, такий правочин у
разі спору може бути визнаний судом
дійсним.

Однак з матеріалів справи не
вбачається, що у подальшому після
виникнення 24.10.2007 року заяви ОСОБА_4 про
надання кредиту відбулися дії, які б
можливо було у відповідності до норм ч.3
ст.218 ЦК України віднести до доказів на
підтвердження укладення останнім
кредитного договору, бо погашення
кредитних зобов"язань ним не
проводилося, а навпаки з його боку
мались звернення до правоохоронних
органів та до ПАТ КБ „ПриватБанк" про
прийняття заходів щодо факту
користування кредитними коштами Банку
від його імені іншою особою / а.с. 26, 26 /.

Отже суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що з
боку ОСОБА_4 24.10.2007 року кредитний
договір з ПАТ КБ „ПриватБанк" у
письмовій формі не укладався.

За таких обставин справи,
приймаючи до уваги ч. 2 ст. 1055 ЦК України
про те, що кредитний договір, укладений
з недодержанням письмової форми є
нікчемним, судова колегія вважає, що
рішення суду про відмову у задоволенні
заявленого позову є законним та
обгрунтованим.

Доводи апеляційної скарги
спростування висновку суду не мають і
не доводять про неправильне
застосування судом норм діючого
законодавства.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Дружківського міського суду
Донецької області від 19 грудня 2013 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: