Справа №484/2987/14-ц 04.12.2014 04.12.2014 04.12.2014
Провадження №22-ц/784/3340/14
Головуючий у першій інстанції-Паньков
Доповідач апеляційної
інстанції-Данилова О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Лівінського
І.В., Шаманської Н.О.,

при секретарі - Кудрі В.М.,

за участю представника
відповідачів - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на рішення Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 22 жовтня 2014 року у
цивільній справі за позовом

ОСОБА_3

до ОСОБА_2 та ОСОБА_4

про відшкодування вартості
безпідставно набутого майна

У С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася з
позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про
відшкодування вартості безпідставно
набутого майна.

Позивачка зазначала, що за заповітом
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
прийняла спадщину, зокрема житловий
будинок АДРЕСА_1. Проте рішенням
Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області від 3 грудня 2008
року право власності на будинок
визнано за ОСОБА_6 Рішенням
апеляційного суду Миколаївської
області від 25 травня 2011 року рішення
від 3 грудня 2008 року скасовано. ОСОБА_6
достеменно знав, що підстави, за якими
він набув право власності на спірне
майно, відпали, але 26 жовтня 2013 року
уклав договір купівлі-продажу будинку
з ОСОБА_2, яка перебуває у шлюбі з ОСОБА_4
Останні, маючи інформацію про
безпідставність набуття майна, знесли
будинок.

Посилаючись на право повернення
витребування майна з чужого
незаконного володіння за статтею 388 ЦК
та неможливість його повернення в
натурі, ОСОБА_3 просила стягнути з
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в рівних частках 118811
грн. його вартості відповідно до статей
1212,1213 ЦК.

До участі в справі як третю особу
залучено ОСОБА_6

Відповідачка ОСОБА_2, діючи через свого
представника, позов не визнала,
посилаючись на недоведеність
позивачкою факту прийняття спадщини,
добросовісність набуття нею права
власності на будинок та законність
розпорядження майном на власний
розсуд.

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 22 жовтня 2014 року позов
задоволено, на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_2
та ОСОБА_4 стягнуто по 59 405 грн. вартості
безпідставно набутого майна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила
рішення скасувати, посилаючись на
помилковість висновків суду щодо
підстав обсягу відповідальності та
невірне застосування статей 1212-1214 ЦК.

В суд апеляційної інстанції позивачка
ОСОБА_3 не з'явилась. Про час та місце
судового засідання позивачка
повідомлялась належним чином як
особисто (а.с. 154), так і через
представника ОСОБА_7(а.с. 158). Справу
розглянуто у відсутності позивача.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 213-215 ЦК вимоги
щодо законності та обґрунтованості
судового рішення передбачають, в тому
числі, вирішення судом питань щодо
правовідносин сторін, визначення
правової норми, яка підлягає
застосуванню, та викладення в
мотивувальній частині судового
рішення мотивів, з яких суд вважав
встановленою наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувались вимоги позивача та
заперечення відповідачів, а також бере
до уваги або відхиляє докази.

Проте, судове рішення таким вимогам не
відповідає, оскільки мотивувальна
частина рішення не містить
встановлених судом фактів, відповідних
їм правовідносин та мотивів і
висновків, за якими суд вважав позовні
вимоги обґрунтованими, а заперечення
відповідачів - безпідставними. Не
містить судове рішення й обґрунтувань
застосування тих чи інших норм
матеріального права.

Зазначене є підставою для скасування
судового рішення та ухвалення нового
рішення по спору.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
житловий будинок АДРЕСА_1 належав
ОСОБА_8 (а.с.6-7), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_8 мав дружину ОСОБА_9, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_5. Відомостей
про постійне проживання спадкоємців
разом зі спадкодавцем (реєстрація,
прописка тощо) матеріали справи не
містять.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер і ОСОБА_5 У березні 2008
року відкрито спадкову справу (а.с.104).

З заявами про прийняття спадщини
звернулись дочка ОСОБА_5 - ОСОБА_10(а.с.110)
та спадкоємиця за заповітом від 28
травня 2001 року - ОСОБА_3 (а.с.105).

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 3 грудня 2008 року за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_10 та Первомайської
міськради визнано дійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1 , укладений 23 липня 1996 року між
ОСОБА_8 як продавцем та ОСОБА_6 як
покупцем, а за останнім визнано право
власності на вказаний будинок (а.с.10).

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 25 травня 2011
року та додатковим рішення того ж суду
від 31 липня 2012 року рішення
Перовмайського міськрайонного суду
від 3 грудня 2008 року скасовано та у
задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено
(а.с. 11-13).

26 жовтня 2013 року між ОСОБА_6 як
продавцем та ОСОБА_2 як покупцем
укладено договір купівлі-продажу
спірного будинку.

Рішенням виконкому Первомайської
міської ради від 13 грудня 2013 року № 647
ОСОБА_2 надано дозвіл на знесення
житлового будинку АДРЕСА_1 в зв'язку з
будівництвом нового будинку (а.с. 15).

Фактичне знесення житлового будинку
здійснено у грудні 2013 року.

За звітом про оцінку майна, яку було
проведено у лютому 2014 року з
застосуванням порівняльного підходу
по методу аналогів, вартість будинку
складала 118811 грн. (а.с. 17-25).

Звертаючись за судовим захистом,
ОСОБА_3 посилалась на порушення свого
права власності на житловий будинок,
отриманий нею у спадщину, а відтак і
право на витребування цього майно з
чужого незаконного володіння
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за
статтею 388 ЦК, а у зв'язку з його
відсутністю в натурі - обов'язок
останніх відшкодувати його вартість
за правилами статей 1212-1213 ЦК України.

Разом з тим, встановлені обставини
свідчать про те, що до грудня 2008 року
спірний будинок належав ОСОБА_8 Після
смерті батька його спадкоємець ОСОБА_5
з заявою про прийняття спадщини не
звертався, свідоцтва про право на
спадщину не отримував.

На час смерті (ІНФОРМАЦІЯ_1) ОСОБА_5
правовстановлюючих документів на
житловий будинок не мав.

Відсутність документів, які
підтверджують виникнення права
власності на нерухоме майно у
спадкодавця (ОСОБА_5) перешкоджали і
своєчасному оформленню права на спадок
його спадкоємицею за заповітом -ОСОБА_3

Проте з вимогою про встановлення факту
прийняття спадщини ОСОБА_5 за правилами
статті 549 ЦК України 1963 року, який діяв
на час смерті ОСОБА_8, позивачка не
зверталась.

Крім того, відповідно до статті 1299 ЦК,
яка діяла на час відкриття спадщини
після смерті ОСОБА_5, та положення
пункту 3 статті 3 Закону «Про державну
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», право власності на нерухоме
майно у спадкоємця виникає з моменту
такої реєстрації.

Отже, похідний характер прав
спадкоємця, відсутність
правовстановлюючих документів на
спірний будинок у спадкодавця та
відсутність реєстрації права
власності на нерухоме майно у ОСОБА_3
перешкоджає висновку про порушення
прав позивачки, як титульної власниці
житлового будинку.

При цьому колегія суддів не може
погодитись з твердженням позивачки
про виникнення у неі права власності на
нерухомість одночасно з відкриттям
спадщини (стаття 1268 ЦК), оскільки право
на спадщину як майнове право (об'єкт
спадкування) та виникнення права
власності на спадкове майно як об'єкт
нерухомого майна не є тотожними (пункт
6 Постанови №6 Пленуму ВССУ від 7
лютого 2014 року «Про судову практику в
справах про захист права власності ті
інших речових прав»).

Крім того, не можна погодитись і з
висновком суду про застосування до
спірних правовідносин правил статі 388
та тільки статтей 1212,1213 ЦК України.

Так, виходячи зі змісту статті 388 ЦК за
правилами цієї норми може бути
витребуване лише те майно, яке є в
натурі та визначено індивідуальними
ознаками.

Відповідно до статей 1212, 1213 ЦК особа,
яка набула майно за рахунок іншої особи
без достатньою правової підстави
зобов'язана повернути потерпілому це
майно, а у разі неможливості -
відшкодувати його вартість, яка
визначається на момент розгляду
справи.

Разом з тим, відповідно до правил
статті 1214 ЦК така особа відповідає за
допущене нею погіршення майна з часу,
коли вона дізналась або могла
дізнатись про володіння цим майном без
достатньої правової підстави.

Відповідачка ОСОБА_2 наполягала, що про
претензії третіх осіб на спірний
будинок дізналась лише у квітні 2014
року, отримавши копію позовної заяви
ОСОБА_3 (а.с.92-93).

Але матеріали справи не містять жодних
доказів, які би спростовували
твердження відповідачів та доводили би
той факт, що на час знесення будівель у
грудні 2013 року відповідачі достеменно
знали про володіння чужим майном та
свідомо знесли будівлі, які набули без
законних підстав.

Вимог про відшкодування шкоди
внаслідок погіршення (знецінення,
знищення) майна, заподіяної
відповідачами після квітня 2014 року,
ОСОБА_3 не заявляла.

Більш того, з матеріалів справи
вбачається, що право власності на
об'єкт нерухомого майна за адресою
АДРЕСА_1 (земельна ділянка)
зареєстровано за ОСОБА_11 на підставі
договору дарування від 29 квітня 2014 року
(а.с. 82).

Проте будь-яких вимог до цієї особи за
правилами статті 1212-1214 ЦК ОСОБА_12 не
заявляла.

До участі у справі ОСОБА_11 не
залучалась.

Таким чином, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення позову ОСОБА_3
у обраний нею спосіб, а саме на
стягнення з відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 118811 грн. вартості безпідставно
набутого майна.

Керуючись статтями 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного
суду Миколаївської області від 22
жовтня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді