Справа № 515/2405/14-ц
Провадження № 2/515/2822/14
Татарбунарський районний суд Одеської
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року. Татарбунарський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді
Семенюк Л.А.

при секретарі
Унгурян Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Татарбунари
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Дмитрівської сільської ради
Татарбунарського району Одеської
області, третьої особи на стороні
відповідача ОСОБА_2 про визнання права
власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2, в якому просить
визнати за нею право власності на
земельну ділянку, посилаючись на
слідуючі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер чоловік позивачки -
ОСОБА_3. Після його смерті на території
Дмитрівської сільської ради
Татарбунарського району Одеської
області залишилася земельна ділянка
площею 2,64 га, яку він успадкував після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4, написавши
28.03.2008 року заяву про прийняття спадку
та надавши її до Татарбунарської
районної державної нотаріальної
контори Одеської області, однак
свідоцтво про право на спадок не
отримав.

За життя, а саме 25.06.2002 року
спадкодавець ОСОБА_4 зробила
розпорядження на випадок своєї смерті
на ім'я чоловіка позивачки ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, яким заповіла їм сертифікат на
право на земельну частку (пай) в певних
частинах. Спадкоємець ОСОБА_2 заяву про
прийняття спадку до нотаріуса в
установлений законом срок не подавав.
Чоловік померлої - ОСОБА_5, який
проживав разом з нею на день відкриття
спадщини, помер ІНФОРМАЦІЯ_8, інших
спадкоємців, які прийняли спадок, не
має.

Після смерті ОСОБА_3, спадок прийняла
його дружина - позивачка по справі, так
як на день його смерті проживала та
була зареєстрована з ним за одною
адресою, а саме: по АДРЕСА_1, їхня донька
- ОСОБА_6 подала заяву про відмову від
спадку на користь позивачки.

22.09.2014 року позивачка звернулась до
приватного нотаріуса Ізмаїльського
міського нотаріального округу
Одеської області з заявою про
прийняття спадщини, але їй було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину по закону на нерухоме
майно у вигляді спадкової земельної
ділянки розміром 2,64 га, належної ОСОБА_4
у зв'язку з тим, що в
правовстановлюючому документі на ім'я
ОСОБА_4 - Державному акті на право
приватної власності на землю серії ІІІ
- ОД № 083670 відсутній кадастровий номер
земельної ділянки. Право власності на
земельну ділянку виникає з моменту
державної реєстрації цього права, а
саме в державному земельному кадастрі,
а припиняється в зв'язку зі смертю
власника.

Враховуючи викладені обставини,
позивачка вимушена звернутись до суду
з вказаним позовом при визнання за нею
права власності на вищезазначену
земельну ділянку.

В судове засідання позивачка не
з'явилась, але направила до суду заяву з
проханням справу заслухати у її
відсутність, повністю підтримуючи
позовні вимоги.

Представник відповідача -
Дмитрівської сільської ради
Татарбунарського району Одеської
області направив до суду заяву з
проханням заслухати справу у його
відсутність, проти задоволення
позовних вимог не заперечує, вважаючи
їх обґрунтованими та законними.

Третя особа, на стороні відповідача
ОСОБА_2 надав до суду заяву про
слухання справи у його відсутність,
проти задоволення позову заперечував,
вважаючи, що він має право на частку
земельної ділянки, яку заповіла йому за
життя мати.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як передбачено нормою ст.1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків /спадщини/ від фізичної
особи, яка померла /спадкодавця/, до
інших осіб /спадкоємців/. Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом, як передбачено ст.1217 ЦК
України.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

Так, у першу чергу, як передбачено
ст.1261 ЦК України, право на спадкування
за законом мають діти спадкодавця, у
тому числі зачаті за життя спадкодавця
та народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Частина перша статті 1223 ЦК України
передбачає право на спадкування осіб,
визначених у заповіті.

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України,
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин.

В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину чи не прийняти її.

У судовому засіданні з достовірністю
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 померла
ОСОБА_4, яка за життя зробила
розпорядження на випадок своєї смерті
на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на належний їй
сертифікат на право на земельну частку
(пай) № 0550946, однак встигла за життя, а
саме, 24 лютого 2004 року отримати
Державний акт на право приватної
власності на землю серії ІІІ-ОД № 083670
(а.с.12) взамін зазначеного сертифікату.
Заповіт внесений в спадковий реєстр і
ніхто з часу смерті спадкодавця
заповіт не оспорював.

З витребуваної судом спадкової справи
№ 114/2008 (а.с.33-45) після смерті ОСОБА_4,
видно, що чоловік позивачки - ОСОБА_3
01.04.2008 року надав заяву до
Татарбунарської районної державної
нотаріальної контори Одеської області
про прийняття спадку після смерті
своєї матері, тобто фактично прийняв
спадок, так як вступив в управління та
володіння майном, але за життя не
отримав свідоцтво про право на
спадщину ні по закону, ні по заповіту
та, відповідно, не переоформив на своє
ім'я Державний акт на земельну ділянку,
що залишилась після смерті ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_6 чоловік позивачки -
ОСОБА_3 помер. Вона, як спадкоємиця
першої черги за законом, звернулася до
приватного нотаріуса Ізмаїльського
міського нотаріального округу
Одеської області із заявою про
прийняття спадщини після смерті свого
чоловіка, але їй було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
по закону на нерухоме майно у вигляді
спадкової земельної ділянки розміром
2,64 га, належної ОСОБА_4, що перейшла у
спадок її чоловіку, у зв'язку з тим, що в
правовстановлюючому документі на ім'я
ОСОБА_4 - Державному акті на право
приватної власності на землю серії ІІІ
- ОД № 083670 відсутній кадастровий номер
земельної ділянки. Право власності на
земельну ділянку виникає з моменту
державної реєстрації цього права, а
саме в державному земельному кадастрі,
а припиняється в зв'язку зі смертю
власника. Саме відсутність вказаного
правовстановлюючого документу стала
причиною звернення останньої до суду.

Вказані обставини підтверджуються
дослідженими судом доказами, а саме:

- копією Державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІІІ-ОД №083670 (а.с.12), згідно якого ОСОБА_4
є власником земельної ділянки площею
2,64 га, розташованої на території
Дмитрівської сільської ради
Татарбунарського району Одеської
області, виділеної для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва;

- копією витягу з технічної
документації про визначення
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки за № В-Н-845 від 26.09.2014 року (а.с.5),
із якої вбачається, що вартість
земельної ділянки загальною площею 2,64
га, розташованої на території
Дмитрівської сільської ради
Татарбунарського району Одеської
області, власником якої є ОСОБА_4,
згідно Державного акту на право
приватної власності на землю серії ІІІ
- ОД № 083670, отриманого взамін
сертифікату, складає 85936 грн. 50 коп.;

-копією заповіту від 25.06.2002 року (а.с.10)
яким ОСОБА_4 зробила розпорядження на
випадок своєї смерті на ім'я ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 щодо належного їй сертифікату
на право на земельну частку (пай) № 0550946,
у землі, яка перебуває у колективній
власності в СГК «Дельжилер», розміром
3,8 умовних кадастрових гектар;

-копією витягу про реєстрацію в
Спадковому реєстрі (заповіти/спадкові
договори) №13934350 від 02.04.2008 року (а.с.35),
згідно якого вищезазначений заповіт
внесений в спадковий реєстр та є чинним
на теперішній час;

- довідкою виданою виконавчим
комітетом Дмитрівської сільської ради
Татарбунарського району Одеської
області № 234 від 17.04.2014 року (а.с.13), із
якої видно, що гр.ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
день своєї смерті, ІНФОРМАЦІЯ_7 була
зареєстрована та проживала по АДРЕСА_2.
Крім неї, у будинку був зареєстрований
її чоловік ОСОБА_5, 1921 року народження;

- копією домової книги для прописки
громадян в будинку АДРЕСА_1
підтверджується, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4 був прописаний в ньому на
постійному проживанні (а.с.15-16);

- листом нотаріуса (а.с.17), яким
позивачці було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину по
закону на нерухоме майно у вигляді
спадкової земельної ділянки розміром
2,64 га, належної ОСОБА_4, що перейшла у
спадок чоловіку позивачки ОСОБА_3, в
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документу на
спадкове майно;

- копією заяви № 53352959 від 07.09.2012 року
(а.с.18), із якої вбачається, що ОСОБА_6
відмовляється від прийняття спадщини
після смерті свого батька ОСОБА_3 на
користь дружини померлого ОСОБА_1;

- інформаційною довідкою зі
Спадкового реєстру від 07.09.2012 року
(а.с.21), якою повідомляється, що за
результатами пошуку спадкової справи
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3
інформація відсутня;

- копією витягу про реєстрацію в
Спадковому реєстрі №31609874 від 07.09.2012
року (а.с.22) підтверджується, що після
смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрита
спадкова справа приватним нотаріусом
Ізмаїльського міського нотаріального
округу Одеської області ОСОБА_7 за №
59/2012;

- інформаційною довідкою зі Спадкового
реєстру (заповіти/спадкові договори)
від 07.09.2012 року (а.с.23) якою
повідомляється, що за результатами
пошуку за вказаними параметрами у
спадковому реєстрі після померлого
ОСОБА_3 інформація відсутня;

- копією заяви № 182 від 01.04.2008 року, що
міститься в спадковій справі №114/2008 до
майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_4,
згідно якої ОСОБА_3 приймає всю
спадщину після смерті своєї матері -
ОСОБА_4(а.с.33-34);

- інформаційною довідкою зі Спадкового
реєстру (спадкові справи) від 02.04.2008
року (а.с.36), якою повідомляється, що за
результатами пошуку спадкової справи
після померлої ОСОБА_4 інформація
відсутня.

- копією витягу про реєстрацію в
Спадковому реєстрі №13934509 від 02.04.2008
року (а.с.37), із якого вбачається, що
після смерті спадкодавця ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 відкрита
спадкова справа Татарбунарською
районною державною нотаріальною
конторою Одеської області за № 114/2008.

Крім того, як вбачається з свідоцтва
про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від
14.08.1982 року (а.с.8), 14.08.1982 року був
укладений шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1,
який був зареєстрований у
Білгород-Дністровському відділі РАЦСу
Одеської області, про що було зроблено
актовий запис за № 310.

Згідно копії свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_3 від 23.05.2012 року (а.с.7)
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в м.Ізмаїл
Одеської області.

Копією свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_4 від 12.03.2008 року (а.с.8)
підтверджується, що ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_7 в с.Дмитрівка
Татарбунарського району Одеської
області.

З копії свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_5 від 03.05.2013 року (а.с.9) видно, що
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 в с.Дмитрівка
Татарбунарського району Одеської
області.

За таких обставин, враховуючи, що
ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті
матері ОСОБА_4, хоча й не отримав за
життя свідоцтво про право на спадщину
за заповітом чи за законом, що
підтверджується дослідженими в
судовому засіданні доказами, а інші
спадкоємці за заповітом та за законом у
спадок не вступили, суд вважає, що до
позивачки, як дружини спадкодавця
ОСОБА_3 в порядку першої черги
спадкування за законом, перейшло право
на прийняття належної йому частки
спадщини, відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК
України.

Заперечення третьої особи по справі -
ОСОБА_2 щодо не визнання позову та його
претензії на частку спадкової
земельної ділянки, що залишилась після
смерті ОСОБА_4 по заповіту, суд не може
прийняти до уваги, оскільки останній не
надав суду доказів звернення до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини після смерті матері в
установлений законом строк чи
звернення до суду з позовом про
визначення йому додаткового строку для
прийняття спадщини. А тому, в силу ч.1
ст.1272 ЦК України він вважається таким,
що не прийняв спадщину.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Частина 2 статті 60 ЦПК України визначає,
що докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін, виникає спір.

За встановлених обставин, які
підтверджуються матеріалами справи,
суд вважає, що за ОСОБА_1 має бути
визнано право власності на земельну
ділянку площею 2,64 га, розташовану на
території Дмитрівської сільської ради
Татарбунарського району Одеської
області, що перейшла у спадок по
заповіту її чоловіку ОСОБА_3, належну на
праві приватної власності ОСОБА_4,
згідно Державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІІІ-ОД за № 083670, виданого 24.02.2004 року.

Керуючись ст.ст.10,58, 59, 60, 197, 208, 209, 213, 215
ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1233,1235, 1258,
1261, 1268 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дмитрівської
сільської ради Татарбунарського
району Одеської області, третьої особи
на стороні відповідача ОСОБА_2 про
визнання права власності на спадкове
майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право
власності на земельну ділянку площею
2,64 га, розташовану на території
Дмитрівської сільської ради
Татарбунарського району Одеської
області, згідно Державного акту на
право приватної власності на землю
серії ІІІ-ОД за № 083670, виданого 24.02.2004
року ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Татарбунарський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів с дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Семенюк