Справа № 301/1331/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"03" листопада 2014 р.
м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської
області в особі головуючої судді Сойми
М.М., при секретарі Сак А.П., з участю
представника позивача по первісному
позову - відповідача по зустрічному
позову ПАТ КБ "Надра" в особі відділення
ПАТ КБ "Надра" Ужгородське РУ -
Бомбушкаря С.П., відповідача по
первісному позову - позивача по
зустрічному ОСОБА_2, представника
відповідача по первісному позову -
позивача по зустрічному ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.Іршава
цивільну справу за позовною заявою ПАТ
КБ "Надра" в особі відділення ПАТ КБ
"Надра" Ужгородське РУ до ОСОБА_2, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором та звернення
стягнення на предмет іпотеки та
зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до
ПАТ КБ «Надра» в особі відділення ПАТ
КБ «Надра» Ужгородське РУ, де третя
особа: ОСОБА_4 про визнання недійсними
окремих положень кредитного договору
та стягнення надмірно сплачених
коштів,

В С Т А Н О
В И В:

Позивач ПАТ КБ "Надра" в особі
відділення ПАТ КБ "Надра" Ужгородське
РУ звернувся до суду з позовом до
відповідачів про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
звернення стягнення на предмет іпотеки
та судових витрат по справі.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду
зустрічний позов про визнання
недійсними окремих положень
кредитного договору та стягнення
надмірно сплачених коштів.

Ухвалою Іршавського районного суду
Закарпатської області від 18 липня 2013
року вказані позови об"єднано в одне
провадження.

В первісній позовній заяві позивач
ПАТ КБ "Надра" в особі відділення ПАТ КБ
"Надра" Ужгородське РУ зазначає, що
згідно кредитного договору від 14
березня 2006 року № 164/03-2006, укладеного
між позивачем та відповідачем ОСОБА_2,
останньому надано кредит в розмірі 8
000,00 доларів США зі сплатою 11,00% річних
за користування кредитом на строк до 11
березня 2011 року. Відповідач ОСОБА_2
зобов'язання за кредитним договором не
виконує, в зв»язку з чим, станом на 09
квітня 2013 року розмір заборгованості
по даному кредитному договору
становить 10 951, 66 доларів США, що
еквівалентно 87 536, 64 гривні по курсу НБУ,
з яких: 1 653,25 доларів США, що
еквівалентно 13 214, 43 грн. -
заборгованість по кредиту; 421, 50 доларів
США, що еквівалентно 3 369, 06 грн. -
заборгованість по відсотках; 229,27
доларів США, що еквівалентно 1 832,59 грн. -
заборгованість по комісії; 7 847, 64 долари
США, що еквівалентно 62 726,17 грн. - пеня за
порушення строку сплати платежів; 800
доларів США, що еквівалентно 6 394, 40 грн. -
штраф. В якості забезпечення виконання
зобов"язань по даному кредитному
договору між позивачем та відповідачем
ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки,
відповідно до якого остання надала в
іпотеку банку житловий будинок з
надвірними спорудами загальною площею
75,9 кв.м., житловою - 35,4 кв.м., що
знаходиться в АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_4 на праві власності на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом. Відповідачам банком було
направлено претензійні листи з вимогою
погасити борг по кредиту, однак заходів
до погашення заборгованості в
добровільному порядку відповідачами
не вжито. Просить стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача
10 951, 66 доларів США, що еквівалентно 87 536,
64 гривні по курсу НБУ, звернути
стягнення на предмет іпотеки та
стягнути з відповідачів солідарно 2 053,08
грн. судового збору.

Зустрічний позов ОСОБА_2 мотивує
тим, що по даному кредитному договору
він сплатив банку станом на 17 січня 2011
року кошти в сумі 11 820 доларів США. У
червні 2013 року зі змісту позовної заяви
йому стало відомо, що банк безпідставно
здійснював одностороннє утримання зі
сплачених ним коштів пеню в сумі 962,02
доларів США. Вважає несправедливими
п.п. 3.3.2 та 3.3.3 п.п. 3.3 даного кредитного
договору, відповідно до якого банк
щомісячно утримував комісію в розмірі
0,50 % від суми кредиту. Банк при
укладенні кредитного договору з
ануїтентними платежами не надав йому
розрахунків загальної вартості
кредиту, додаткових витрат, а також
графіку платежів. Також вважає
несправедливими умови, що зазначені в
п.п. 3.3.2, відповідно до яких щомісячна
мінімальна сума платежу складає 197,00
доларів США з урахуванням щомісячної
комісії 0,50 % від суми кредиту, оскільки
за розрахунками відповідача така
щомісячна мінімальна сума відповідно
до п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1,4 даного кредитного
договору повинна становити 173,95 доларів
США, виходячи із ставки 11 %, строку дії
кредитного договору терміном 60 місяців
та суми кредиту в розмірі 8 000 доларів
США. На думку позивача по зустрічному
позову, такими діями банк надмірно
стягнув з нього 1 382, 86 доларів США.
Також, на його думку, банк неправомірно
утримав з нього щомісячну комісію в
розмірі 0,50 % від суми кредиту на
загальну суму 1 592, 55 доларів США.
Посилаючись на ст.ст. 203, 204, 215, 216, 217, 230 ЦК
України та ст. ст. 11, 18 Закону України
«Про захист прав споживачів», просить
визнати недійсними положення п.п. 3.3.2 п.
3.3, п.п. 3.3.3 п. 3.3 розділу 3 кредитного
договору, визнати незаконними
утримання з нього щомісячної комісії в
сумі 1 592, 55 доларів США, визнати
незаконними утримання 962, 02 доларів США
пені, визнати кредитні зобов»язання зі
сплати тіла та відсотків виконаними у
повному обсязі, а кредитний договір
припиненим, стягнути з відповідача на
його користь 1 383,86 доларів США надмірно
сплачених коштів по кредитному
договору, що за курсом НБУ складає 11 061,
19 гривень.

Представник позивача по первісному
позову - відповідача по зустрічному
позову ПАТ КБ "Надра" в особі
відділення ПАТ КБ "Надра" Ужгородське
РУ - Бомбушкар С.П. в судовому
засіданні вимоги позову банку
підтримав повністю, вимоги зустрічного
позову не визнав, просить позов банку
задовольнити, а в зустрічному позові
відмовити.

Відповідач по первісному позову -
позивач по зустрічному позову ОСОБА_2
та його представник ОСОБА_3 в судовому
засіданні вимоги первісного позову не
визнали, зустрічний позов підтримали в
повному обсязі, та пояснили, що на
початку січня 2011 року працівник банку
усно повідомив ОСОБА_2, що для
остаточного погашення заборгованості
по даному кредитному договору йому
слід сплатити в касу банку 568 доларів
США, що він 17 січня 2011 року і вчинив.
Після оплати вказаних коштів,
працівники банку його запевнили, що
заборгованість по даному кредитному
договору ним погашено в повному обсязі
і з того часу банк жодного разу не
повідомляв його про наявність
будь-якої заборгованості і тільки у
червні 2013 року, через два роки, про
наявність заборгованості він дізнався
із позовної заяви, надісланої йому
судом. Відповідно до висновку
спеціаліста аудиторської фірми ПП
«Стандарт-Проф» встановлено, що ОСОБА_2
сплатив всю суму згідно кредитного
договору, переплата відсутня, а тому,
вважає, що банк безпідставно нарахував
йому борг. При цьому зазначив, що банк
при укладенні договору не надав йому
графіку погашення заборгованості по
кредитному договору, чим позбавив його
права бути обізнаним про загальну
вартість кредитного договору. Просять
в первісному позові банку відмовити, а
зустрічний позов задовольнити в
повному обсязі.

Відповідач по первісному позову та
третя особа по зустрічному позову
ОСОБА_4 в судове засідання не з»явилася
повторно з невідомої суду причини, хоч
належним чином повідомлена про час та
місце розгляду справи, а тому, суд на
підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України справу
розглянув у її відсутності на підставі
письмових доказів, що є в матеріалах
справи.

Заслухавши думку учасників судового
розгляду та дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що в первісному
позові слід відмовити, а вимоги
зустрічного позову задовольнити
частково, виходячи з наступного.

Однією із засад судочинства
відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції
України є змагальність сторін та
свобода в наданні ними до суду своїх
доказів і у доведеності перед судом їх
переконливості.

Зазначене положення Конституції
України відображене і у ч.2 та ч.3 ст.10, а
також ч.1 ст.60 ЦПК України, яка, зокрема,
регламентує, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків
встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено,
що 14 березня 2006 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 164/03-2006, відповідно
до якого відповідачу ОСОБА_2 надано у
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, строковості та
платності грошові кошти в розмірі 8
000,00 доларів США на споживчі цілі зі
сплатою 11,00 % річних за користування
кредитом на строк до 11 березня 2011 року.
Відповідно до п.п. 3.3.1 кредитного
договору відповідач ОСОБА_2
зобов"язався повернути кредит та
відсотки, передбачені цим договором.
Пунктом 3.3.2 встановлено щомісячну суму
мінімально необхідного платежу в
розмірі 197,00 доларів США з урахуванням
щомісячної комісії 0,50 % від суми
платежу (а.с. 9-10).

Кредитний договір був забезпечений
договором іпотеки, укладеним між
позивачем та відповідачем ОСОБА_4 14
березня 2006 року, згідно до п.п. 1.1, 1.5
якого іпотекодавець з метою
забезпечення виконання зобов»язання,
що випливає із кредитного договору №
164/03-2006 від 14 березня 2006 року, передала в
іпотеку житловий будинок загальною
площею 75,90 метрів квадратних, з
належними до нього надвірними
спорудами, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12-14).

Згідно до ст. 526, 530 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону, акту
планування, договору, а при відсутності
таких вказівок - відповідно до вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК
України предметом доказування під час
судового розгляду є факти, які
обґрунтовують заявлені вимоги чи
заперечення або мають інше значення
для вирішення справи (причини пропуску
строку позовної давності тощо) і
підлягають встановленню при ухваленні
судового рішення.

Висновком спеціаліста,
складеного 06 листопада 2013 року
аудитором АФ ПП «Стандарт-Проф», яким
проведено дослідження виконання умов
кредитного договору № 164/03-2006 від 14
березня 2006 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2, відповідності
розрахунків стану заборгованості,
проведеного банком, встановлено, що
сторони узгодили ануїтентний порядок
проведення розрахунків, визначений в
розмірі 197 доларів США щомісячної
плати, що з врахуванням 5 річного
терміну, на який видано кредит,
становить 11 820 доларів США. Позичальник
сплатив всю суму заборгованості до
закінчення терміну, на який видано
кредит. Розрахунки, подані банком в
обґрунтування позовних вимог,
побудовано на диференційованому
принципі погашення кредиту, який
сторони не узгоджували, тому
прострочки по тілу кредиту, відсотках,
комісії та суми нарахованої пені після
погашення зобов»язань позичальника в
розмірі 11 820 доларів США нараховані
безпідставно. Загальна сума
відповідальності позичальника умов
договору склала 11 820 доларів США, з
розрахунку 197 доларів США за 60 місяців.
Позичальник сплатив всю суму згідно
кредитного договору. Переплата
відсутня. (а.с. 153 - 160).

Про внесення до каси банку на
погашення кредитної заборгованості
ОСОБА_2 11 820 доларів США свідчать
квитанції, надані відповідачем ОСОБА_2
(а.с. 38-99).

Що стосується суми несплаченої
пені у розмірі 962,02 доларів США, то
підставу для нарахування такої банк
мав, оскільки позичальник порушував
встановлені терміни для сплати
визначених ануїтентних платежів,
однак, така не підлягає до стягнення у
зв»язку зі спливом строку позовної
давності, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України, яка регламетує, зокрема, що
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені), і така банком
нарахована у 2011 році, а з позовом до
суду банк звернувся лише 03 червня 2013
року.

За змістом ст.57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи, в тому числі письмові
докази, яким є висновок спеціаліста,
складений 06 листопада 2013 року
аудитором АФ ПП «Стандарт-Проф», яким
проведено дослідження виконання умов
кредитного договору № 164/03-2006 від 14
березня 2006 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2. Зазначений
висновок аудитора про сплату ОСОБА_2
всієї суми згідно кредитного договору,
зроблений спеціалістом, не викликає
сумнівів в некомпетентності цього
спеціаліста, та не дає підстав такому
не довіряти.

Інших доказів про наявність у
відповідача ОСОБА_2 заборгованості по
кредитному договору на спростування
вказаного висновку, крім доданого до
позовної заяви розрахунку
заборгованості ОСОБА_2, банком не
надано, а також не заявлено клопотання
про призначення судово-економічної
експертизи з метою спростування даного
висновку спеціаліста- аудитора.

Виходячи з наведеного, підстави для
задоволення первісного позову банку
відсутні.

Відповідно до ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Пунктом 8.5 кредитного договору
передбачено, що договір кредиту
набуває чинності з дати його укладення
і діє до остаточного виконання
позичальником прийнятих на себе
зобов»язань.

А отже, кредитне зобов»язання
відповідача ОСОБА_2 перед банком
припинилося на підставі ст. 599 ЦК
України внаслідок належним чином
проведеного виконання і з цих підстав
підлягає до задоволення вимога
зустрічного позову в частині визнання
кредитних зобов'язань ОСОБА_2 за даним
кредитним договором виконаними у
повному обсязі, а кредитного договіру
припиненим, оскільки останній виконав
свої зобов'язання за кредитним
договором відповідно до вищенаведених
письмових доказів, зокрема, висновку АФ
ПП «Стандарт-Проф" від 06 листопада 2013
року.

Що стосується вимог зустрічного
позову щодо визнання недійсними
положення п.п. 3.3.2 п. 3.3, п.п. 3.3.3 п. 3.3
розділу 3 кредитного договору, визнання
незаконними утримання щомісячної
комісії в сумі 1 592, 55 доларів США,
визнання незаконними утримання 962, 02
доларів США пені, стягнення з банку на
користь позивача по зустрічному позову
1 383,86 доларів США надмірно сплачених
коштів по кредитному договору, то такі
не підлягають до задоволення з підстав,
передбачених ст. 230 ЦК України, оскільки
останнім не було доведено наявності
факту обману зі сторони банку під час
укладання зазначеного кредитного
договору.

Статтею 627 ЦК України закріплений
принцип свободи договору, згідно якого
сторони вільні в укладені договору,
виборі контрагента та визначені умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності і
справедливості.

Згідно зі статтею 14 ЦК України
цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Воля сторін даного кредитного
договору на момент його укладення
полягала в їхній згоді взяти на себе
певні обов'язки за договором, що й було
здійснено ОСОБА_2 та банком. Ця воля
була взаємною, двосторонньою і
спрямованою на досягнення певної мети.
Правочин вчинено у формі, встановленій
законом і спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним, а твердження позивача
по зустрічному позову щодо визнання
несправедливими умов договору є
безпідставними.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 80, 169 ч.4, 179,
213-215 ЦПК України, ст.ст. 3, 14, 230, 258, 526, 530,
599, 627 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В:

У первісному позові ПАТ КБ "Надра" в
особі відділення ПАТ КБ "Надра"
Ужгородське РУ до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та звернення стягнення на
предмет іпотеки - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ
«Надра» в особі відділення ПАТ КБ
«Надра» Ужгородське РУ, де третя особа:
ОСОБА_4 про визнання недійсними окремих
положень кредитного договору та
стягнення надмірно сплачених коштів
задовольнити частково.

Визнати кредитні зобов'язання ОСОБА_2
за кредитним договором №164/03-2006 від 14
березня 2006 року, укладеному між ВАТ КБ
"Надра в особі філії відкритого
акціонерного товариства комерційного
банку "Надра" Ужгордське РУ та ОСОБА_2,
виконаними у повному обсязі, а
кредитний договір №164/03-2006 від 14
березня 2006 року - припиненим.

В решті вимог зустрічного
позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Іршавський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Головуюча суддя:

М.М.Сойма