Справа № 469/928/14-ц
24 листопада 2014 року
Березанський районний суд
Миколаївської області в складі:
головуючої судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лізингова компанія
«Автофінанс» про захист прав
споживача, визнання договору
фінансового лізингу недійсним та
24 вересня 2014 року від позивача надійшло
клопотання про забезпечення позову,
мотивоване тим, що 30 червня 2014 року між
ним та ТОВ «Лізингова компанія
«Автофінанс» було укладено договір
Фінансового лізингу № 010569 предметом
якого є транспортний засіб КІА Sorento (Top +)
2,2 D, який відповідач повинен був
придбати у власність та передати йому у
користування на строк та на умовах,
передбачених цим договором.
Посилаючись на те, що компанія
відмовилась передати йому предмет
лізингу, а також на те, що після
підписання і вивчення ним змісту
договору йому стало зрозуміло, що
сплачені ним кошти йому не повернуть і,
що можливості розірвання договору з
ініціативи лізингоодержувача
немає, позивач просить забезпечити
позов шляхом накладення арешту на
грошові кошти відповідача в межах
позовних вимог, оскільки невжиття
зазначеного забезпечення позову може в
подальшому призвести до неможливості
виконання рішення суду в разі
задоволення позовних вимог.
Вивчивши матеріали цивільної справи та
вивчивши доводи позивача, викладені в
заяві про забезпечення позову, суд
вважає, що заява не підлягає
задоволенню з наступних підстав:
Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь
справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову.
Види забезпечення позову
передбачені ч.1 ст. 152 ЦПК України.
Як роз’яснено в пункті 4 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» №9 від 2 грудня
2006р., розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з’ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Оскільки, позивач не надав суду докази
того, що існує реальна загроза
невиконання або утруднення виконання
можливого рішення про задоволення
позову, тоді як відповідач – ТОВ
«Лізингова Компанія «АвтоФінанс» є
працюючим підприємством і накладення
арешту на його грошові кошти може
зашкодити господарській діяльності
ТОВ «Лізингова компанія «АвтоФінанс»,
суд дійшов до висновку, що заява про
забезпечення позову не підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 151-152, 208-210 ЦПК України,

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову – відмовити в
повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Миколаївської
області на протязі п’яти днів з дня
отримання її копії шляхом подачі
апеляційної скарги через Березанський
районний суд Миколаївської області.

Суддя