Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/5176/14
Головуючий у 1 інстанції: Чемодурова
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року
м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого:
Осоцького І.І.,

Суддів
Дзярука М.П.,

Мануйлова Ю.С.,

При секретарі:
Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області від 06 жовтня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до відповідача про
стягнення грошових коштів, в якому
зазначала, що 10 жовтня 2012 року між нею
та відповідачкою було укладено
попередній договір про намір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Вона
виступила покупцем, а ОСОБА_3 продавцем
зазначеної квартири. За умовами
договору остання зобов'язалася в строк
до 01 квітня 2013 року надати документи на
об'єкт нерухомості для укладання та
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу. У день укладання
попереднього договору вона передала
ОСОБА_3 завдаток у сумі 1500 доларів США,
що на той час по курсу НБУ було
еквівалентно 12 225 грн., та
підтверджується п. З Договору. Оскільки
відповідачка не підготувала та не
надала до визначеної дати документи, 16
квітня 2013 року між ними була укладена
додаткова угода до попереднього
договору, згідно якої підписання та
нотаріальне посвідчення договору
купівлі-продажу квартири повинно
відбутися в строк до 01 червня 2013 року.

У зазначений строк відповідачка, також,
не надала необхідних документів. Крім
того, ОСОБА_3 відмовляється повертати
отримані нею кошти. Окрім отриманих 1500
доларів США за попереднім договором
купівлі-продажу від 10 жовтня 2012 року,
відповідачка додатково отримала від
неї 200 доларів США, про що у договорі
зазначено не було, проте, проти чого
ОСОБА_3 не заперечує.

У зв'язку з вищевикладеним, позивач
просила суд стягнути з відповідача на
свою користь грошові кошти в сумі 22015
грн. 97 коп. та понесені по справі судові
витрати.

Рішенням Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 06 жовтня 2014
року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
грошові кошти в сумі 22 015,97 грн., судовий
збір в розмірі 243,60 грн. та витрати на
правову допомогу в розмірі 730,80 грн..

ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права просить рішення суду першої
інстанції скасувати та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2012
року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено
попередній договір про намір
купівлі-продажу АДРЕСА_1. За умовами
договору остання зобов'язалася в строк
до 01 квітня 2013 року надати документи на
об'єкт нерухомості для укладання та
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу. У день укладання
попереднього договору позивач
передала ОСОБА_3 завдаток у сумі 1500
доларів США, що на той час по курсу НБУ
було еквівалентно 12 225 грн. та
підтверджується п. 3 договору.
Відповідач не підготувала та не надала
до визначеної дати документи, тому 16
квітня 2013 року між ними була укладена
додаткова угода до попереднього
договору, за якою оформлення договору
купівлі-продажу квартири повинно було
відбутися в строк до 01 червня 2013 року.

У зазначений строк відповідач,
також, не надала необхідних документів.
Крім того, ОСОБА_3 відмовляється
повертати отримані нею кошти. Окрім
отриманих 1500 доларів США за попереднім
договором купівлі-продажу від 10 жовтня
2012 року, відповідачка додатково
отримала від неї 200 доларів США, про що у
договорі зазначено не було, проте,
проти чого ОСОБА_3 не заперечує.

Відповідно до ст. 635 ЦК України
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного строку
(у певний термін) укласти договір у
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
договором. Попередній договір
укладається у формі, встановленій для
основного договору, а якщо форма
основного договору не встановлена, - у
письмовій формі.

Нормами ст. 657 ЦК України
передбачено, що договір
купівлі-продажу житлового будинку
(квартири) або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації, крім договорів
купівлі-продажу майна, що перебуває в
податковій заставі.

З аналізу зазначеної норми статті
видно, що перед державною реєстрацією
укладеного договору передує його
нотаріальне посвідчення. Підписаний
сторонами договір нотаріально
посвідчений не був, однак на його
виконання позивачем були сплачені
грошові кошти.

Згідно зі ст. 220 ЦК України
встановлено, що у разі недодержання
сторонами вимоги закону про
нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним. За таких
обставин, підписаний сторонами договір
є недійсним (нікчемним), оскільки не
було дотримано вимог щодо його
нотаріального посвідчення та
реєстрації.

Згідно зі ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину
кожна із сторін зобов'язана повернути
другій стороні у натурі все, що вона
одержала на виконання цього правочину,
а в разі неможливості такого
повернення, зокрема тоді, коли одержане
полягає у користуванні майном,
виконаній роботі, наданій послузі, -
відшкодувати вартість того, що
одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування.

Відповідно до п. 7 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 6
листопада 2009 року № 9 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними" у разі
якщо під час розгляду спору про
визнання правочину недійсним як
оспорюваного та застосування
наслідків його недійсності буде
встановлено наявність підстав,
передбачених законодавством, вважати
такий правочин нікчемним, суд, вказуючи
про нікчемність такого правочину,
одночасно застосовує наслідки
недійсності нікчемного правочину.

Оскільки факт отримання
відповідачем від позивача грошових
коштів у сумі 1500 доларів США, що на той
час по курсу НБУ було еквівалентно 12 225
грн. підтверджується п. 3 договору та 200
доларів США сторонами не
заперечується, а договір є нікчемним,
то суд першої інстанції правомірно
ухвалив рішення суду про застосування
у даному випадку реституції, тобто про
повернення ОСОБА_4 одержані ОСОБА_3
грошові кошти за цим договором у
розмірі еквівалентному за курсом НБУ
на час пред"явлення такого позову, що
відповідає вимогам ч. 3 ст. 623 ЦК України
про визначення розміру суми збитків.

Колегія суддів вважає, що оскаржене
рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому підстав для скасування не
мається.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 з
посиланням на укладення нею іншого
договору з іншою особою, посередником
послуг купівлі-продажу, не стосуються
правовідносин, виниклих між сторонами
у цій справі і на висновки суду вони
впливати не можуть.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 06 жовтня 2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: