Справа №521/420/13-ц
Провадження №2/521/1049/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року

місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси
в складі:

головуючого судді -
Плавича І.В.,

при секретарі -
Мазинській І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
виселення та вселення, третя особа -
Малиновська районна адміністрація
Одеської міської ради в особі органу
опіки та піклування, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться на
розгляді цивільна справа за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення та
вселення, третя особа - Малиновська
районна адміністрація Одеської
міської ради в особі органу опіки та
піклування.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги сторона
позивача вказувала, що ОСОБА_2 є
власником квартири АДРЕСА_1. Однак
позивач не змогла вселитись до даної
квартири, оскільки в ній проживають
люди, що змінили замки.

Оскільки в позасудовому порядку дійти
порозуміння стосовно добровільного
звільнення відповідачем жилого
приміщення не вдалося, ОСОБА_2
звернулась з даним позовом в суд, в
якому уточнивши заявлені вимоги,
просила усунути перешкоди в
користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом
виселення ОСОБА_3 та вселити ОСОБА_2 до
даної квартири.

Представник позивача ОСОБА_2 у відкрите
судове засідання з'явився, заявлені
вимоги підтримав, просив суд позов
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 у
судове засідання з'явився, заявлені
вимоги не визнав, просив суд в
задоволенні позову відмовити.

Представник Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради в
особі органу опіки та піклування у
судове засідання не з'явилась,
адміністрація повідомлялась судом про
розгляд даної цивільної справи,
причини неявки представнику суду не
відомі.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх
сукупності, прийнявши до уваги
пояснення сторін, дослідивши
відповідний позов, письмові докази,
представлені суду, надавши
правовідносинам, що виниклі між
сторонами належну правову оцінку, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні заявленого позову в
повному обсязі - виходячи з наступного.

Під час судового розгляду справи було
встановлено, що ОСОБА_2 є власником
квартири АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 23 серпня 2012 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, під реєстровим №805.

Як свідчить витяг про державну
реєстрацію прав №35335394, виданий КП
«ОМБТІ та РОН» від 30 серпня 2012 року,
майнові права ОСОБА_2 на відповідний
об'єкт нерухомого майна зареєстровані
у встановленому порядку.

При цьому ОСОБА_3 є власником квартири
АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 09 лютого 2007 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, під реєстровим №1142.

Малиновським районним судом міста
Одеси розглядався позов ОСОБА_6, ОСОБА_7
до ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні та визнання права
власності на квартиру АДРЕСА_1. Згідно
заочного рішення суду від 31 січня 2011
року по справі №1519/2-7981/11, було визнано
право власності на відповідну квартиру
№2/1 за ОСОБА_6 та ОСОБА_7

25 травня 2011 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 продали
квартиру №2/1 ОСОБА_8 на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_9,
під реєстровим №381.

22 травня 2012 року рішенням апеляційного
суду Одеської області було скасовано
заочне рішення Малиновського
районного суду міста Одеси по справі
№1519/2-7981/11 від 31 січня 2011 року, яким було
визнано право власності ОСОБА_6, ОСОБА_7
на спірну квартиру №2/1, а також
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_6, ОСОБА_7, зокрема з підстав
фактичної відсутності об'єкта
нерухомого майна у вигляді квартири №
2/1, оскільки об'єкт не було введено до
експлуатації.

Як зазначалось, 23 серпня 2012 року між
ОСОБА_8 та ОСОБА_2 був укладений договір
купівлі-продажу спірної квартири №2/1,
відповідно до умов якого ОСОБА_2 стала
власником об'єкту.

Разом з тим, ОСОБА_3 зверталась з
позовом в суд до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_2, КП «ОМБТІ та РОН»,
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції про
визнання договорів купівлі-продажу
недійсними, скасування державної
реєстрації. Згідно рішення
Малиновського районного суду міста
Одеси від 01 квітня 2014 року заявлений
позов задоволено. Однак на підставі
рішення апеляційного суду Одеської
області від 27 травня 2014 року, рішення
Малиновського районного суду міста
Одеси від 01 квітня 2014 року скасоване, а
також відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_3 В силу ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 вересня 2014 року, рішення
апеляційного суду Одеської області від
27 травня 2014 року залишено без змін.

Відмовляючи в позові ОСОБА_3, колегія
суддів апеляційного суду, з якою
погодилась і колегія суддів касаційної
інстанція, прийшла до висновку, що
спірна квартира №2/1 не введена в
експлуатацію і не може рахуватись
такою, що відповідає будівельним,
санітарним, протипожежним та іншим
нормам та правилам. У зв'язку з цим, не
зважаючи на договір від 23 серпня 2012
року та ураховуючи скасування судового
рішення від 31 січня 2011 року, на підставі
якого утворився відповідний об'єкт
нерухомого майна та виниклі майнові
права на нього у ОСОБА_6, ОСОБА_7, -
квартира АДРЕСА_1 не є квартирою в
розумінні ст.ст. 379, 380, 382 ЦК України.
Сукупність таких обставин як набуття
права власності на майно за скасованим
заочним рішенням суду на квартиру, якої
не існує (не введена до експлуатації),
розбіжності у технічній документації,
пов'язані із наявністю додаткових
невідображених у технічній
документації приміщень, відсутність в
житловому приміщенні кухні, а також
факт проживання на спільному ганку та у
приміщеннях родини ОСОБА_3, - свідчать
про те, що договір купівлі-продажу між
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є недійсним,
оскільки правочин вчинено відносно
об'єкту, якого не існує. Як зазначалось,
судове рішення набрало законної сили у
встановленому законом порядку.

Згідно ст. 61 ч.ч.1,3 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Крім того,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відтак, спираючись на вказану норму
процесуального закону, суд вбачає
обов'язковим врахування вказаних
висновків суду апеляційної інстанції.

Як регламентує ст. 29 ч.1 ЦК України,
місцем проживання фізичної особи є
житловий будинок, квартира, інше
приміщення, придатне для проживання в
ньому (гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Дійсно, згідно ст. 317 ч.ч.1,2 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна. В силу ст. 321 ч.1
ЦК України, право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Як чітко регламентує ст. 391 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Однак, як зобов'язує процесуальний
закон, суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням особи, виключно
в межах заявлених вимог та не вправі на
власний розсуд виходи за рамки цих
вимог чи змінювати осіб, до яких такі
вимоги заявлено (ст.ст. 11, 33 ЦПК України).

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу (ст. 16 ЦК України). Але при
цьому згідно ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

В процесі розгляду даної цивільної
справи суд не встановив передбачених
законом підстав для задоволення
заявлених вимог сторони позивача про
виселення ОСОБА_3 та вселення ОСОБА_1 до
спірного приміщення. У зв'язку з цим
стягнення понесених та документально
підтверджених судових витрат сторони
позивача з відповідача присудженню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 212,
213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про виселення та вселення, третя особа -
Малиновська районна адміністрація
Одеської міської ради в особі органу
опіки та піклування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий: