Справа №667/7131/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року Комсомольський
районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді - Скрипніка Л.А.,

за участю секретаря - Скакун Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Херсонської міської ради, про
визнання нерухомого майна спільною
сумісною власністю подружжя, поділ
домоволодіння, -

встановив:

Позивач звернулась до суду із позовною
заявою до відповідача, якою просить
визнати домоволодіння, що за адресою
АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної
власності подружжя; поділити мано, що є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя, виділивши у власність ОСОБА_1
? частину домоволодіння АДРЕСА_1,
визнавши за позивачем право власності
на вказану ? частину домоволодіння а
також на ? частину земельної ділянки, що
під ? частиною спірного домоволодіння,
необхідну для обслуговування такої
частини домоволодіння.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 01.12.1972
року позивач перебувала у
зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2, про що
свідчить відповідне свідоцтво. 21.07.1986
року шлюб між позивачем та ОСОБА_2 було
розірвано, що засвідчено відповідним
свідоцтвом. Під час перебування із
ОСОБА_2 у шлюбі 18.01.1980 року останнім на
підставі рішенням виконавчого
комітету Камишанської селищної ради
від 25.12.1978 року було отримано спірне
домоволодіння АДРЕСА_1. Після
розлучення позивача із ОСОБА_2 перша
вкотре уклала шлюб через що змінила
прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1». Поділ
спірного майна між позивачем та ОСОБА_2
за життя останнього не відбувався,
оскільки сторони підтримували дружні
стосунки. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер.
Відповідно до довідки про склад сім'ї
від 04.05.2014 року виданої Комсомольським
виконкомом районної у м. Херсоні ради
за адресою спірного домоволодіння
зареєстровано чотири особи, а саме
позивач, донька позивача, та два онуки
першої. Вважає, що має право на ? частину
спірного домоволодіння як дружина
власника такого домоволодіння, яке
було придбано нею та її колишнім
чоловіком за час шлюбу. При цьому
зазначає що захистити свої порушені
права шляхом визнання права власності
в порядку спадкування за законом після
померлого колишнього чоловіка вона не
має права. Вказує про те, що згідно
приписів чинного законодавства строки
позовної давності звернення до суду за
захистом своїх прав у визначений
розглядуваним судом спосіб не
порушено.

Представник позивача за довіреністю
ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні
вимоги підтримала у повному обсязі та
просила їх задовольнити із викладених
у позовній заяві підстав.

Представник відповідача за
довіреністю ОСОБА_4 щодо задоволення
позовних вимог заперечував у повному
обсязі та просив до спірних
правовідносин застосувати наслідки
сплину строків позовної давності. При
цьому щодо викладених у розглядуваному
позові обставин справи та обставин
зазначених у судовому засіданні
представником позивача по справі,
зокрема щодо того, що позивач за життя
проживала із колишнім власником
спірного домоволодіння, де мешкала до
смерті останнього, не заперечував.

Заслухавши пояснення представників
сторін, вивчивши матеріали справи та
перевіривши їх доказами суд приходить
до наступних висновків та відповідних
ним правовідносин.

Так згідно свідоцтва про одруження
від 01.12.1972 року серії НОМЕР_1, виданого
Комсомольським РАЦС позивач
одружилась із ОСОБА_2 через що змінила
прізвище на «ОСОБА_1».

Відповідно до свідоцтва про
розірвання шлюбу від 07.05.1986 року серії
НОМЕР_2 шлюб між позивачем та ОСОБА_2
було розірвано, та після реєстрації
розірвання шлюбу прізвище позивача
залишилось «ОСОБА_1».

Як вбачається зі свідоцтва про право
особистої власності від 18.01.1980 року на
підставі рішення Комишанської
сільради народних депутатів № 4/21 від
25.12.1982 року ОСОБА_2 набув право
особистої власності на домоволодіння,
що у АДРЕСА_1..

Як вбачається з паспортних даних
позивача, остання 01.07.1994 року вдруге
уклала шлюб із ОСОБА_5, через що змінила
свої прізвище відповідно на «ОСОБА_1».
Зміна позивачем прізвища на «ОСОБА_1»
підтверджується також дослідженим
судом пенсійним посвідченням
останньої.

Окрім того, як встановлено у судовому
засіданні, щодо чого сторони по справі
не заперечували, позивач згодом знову
почала мешкати із власником спірного
домоволодіння ОСОБА_2, за адресою
такого домоволодіння, тобто по АДРЕСА_1
що також підтверджується довідкою про
склад сім'ї виданою уповноваженим
органом самоорганізації населення
14.03.2014 року.

Згідно дослідженого судом витягу з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян щодо актового запису
про смерть а також самого актового
запису про смерть № 2418 від 30.12.2013 року,
ОСОБА_2, який за життя мешкав за адресою
спірного домоволодіння, помер
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно відомостей Третьої
Херсонської державної нотаріальної
контори після смерті ОСОБА_2, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4, спадкова справа не
заводилась.

За приписами ст. 22 КпШС затвердженого
ВР УРСР, від 20.06.1969 майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю. Кожен з подружжя
має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном. Подружжя користується рівними
правами на майно і в тому разі, якщо
один з них був зайнятий веденням
домашнього господарства, доглядом за
дітьми або з інших поважних причин не
мав самостійного заробітку.

За приписами ст. 112 ЦК УРСР,
затвердженого ВР УРСР, від 18.07.1963 року
майно може належати на праві спільної
власності двом чи кільком громадянам.

Згідно ст. 115 цього ж Кодексу кожний з
учасників спільної часткової
власності має право вимагати виділу
своєї частки з спільного майна.

За приписами п.п. «в» п. 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
22.12.1995, № 20 "Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності" судовий захист
права приватної власності громадян
здійснюється шляхом розгляду справ,
зокрема, за позовами про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності.

Таким чином, враховуючи викладене суд
приходить до переконання про
законність та обґрунтованість
позовних вимог.

Що ж стосується заяви представника
відповідача про застосування до
спірних правовідносин строків сплину
позовної давності то слід зазначити
наступне.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 20 наразі
чинного СК України до вимог, що
випливають із сімейних відносин,
позовна давність не застосовується,
крім випадків, передбачених частиною
другою статті 72, частиною другою статті
129, частиною третьою статті 138, частиною
третьою статті 139 цього Кодексу. У
випадках, передбачених частиною першою
цієї статті, позовна давність
застосовується судом відповідно до
Цивільного кодексу України, якщо інше
не передбачено цим Кодексом.

При цьому за приписами ч. 1, 2 ст. 72 цього
ж Кодексу у відповідній редакції
позовна давність не застосовується до
вимог про поділ майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, якщо шлюб між ними не
розірвано. До вимоги про поділ майна,
заявленої після розірвання шлюбу,
застосовується позовна давність у три
роки. При цьому така позовна давність
обчислюється від дня, коли один із
співвласників дізнався або міг
дізнатися про порушення свого права
власності.

Згідно ч. 1, 2 ст. 68 наразі чинного СК
України розірвання шлюбу не припиняє
права спільної сумісної власності на
майно, набуте за час шлюбу.
Розпоряджання майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності,
після розірвання шлюбу здійснюється
співвласниками виключно за взаємною
згодою, відповідно до Цивільного
кодексу України.

На підставі викладених норм,
враховуючи вищевикладені встановлені
судом обставини справи з приводу яких
сторони у судовому засіданні не
заперечували, а саме щодо того, що не
зважаючи на розірвання позивачем шлюбу
із останнім власником спірного
домоволодіння, перша за життя такого
власника, свого колишнього чоловіка,
підтримувала із ним дружні стосунки, у
зв'язку із чим навіть переїхала мешкати
до останнього за його життя, де мешкала
до смерті власника спірного
домоволодіння однією родиною, суд
приходить до переконання про те, що до
спірних правовідносин застосовується
загальний строк позовної давності у
три роки який необхідно рахувати саме з
часу смерті власника спірного
домоволодіння, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_4,
який відповідно наразі не сплинув.

Питання щодо розподілення судових
витрат по справі суд вирішує на пдставі
ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, та керуючись
ст. ст. 5-11, 60, 86, 88, 174, 208, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК
України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Херсонської
міської ради, про визнання нерухомого
майна спільною сумісною власністю
подружжя, поділ домоволодіння -
задовольнити.

Визнати домоволодіння АДРЕСА_1
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Поділити спільне майно подружжя
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4,
визнавши за ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 право
власності на 1/2 частину домоволодіння
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його проголошення,
шляхом подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Херсонської області
через Комсомольський районний суд м.
Херсона.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення

СуддяЛ. А. Скрипнік