АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/8099/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 645/7832/14
Категорія: поновлення на роботі
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного

суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака
І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької
О.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на ухвалу Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 27 жовтня 2014 року по
справі за позовною заявою ОСОБА_3 до
головного управління державної
міграційної служби України в
Харківській області (ГУ ДМСУ) про
визнання дій незаконними, поновлення
на роботі, стягнення заробітної плати
та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

16 вересня 2014 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом до ГУ ДМСУ в
Харківській області про визнання
незаконним дії відповідача щодо її
безпідставного звільнення за ч.1 ст. 40
КЗпП України та поновлення її на
попередньому робочому місці. Також
просила стягнути з відповідача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу та моральну шкоду у сумі
середньомісячного заробітку.

В обґрунтування позову посилалася
на порушення відповідачем норм
трудового законодавства.

Ухвалою судді Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 19.09.2014
року відкрито провадження у вказаній
справі, і призначено її розгляд у
судовому засіданні.

Ухвалою Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 27 жовтня 2014 року
закрито провадження у справі на
підставі п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить
скасувати цю ухвалу суду та відновити
провадження у справі. Вказує, що
посада інспектора відділу
адресно-довідкової роботи, з якої вона
незаконно звільнена, не відноситься до
публічної служби, спірні
правовідносини є трудовими, під час
яких відповідач не здійснював жодних
управлінських функцій.

Вислухавши пояснення апелянта та
її представника, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги
відповідно до вимог ст.. 303 ЦПК України,
судова колегія вважає, що скарга
підлягає задоволенню, а оскаржувана
ухвала - скасуванню як постановлена з
порушенням вимог цивільного
процесуального права.

Постановляючи ухвалу про закриття
провадження у справі на підставі п.1 ч.1
ст. 205 ЦПК України, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач є
суб'єктом владних повноважень, з яким у
позивача виник спір з приводу
звільнення його з публічної служби.

Судова колегія не може погодитися
з такими висновками суду, оскільки вони
не відповідають матеріалам справи та
вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК
України суди розглядають в порядку
цивільного судочинства справи щодо
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. З КАС України справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду публічно-
правовий спір, в якому хоча б однією зі
сторін є орган виконавчої влади, орган
місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа або інший
суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Статтями 2,17 КАС України визначено, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів суб'єктів права у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування при здійсненні ними
владних управлінських функцій;
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктами владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

У зв'язку з вищезазначеним до
компетенції адміністративних судів
належать спори фізичних чи юридичних
осіб з органами державної влади,
органами

місцевого самоврядування, їхньою
посадовою особою, предметом яких є
перевірка законності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб),
відповідно й прийнятих або вчинених
ними при здійсненні владних
управлінських функцій.

Критеріями розмежування справи
цивільного судочинства від справи
адміністративного судочинства є
одночасно: суб'єктивний склад
учасників процесу та характер спірних
правовідносин.

Як свідчать останні, заявляючи
такий позов в порядку цивільного
судочинства, ОСОБА_3 посилалася як на
підставу своїх вимог порушення
відповідачем її трудових прав
відповідачем, який хоча і є суб'єктом
владних повноважень, але при її
вивільненні не здійснював владних
управлінських функцій, а діяв як
власник установи - працедавець.

Висновки суду першої інстанції
про те, що ОСОБА_3 звільнена з публічної
служби не підтверджена будь-якими
доказами та не відповідає вимогам п.15
ч.1 ст. 3 КАС України.

Як пояснила в суді апеляційної
інстанції позивач ОСОБА_3 вона не є
державним службовцем або
військовозобов'язаною особою.

У зв'язку з наведеним судова
колегія вважає, що оскаржувана ухвала
суду першої інстанції постановлена з
порушенням вимог цивільного
процесуального права, перешкоджає
подальшому провадженню у справі, що є
підставою відповідно до ст. 311 ЦПК
України для скасування цієї ухвали
суду та направлення справи до
Фрунзенського районного суду м.
Харкова для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.4 ч.2 ст. 307,
ст.ст. 311, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України,
судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 27 жовтня 2014 року
скасувати і направити справу до
цього ж суду для продовження її
розгляду.

Ухвала апеляційного суду
касаційному оскарженню не підлягає як
така, що не перешкоджає подальшому
провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: