Справа №489/3176/14-ц 03.12.2014 03.12.2014 03.12.2014
Провадження №22-ц/784/3067/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

03 грудня 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової
К.О.

із секретарем судового засідання:
Шпонарською О.Ю,

за участю: позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 - представника відповідача
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на заочне рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 05
серпня 2014 року, ухвалене за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи -
Українська страхова компанія «Гарант -
Авто» та ОСОБА_5, про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2
звернулися до суду із позовом до
ОСОБА_4, третя особа - Українська
страхова компанія «Гарант - Авто» (далі
- УСК «Гарант - Авто»), про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Позивачі зазначали, що 27 листопада 2013
року у м. Миколаєві по вулиці Куйбишева
на перехресті з вулицею 7-го з'їзду Рад
ОСОБА_4, керуючи автомобілем ВАЗ 21104,
номерний знак НОМЕР_1, допустив
зіткнення з автомобілем «MERCEDES BENS Е 320»,
державний номер НОМЕР_2 під його
(позивача) керуванням, який рухався в
зустрічному напрямку. Внаслідок цього
автомобіль «MERCEDES BENS Е 320» отримав
механічні пошкодження.

Згідно звіту про незалежне
автотоварознавче дослідження від 11
квітня 2014 року розмір матеріального
збитку, спричиненого пошкодженням
транспортного засобу, складає 28867 грн. 78
коп.

Постановою Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 17 грудня 2013 року ОСОБА_4
визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП України.

Крім цього, позивачі зазначали, що
внаслідок пошкодження автомобіля
«MERCEDES BENS Е 320» їм спричинено моральну
шкоду, компенсацію якої вони оцінили у
5000 грн.

Позивачі також вказували, що у виплаті
страхового відшкодування УСК «Гарант -
Авто», яким застраховано автомобіля
«MERCEDES BENS Е 320» їм відмовлено.

Посилаючись на наведені обставини та
на положення ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187 ЦК
України, позивачі просили стягнути з
відповідача на їх користь 28867 грн. 78 коп.
матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної
шкоди, а також 1000 грн. витрат на
проведення експертного дослідження та
63 грн. 12 коп. поштових витрат.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 17 липня 2014 року до участі
у справі в якості третьої особи
залучено ОСОБА_5 як власника автомобіля
«MERCEDES BENS Е 320».

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 05
серпня 2014 року позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2
задоволено частково.

Постановлено стягнути із відповідача
на користь позивачів в рахунок
відшкодування майнової шкоди 29867 грн.
78 коп. та 1000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 із
відповідача витрати по сплаті судового
збору у розмірі 308 грн. 67 коп.

У іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
рішення суду в частині задоволення
позовних вимог скасувати і в цій
частині ухвалити нове рішення, яким в
позові ОСОБА_7 і ОСОБА_2 відмовити в
повному обсязі. Відповідач посилається
на те, що відповідно до Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» матеріальну шкоду
відповідачам повинен відшкодувати
страховик, оскільки він у
встановленому законом порядку
застрахував свою відповідальність
перед третіми особами.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково,
виходячи із наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2,
суд першої інстанції виходив з того, що
є передбачені законом підстави для
покладення обов'язку про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди,
спричиненої позивачам внаслідок
дорожньо - транспортної пригоди, на
ОСОБА_4 як заподіювача шкоди, оскільки
страховиком позивачам правомірно
відмовлено у виплаті страхового
відшкодування.

Проте з таким висновком суду не можна
погодитись із наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 27
листопада 2013 року у м. Миколаєві
по вулиці Куйбишева на перехресті з
вулицею 7-го з'їзду Рад ОСОБА_4, керуючи
автомобілем ВАЗ 21104, номерний знак
НОМЕР_1, при повороті ліворуч проявив
неуважність та не надав переваги в русі
транспортному засобу «MERCEDES BENS Е 320»,
державний номер НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_1, який рухався в зустрічному
напрямку, примусивши останнього різко
змінити напрямок руху для уникнення
зіткнення з послідуючим наїздом на
перешкоду у вигляді бордюру. Внаслідок
цього автомобіль «MERCEDES BENS Е 320» отримав
механічні пошкодження.

Із матеріалів справи видно, що в момент
даної дорожньо-транспортної пригоди
автомобілем «MERCEDES BENS Е 320» ОСОБА_1
керував на підставі нотаріально
посвідченої довіреності від 09 серпня
2013 року (а.с.22, 29, 30).

Постановою Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 17 грудня 2013 року ОСОБА_4
визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП України (а.с. 27, 28).

Згідно копії звіту про незалежне
автотоварознавче дослідження від 11
квітня 2014 року, складеного
спеціалістом автотоварознавцем
ОСОБА_8, вартість відновлювального
ремонту автомобіля «MERCEDES
BENS Е 320» із врахуванням зносу становить
28867 грн. 78 коп. (а.с. 6-10).

Згідно поліса обов'язкового
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземного
транспорту від 11 лютого 2013 року за № АЕ
/1475702 відповідальність ОСОБА_4
застрахована у УСК «Гарант - Авто».
Строк дії поліса визначено з 12 лютого
2013 року по 11 лютого 2014 року (а.с. 139).

Відповідно до вимог ст. 33 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - Закон) ОСОБА_1 02 грудня
2013 року письмовою заявою
встановленого зразка повідомив
страховика про настання страхового
випадку (а.с. 81).

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону визначено, що у
разі настання страхового випадку
страховик у межах страхових сум,
зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

В акті огляду транспортного засобу від
02 грудня 2013 року, який підписано
представником УСК «Гарант - Авто»,
визначено перелік пошкоджень
автомобіля «MERCEDES BENS Е 320» і зазначено,
що на момент огляду цей транспортний
засіб був частково розібраний.

Лист УСК «Гарант - Авто» від 12 лютого 2014
року свідчить, що позивачу ОСОБА_1
відмовлено у виплаті страхового
відшкодування на підставі п. 37.1.3 ст. 37
Закону з посиланням на те, що він
допустив порушення п. 33.3 ст. 33 Закону,
які полягали в тому, що на момент
згаданого огляду автомобіль «MERCEDES BENS Е
320», державний номер НОМЕР_2 був
частково розібраний (а.с.32).

Проте, відповідно до п. 37.1.3 ст. 37 Закону
підставою для відмови у здійсненні
страхового відшкодування є
невиконання потерпілим або іншою
особою, яка має право на отримання
відшкодування, своїх обов'язків
визначених цим Законом, якщо це
призвело до неможливості страховика
(МТСБУ) встановити факт дорожньо -
транспортної пригоди, причини та
обставини її настання або розмір
заподіяної шкоди.

В указаному листі про відмову у виплаті
страхового відшкодування страховик не
навів причин відмови, передбачених п.
37.1.3 ст. 37 Закону.

Але із матеріалів справи, а також
пояснень позивачів вбачається, що з
відповідним позовом до УСК «Гарант -
Авто» вони не звертались.

Між тим, відповідно до статті 3 Закону
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників, враховуючи
положення статті 1194 ЦК, питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого статтею 33 Закону
обов'язку щодо письмового надання
страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках Моторному (транспортному)
страховому бюро України), повідомлення
про дорожньо-транспортну пригоду
встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах,
передбаченого договором страхування,
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого статтею 33 Закону
обов'язку з'ясовується судом першої
інстанції, у зв'язку з чим до участі у
справі може бути залучений страховик.

Згідно з п. 16 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» питання про
відшкодування шкоди особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого ст. 33 Закону обов'язку
щодо письмового надання страховику, з
яким укладено відповідний договір,
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого статтею 33 Закону
обов'язку з'ясовується судом першої
інстанції, у зв'язку з чим до участі у
справі може бути залучений страховик.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідач ОСОБА_4 як заподіювач шкоди
не давав згоди на відшкодування
позивачам шкоди, спричиненої внаслідок
пошкодження належного останнім
автомобіля «MERCEDES BENS Е 320».

Проте, вирішуючи спір, суд першої
інстанції залишив поза увагою вказані
обставини, положення ст. 3 Закону, а
також не обговорив питання про
залучення до участі у справі в порядку
ст. 33 ЦПК України в якості відповідача
УСК «Гарант - Авто», тоді як це має
суттєве значення для вирішення даного
спору і, зокрема, з'ясування обсягу
відповідальності страховика і
заподіювача шкоди. У апеляційної
інстанції відсутні повноваження для
усунення цього недоліку.

При цьому, суд першої інстанції не
звернув увагу на те, що позивачі не
втратили, передбаченої законом
можливості для звернення із
відповідним позовом до страховика.

Вирішуючи спір в частині задоволення
вимог позивачів про стягнення
матеріальної шкоди, витрат на оплату
звіту про незалежне автотоварознавче
дослідження, суд першої інстанції
неповно з`ясував дійсні обставини
справи, допустив порушення
матеріального права, що відповідно до
п. п. 1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою
для скасування оскаржуваного рішення в
цій частині і ухвалення в цій частині
нового рішення, яким в задоволенні
вимог позивачів до ОСОБА_4 про
стягнення матеріальної шкоди слід
відмовити.

Разом з тим, не підлягають задоволенню
доводи апеляційної скарги щодо
неправильності рішення суду в частині
стягнення моральної шкоди на користь
позивачів із відповідача.

Відповідно до п. 22.3 ст. 22 Закону
потерпілому відшкодовується лише
шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини
другої статті 23 ЦК, тобто шкода
спричинена у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, а також у
зв'язку з протиправною поведінкою щодо
неї самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів.

Із позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2
видно, що вони звернулись з вимогами
про відшкодування моральної шкоди,
спричиненої пошкодженням автомобіля.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди
завданої в наслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній чи
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

З матеріалів справи видно, внаслідок
даної дорожньо - транспортної пригоди,
яка сталася з вини відповідача ОСОБА_4,
було пошкоджено автомобіль «MERCEDES BENS Е
320», що знаходиться у їх розпорядженні
на підставі нотаріально посвідченого
доручення.

Із врахуванням наведеного суд першої
інстанції обґрунтовано поклав на
ОСОБА_4 обов'язок по відшкодуванню
позивачам моральної шкоди.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31
березня 1995 року №4 (зі змінами та
доповненнями) роз'яснено, що під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Вирішуючи питання про розмір
відшкодування моральної шкоди, суд
правильно виходив із вини відповідача
у її спричиненні позивачам, обсягу
моральних страждань останніх, а тому
обгрунтовано визначив її компенсацію в
1000 грн.

Доводи відповідача в апеляційній
скарзі про те, що позивачі не довели
факт спричинення їм моральної шкоди
безпідставні, оскільки спростовуються
фактом дорожньо - транспортної пригоди,
внаслідок якої було пошкодження майно
останніх.

Рішення в частині відмови позивачам в
задоволення вимог про стягнення
поштових витрат ОСОБА_4 не
оскаржувалось.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
оскаржуване рішення в частині
розподілу судових витрат підлягає
зміні пропорційно задоволенням
вимогам позивачів.

Тому із ОСОБА_4 на користь кожного із
позивачів слід стягнути по 121 грн. 80 коп.
витрат по сплаті судового збору за
подачу позовної заяви.

Керуючись ст.ст.303, 308, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Заочне рішення Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 05 серпня 2014 року в
частині стягнення на користь ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 матеріальної шкоди,
спричиненої дорожньо - транспортною
пригодою та витрат на оплату звіту про
незалежне автотоварознавче
дослідження скасувати і в цій частині
ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
треті особи - Українська страхова
компанія «Гарант - Авто» та ОСОБА_5, про
відшкодування матеріальної шкоди,
спричиненої дорожньо - транспортною
пригодою та витрат на оплату звіту про
незалежне автотоварознавче
дослідження відмовити.

Це ж рішення в частині стягнення
судових витрат змінити, стягнувши з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по
121 грн. 80 коп. витрат по сплаті судового
збору.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Судді: