Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1472/14-ц

20 листопада 2014 року
Богородчанський районний суд
Івано-Франківської області

в складі
головуючого-судді : Битківського Л.М.

секретар
Дякун М.В.

з участю позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Богородчани справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заподіяної матеріальної та моральної
шкоди внаслідок вчинення злочину, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення 20000 грн.
заподіяної моральної шкоди та 2515,78 грн.
матеріальної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що з
2010 року перебуває з відповідачем у
неприязних стосунках. 28.03.2012 року,
відповідач побив його, заподіявши при
цьому легкі тілесні ушкодження, що
спричинили короткочасний розлад
здоров'я. Зокрема, йому було заподіяно
струс головного мозку, порушення
функцій шийного відділу хребта, що
потягло за собою також гіпертонічний
криз та погіршення загального стану
здоров'я. З 30 березня по 06 квітня 2012 року
перебував на стаціонарному лікування у
неврологічному відділенні
Богородчанської ЦРЛ, а після того
потребував санаторно-курортного
лікування, яке проходив в санаторії
с.Черче. Від отриманих тілесних
ушкоджень змушений і надалі лікуватись
амбулаторно, приймати ліки. Вироком
Богородчанського районного суду від
28.03.2014 року ОСОБА_2 засуджений за ст. 125
ч.2 КК України.

Побивши його, відповідач спричинив
йому фізичного болю, спровокував
погіршення його стану здоров'я, у
зв'язку з чим змушений був лікуватись
стаціонарно, амбулаторно, проходити
санаторно-курортне лікування. Тривалий
час після побиття внаслідок
пошкодження зубів не міг без болю
приймати їжу. Отримана травма вплинула
на те, що він почав втрачати зір. Після
скоєного злочину, відповідач продовжує
вперто переслідувати його, нацьковує
на нього своїх підопічних - дітей з
Солотвинської школи інтернату, вчиняє
протиправні дії щодо нього та його
майна. Відповідач не визнавав своєї
вини у кримінальному процесі, тому
протягом двох років змушений був у
численних судових засіданнях доводити
винуватість ОСОБА_2 у вчиненні злочину,
який віднесений до категорії справ
приватного обвинувачення. У зв'язку з
цим витрачав свій час, кошти, здоров'я.
Через згадану подію повністю змінився
його уклад життя, він втратив
можливість займатись улюбленою
справою, через конфлікти з
відповідачем пішов з роботи. Моральну
шкоду, заподіяну внаслідок
неправомірних дій ОСОБА_2 по відношенню
до нього, оцінив в розмірі 20000 грн. Крім
того, поніс майнову шкоду в розмірі 2515,78
грн. Зокрема 1045,16 грн. витрачено на
придбання ліків, 85 грн. на сплату
благодійного внеску при поступленні на
лікування, 1010 грн. вартості путівки до
санаторію та 371,82 грн. витрачених на
протезування зубів і 3,80 грн. за послуги
відділення зв'язку по відправі
кореспонденції до суду.

В судовому засіданні позивач заявлені
позовні вимоги підтримав з викладених
підстав, додатково пояснив, що від
отриманих тілесних ушкоджень тривалий
час відчував негативні наслідки,
зокрема терпів фізичний біль у спині,
голові. Крім того, вказує, що відповідач
тривалий час переслідує його і
постійно намагається дошкулити йому.
Через це кожен раз він змушений
звертатись за захистом до
правоохоронних органів, що порушує для
нього нормальний життєвий уклад.
Просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав. Вказав, що за
його апеляційною скаргою ухвалою
колегії судді апеляційного суду
Івано-Франківсьокї області від 25.06.2014
року вирок Богородчанського районного
суду від 28.03.2014 року було змінено, його
дії перекваліфіковано з ч.2 ст. 125 КК
України на ч.1 ст.125 КК України та
призначено йому покарання у виді
штрафу, від відбування якого він
звільнений у зв'язку з закінченням
строку давності Заявлені вимоги
позивача про відшкодування заподіяної
матеріальної шкоди вважає не
обгрунтованими, оскільки вони не
підтверджені належними доказами.
Заявлені вимоги про відшкодування
моральної шкоди в сумі 20000 грн. виходять
за рамки розумності і справедливості,
оскільки ОСОБА_1 сам неодноразово
провокує конфліктні ситуації, поширює
щодо нього неправдиву інформацію серед
жителів селища, безпідставно
звинувачує його у вчиненні тих дій, до
яких він не причетний. Просив у
задоволенні позову про відшкодування
матеріальної шкоди відмовити, а
питання про стягнення моральної шкоди
вирішити виходячи з принципу
розумності і справедливості.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши письмові докази, які подані
у розпорядження суду, з'ясувавши
фактичні обставини справи, суд прийшов
до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню.

Судом встановлено, що вироком
Богородчанського районного суду від 28
березня 2014 року ОСОБА_2 засуджений за
ст. 125 ч.2 КК України за те, що 28 березня
2012 року близько 21 год. на вулиці
Замкова, що в смт.Солотвин
Богородчанського району
Івано-Франківської області, на містку
через потічок Солонець на грунті
неприязних стосунків, умисно завдав
потерпілому ОСОБА_1 ударів в голову,
обличчя та грудну клітку. Від отриманих
ударів ОСОБА_1 упав з містка. Внаслідок
цього потерпілий отримав тілесні
ушкодження у виді закритої
черепно-мозкової травми зі струсом
головного мозку, що відноситься до
легких тілесних ушкоджень, які
викликали короткочасний розлад
здоров'я, а також садна в ділянці
голови, синець в ділянці грудної
клітки, які відносяться до легких
тілесних ушкоджень.

Ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 25.06.2014
року вирок Богородчанського районного
суду від 28.03.2014 року відносно ОСОБА_2
змінено, дії перекваліфіковано з ч.1 на
ч.1 ст.125 КК України виходячи з того, що
тілесні ушкодження, які потягнули за
собою короткочасний розлад здоров'я
потерпілого могли бути спричинені
підсудним з необережності під час
падіння потерпілого з містка, а даних
про спрямованість умислу у справі
немає.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок
у кримінальній справі, що набрав
законної сили є обов'язковим для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок або
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1
ст.1167 ЦК України, моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Розмір відшкодування моральної шкоди
визначається судом з урахуванням суті
позовних вимог, характеру діяння особи,
яка заподіяла шкоду, фізичних чи
моральних страждань потерпілого, а
також інших негативних наслідків.

З'ясувавши дійсні обставини
справи, суд прийшов до висновку, що
неправомірними діями відповідача
позивачу дійсно спричинено моральну
шкоду у вигляді фізичних страждань,
перенесеного нервового потрясіння,
порушення нормального життєвого ритму.
Враховуючи характер і тривалість
страждань, тяжкість заподіяної травми,
істотність вимушених змін у життєвих
стосунках позивача, який змушений був
звертатись до правоохоронних органів
та суду за захистом порушеного права,
суд вважає, що позов в частині
стягнення моральної шкоди підлягає
задоволенню в розмірі 2800 грн.

Вирішуючи питання про стягнення
заподіяної майнової шкоди, суд вважає,
що з відповідача підлягають стягненню
понесені позивачем витрати на своє
стаціонарне лікування у
неврологічному відділі
Богородчанської ЦРЛ в період з 30.03 по
06.04.2012 року. Відповідно до
представлених доказів вартість
витрачених медикаментів, що були
придбані за рахунок позивача склала
706,16 грн. Разом з тим, суд вважає, що
позивачем не доведено причинного
зв'язку між понесеними ним витратами на
протезування зубів у сумі 371,82 грн. та
подією, що мала місце 28.03.2012 року. У
висновку судово-медичної експертизи
посилання експертів на ушкодження
зубів немає, хоч потерпілий
обстежувався стоматологом. Також не
обґрунтованими є і вимоги позивача про
стягнення з відповідача витрат на
санаторно-курортне лікування, оскільки
з матеріалів справи встановлено, що
позивач проходив там курс лікування
від остеохондрозу шийного відділу
хребта. Причинного-наслідкового
зв'язку між цим захворюванням та
отриманими 28.03.2012 року травмами не
доведено.

Тому, на підставі наведеного, ст.23, 1167 ЦК
України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК
України, суд ,-

вирішив:

Позов задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 706,16
грн. матеріальної шкоди та 2800 грн.
заподіяної моральної шкоди.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Івано-Франківської області через
суд першої інстанції шляхом подання в
10-ти денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Головуючий
Битківський Л.М.