Справа № 740/4755/14
Провадження № 2/740/1526/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд
Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Бережняка В.Д.,

при секретарі
Полторацькій В.М.,

прокурора Самойленко В.С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

адвоката позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача - адвоката
ОСОБА_4,

представника органу опіку та
піклування виконавчого комітету
Ніжинської

міської ради Ощепкової В.В., Єрофєєвої
Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Ніжині справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
позбавлення батьківських прав, -

Встановив:

Позивач звернулась з позовом до ОСОБА_3
про позбавлення батьківських прав на
їх сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В позовній заяві позивач вказала, що
рішенням Ніжинського міськрайонного
суду від 22 серпня 2012 року шлюб між нею
та відповідачем було розірвано. Після
розірвання шлюбу відповідач протягом
трьох місяців спілкувався з сином, один
раз на місяць, а починаючи з грудня 2012
року відповідач взагалі перестав
спілкуватися з дитиною, не зустрічався
з ним і не телефонував. Відповідач
ухиляється від виконання своїх
обов*язків по вихованню дитини,
протягом останніх десяти місяців не
бачився з дитиною. При зверненні до
органу опіки та піклування позивач
отримала висновок від 16 жовтня 2014 року
про недоцільність позбавлення
відповідача батьківських прав, однак
вона не погоджується з даним висновком,
тому просить суд позбавити відповідача
ОСОБА_3 батьківських прав відносно їх
сина ОСОБА_7.

У судовому засіданні позивач свій
позов підтримала та пояснила суду, що
відповідач останні два роки з сином не
спілкується і крім сплати аліментів
ніякої допомоги сину не надає і вона не
хоче, щоб відповідач в подальшому
піклувався за сина. Син не хоче, щоб у
нього був такий батько і не хоче мати
його прізвище і по батькові.

Відповідач в судовому засіданні
заперечував проти позовних вимог і
пояснив, що після розірвання шлюбу з
позивачкою у 2012 році році він не може
зустрічатись з сином, так як цьому
перешкоджає позивачка. За межами
проживання позивачки він зустрітись не
може тому, що син індивідуально
навчається. В цьому році позивачка
звернулась в суд з позовом про розподіл
майна, але пояснила, що відмовиться від
позову якщо він відмовиться від сина.
Він особисто бажає займатись
вихованням сина, було прийнято рішення
з цього приводу органом опіки та
піклування про зустріч його з сином з
представником служби у справах дітей,
але позивачка не надала на це дозволу.

Представник відповідача адвокат
ОСОБА_4 в суді пояснив, що приходи до
сина закінчувались скандалом позиваки
і відповідача. В розмовах з позивачкою
відповідача, та повідомляла, що
вихованням сина буде займатись вона. На
сьогодні між сторонами існують
неприязні стосунки.

Крім того, відповідачем до суду надано
заперечення на позовну заяву, в якому
відповідач просить відмовити в
задоволенні позовних вимог про
позбавлення його батьківських прав.
Своє заперечення відповідач
обґрунтовує тим, що позивач
перешкоджає йому бачитись з сином та
підбурює сина не спілкуватися з
відповідачем. Відповідач звертався до
органу опіки та піклування і отримав
висновок, згідно з яким встановлюється
графік побачень дитини з батьком.
Однак, позивач заперечує проти графіка
побачень, встановленого висновком.

Представник органу опіки та
піклування сектору служби у справах
дітей виконавчого комітету Ніжинської
міської ради в суді заперечувала проти
позовних вимог і пояснила, що
відповідач бажає займатись вихованням
сина, але позивачка заперечує проти
цього. Дане питання було предметом
розгляду комісії органу опіки та
піклування при виконавчому комітеті,
яке позитивних результатів не дало.
Відповідач регулярно сплачує аліменти,
бажає надавати і іншу допомогу,
займатись вихованням сина, тому
позбавлення батьківських прав це
виключне рішення.

Прокурор у судовому засіданні також
заперечувала проти позовних вимог і
вказала, що відповідач бажає займатись
вихованням сина, але вона вбачає
перешкоджання в цьому позивачки.
Позбавлення прав батьківства це
виключне рішення і в даному випадку
воно не може бути застосоване.

В судовому засіданні були також
допитані в якості свідків:

ОСОБА_8 яка пояснила, що син сторін в
з*язку з хворобою не відвідує школу і
вона приходить зі школи, і займається
його індивідуальним навчанням. З
батьком ОСОБА_7 вона не спілкувалась,
але в розмові їй стало відомо, що крісло
та планшет йому подарив батько.

ОСОБА_10, співмешканець позивачки, та її
мати ОСОБА_11 суду пояснили, що
вихованням сина ОСОБА_7 займається
позивачка. На протязі двох років до
сина відповідач не приходив і
відповідно не займався його
вихованням.

ОСОБА_12 який проводив деякі ремонтні
роботи у позивачки останні два роки,
ОСОБА_13 сусідка позивачки ОСОБА_1 в суді
пояснили, що на протязі останніх двух
років ОСОБА_3 до сина ОСОБА_7 не приходив
і не приїздив. Вихованням ОСОБА_7
займалась його матір.

Судом допитаний в судовому засіданні і
син сторін по справі ОСОБА_7 який
пояснив, що з батьком він не
спілкується і не хоче його «бачити»
своїм батьком.

Заслухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши матеріали справи суд
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони мають
сина, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно
свідоцтва про народження (а.с.13),
батьками якого значаться сторони по
справі.

Відповідно до ст.164 ч.1 п.2 СК України,
мати і батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вони
ухиляються від виконання своїх
обов*язків по вихованню дитини.

Ст.150 СК України визначено обов*яки
батьків щодо виховання та розвитку
дитини.

Зокрема, крім іншого, батьки
зобов*язані піклуватися про здоров*я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобов*язані
забезпечити здобуття дитиною освіти,
готувати її до самостійного життя.
Передача дитини на виховання іншим
особам не звільняє батьків від
обов*язку батьківського піклування
щодо не.

Висновком органу опіки та піклування
виконавчого комітету Ніжинської
міської ради №3-15/239 від 16.10.2014 року щодо
розв*язання спору між ОСОБА_3, ОСОБА_1
стосовно визначення участі батька у
вихованні малолітньої дитини ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено графік
побачень ОСОБА_3 з малолітнім сином
ОСОБА_7 один раз на тиждень в
присутності соціального працівника та
за попередньою домовленістю з матір'ю
ОСОБА_1 (а.с.9)

Відповідно до висновку органу опіки ті
піклування виконавчого комітету
Ніжинської міської ради №3-15/239 від
16.10.2014 року про недоцільність
позбавлення батьківських прав ОСОБА_3
стосовно малолітньої дитини ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі ст.164 ч.1 п.2 СК
України орган опіки та піклування
виконавчого комітету Ніжинської
міської ради вважає за недоцільне
позбавити батьківських прав ОСОБА_3
стосовно його малолітнього сина
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.10)

Копією довідки ВДВС Ніжинського МРУЮ
від 10.11.2014 року підтверджується, що
станом на 01.11.2014 року заборгованість зі
сплати аліментів ОСОБА_3 по виконавчому
листу №2/740/1527/13 від 17.01.2014 року відсутня.
(а.с.31)

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» позбавлення
батьківських прав, що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 вказаної постанови Пленуму
передбачено, що особи можуть бути
позбавлені батьківських прав лише щодо
дитини, яка не досягла вісімнадцяти
років, і тільки з підстав, передбачених
ст.164 СК України. Ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її

нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти. Зазначені фактори, як кожен
окремо, так і в сукупності, можна
розцінювати як ухилення від виховання
дитини лише за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування ними
своїми обов'язками.

Оскільки судом встановлено, що фактів,
які б підтвердили негативний вплив
батька на дитину чи те, що зустрічі
дитини з батьком суперечать інтересам
малолітнього не виявлено, звернення
відповідача ОСОБА_3 до органу опіки та
піклування щодо вирішення питання
участі його у вихованні сина та
усунення перешкод у спілкуванні з боку
колишньої дружини - позивача по справі
підтверджує наміри батька на
утримання, спілкування та участь його у
вихованні дитини, суд приходить до
висновку про необхідність залишення
позовних вимог ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст.ст.150,164СК України,
ст.ст.213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про позбавлення батьківських
прав стосовно сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1
відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами
до апеляційного суду Чернігівської
області протягом десяти днів з дня
винесення.

Суддя
Бережняк В.Д.