АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7284/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Підберезний Г. А. Доповідач -
Міхеєва В.Ю.Категорія
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої
В.Ю.

суддів
Свистунової О.В., Ремеза В.А.

при секретарі
Бондаренко В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
та ОСОБА_15 ОСОБА_16

на рішення Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 19 червня 2014
року по справі

за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 в особі
опікуна ОСОБА_2, ОСОБА_7, третя особа -
Приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального міського
нотаріального округу ОСОБА_8 про
стягнення суми,

за позовом третьої особи з
самостійними вимогами ОСОБА_9 до
ОСОБА_6 в особі опікуна ОСОБА_2, треті
особи - ОСОБА_5, Управління служба у
справах дітей Кіровської районної ради
у м. Дніпропетровську про стягнення
суми,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року до суду
звернулась ОСОБА_5 із позовом до ОСОБА_6
в особі опікуна ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів та з урахуванням
уточнених в лютому 2014 року позовних
вимог просила стягнути на свою користь
грошові кошти у розмірі 203002,6 грн., які
складаються з витрат на придбання
квартири 179863 грн., матеріальних збитків
у розмірі 2889,6 грн., витрат понесених на
поліпшення майна у розмірі 10250 грн.,
моральну шкоду в сумі 10000 грн. та судові
витрати.

У грудні 2013 року з позовом до
ОСОБА_6 в особі опікуна ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів звернулася
ОСОБА_9 та з урахуванням уточнених у
березні 2014 року позовних вимог просила
стягнути на свою користь грошові кошти
у розмірі 429143 грн., які складаються з
витрат, понесених на придбання
квартири 199848 грн., витрат на ремонт
квартири 192441 грн., 3200 - витрат,понесених
під час укладення договору
купівлі-продажу квартири, моральну
шкоду 30000 грн. та судові витрати в
розмірі 3654 грн.

Рішенням Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 19 червня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_9
були задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, який є опікуном
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 - 179863 грн.
(еквівалент 18000 доларів США за курсом
НБУ 9,9924 грн. за 100 доларів США ), 8300 грн. -
вартості пластикових вікон, понесені
витрати під час укладання договору -
купівлі продажу у розмірі 1441,8 грн. -
нотаріальних витрат, 1441,8 грн. - податок
до пенсійного фонду, 1000 грн. у
відшкодування моральної шкоди, а разом
192046,6 грн., а також 1920 грн. судового
збору.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_5 відмовлено.

На користь ОСОБА_9 стягнуто з
ОСОБА_2, який є опікуном ОСОБА_6 192441 грн.
- вартість ремонтних робіт квартири, 1600
грн. - нотаріальних витрат, 1600 грн. -
податок до пенсійного фонду, 1000 грн. -у
відшкодування моральної шкоди, а разом
196641 грн., а також 1956 грн. судового збору

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_9 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 та ОСОБА_6 ОСОБА_10, посилаючись
на порушення норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити в повному
обсязі в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_5 та ОСОБА_9

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що згідно Договору
купівлі-продажу від 09 жовтня 2009 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_6
продав ОСОБА_5 належну йому на праві
власності квартиру АДРЕСА_1 за 18000
доларів США, що за курсом НБУ на день
укладання договору є еквівалентом 144180
грн., які продавець отримав повністю
при підписанні цього договору.

У подальшому 11 грудня 2009 року за
договором купівлі - продажу квартири,
який був нотаріально посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_11, ОСОБА_5
продала спірну квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_9
за 20000 доларів США (а.с.31,32).

Заочним рішенням Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
04 листопада 2010 року договір купівлі -
продажу від 09 жовтня 2009 року, предметом
якого є квартира АДРЕСА_1, укладений між
продавцем ОСОБА_6 і покупцем ОСОБА_5,
визнано недійсним з підстав,
передбачених ст. 225 ЦК України, оскільки
рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 14 червня 2010 року
ОСОБА_6 визнаний недієздатним, над ним
встановлено опіку та призначено
опікуном ОСОБА_2

У листопаді 2012 році ОСОБА_2, діючи в
інтересах недієздатного ОСОБА_6
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_9
про витребування квартири АДРЕСА_1 із
чужого незаконного володіння та
повернення його у власність.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 18 червня 2013 року у
задоволені позову було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 02 жовтня
2013 року рішення суду першої інстанції
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
витребувано у ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_1
та повернуто її у власність ОСОБА_6
(а.с.59-61).

Правові наслідки недійсності
правочину врегульовані ст.216 ЦК
України, ч.1 якої передбачено, що у разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Як убачається з п.4 Договору
купівлі-продажу від 09 жовтня 2009 року
спірну квартиру ОСОБА_5 було придбано у
ОСОБА_6 за 18000 доларів США, які продавець
отримав повністю при підписанні цього
договору. Факт отримання ОСОБА_6 грошей
підтверджується його розпискою (а.с.10,11;
12).

З п. 16 зазначеного договору видно, що 09
жовтня 2009 року покупцем сплачено до
Пенсійного фонду податок у розмірі 1441,8
грн.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_5 в частині стягнення сплаченої
нею вартості спірної квартири та
витрат по сплаті податку до Пенсійного
фонду при укладенні договору
купівлі-продажу від 09 жовтня 2009 року,
визнаного судом недійсним, суд першої
інстанції правильно застосував
правові наслідки недійсності
правочину, передбачені ст. 216 ЦК
України.

З рішенням суду в цій частині
колегія суддів погоджується, оскільки
висновки суду відповідають обставинам
справи та ґрунтуються на нормах закону.

Доводи апеляційної скарги щодо
відсутності правових підстав для
стягнення з ОСОБА_2, який призначений
опікуном свого батька ОСОБА_6 за
рішенням суду, яке набрало законної
сили 30 червня 2010 року, шкоди,
спричиненої недієздатною фізичною
особою в порядку, передбаченому ст.ст.
1184, 1186 ЦК України, колегією суддів
відхиляються як безпідставні, оскільки
врегульований зазначеними правовими
нормами порядок відшкодування шкоди
стосується деліктних правовідносин.

Рішення суду першої інстанції в
частині стягнення на користь ОСОБА_5 8300
грн. вартості пластикових вікон, 1441,8
грн. нотаріальних витрат, 1000 грн. у
відшкодування моральної шкоди, а також
у частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_9 підлягає скасуванню на
підставі п.п.1,2 ч.1 ст. 309 ЦПК України
через неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи
та недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
доведеними.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 в
частині стягнення вартості
пластикових вікон, суд першої
інстанції послався на договір від 23
грудня 2009 року.

Як убачається із зазначеного договору,
позивачка ОСОБА_5 не була стороною
цього договору, оскільки він був
укладений між замовником ОСОБА_12 та ПП
ОСОБА_13 (а.с.13-14).

Крім того, на день укладення цього
договору - 23 грудня 2009 року ОСОБА_5 вже
не була власником спірної квартири.

Безпідставними є висновки суду щодо
стягнення на користь ОСОБА_5 1441,8 грн.
нотаріальних витрат, так як доказів про
сплату позивачкою зазначеної суми
матеріали справи не містять.

Не погоджується колегія суддів також з
рішенням суду в частині стягнення
моральної шкоди.

Відшкодування моральної шкоди можливе
лише у випадках, коли це встановлено
законом або договором.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_5 та ОСОБА_9 щодо стягнення з
ОСОБА_2 моральної шкоди, суд першої
інстанції як на підстави виникнення
такої шкоди посилався на характер
немайнових втрат, порушення з боку
відповідача прав і законних інтересів
позивачів, необхідність здійснення
ними певних дій для відновлення свого
права, на негативні емоції як у
добросовісного покупця.

Такі висновки суду колегія суддів
вважає такими, що не ґрунтуються на
нормах закону, а тому рішення в частині
задоволення вимог про стягнення
моральної шкоди підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.4 ст.390 ЦК України
добросовісний набувач (володілець) має
право залишити собі здійснені ним
поліпшення майна, якщо вони можуть бути
відокремлені від майна без завдання
йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть
бути відокремлені від майна,
добросовісний набувач (володілець) має
право на відшкодування здійснених
витрат у сумі, на яку збільшилася його
вартість.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

На підтвердження своїх вимог щодо
стягнення витрат на ремонт квартири,
ОСОБА_9 надала договір № 17 від 20 лютого
2010 року, укладений з ПП «ОСОБА_14» на
проведення капітального ремонту
квартири, кошторис будівельних робіт,
акт про приймання виконаних робіт № 17
від 11 жовтня 2010 року та квитанції від 20
лютого 2010 року про сплату авансу за
договором № 17 від 20 лютого 2010 року на
суму 28000 грн. та від 11 жовтня 2010 року про
розрахунок за актом на суму 164441 грн.
(а.с.91,92; 95-119; 141,142,143).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_9 в
частині стягнення витрат на ремонт
спірної квартири в розмірі 192441 грн., суд
першої інстанції не з'ясував, а
позивачка не довела, які ж конкретно
поліпшення були виконані у спірній
квартирі.

В ході апеляційного перегляду справи
встановлено, що ОСОБА_9 було здійснено
не тільки ремонт квартири, але і її
самочинне переобладнання, у зв'язку з
чим збільшено загальну площу квартири,
що підтверджується копіями технічного
паспорту на спірну квартиру,
виготовлених станом на 08 грудня 2009
року та на 09 грудня 2013 року (а.с.226-229).

Ухвалюючи рішення в цій частині, суд
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи та передчасно
дійшов висновку про стягнення 192441 грн.
як витрат, на які збільшилася вартість
спірної квартири.

Безпідставними є також висновки суду
першої інстанції щодо стягнення на
користь ОСОБА_9 1600 грн. нотаріальних
витрат, 1600 грн. податку до пенсійного
фонду.

Згідно Договору купівлі - продажу від 11
грудня 2009 року ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_9
купила спірну квартиру АДРЕСА_1 за 20000
доларів США (а.с.31,32).

З п.6.2 цього договору убачається, що
покупець 11 грудня 2009 року сплатила 1600
грн. збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування. Доказів сплати
ОСОБА_9 1600 грн. нотаріальних витрат
матеріали справи не містять.

Оскільки ні ОСОБА_6, ні ОСОБА_2 не були
стороною вказаного договору, висновки
суду першої інстанції щодо стягнення з
ОСОБА_2 витрат, понесених ОСОБА_9 при
укладанні договору купівлі-продажу від
11 грудня 2009 року є помилковими та не
ґрунтуються на нормах закону.

Виходячи з вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
19 червня 2014 року в частині стягнення з
ОСОБА_2, який є опікуном ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_5 8300 грн. вартості
пластикових вікон, 1441,8 грн.
нотаріальних витрат, 1000 грн. у
відшкодування моральної шкоди, а також
в частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_9 з ухваленням нового рішення про
відмову у задоволенні зазначених
позовних вимог.

У зв'язку з цим рішення першої
інстанції в частині загального розміру
стягнутої на користь ОСОБА_5 суми
підлягає зміні шляхом її зменшення до
181304,8 грн. (179863 грн. + 1441,8 грн.).

Відповідно до положень ч.5 ст.88 ЦПК
України підлягає зменшенню і розмір
судового збору пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

В частині відмови у задоволенні
позовних вимог рішення суду першої
інстанції не оскаржувалося, а тому не
було предметом апеляційного перегляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 та ОСОБА_15 ОСОБА_16 задовольнити
частково.

Рішення Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 19 червня
2014 року

в частині стягнення з ОСОБА_2, який є
опікуном ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 8300
грн. вартості пластикових вікон, 1441,8
грн. нотаріальних витрат, 1000 грн. у
відшкодування моральної шкоди
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні зазначених
позовних вимог.

Рішення Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 19 червня 2014
року в частині загального розміру
стягнутої з ОСОБА_2, який є опікуном
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 суми та
судового збору змінити.

Зменшити загальний розмір
стягнутої з ОСОБА_2, який є опікуном
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 суми до 181304,8
грн. (сто вісімдесят одна тисяча триста
чотири грн. 80 коп.) та судового збору до
1813,05 грн. (тисяча вісімсот тринадцять
грн. 05 коп.).

Рішення Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 19 червня
2014 року

в частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_9 скасувати.

Ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_9.

В іншій частині рішення
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 19 червня 2014 року
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржене шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді