Справа № 454/883/14
Головуючий у 1 інстанції: Пахут С.О.
Провадження № 22-ц/783/5444/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Сокальського районного суду
Львівської області від 22 квітня 2014
року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся із позовом до
Державного підприємства
«Львіввугілля» про стягнення на його
користь 60 000 гривень на відшкодування
моральної шкоди, завданої ушкодженням
здоров'я під час виконання трудових
обов'язків внаслідок професійного
захворювання.

Рішенням Сокальського районного суду
Львівської області від 22 квітня 2014 року
позов задоволено частково, стягнуто з
Державного підприємства
«Львіввугілля» на користь ОСОБА_2 5000
гривень на відшкодування моральної
шкоди, завданої ушкодженням здоров'я
під час виконання трудових обов'язків
внаслідок професійного захворювання.

Рішення в апеляційному порядку
оскаржив ОСОБА_2, вважає, що оскаржуване
рішення ухвалене з порушенням судом
норм матеріального та процесуального
права при неповно з'ясованих
обставинах, що мають значення для
справи, а висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи. Вказує, що у
зв'язку із тривалою роботою в особливо
шкідливих та тяжких умовах праці він
отримав професійне захворювання та
втратив 65 % працездатності, у нього
погіршився стан здоров'я, що змінило
ритм та порядок його життя. Зазначає, що
став інвалідом, появилась задишка та
кашель, різко погіршився слух, що в
повсякденному житті завдає йому
незручностей, душевних та фізичних
страждань, оскільки порушились його
нормальні життєві зв'язки. Крім того,
він змушений постійно лікуватись, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи медичними документами. Просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю.

Після ухвалення рішення судом першої
інстанції та до відкриття апеляційного
провадження, позивач ОСОБА_2 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується
довідкою відділу державної реєстрації
актів цивільного стану Сокальського
РУЮ Львівської області №1454/04-10 від
26.06.2014 року.

Відповідно до ст. 1219 ЦК України
особисті немайнові права та право на
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров"я, не входять до складу спадщини,
відповідно, такі правовідносини не
допускають правонаступництва.

Згідно із ч. 2 ст. 310 ЦПК України, якщо
судом першої інстанції ухвалено
законне і обґрунтоване рішення, смерть
фізичної особи - сторони у спірних
правовідносинах після ухвалення
рішення, що не допускає
правонаступництва, не може бути
підставою для закриття апеляційного
провадження у справі.

Відповідач належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, проте в судове засідання
представник не з'явився, подав до суду
заперечення на апеляційну скаргу та
просить розгляд справи здійснювати без
участі їх представника. У зв'язку із
цим, колегія суддів вважає за можливе
розглядати справу за відсутності
неявки вказаних осіб без фіксування
процесу за допомогою технічних
засобів.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає
зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їхнє
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням осіб, в межах заявлених
ними вимог на підставі доказів, кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона покликається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

Задовольняючи частково позов та
стягуючи в користь позивача моральну
шкоду у розмірі 5000 гривень, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачу
завдана моральна шкода та доведено, що
така шкода завдана йому підприємством
під час виконання ним трудових
обов'язків.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв»язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров»я. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливостей їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Згідно із ст.173 КЗпП України шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП України встановлено,
що відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.153 КЗпП України
на всіх підприємствах, в установах,
організаціях створюються безпечні і
нешкідливі умови праці. Забезпечення
безпечних і нешкідливих умов праці
покладається на власника або
уповноважений ним орган.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» роз'яснено, що судам
необхідно враховувати, що відповідно
до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення
прав працівника у сфері трудових
відносин (незаконного звільнення або
переведення, невиплати належних йому
грошових сум, виконання робіт у
небезпечних для життя і здоров'я
умовах тощо), яке призвело до його
моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових
зусиль для організації свого життя,
обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності. Під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності( в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_2,
він працював у підземних умовах шахт ДП
«Львіввугілля» в період з 07.09.1987 р. до
10.02.2006 р. та був звільнений внаслідок
невідповідності займаної посади та
виконання роботи по стану здоров»я.

Повідомленням терапевтичного
(профпаталогічного) відділення
Львівської обласної клінічної лікарні
від 13.01.2006 р. підтверджується, що 12.01.2006
року у позивача виявлено професійне
захворювання, зокрема: хронічний
обструктивний бронхіт ІІ ст. у фазі
загострення, дифузний пневмосклероз,
емфізема легень, хронічне компенсоване
легеневе серце, вегетосенсорна полі
невропатія рук з стійкими трофічними
змінами

Актом розслідування професійного
захворювання (отруєння) від 23.01.2006 р.
підтверджується, що професійне
захворювання у ОСОБА_2 сталося
внаслідок роботи у шкідливих умовах
шахт при не достатньому виконанні
протипилових заходів та заходів по
зменшенню вібрації від виробничого
обладнання.

З витягів з медичних карток вбачається,
що позивач з 2004 року систематично
перебував на стаціонарному лікуванні з
приводу профзахворювання.

Згідно виписки із акту огляду МСЕК від
22.02.2006 р. ОСОБА_2 вперше встановлено ІІІ
групу інвалідності.

З довідки серії ЛВА-2 №027679 від 25.02.2010
року вбачається, що позивачу
безтерміново встановлено ступінь
втрати професійної працездатності,
який складає 65%.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про те, що шкоду здоров'ю позивача було
завдано в результаті його роботи в
шкідливих умовах праці на Державному
підприємстві «Львіввугілля», він
втратив 65% професійної працездатності,
є інвалідом третьої групи, що призвело
до втрати ним нормальних життєвих
зв'язків та вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, чим йому заподіяно
моральну шкоду.

Виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості, а також
з врахуванням ст. 23 ЦК України, ст.137-1
КЗпП України, роз'яснень Постанови
Пленуму Верховного суду України від
31.03.1995 року №4 (з наступними змінами)
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» висновки суду щодо розміру
відшкодування моральної шкоди в повній
мірі відповідають обставинам справи, є
обґрунтованими, а тому, на думку
судової колегії, є правильними.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильних висновків
суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та
всебічно з"ясував обставини справи,
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів перевіривши законність
та обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст.303, п. 1 ч.1 ст.307, ст.ст.308,
313, 314, 315,317,319 ЦПК України, колегія
суддів,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Сокальського районного суду
Львівської області від 22 квітня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.