УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в
інтересах публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Приватбанк», на рішення Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області від 31 липня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Чернігівської
області від 15 вересня 2014 року у справі
за позовом публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості,

в с т а н о в и в :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області із позовом до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
посилаючись на те, що 10 листопада 2006
року між ЗАТ КБ «Приватбанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приватбанк», та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір б/н, відповідно до
умов якого банк надав останньому
кредит у розмірі 2 500,00 грн у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою процентів
за користування кредитом у розмірі 36 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Позивач зазначав, що внаслідок
невиконання відповідачем своїх
зобов'язань за договором виникла
прострочена заборгованість по
наданому кредиту, яка за розрахунком
позивача станом на 30 вересня 2013 року
складала 22 460,26 грн, з яких 4 978,98 грн -
заборгованість за кредитом, 12 051,93 грн -
заборгованість зі сплати процентів за
користування кредитом, 3 883,62 грн -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 500,00 грн - штраф
(фіксована частина), 1 045,73 грн - штраф
(процентна складова) та яку позивач
просив суд стягнути з відповідача на
свою користь.

Рішенням Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 31 липня
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернігівської
області від 15 вересня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_2, яка діє в інтересах ПАТ КБ
«Приватбанк», не погоджуючись із
вищезазначеними судовими рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій,
подала касаційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувані нею судові
рішення, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права і
неправильне застосування норм
матеріального права, та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до
неї матеріали, вважаю, що у відкритті
касаційного провадження необхідно
відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

З матеріалів касаційної скарги та
змісту оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою, оскільки викладені в
ній доводи не дають підстав для
висновків щодо незаконності та
неправильності даних судових рішень.
Викладені заявником обставини не
викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм
матеріального та процесуального права
при розгляді даної справи судами
першої та апеляційної інстанцій не
вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2, яка діє в інтересах
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Приватбанк», у
відкритті касаційного провадження у
справі за позовом публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Банк Розвитку» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
Ізмайлова Т.Л.