АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1 й інстанції -
Янжула С. А. Доповідач - Городнича
В.С. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Городничої В.С.,

суддів - Варенко
О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Білаш
І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області від 28 жовтня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення матеріальної
шкоди (індексу інфляції) та процента
від простроченої суми, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з зазначеним позовом до
відповідача, обґрунтовуючи свої
позовні вимоги тим, що на виконання
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 02
березня 2010 року ВДВС Першотравенського
МУЮ винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження від 30.03.2010 р.
про стягнення з ОСОБА_3 на його користь
15 375 грн.

Згідно довідки від 23 січня 2014 року
№575/03-48, кошти в сумі 42,83 грн., що були
стягнуті в липні 2011 року з відповідача,
перераховані на користь позивача в
рахунок повернення боргу, згідно
виконавчого листа №2-72 від 29 грудня 2009
року Першотравенського міського суду
про стягнення заборгованості з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 в сумі 15 375,00 грн.,
повернення боргу, який повинен був бути
повернутий ОСОБА_3 в грудні 2007 року.

Станом на 01 серпня 2011 року
заборгованість ОСОБА_3 по виконавчому
листу №2-72 від 29 грудня 2009 року
становить 12 814,10 грн. і тому, 10% від
простроченої суми на день звернення до
суду становить 12 814,10 х 0,1 = 1 281,41 грн.

Сума матеріальної шкоди на 31 червня 2011
року (часткове повернення боргу),
відповідно росту індексу інфляції
(приріст індексу споживчих цін за
період неповернення (невиплати) боргу,
з грудня 2007 р. по липень 2011 р. включно
становить 27,43 грн., і, враховуючи 10% від
боргу станом на липень 2011 р. - 1 281,41 грн.,
всього - 1 308,84 грн.

Враховуючи зазначене, позивач просив
суд стягнути з відповідача спричинену
в результаті несвоєчасного повернення
позики, матеріальну шкоду в розмірі
1308,84 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 28
жовтня 2014 року позовні вимоги позивача
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 в рахунок індексації
заявленої простроченої суми боргу в
розмірі 27 грн. 43 коп. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишенню без змін з
наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 02.03.2010 року на користь
позивача стягнуто з відповідача суму
боргу за договором позики в розмірі 15
000 грн. та судові витрати у справі 375
грн., а всього стягнуто 15 375 грн.

На виконання вказаного рішення суду
було видано виконавчий лист № 2-72 і 30
березня 2010 року ВДВС Першотравенського
МУЮ було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Згідно довідки ВДВС
Першотравенського МУЮ № 575/03-48 від 23
січня 2014 року в липні 2011 року позивачу
перераховано в рахунок повернення
боргу ОСОБА_3 42,83 гривень, згідно
виконавчого листа № 2-72 від 29 грудня 2009
року, який повинен був повернутий
ОСОБА_3 в грудні 2007 року відповідно до
п.1 договору позики між сторонами.

У відповідності до п.6 укладеного
сторонами договору позики від 21 жовтня
2007 року також передбачено вказану у ч.2
ст.625 ЦК України відповідальність
боржника за порушення грошового
зобов'язання про сплату боржником
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь період
прострочення, а також 10 процентів від
простроченої суми.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача в рахунок
індексації зазначеної суми в розмірі
27,43 грн., суд вірно виходив з того, що
відповідач порушив своє зобов'язання
по поверненню позики в грудні 2007 року.

Відмовляючи позивачу в задоволенні
позовних вимог в частині стягнення з
відповідача 10% пені за кожен день
прострочення виконання зобов'язання,
суд обґрунтовано посилався на те, що не
встановлення сторонами при укладанні
договору позики у письмовій формі, як
того вимагає закон, конкретного виду
заходу забезпечення виконання
зобов'язання у виді пені в розмірі 10% за
кожен день прострочення виконання
зобов'язання свідчить про
безпідставність одностороннього
тлумачення позивачем його права
відповідно до п.6 договору позики на
стягнення з відповідача пені в розмірі
10% за кожен день прострочення
виконання зобов'язання .

Крім того, суд встановив, що позовних
вимог про стягнення з відповідача
відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України 10%
річних від простроченої суми
позивачем в даній справі не заявлено.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі
права та обов'язки сторін, обставини по
справі, перевіривши доводи сторін та
давши їм правову оцінку, суд
постановив рішення, що відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами.

Апелянт посилається в скарзі на те, що
пеня є тривалою неустойкою, яка
стягується за кожний послідуючий
період (за кожний день) прострочення
невиконаного в строк зобов'язання і
згідно ст. 549 ЦК України обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежного виконаного зобов'язання.
Тому, суд першої інстанції дав
неправильну оцінку обставинам справи,
не застосував закон, який підлягав
застосуванню.

Однак, з такими доводами апеляційної
скарги погодитися не можна, враховуючи
наступне.

Відповідно до положень ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до положень ст. 547 ЦК України
правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі. Правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Відповідно до положень ст. 548 ЦК України
виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом.
Недійсне зобов'язання не підлягає
забезпеченню. Недійсність основного
зобов'язання (вимоги) спричиняє
недійсність правочину щодо його
забезпечення, якщо інше не встановлено
цим Кодексом. Недійсність правочину
щодо забезпечення виконання
зобов'язання не спричиняє недійсність
основного зобов'язання.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Висновок суду, з яким погоджується
колегія суддів, є обґрунтованим щодо
того, що в п. 6 договору позики не
зазначений конкретний вид заходу
забезпечення виконання зобов'язання,
зокрема пені в розмірі 10 % за кожен день
прострочення виконання.

Таким чином, власне тлумачення
позивачем умов договору не є підставою
для скасування законного рішення.

Інші доводи апеляційної скарги є
безпідставними та необґрунтованими.
Крім того, зводяться до переоцінки
доказів і незгоди з висновками суду по
їх оцінці та особистого тлумачення
апелянтом норм матеріального та
процесуального права.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які могли б
призвести до скасування рішення суду
судом апеляційної інстанції не
встановлено.

Вирішуючи спір між сторонами, суд
першої інстанції в достатньо повному
об'ємі з'ясував права та обов'язки
учасників спору, обставини справи,
перевірив доводи сторін та давши їм
належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 28
жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
В.С. Городнича

Судді:
О.П. Варенко

О.В. Лаченкова