Справа №
Пр. № 2/333/2044/14
Комунарський районний суд м.
головуючого - судді
за участю позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому
судовому засіданні, в залі суду в м.
Запоріжжі, цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом
про розірвання шлюбу з ОСОБА_2,
зареєстрованого 03.09.1994 року відділом
реєстрації актів громадянського стану
міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий
запис № 1312, стягнення сплачених
судових витрат, посилаючись на те, що
спільне життя з відповідачем не
склалося через втрату почуття взаємної
любові та поваги, несумісність
поглядів на спільне життя та сімейні
відносини. Сім`я розпалася остаточно,
бажання продовжувати шлюбні відносини
відсутнє, сторони проживають окремо
один від одного та не ведуть спільного
господарства. Від шлюбу мають
неповнолітню дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання
шлюбу буде проживати разом з позивачем.
Шлюбні стосунки між сторонами
припинені з січня 2013 року. Шлюб
розривають вперше. Спір, щодо розподілу
сумісно нажитого майна, відсутній.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 на
позовних вимогах наполягає і просить
суд їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 у судовому
засіданні позовні вимоги визнав у
повному обсязі, проти задоволення
позову не заперечував.
Вислухавши пояснення сторін,
розглянувши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.
Судом встановлено, що сторони 03.09.1994
року зареєстрували шлюб, про що
відділом реєстрації актів
громадянського стану міськвиконкому м.
Запоріжжя 03.09.1994 року було видано
свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 та в
книзі реєстрації актів про укладення
шлюбу зроблено запис за № 1312 (а.с. 7).
Від спільного шлюбу мають неповнолітню
дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після
розірвання шлюбу буде проживати з
Шлюбні відносини між сторонами
припинені, спільне господарство не
ведуть, взаємини подружжя не
підтримують, майнових спорів не мають.
Бажання до примирення у позивача
відсутнє. Подальше спільне подружжя і
збереження шлюбу неможливо.
Згідно зі ст. 111 СК України суд приймає
міри до збереження шлюбу, якщо це не
суперечить моральним засадам
суспільства. В даному випадку, сторони
вважають неможливим з моральної точки
зору, продовжувати шлюбні відносини,
тому суд не може зобов'язати їх
прийняти заходи до примирення.
Відповідно до статті 112 СК України суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.
В роз'ясненнях Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» зазначено, що проголошена
Конституцією України охорона сім'ї
державою полягає, зокрема, в тому, що
шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей. Із цією метою суди
повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
Таким чином, враховуючи, наявність у
сторін спільної неповнолітньої дитини,
той факт, що сторони вже тривалий час
(півтора року) мешкають окремо без
ведення спільного господарства та
бюджету, а також, що відсутні докази
того, що окреме проживання сторін
негативно вплинуло або вплине на
інтереси неповнолітньої дитини, суд
приходить до висновку, що шлюб ОСОБА_1
та ОСОБА_2 не може бути збережений,
оскільки зазначені факти свідчать про
те, що він фактично розпався, спільне
життя подружжя і збереження сім'ї стало
неможливим, його формальне існування
обмежує особисту свободу позивача та
порушує його особисті інтереси, що має
Відповідно до ч. 1 ст. 88
Цивільно-процесуального кодексу
України, так як судове рішення
ухвалюється у повному обсязі на
користь позивача, понесені ним і
документально підтверджені судові
витрати підлягають стягненню з
На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 4, 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212, 214-215, 292, 294 ЦПК
України, ст. ст. 104, 105, 111-115 СК України,
суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2,
зареєстрований 03 вересня 1994 року,
відділом реєстрації актів
громадянського стану міськвиконкому м.
Запоріжжя, актовий запис № 1312 -
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Запоріжжя,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1 витрати по сплаті
судового збору в сумі 243 (двісті сорок
три) грн. 60 (шістдесят) коп.
ОСОБА_1 залишити прізвище «ОСОБА_1», яке
було змінене під час державної
реєстрації шлюбу між сторонами.
Рішення суду про розірвання шлюбу, яке
набрало законної сили, є документом, що
засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
В.Б. Кулик