Справа № 160/288/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Вознюк І.І. Провадження №
22-ц/773/1379/14 Категорія: 44 Доповідач:
Завидовська-Марчук О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді
Завидовської-Марчук О. Г.,

суддів - Федонюк С.Ю., Свистун О.В.

при секретарі Вергуну Т.С.

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення
перешкод в користуванні майном шляхом
виселення за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_3 на рішення
Локачинського районного суду
Волинської області від 28 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Локачинського районного суду
Волинської області від 28 липня 2014 року
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні майном шляхом
виселення задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2
перешкод в користуванні житловим
будинком по АДРЕСА_1 та ухвалено
виселити ОСОБА_3 з житлового будинку по
АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 243
грн. 60 коп. судового збору. В стягненні
витрат на правову допомогу відмовлено.

Додатковим рішенням Локачинського
районного суду Волинської області від
09 жовтня 2014 року ухвалено в
резолютивній частині рішення
Локачинського районного суду від 28
липня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 про усунення перешкод в
користуванні майном шляхом виселення
вказати: «позов задовольнити частково»
та після першого абзацу доповнити
реченням такого змісту: в позові до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про усунення перешкод у користуванні
майном шляхом виселення відмовити.

Не погоджуючись з вищевказаним
рішенням суду першої інстанції,
відповідач ОСОБА_3 подала апеляційну
скаргу на це рішення, в якій,
покликаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, порушення норм
матеріального права, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в позові відмовити.

Заслухавши представника позивача,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін з
наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що своїм
проживанням без будь- яких правових
підстав у належному на праві власності
ОСОБА_2 будинку, ОСОБА_3, яка не є членом
сім'ї позивача, порушує її права, як
власника будинку, що є підставою для
виселення відповідача.

Такі висновки суду є правильними та
грунтуються на підставі повно та
всебічно з'ясованих обставинах справи
та нормах матеріального права.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивач ОСОБА_2 у
встановленому законом порядку
прийняла спадщину після смерті батька
ОСОБА_9

Рішенням Локачинського районного суду
від 18 квітня 2011 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Волинської
області, за ОСОБА_2 в порядку
спадкування за законом визнано право
власності на житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8, 62-63). Позивач,
відповідно до витягу про державну
реєстрацію прав, виданого КП
«Волинське обласне бюро технічної
інвентаризації», витягу з
погосподарської книги
Дорогиничівської сільської ради та
свідоцтва про право власності на
земельну ділянку є власником
вищевказаного житлового будинку
(а.с.4-7).

З пояснень сторін в судовому засіданні
суду першої інстанції вбачається, що
ОСОБА_3 тривалий час проживала у
спірному будинку зі згоди ОСОБА_9 -
батька позивача, була членом його сім'ї
і вела з ним спільне господарство.
Після смерті ОСОБА_9 відповідач
продовжує жити за даною адресою.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач ОСОБА_3 має власний житловий
будинок в АДРЕСА_2, що підтверджується
довідкою Замличівської сільської ради
№ 225 від 16.04.2014 року (а.с.11). З відповіді
Локачинського районного сектору
Управління державної міграційної
служби України у Волинській області №
489/07-18 від 07.05.2014 року вбачається, що
ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: с.
Замличі, Локачинського району.

Всі інші відповідачі виселились із
спірного житлового будинку і
поселились в будинок, належний на праві
власності ОСОБА_3 в АДРЕСА_2.

Об'єктом права приватної власності
може бути житло, житловий будинок,
квартира, садиба.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1
Першого Протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК
України).

Права власника житлового будинку чи
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, та передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпорядження своїм
житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

ОСОБА_2 на законних підставах набула
право власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1, а саме, успадкувала його після
смерті батька, а тому, позивач, як
власник спірного житлового будинку,
має право вимагати усунення будь-яких
порушень її права.

Відповідач не є членом сім'ї нового
власника будинку ОСОБА_2 Між ними
відсутня угода про користування
спірним житлом

Проживаючи в даному житловому будинку,
ОСОБА_3 порушує права позивача, як
нового власника будинку, що є підставою
для її виселення.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції на підставі всебічно
з'ясованих в судовому засіданні
обставин, що підтверджуються належними
доказами, правильно визначено
правовідносини між сторонами і
застосовано норми матеріального права,
що регулюють ці правовідносини.

Покликання відповідача ОСОБА_3 на те, що
вона вселилась в даний будинок зі згоди
власника житлового будинку ОСОБА_2 не
підтверджується будь - якими належними
доказами та не впливає на правильність
вирішення судом першої інстанції
даного спору, оскільки дана обставина
не позбавляє законного власника права
володіти, користуватися і
розпоряджатися своїм майном на власний
розсуд.

Доводи апелянта про те, що суд
безпідставно не застосував до вказаних
правовідносин норми Житлового кодексу
України, в якому вказано вичерпний
перелік підстав для виселення громадян
з жилого приміщення і жодної з них в
судовому засіданні не встановлено, не
заслуговують на увагу суду, оскільки
вказані апелянтом норми житлового
законодавства не відповідають
характеру спірних правовідносин, які
виникли між власником житла і членами
сім'ї попереднього власника житла і
регулюються нормами Цивільного
кодексу України.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Рішення ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313,314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3
відхилити, а рішення Локачинського
районного суду Волинської області від
28 липня 2014 року в даній справі залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді: