РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 р.
м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в
складі: головуючого судді - Продана Б.
Г., при секретарі - Дорош Р. М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Хмельницькому цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про
вселення, зобов'язання здійснити дії та
стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до
відповідача про вселення, зобов'язання
здійснити дії та стягнення моральної
шкоди, посилаючись на те, що 22 березня
2006р. апеляційний суд Хмельницької
області виніс рішення про визнання за
позивачем права власності на 31/100
частки квартири АДРЕСА_1. Хмельницьким
бюро технічної інвентаризації було
виготовлено на ім'я позивача технічний
паспорт від 09.02.2007р. за реєстраційним
номером 9942. В квартирі АДРЕСА_1 також на
законних підставах проживають колишня
дружина відповідачі, які умисно чинять
позивачу перешкоди потрапити до
вищевказаної квартири та
розпоряджатися своєю власністю.

Тому позивач просить вселити його у
квартиру АДРЕСА_1, зобов'язати ОСОБА_2
передати ключі від вхідних дверей
вказаної квартири від кількості
замків, та стягнути з відповідачів
моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позовну заяву підтримали, та
просять позов задовольнити.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання
подали заперечення проти позову, та
просять в його задоволенні відмовити,
оскілки позов є надуманим та
необґрунтованим.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що в задоволенні позову слід
відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 321 ч. 1 ЦК
України, право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Відповідно до ст. 356 ЦК України,
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Відповідно до вимог ст. 358 ч. 3 ЦК
України, кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності…

Згідно вимог ст. 361 ЦК України,
співвласник має право самостійно
розпоряджатись своєю часткою у праві
спільної часткової власності.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачу належить 31/100 частки квартири
АДРЕСА_1. Це підтверджується технічним
паспортом на вказану квартиру, який
наявний в матеріалах справи.

Рішенням Хмельницького міськрайонкого
суду від 21 листопада 2007 року
зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1
перешкод у користуванні вказаною
квартирою, передавши йому ключі від
вхідних дверей. Постановою державного
виконавця міського відділу Державної
виконавчої служби від 22 квітня 2008 року
таке рішення суду виконано і виконавче
провадження закінчено.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Згідно ст. 391 ЦПК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном. Частиною 3
ст. 386 ЦК України передбачено, що
власник, права якого порушені, має
право на відшкодування завданої йому
майнової та моральної шкоди.

Позивач зазначав в позовній заяві, що 24
квітня 2008 року відповідачка поміняла
замки у вхідних дверях квартири, чим
повбавляє його можливості
скористуватись належною йому частиною
квартири та завдає йому моральні
страждання, проте доказів на
підтвердження зазначених обставин
позивач не надав.

Крім того, в судовому засіданні
встановлено, що акт від 13 липня 2007 року,
копію якого позивач приєднав до
позовної заяви, не підтверджує того
факту, що відповідачка стала чинити
позивачу перешкоди у користуванні
житловим приміщенням, що
підтверджується матеріалами справи.

З копії акта від 07 грудня 2010 року,
складеного працівниками ЖЕД № 2, видно,
що ОСОБА_1 не зміг відчинити двері
спірної квартири ключами, які були йому
надані 11 лютого 2010 року державним
виконавцем Банадигою В. В., хоча в
поювній заяві він зазначав, що ключі
від вхідних дверей йому були передані
останнім 22 квітня 2008 року, тобто в акті
зазначається про інші ключі, які також
передані йому державним виконавцем.

Наведене свідчить про те, що зазначені
акти не є переконливим доказом в
підтвердження вимог позивача.

Суд не бере до уваги, те, що 16 березня 2012
року ОСОБА_1 намагався відкрити вхідні
двері спірної квартири ключами, які до
цих дверей не підійшли, оскільки в
судовому засіданні не було доведено, що
це ключі які були передані 22 квітня 2008
року позивачу через державного
виконавця його колишньою дружиною.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що в задоволенні позову слід
відмовити, оскільки суду не доведенго
вимоги позивача про чинення йому
відповідачами перешкод у користуванні
квартирою АДРЕСА_1 та заподіяння йому
моральних страждань.

Керуючись ст.ст. 213,215 ЦПК України, ст. ст.
10, 60, 321; 356; 358; 361; 391 ЦК України, ст. 150 ЖК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про вселення в квартиру АДРЕСА_1,
зобов»язання передати ключі від
вхідних дверей даної квартири та
стягнення моральної шкоди в сумі 5000
грн. - залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
Хмельницької області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: