Справа №592/7058/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Алфьоров А. М.Номер
провадження 22-ц/788/2023/14 Суддя-доповідач -
Попруга С. В. Категорія - 52
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Гагіна М. В. , Рибалки В. Г.

з участю секретаря судового засідання -
Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 21 жовтня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах
дітей Сумської міської ради,

про позбавлення батьківських прав,
визначення місця проживання дитини,
відібрання дитини, звільнення від
сплати аліментів, -

в с т а н о в
и л а:

03 липня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вказаним позовом обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що він з 26 лютого 2005
року по 12 березня 2007 року перебував у
шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3 Від шлюбу
мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
розірвання шлюбу відповідачка разом з
дочкою перейшли проживати в квартиру
ОСОБА_6

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 20 березня 2006 року з його
на користь відповідачки стягнуто
аліменти на утримання дочки в розмірі
1/4 частини доходів, щомісячно до
повноліття дочки.

Відповідачка весь час створювала
перешкоди у вихованні дитини,
змінювала місце свого проживання та
номер свого телефону. Крім того, ОСОБА_3
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків по вихованню
дочки.

Згідно рішення виконкому Сумської
міської Ради від 18 березня 2014 року № 119
місце проживання дочки визначено з ним,
а відповідачці був визначений час
побачень для прийняття участі в її
вихованні з 10-00 до 16-00 години кожної
суботи.

28 червня 2014 року ОСОБА_3 забрала дочку
близько 11 годині і повинна була її
привести до 16 години. Але в призначений
час дочку не привела. У телефонній
розмові, ОСОБА_3 повідомила, що доньку
більше не поверне.

28 червня 2014 року він разом з
працівниками міліції приїхав за місцем
проживання відповідачки за адресою
АДРЕСА_1, щоб забрати дочку, але двері в
квартиру ніхто не відкрив. 30 червня 2014
року він знову з працівником міліції
прийшов за місцем проживання
відповідачки, щоб забрати дочку, але
коли разом з працівником міліції
зайшли в квартиру, то відчули стійкий
запах спиртного, відповідачка та її
чоловік ОСОБА_6 були в стані
алкогольного сп'яніння.

На початку грудня 2013 року до його
матері, ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_6 та
повідомив, що відповідачка знаходиться
на лікуванні від алкоголізму в
наркологічному диспансері м. Суми, а
дочку ОСОБА_5 відвели до знайомої.
Дізнавшись про це, він вирішив дочку
забрав до себе та займатись її
вихованням.

Після лікування ОСОБА_3 визнано
хронічним алкоголіком.

Посилаючись на такі обставини та
уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4
просив позбавити ОСОБА_3 батьківських
прав відносно дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши місце
проживання дочки, разом із ним,
відібравши її у відповідачки та
звільнити його від сплати аліментів на
користь ОСОБА_3 на утримання дочки.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 21 жовтня 2014 року
позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав
відносно дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відібрано у ОСОБА_3 дочку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та передано її батьку
ОСОБА_4, визначивши місце проживання
дочки ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_4

Звільнено ОСОБА_4 від сплати аліментів
на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
на користь ОСОБА_3, визначених за
рішенням Ковпаківського райсуду м.
Суми від 20 березня 2006 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність позивачем
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
порушення норм матеріального та
процесуального права просить
скасувати оскаржуване рішення та
ухвалити нове про відмову в позові.

По суті доводить, що позивач
систематично ухилявся від участі у
вихованні дитини, що підтверджується
заборгованістю по сплаті аліментів,
яка відповідно довідок ВДВС Сумського
МУЮ станом на 01 серпня 2014 року складала
28728,32 грн. Вказані обставини стали
підставою для її звернення з
відповідною заявою до правоохоронних
органів. Наявність деяких побутових
незручностей в її помешканні, на час
складення акту обстеження
матеріально-побутових умов проживання
дитини, пояснюється проведенням
ремонтних робіт у квартирі. Вказує, що
вона дійсно перебуває на диспансерному
обліку в Обласному наркологічному
диспансері, але діагноз «хронічний
алкоголізм» їй не встановлювався, тому
їй не відомо походження довідки
наданої позивачем ОСОБА_4 Також
доводить, що суд першої інстанції
порушив норми процесуального права не
надавши можливості дати пояснення її
чоловікові ОСОБА_6 та не заслухавши
саму дочку ОСОБА_5

У судовому засіданні відповідачка
ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_10
підтримали доводи апеляційної скарги,
а позивач ОСОБА_4, його представник
ОСОБА_11, представник Служби у справах
дітей Сумської міської ради ОСОБА_7 та
прокурор Воробєй Л.В. заперечували
проти них, вважали рішення суду першої
інстанції законним і обґрунтованим.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Так, ухвалюючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того, що з 26
лютого 2005 року по 12 березня 2007 року
ОСОБА_12 та ОСОБА_13 перебували у шлюбі.
Від шлюбу мають дочку, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 20 березня 2006 року
стягнуто з ОСОБА_12 щомісячно аліменти у
розмірі 1/4 частини з усіх видів його
заробітку, але не менше
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, на утримання дитини дочки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 до її повноліття,
починаючи стягнення з 07 лютого 2006 року
на користь ОСОБА_13 Також стягнуто з
ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_13 на
її користь в розмірі 1/4 частини з усіх
видів заробітку щомісячно, починаючи
стягнення з 07 лютого 2006 року до
досягнення дитиною 3-річного віку, до 14
липня 2008 року.

ОСОБА_3 ухиляється від виконання свої
батьківських обов'язків, не піклується
про здоров'я дитини, її розвиток як
фізичний так і моральний.

Згідно довідки Комунального закладу
Сумської обласної ради «Обласний
наркологічний диспансер» від 24 червня
2014 року, ОСОБА_3 перебуває на
диспансерному обліку з грудня 2013 р., з
діагнозом хронічний алкоголізм та
перебувала на лікуванні з 28 листопада
2013 року по 06 грудня 2013 року.

Згідно акту обстеження
матеріально-побутових умов проживання
дитини від 30 вересня 2014 року,
складеного соціальним педагогом та
класоводом Комунальної установи
Сумської загальноосвітньої школи І-ІІІ
ступенів № 12 ім. Б. Берестовського м.
Суми, ОСОБА_5, проживаючи з
відповідачкою була не забезпечена
елементарними умовами для проживання
та навчання, в помешканні де проживала
дитина незадовільні санітарні умови,
стійкий запах алкоголю та нікотину,
постільна білизна у дитини брудна.

Рішенням Сумської міської ради від 18
березня 2014 року № 119 визначено спосіб
участі ОСОБА_13 у вихованні малолітньої
доньки, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
проживає з батьком, ОСОБА_4, у формі
систематичних побачень з дитиною, а
саме: кожної суботи місяця з 10-00 годин
до 16-00 годин, з урахуванням стану
здоров'я дитини та інших обставин, що
мають істотне значення.

Служба у справах дітей Сумської
міської ради, як орган опіки та
піклування, надала висновок від 10
жовтня 2014 року № 2377/29.01-13 про можливість
позбавлення батьківських прав ОСОБА_3
відносно її малолітньої дочки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначення місця
проживання дитини разом з батьком
ОСОБА_4, оскільки проживаючи у сім'ї
матері, дитина була недоглянута,
пропускала заняття у школі без
поважних причин, хворіла на педикульоз.
Із грудня 2013 року малолітня дитина
проживала з батьком, де були створені
належні умови для дитини та
доброзичлива здорова атмосфера у
родині. За час проживання з батьком,
покращилася успішність дитини у школі,
зовнішній вигляд дитини.

Врахувавши такі обставини, діючи в
інтересах дитини, суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
позбавити відповідачку батьківських
прав відносно її дочки.

Відповідачка не дотримується вимог
вищевказаного рішення Сумської
міської ради від 18 березня 2014 року № 119,
тому необхідно відібрати дитину у
відповідачки та передати її позивачу,
визначивши місце проживання дочки з
батьком та звільнити позивача від
сплати аліментів на утримання дочки, на
користь відповідачки.

Проте, повністю погодитись з такими
висновками суду неможливо з наступних
підстав.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України, зокрема
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити.

Суд першої інстанції названих вимог
закону дотримався не в повній мірі.

Так, як убачається з фотокопії
свідоцтва про народження серії НОМЕР_1
від 26 липня 2005 року, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 є
батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Судом першої інстанції в цілому
правильно встановлено, що відповідачка
ОСОБА_3 ухиляється від виконання свої
батьківських обов'язків відносно дочки
ОСОБА_5 та є хронічним алкоголіком.
Проте, суд першої інстанції не звернув
належної уваги на наступне.

Відповідно до ст. 9 Конституції України
чинні міжнародні договори, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Укладення міжнародних договорів, які
суперечать Конституції України,
можливе лише після внесення
відповідних змін до Конституції
України.

Статтею 24 Конституції України, зокрема,
передбачено, що держава забезпечує
рівність прав жінки і чоловіка шляхом
створенням умов, які дають жінкам
можливість поєднувати працю з
материнством; правовим захистом,
матеріальною і моральною підтримкою
материнства і дитинства, включаючи
надання оплачуваних відпусток та інших
пільг вагітним жінкам і матерям.

Відповідно до ч.1 ст. 32 Конституції
України ніхто не може зазнавати
втручання в його особисте і сімейне
життя, крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції
України сім'я, дитинство, материнство і
батьківство охороняються державою.

Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 3 СК України
дитина належить до сім'ї своїх батьків
і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Згідно з п.п. 2, 4 ч.1 ст. 164 СК України мати
може бути позбавлена судом
батьківських прав, якщо, зокрема, вона:
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини; є
хронічним алкоголіком.

Тобто, у даному випадку, саме суд після
повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей, вирішує
питання про позбавлення матері чи
батька батьківських прав.

Пунктами 15, 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» № 3 із змінами і
доповненнями, внесеними постановою
Пленуму Верховного Суду України від 19
грудня 2008 року № 20, зокрема, роз'яснено,
що позбавлення батьківських прав
(тобто прав на виховання дитини, захист
її інтересів, на відібрання дитини в
інших осіб, які незаконно її
утримують, та ін.), що надані батькам
до досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на
осіб, які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Хронічний алкоголізм батьків і
захворювання їх на наркоманію мають
бути підтверджені відповідними
медичними висновками.

Статтею 11 Закону України «Про охорону
дитинства», зокрема передбачено, що
кожна дитина має право на проживання в
сім'ї разом з батьками або в сім'ї
одного з них та на піклування батьків.

Статтею 12 вищезгаданого Закону,
зокрема, передбачено, що виховання в
сім'ї є першоосновою розвитку
особистості дитини.

Держава надає батькам або особам, які
їх замінюють, допомогу у виконанні ними
своїх обов'язків щодо виховання дітей,
захищає права сім'ї.

Відповідно до ст. 14 названого Закону
діти та батьки не повинні розлучатися
всупереч їх волі, за винятком випадків,
коли таке розлучення необхідне в
інтересах дитини і цього вимагає
рішення суду, що набрало законної сили.

Під час вчинення дій, пов'язаних з
розлученням дитини з одним або обома
батьками, а також інших дій, що
стосуються дитини, в порядку,
встановленому законом, судом
заслуховується думка та побажання
дитини.

Відповідно до ст. 171 СК України дитина
має право на те, щоб бути вислуханою
батьками, іншими членами сім'ї,
посадовими особами з питань, що
стосуються її особисто, а також питань
сім'ї.

Дитина, яка може висловити свою думку,
має бути вислухана при вирішенні між
батьками, іншими особами спору щодо її
виховання, місця проживання, у тому
числі при вирішенні спору про
позбавлення батьківських прав,
поновлення батьківських прав, а також
спору щодо управління її майном.

Суд має право постановити рішення
всупереч думці дитини, якщо цього
вимагають її інтереси.

Ураховуючи вік ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
колегія суддів вважає, що вона не може
об'єктивно висловити свою думку в цій
справі. Саме з цього правильно виходив
і суд першої інстанції.

Законом України від 17 липня 1997 року
№475/97-ВР ратифіковано Конвенцію про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 8 вищевказаної
Конвенції кожен має право на повагу до
свого приватного і сімейного життя, до
свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть
втручатись у здійснення цього права, за
винятком випадків, коли втручання
здійснюється згідно із законом і є
необхідним у демократичному
суспільстві в інтересах національної
та громадської безпеки чи економічного
добробуту країни, для запобігання
заворушенням чи злочинам, для захисту
здоров'я чи моралі або для захисту прав
і свобод інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що
Служба у справах дітей Сумської
міської ради, як орган опіки та
піклування, надала суду письмовий
висновок від 10 жовтня 2014 року № 2377/29.01-13
відповідно до якого можливо позбавити
батьківських прав ОСОБА_3 відносно її
малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
та визначити за можливе місце
проживання дитини з батьком (а.с. 45-46).

Відповідно до частин 4 - 6 ст. 19 СК
України при розгляді судом спорів щодо
позбавлення та поновлення
батьківських прав обов'язковою є
участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком
органу опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини.

Вищевказаний висновок Служби у справах
дітей Сумської міської ради, яким
визнано за можливе позбавити ОСОБА_3
батьківських прав відносно дочки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 не містить мотивів
відносно того, яким чином таке
втручання в сімейне життя малолітньої
дитини, як позбавлення матері
батьківських прав, буде відповідати її
інтересам, і яким саме інтересам цієї
дитини, чи позитивно вплине на дитину
розірвання родинних зв'язків з матір'ю
та відсутність з її боку піклування про
дочку в майбутньому.

Крім того, колегія суддів враховує, що
позивач ОСОБА_4 протягом тривалого часу
(декількох років) не сплачував аліменти
на дочку за судовим рішенням та, що в
матеріалах справи відсутні докази
того, що Служба у справах дітей
Сумської міської ради, як орган опіки
та піклування, інші державні органи, у
ситуації, яка склалась належним чином
не забезпечили правовий захист та
матеріальну і моральну підтримку
відповідачки ОСОБА_3, що сприяло б їй
виконувати свої батьківські обов'язки
з дотриманням норм закону та моралі.

Принципом 6 Декларації прав дитини від
20 листопада 1959 року передбачено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особи потребує любові і
розуміння. Вона повинна, якщо це
можливо, зростати під опікою і
відповідальністю своїх батьків і, в
усякому разі, в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітню дитину не
слід, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, розлучати зі
своєю матір'ю. На суспільстві і на
органах публічної влади повинен лежати
обов'язок здійснювати особливе
піклування про дітей, що не мають сім'ї,
і про дітей, що не мають достатніх
засобів для існування. Бажано, щоб
багатодітним сім'ям надавалась
державна або інша допомога на
утримання дітей.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов передчасного висновку щодо
позбавлення батьківських прав ОСОБА_3
відносно дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У той же час, колегія суддів враховує,
що з актів обстеження
матеріально-побутових умов проживання
дитини, вбачається, що позивач має
набагато кращі умови для проживання та
виховання дитини у порівнянні з
відповідачкою (а.с. 48-49).

Відповідно до довідки Комунального
закладу Сумської обласної ради
«Обласний наркологічний диспансер»
від 24 червня 2014 року, ОСОБА_3 перебуває
на диспансерному обліку з грудня 2013
року, з діагнозом хронічний алкоголізм
та перебувала на лікуванні з 28
листопада 2013 року по 06 грудня 2013 року
(а.с. 44).

З витягу з протоколу №51 від 27 листопада
2014 року, наданого в судовому засіданні
апеляційного суду, вбачається, що
ОСОБА_3 проявів хронічного алкоголізму
на даний час не виявляє, утримується
від вживання спиртних напоїв один рік
та буде знятою з диспансерного обліку з
діагнозом: «Психічні та поведінкові
розлади внаслідок вживання алкоголю.
Синдром залежності. У даний час
утримання F 10.20» в грудні 2016 року при
збереженні ремісії (а.с. 108).

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції та висновком Служби у
справах дітей Сумської міської ради
від 10 жовтня 2014 року № 2377/29.01-13 у частині
визначення місця проживання ОСОБА_5, 14
липня 2005 року з батьком ОСОБА_12,
відібранням дитини у відповідачки, а
тому доводи апеляційної скарги в цій
частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи такі обставини, колегія
суддів також погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо
необхідності звільнити позивача від
сплати аліментів на утримання дочки, що
за аналогією буде відповідати
положенням ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 192 СК
України.

У п. 18 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» № 3 із змінами і
доповненнями, внесеними постановою
Пленуму Верховного Суду України від 19
грудня 2008 року № 20 зазначено, що
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом, тому суд може у
виняткових випадках при доведеності
винної поведінки когось із батьків або
їх обох з урахуванням її характеру,
особи батька і матері, а також інших
конкретних обставин справи відмовити в
задоволенні позову про позбавлення цих
прав, попередивши відповідача про
необхідність змінити ставлення до
виховання дитини (дітей) і поклавши на
органи опіки та піклування контроль
за виконанням ним батьківських
обов'язків. Ухвалюючи таке рішення,
суд має право вирішити питання про
відібрання дитини у відповідача і
передачу органам опіки та піклування
(якщо цього потребують її інтереси),
але не повинен визначати при цьому
конкретний заклад.

Ураховуючи, що ОСОБА_3 ухиляється від
виконання свої батьківських обов'язків
та є хронічним алкоголіком, проте її
поведінка в суспільстві протягом
останнього часу дещо покращилась,
колегія суддів вважає, що її потрібно
попередити про необхідність змінити
ставлення до виховання дочки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 і покласти на Службу у
справах дітей Сумської міської ради
контроль за виконанням ОСОБА_3
батьківських обов'язків щодо дочки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції підлягає частковому
скасуванню з підстав неповного
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеності
позивачем обставин, що мають значення
для справи, які суд вважав
встановленими, порушення норм
матеріального права (п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 309
ЦПК України) в частині вимоги про
позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав
відносно дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
відмовити ОСОБА_4 в задоволенні цієї
вимоги.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 316, 319
ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Скасувати рішення Ковпаківського
районного суду м. Суми від 21 жовтня 2014
року в частині вимоги про позбавлення
ОСОБА_3 батьківських прав відносно
дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та відмовити
ОСОБА_4 в задоволенні цієї вимоги.

Попередити відповідачку ОСОБА_3 про
необхідність змінити ставлення до
виховання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 і
покласти на Службу у справах дітей
Сумської міської ради контроль за
виконанням ОСОБА_3 батьківських
обов'язків.

В іншій частині рішення Ковпаківського
районного суду м. Суми від 21 жовтня 2014
року залишити без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двадцяти днів
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -