Справа № 487/4597/14-ц
Провадження № 2/487/1909/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2014 року

Заводський районний суд м. Миколаєва
у складі головуючого судді Павлової
Ж.П.,при секретарі Сочивко І.О.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ЗАТ "Перший
Український міжнародний Банк" та
третьої особи Служби у справах дітей
Адміністрації Заводського району про
визнання частково недійсним договору
іпотеки

В С Т А Н О
В И В

07.05.2014р. ОСОБА_3, яка діє в своїх
інтересах та інтересах неповнолітньої
дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_4, ЗАТ
«Перший Український Міжнародний банк»
та третьої особи Служби у справах
дітей Адміністрації Заводського
району про визнання частково
недійсним договору іпотеки.

Позивачка зазначала, що перебуває в
шлюбі із ОСОБА_4 з 18.11.2006 року.

В період шлюбу , за договором
купівлі-продажу від 07.12.2007 року її
чоловік ОСОБА_4 за їх спільні кошти
придбав квартиру АДРЕСА_1 та оформив її
на своє ім*я.

За кредитним договором №5905974 від 07.12.2007
року її чоловік отримав від банку
кредит- грошові кошти на суму
еквівалентну 35000 доларів США. В
забезпечення виконання кредитного
договору вищезазначена спірна
квартира була передана в іпотеку банку.

Але вона, як дружина своєї згоди на
передачу спільного майна в іпотеку не
надавала.

Крім того, згідно рішення Заводського
районного суду м.Миколаєва від 23.10.2013
року за нею визнано право власності на
частину спірної квартири.

Посилаючись на положення ст. 6 Закону
України «Про іпотеку» позивач просила
визнати договір іпотеки № 5911293 від
07.12.2007 року частково недійсним.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала та
просила їх задовольнити.

Представник відповідача ЗАТ «ПУМБ» в
судовому засіданні вимоги не визнав, та
просив відмовити вїх задоволенні,
посилаючись на їх безпідставність та
недоведеність.

Відповідач ОСОБА_4 та представник
третьої особи в судове засідання не
з*явились.

Вислухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи суд
приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст. 203-204 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
положенням цього Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства. Правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом.

Відповідно до ч. 3ст. 65 СК України,
правочин щодо спільного сумісного
майна подружжя, який потребує
нотаріального посвідчення може бути
вчинений лише за наявності згоди
іншого з подружжя, посвідченої
нотаріально.

Відсутність такої згоди, відповідно
до приписів ч.2 зазначеної статті може
бути підставою для визнання такого
правочину недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 67 СК України,
дружина, чоловік мають право укласти з
іншою особою договір купівлі - продажу,
застави щодо своєї частки у праві
спільної сумісної власності лише після
її визначення та виділу в натурі.

За змістом ч. 2 ст. 6 Закону України
«Про іпотеку» , майно, що є у спільній
власності, може бути передане в іпотеку
лише за нотаріально посвідченою згодою
усіх співвласників. Співвласник
нерухомого майна має право передати в
іпотеку свою частку в спільному майні
без згоди інших співвласників за умови
виділення її в натурі та реєстрації
права власності на неї як на окремий
об'єкт нерухомості.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону,
іпотечний договір укладається у
письмовій формі та підлягає
нотаріальному посвідченню.

Так, судом встановлено , що
позивачка перебуває в шлюбі із ОСОБА_4
з 18.11.2006 року.

В період шлюбу , за договором
купівлі-продажу від 07.12.2007 року її
чоловік ОСОБА_4 за спільні кошти
придбав квартиру АДРЕСА_1 та оформив її
на своє ім*я.

За кредитним договором №5905974 від
07.12.2007 року ОСОБА_4 отримав від банку
кредит- грошові кошти на суму,
еквівалентну 35000 доларів США. В
забезпечення виконання кредитного
договору вищезазначена спірна
квартира в той же день була передана в
іпотеку банку відповідно до договору
іпотеки №5911293 .

Відповідно до наданих на вимогу суду ,
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
належно завірених фотокопій
матеріалів зі справ нотаріуса
вбачається та судом встановлено, що
позивач дала свою згоду на передачу в
іпотеку своїм чоловіком ОСОБА_4
придбаної ними під час шлюбу квартири
АДРЕСА_1 , що підтверджується письмовою
заявою від 07.12.2007року наданої
приватному нотаріусу. Крім того,
приватним нотаріусом засвідчено
справжність підпису ОСОБА_3, яка
зроблена в її присутності та
встановлено особу ОСОБА_3, яка
підписала цей документ.

Таким чином судом встановлено, що
позивач , як дружина надала своєї згоди
на передачу спільного майна в іпотеку.

Посилання представника позивача на ту
обставину , що підпис на заяві про
надання згоди на передачу майна в
іпотеку від 07.12.2007 року не відповідає
підпису позивачки , у зв язку із чим
просив призначити судову
почеркознавчу експертизу, в
задоволенні якої суд відмовив, суд
розцінює як бажання позивача
затягнути розгляд справи, оскільки в
провадженні Заводського районного
суду м.Миколаєва перебуває на розгляді
справа за позовом ЗАТ «ПУМБ» до ОСОБА_3
та ОСОБА_4 про звернення стягнення на
майно, виселення та зняття із
реєстрації.Крім того, належних та
допустимих доказів на підтвердження
позовних вимог, представник позивача
суду не надала..А також представником
позивача не надано суду доказів
звернення позивача до правоохоронних
органів з приводу неправомірних дій
приватного нотаріуса, яка завірила
справжність підпису позивачки.

Керуючись ст.ст.10,60, 213-215 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В

В задоволені позову ОСОБА_3
відмовити.

Рішення вступає в законну силу
через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляція
до Миколаївського апеляційного суду
через Заводський районний суд в
порядку, встановленому ст.294, ст.295 ЦПК
України.

Суддя

Павлова Ж.П.