Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/3046/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Цоток
Доповідач Суровицька Л. В.
УХВАЛА

03.12.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючої судді: Суровицької Л.В.,

суддів: Кіселика С.А.,
Суржика М.М.,

при секретарі: Кравченко Я.С.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Добровеличківського
районного суду Кіровоградської
області від 05 листопада 2014 року про
повернення заяви, як неподаної.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які прибули в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулась в
суд із заявою про встановлення факту
належності правовстановлюючих
документів - архівних довідок від 19
березня 2014 року та від 18 березня 2014 року
, виданих для подання в Пенсійний фонд.

Ухвалою Добровеличківського
районного суду Кіровоградської
області від 05 листопада 2014 року заяву
ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто
заявнику з тих підстав, що не виконані
вимоги ухвали суду від 29 жовтня 2014 року
про залишення заяви без руху (а.с.16-17).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
вказану ухвалу суду першої інстанції
скасувати з підстав порушення норм
процесуального права і направити
справу для продовження розгляду до
суду першої інстанції (а.с.19-20).

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню із наступних підстав.

З матеріалів заяви вбачається, що
ОСОБА_2 звернулась в порядку окремого
провадження із заявою про встановлення
факту належності правовстановлюючих
документів, а саме, що архівні довідки
№ ІІІ-109/01-25 від 19 березня 2014 року та №
ІІІ- 108/-2-25 від 18березня 2014 року, в яких
містяться дані про нарахування
заробітної плати, про трудовий стаж та
кількість відпрацьованих вихододнів
щодо ОСОБА_2, належить їй - ОСОБА_2 (а.с.2).

Залишаючи ухвалою від 29 жовтня 2014
року заяву ОСОБА_2 без руху з тих
підстав, що заява не відповідає вимогам
ст.258 та ч.3 ст.119 ЦПК України у зв'язку з
тим , що не надано доказів, які б
вказували на неможливість
підтвердження трудового стажу
відповідно до Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 серпня 1993 року № 637, не надано
довідку про неможливість відновлення
втрачених документів (а.с.11), суд першої
інстанції не звернув увагу на те, що
заяву про встановлення факту
належності правовстановлюючих
документів ОСОБА_2 обґрунтовувала тим,
що зазначене в архівних довідках
прізвище «ОСОБА_2» не відповідає
записам у її паспорті - «ОСОБА_2» і
виправити цю помилку немає можливості.

У такому випадку необхідно
подавати заяву з доказами того, що
архівні довідки належать заявнику і що
організація, яка їх видала, не може
внести до них відповідні виправлення.
У цих справах суд встановлює
належність особі правовстановлюючих
документів, а не тотожність прізвища,
неоднаково названого у різних
документах, не присвоєння чи залишення
одного з них.

За таких обставин суд першої
інстанції безпідставно залишив заяву
ОСОБА_2 без руху у зв'язку з тим, що не
надано докази, які б вказували на
неможливість підтвердження трудового
стажу згідно Порядку підствердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки та відповідних записів
у ній, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 12
серпня 1993 року № 637.

Як свідчать матеріали справи, ухвалу
про залишення заяви без руху ОСОБА_2
отримала 1 листопада 2014 року і 4
листопада 2014 року надала заяву про
становлення факту належності
правовстановлюючого документа, в якій
зазначила про докази, якими
підтверджується належність їй
архівних довідок: трудовою книжкою та
показами свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (а.с.15).

Суд не дав належну правову оцінку
змісту заяви та безпідставно ухвалою
від 05 листопада 2014 року визнав заяву
ОСОБА_2 неподаною та повернув заявнику.

При цьому суд не звернув увагу
на те, що встановлення факту
належності особі правовстановлюючого
документа здійснюється на підставі п.6
ч.1 ст.256 ЦПК України, а не ч.2 ст.256 ЦПК
України, на яку він послався в ухвалі,
яка передбачає встановлення у судовому
порядку інших фактів, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

Також посилаючись в ухвалі на
зобов'язання суду з'ясувати питання
підсудності та юрисдикційності заяви,
питання чи може розглядатися в
судовому порядку ця заява, суд першої
інстанціії не звернув увагу на те, що
якщо за законом заява не підлягає
судовому розгляду, то суддя
мотивованою ухвалою відмовляє у
відкритті провадження на підставі ч.2
ст.122 ЦПК України, а не залишає її без
руху.

За таких обставин ухвалу суду про
повернення заяви не можна визнати
законною та обґрунтованою.

Оскільки ухвала від 05 листопада 2014
року перешкоджає подальшому
провадженню у справі, то відповідно до
п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України вона підлягає
скасуванню, а матеріали заяви
поверненню в суд першої інстанції.

Керуючись п.4 ч.2 ст.307, п.4 ч.1 ст.311, п.2
ч.1 ст.314,ст. 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Скасувати ухвалу
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області від 05
листопада 2014 року, а матеріали заяви
повернути в суд першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і оскарженню
не підлягає.

Головуюча суддя :

Судді :