Справа № 219/1929/12 Провадження №
22-ц/772/2220/2014Головуючий в суді першої
інстанції Боднар В. В.Категорія 27
Доповідач Жданкін В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого: Жданкіна В.В.

Суддів: Пащенко Л.В. Марчук В.С.

При секретарі: Агєєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Приватбанк» на
рішення Піщанського районного суду
Вінницької області від 10.06.2014 р. по
справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приватбанк» про примусове
виконання договору депозиту, стягнення
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2010 року ОСОБА_3 звернувся
з позовом до суду до ПАТ КБ
«Приватбанк». Позов мотивував тим, що 27
січня 2009 року між ним та відповідачем в
особі голови правління ПАТ КБ
«Приватбанк» Дубілета Олександра
Валерійовича було укладено депозитний
договір № SAMDN4125, (договір виконано
працівником Піщанського відділення
Вінницької філії ПАТ «Приватбанк»
Семенчуком Олегом Васильовичем) за
яким позивач, як вкладник передав, а
відповідач прийняв на депозитний вклад
грошові кошти в сумі 52527,81грн. (п'ятдесят
дві тисячі п'ятсот двадцять сім гривень
81 копійку) на строк 1 (один) місяць, з
виплатою 17,0 % річних, з можливістю
пролонгації без повідомлення
вкладника на 1 місяць. Коли в серпні 2011
року він звернувся до Піщанського
відділення ПАТ «Приватбанк» з
проханням надати бланк заяви про
припинення дії договору (або зробити
відповідну відмітку в договорі) та
виплату суми вкладу з відсотками, йому
було повідомлено, що договір розірвано
ще 31 липня 2009 року в зв'язку із виплатою
всієї суми вкладу та відсотків. Будь
яких документів, що підтверджували б
зняття ним коштів, банком надано не
було. Позивач неодноразово звертався
до Піщанського відділення ПАТ
«Приватбанк» з вимогою надати хоч
якусь інформацію про те, куди зникли
гроші з рахунку, але жодної відповіді
не отримав. Відповідно п. 7 та 10
вказаного договору банк зобов'язаний
по закінченню дії договору або після
його розірвання на вимогу однієї із
сторін повернути суму вкладу та
нараховані відсотки. Позивач
наполягає, що протягом дії договору не
припускався порушень його умов, а саме -
не знімав суму вкладу повністю або
частково, не поповнював його. Відсотки
ним отримувались через касу
Піщанського відділення ПАТ
«Приватбанк» протягом 2009 року та
січня-березня 2010 року, про що свідчать
записи на самому договорі. Коли він в
серпні 2011 року звернувся до
Піщанського відділення ПАТ
«Приватбанк» з проханням надати бланк
заяви про припинення дії договору (або
зробити відповідну відмітку в
договорі) та виплату суми вкладу з
відсотками, йому було повідомлено, що
договір розірвано ще 31 липня 2009 року в
зв'язку із виплатою всієї суми вкладу
та відсотків. Будь яких документів, що
підтверджували б зняття ним коштів,
банком надано не було. Позивач
неодноразово звертався до Піщанського
відділення ПАТ «Приватбанк» з вимогою
надати хоч якусь інформацію про те,
куди зникли гроші з рахунку, але жодної
відповіді не отримав. 4 жовтня 2010 року
він звернувся з письмовою заявою до
відповідача з проханням надати
інформацію про рух коштів на рахунку.
Відповіддю від 25 жовтня 2010 року його
повідомлено, що надати інформацію про
те, коли було знято кошти з його
рахунку, відповідач не може, оскільки
це складає банківську таємницю. Після
отримання цього листа він звернувся до
Піщанського відділення ПАТ
«Приватбанк» з вимогою надати виписку
про рух коштів на рахунку, яку отримав 17
грудня 2010 року. З вказаного документа
видно, що невідома особа із
застосуванням електронної ощадної
книжки або через касу банку 9 липня 2009
року отримала належні ОСОБА_3 відсотки
за вкладом в сумі 1762,90 грн., а також
нараховані за липень відсотки в сумі
627,09 грн. (з перерахунком за дострокове
розірвання договору). Вважає, що діями
банку, які полягають в видачі належних
тільки йому, стороні за договором, суми
вкладу та нарахованих відсотків,
невідомій сторонній особі, порушено
вимоги ст. 1058 Цивільного кодексу
України.

ОСОБА_3 та його представником
неодноразово змінювались та
уточнювались позовні вимоги як в
частині предмету позову, так і в
розмірі сум, які вони просять стягнути
суд з відповідача. Остаточно позивач
ОСОБА_3 просив суд розірвати в
примусовому порядку депозитний
договір № SAMDN 4125 від 27 січня 2009
року, укладений між відповідачем в
особі голови правління ПАТ
«Приватбанк» Дубілета Олександра
Валерійовича та позивачем, зобов'язати
відповідача Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«Приватбанк» виконати зобов'язання в
натурі, а саме повернути депозитний
вклад за депозитним договором №
SAMDN4125 від 27.01.2009 р., укладеного між
ним та ПАТ «Приват Банк», в сумі 88875,49
грн., (в валюті зобов'язання), що
відповідно складає 52527,81 грн.
неповернутого вкладу та 36347,68 грн.
нарахованих відсотків за вкладом,
стягнути з відповідача на користь
позивача 20000,00 грн. відшкодування за
завдану моральну шкоду, витрати на
правову допомогу в розмірі 2500,00 грн., та
сплачений судовий збір.

Рішенням Піщанського районного
суду від 10.06.2014 р. позов задоволено.
Депозитний договір № SAMDN від 27.01.2009 року
, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «
Приватбанк» в особі голови правління
Дубілета Олександра Валерійовича ,
розірвано. Зобов'язано ПАТ КБ
«Приватбанк « повернути ОСОБА_3 52527.81
грн. неповернутого вкладу , 36347.68 грн.
нарахованих відсотків та стягнути з
ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3
20000 грн. завданої моральної шкоди , 2500
грн. за оплату правової допомоги та 217.60
грн. судового збору

В апеляційній скарзі представник
ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення
суду скасувати як незаконне і ухвалити
нове, яким відмовити у задоволенні
позовних вимоги.

Перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід частково задоволити з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214
ЦПК України рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права.

Обгрунтованим визнається
рішення, коли висновки суду про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

У рішенні суду обов`язково
повинні бути зазначені судом факти і
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено і це не
заперечується сторонами, що 27 січня 2009
року між ОСОБА_3 та відповідачем в особі
голови правління ПАТ «Приватбанк»
Дубілета Олександра Валерійовича було
укладено депозитний договір №
SAMDN4125, (договір виконано
працівником Піщанського відділення
Вінницької філії ПАТ «Приватбанк»
Семенчуком Олегом Васильовичем) за
яким позивач, як вкладник передав, а
відповідач прийняв на депозитний вклад
грошові кошти в сумі 52527,81грн. (п'ятдесят
дві тисячі п'ятсот двадцять сім гривень
81 копійку) на строк 1 (один) місяць, з
виплатою 17,0 % річних, з можливістю
пролонгації без повідомлення
вкладника на 1 місяць. Відповідно п. 7 та
10 вказаного договору банк зобов'язаний
по закінченню дії договору або після
його розірвання на вимогу однієї із
сторін повернути суму вкладу та
нараховані відсотки. Про це свідчить
наданий позивачем оригінал договору, а
також виписки по банківському рахунку,
належним чином засвідчені банком.
Дійсність вказаного депозитного
договору випливає з того, що він був
укладений в письмовій формі,
підписаний сторонами, а на
підтвердження внесення коштів
позивачу була видана електронна ощадна
книжка, копія якої відтворена на 2
сторінці договору.

Договір банківського вкладу є
реальним, оплатним договором і
вважається укладеним з моменту
прийняття банком від вкладника або
третьої особи на користь вкладника
грошової суми (вкладу). Положення ст. 1059
ЦК України врегульовує питання форми
банківського вкладу та наслідки
недодержання письмової форми договору.
За змістом ст. 1059 ЦК України, договір
банківського вкладу укладається у
письмовій формі. Письмова форма
договору банківського вкладу
вважається додержаною, якщо внесення
грошової суми підтверджено договором
банківського вкладу з видачею ощадної
книжки або сертифіката чи іншого
документа, що відповідає вимогам,
встановленим законом, іншими
нормативно-правовими актами у сфері
банківської діяльності (банківськими
правилами) та звичаями ділового
обороту. У разі недодержання письмової
форми договору банківського вкладу цей
договір є нікчемним.

Тобто, Договір про відкриття
депозитного рахунку № SAMDN4125 від
27.01.2009 року між сторонами укладений з
додержанням усіх норм закону і
підписаний обома сторонами, а тому
немає підстав вважати його нікчемним,
як це просить представник банку не
ставлячи вимоги про визнання його
недійсним. Відповідно до ст. 1172 ЦК
України, юридична або фізична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Також, колегія суддів не приймає
посилання представника відповідача
ПАТ КБ « Приватбанк», що між сторонами
склались деліктні правовідносини і що
матеріальну відповідальність перед
ОСОБА_3 має нести ОСОБА_6

Оскільки матеріалами справи
встановлено, що ОСОБА_3 вніс в касу
гроші в сумі 52527,81 грн., а тому
відповідальність має нести юридична
особа - банк, а не працівник банку
ОСОБА_6

Займаючи посаду керуючої
Піщанського відділення Вінницької
філії ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_6,
зловживаючи службовим становищем,
використовувала в своїх корисних
цілях депозитний рахунок ОСОБА_3, а не
маніпулювала його грішми. Діяла ОСОБА_6,
в даному випадку, як працівник банку, а
не фізична особа і депозитний договір
був укладений між ОСОБА_3 і установою -
ПАТ КБ «Приватбанк», а не з громадянкою
ОСОБА_6

За таких обставин, суд першої
інстанції правомірно стягнув з
відповідача суму неповернутого вкладу
52527.81 грн. та 36347.68 грн. нарахованих
відсотків.

В той же час, колегія суддів не
погоджується з висновком суду
застосовуючи ст. 1172 ЦК України, щодо
деліктних правовідносин, оскільки тим
самим суд першої інстанції вийшов за
межі позовних вимог, оскільки
ОСОБА_3ставилось питання у позові про
виконання умов договору, а не
відшкодування шкоди.

Оскільки ОСОБА_3 не доведено в
чому саме полягало заподіяння йому
моральної шкоди, а тому колегія суддів
вважає за доцільне відмовити у цій
частині позову.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань .

З огляду на викладене, рішення
суду є законним і обгрунтованим, однак,
його слід скасувати в частині
стягнення моральної шкоди ухваливши
нове в цій частині.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити
частково.

Рішення Піщанського районного
суду Вінницької області від 10.06.2014 р. в
частині задоволення позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди
скасувати та відмовити в задоволенні
даних позовних вимог.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набуває законної сили з
моменту його проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: