Справа № 296/3813/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

"12" серпня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого судді - Шалоти
К.В.,

за участю: секретаря судового
засідання Давиденко В.В.,

представника позивача -
ОСОБА_1

розглянувши y відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за
договором позики, -

В С Т А
Н О В И В :

В квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
Корольовського районного суду м.
Житомира з позовом до ОСОБА_3, в якому
просила стягнути з відповідача борг по
договору позики у сумі 64 000 грн.,
оскільки в добровільному порядку
відповідач відмовляється повернути
позику.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим,
що 05.02.2014 року відповідач позичив у
позивача під розписку 64 000 грн., які
зобов'язався повернути до 28.02.2014 року,
однак в обумовлений сторонами строк
відповідач зобов'язання по договору не
виконав.

Представник позивача в судовому
засіданні поданий позов підтримала
повністю, просила його задовольнити з
підстав, викладених у позовній заяві,
проти заочного розгляду справи не
заперечувала.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, судові повістки, направлені
на його адресу, повернені відділенням
поштового зв'язку з відміткою "за
закінченням терміну зберігання",
причини неявки суду не повідомив, заяви
про розгляд справи в його відсутність
не направляв.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про причини неявки в
судове засідання. У разі
неповідомлення суду про причини неявки
вважається, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, не з'явилися
в судове засідання без поважних причин.

З урахуванням викладеного суд вважає
за можливе розглянути справу у
відсутність відповідача на підставі
наявних у справі доказів в порядку
заочного розгляду справи на підставі
ст.ст. 224-226 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши подані документи
і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 отримав
від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 64 000,00
грн згідно розписки від 05.02.2014 року, які
зобов'язався повернути в повному
обсязі до 28.02.2014 року (а.с.26).

Згідно частини 1 статті 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики).

Частиною 2 статті 1047 ЦК України
передбачено, що на підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

За змістом статті 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Позика
вважається повернутою в момент
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно статті 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

З огляду на викладене, враховуючи
невиконання ОСОБА_3 як позичальником
свого обов'язку щодо повернення ОСОБА_2
позичених у неї грошових коштів, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
заявлених позовних вимог щодо
стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованості за договором
позики у сумі 64 000 грн.

Крім того, згідно вимог ст. 88 ЦПК
України з відповідача підлягають
стягненню на користь позивача понесені
ним судові витрати, що складаються з
судового збору у сумі 640 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.536, 625, 1046,1047,1049 ЦК України, т.ст. 10,
11, 60, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
заборгованість за договором позики у
сумі 64 000 (шістдесят чотири тисячі) грн.
00 коп. та судовий збір у сумі 640 (шістсот
сорок) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене
позивачем до апеляційного суду
Житомирської області через
Корольовський районний суд м.Житомира
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
К. В. Шалота