АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/5193/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3270/14
Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т. В.
Доповідач Мартєв С. Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року м. ПолтаваАпеляційний
суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - КУЗНЄЦОВОЇ О.Ю., ХІЛЬ Л.М.,

за участю секретаря - САМОЙЛОВОЇ М.Д.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні провадження за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського
районного суду м. Полтави від 25 вересня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Всеукраїнський акціонерний банк" про
стягнення коштів.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь
судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, у якому зазначав, що
відкрив у ПАТ «Всеукраїнський
акціонерний банк» на своє ім'я
поточний рахунок та став держателем
платіжної картки Visa Electron AC BASE NO PERS на
умовах укладеного з відповідачем
договору №64 від 5 листопада 2012
року.

Протягом травня-червня 2014 року
намагався зняти кошти готівкою через
мережу банкоматів та каси відділення
банку, але йому було відмовлено у
проведенні цих операцій через
відсутність готівкових коштів в
доларах та встановленими Правилами
користування платіжними картками
фізичних осіб ПАТ «ВіЕйБі Банк» від
8.05.14 року №194-Р, якими введені
авторизовані ліміти протягом доби за
операціями з картками на зняття
готівки в іноземній валюті у розмірі 100
доларів США.

29.06.14 року позивач направляв на адресу
відповідача претензію про виплату
грошових коштів у розмірі 2 924,20 доларів
США, з урахуванням вимог
Постанови НБУ №328 від 30.05.14 року «Про
врегулювання діяльності фінансових
установ та проведення валютних
операцій», проте грошові кошти йому так
і не були сплачені.

Просив стягнути з ПАТ «Всеукраїнський
акціонерний банк» борг у сумі 2 929,81
доларів США, 3% річних у сумі 8,17 доларів
США та пеню у сумі 2 988,41 доларів США.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 25 вересня 2014 року позов
задоволено частково, стягнуто з ПАТ
«Всеукраїнський акціонерний банк» на
користь ОСОБА_1 2 929 доларів США 81 цент за
договором банківського вкладу.

У решті позову відмовлено.

Додатковим рішенням Київського
районного суду м. Полтави від 25 вересня
2014 року стягнуто з з ПАТ
«Всеукраїнський акціонерний банк» на
користь держави 379,41 грн. судового збору

В апеляційній скарзі порушено питання
про скасування рішення з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи та неправильного
застосування норм матеріального та
процесуального права і ухвалення
нового рішення про задоволення позову
у повному обсязі.

Апеляційний суд, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
місцевого суду у межах заявлених вимог
та доводів апеляційної скарги, вважає,
що остання задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційної
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Із справи вбачається, що 5.11.12 року
ОСОБА_1 уклав з ПАТ «Всеукраїнський
акціонерний банк» договір про
відкриття банківського рахунку та
обслуговування платіжної картки
фізичної особи №64 у доларах США
та видачі держателю міжнародну
платіжну картку Visa Electron AC BASE NO PERS.

Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України
договір банківського вкладу
укладається на умовах видачі вкладу на
першу вимогу (вклад на вимогу) або на
умовах повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад). Договором може бути
передбачено внесення грошової суми на
інших умовах її повернення.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за
договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком, при цьому, банк має право
використовувати грошові кошти на
рахунку клієнта та гарантуючи його
право безперешкодно розпоряджатися
цими коштами.

У ч. ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України визначено, що
банк зобов'язаний вчиняти для клієнта
операції, які передбачені для рахунків
даного виду законом, банківськими
правилами та звичаями ділового
обороту, якщо інше не встановлено
договором банківського рахунка, та за
розпорядженням клієнта видати або
перерахувати з його рахунка грошові
кошти в день надходження до банку
відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
передбачений договором банківського
рахунка або законом.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

20.06.14 року ОСОБА_1 направлялась на
адресу ПАТ «Всеукраїнський
акціонерний банк» претензія на суму 2
924,20 доларів США, у якій останній просив
видати ці кошти в іноземній валюті з
його поточного рахунку №4, з
урахуванням вимог постанови НБУ №328
від 30 травня 2014 року «Про врегулювання
діяльності фінансових установ та
проведення валютних операцій».

На момент вирішення судом спору
залишок коштів на рахунку №4
становить 2 929,81 доларів США, у справі
відсутні будь-які докази, що свідчили б
про повернення позивачу цих коштів, як
і заперечення відповідача на
пред'явлений позов.

З урахуванням зазначених вище
обставин, місцевий суд дійшов вірного
висновку щодо наявності правових
підстав для стягнення з відповідача на
користь позивача грошових коштів, які
знаходились на відкритому на ім'я
ОСОБА_1 банківського рахунку №4, у
зв'язку з невиконанням банком своїх
зобов'язань.

Відповідно до Преамбули Закону України
«Про захист прав споживачів» цей Закон
регулює відносини між споживачами
товарів, робіт і послуг та виробниками
і продавцями товарів, виконавцями
робіт і надавачами послуг різних форм
власності, встановлює права
споживачів, а також визначає механізм
їх захисту та основи реалізації
державної політики у сфері захисту
прав споживачів.

Із змісту позовної заяви вбачається, що
ОСОБА_1 обґрунтовував право на
стягнення пені за договором
банківського рахунку, посилаючись на п.
5 ст. 10 Закону України «Про захист прав
споживачів».

Відмовляючи у задоволенні позову у цій
частині, суд першої інстанції
правомірно виходив з того, що положення
вказаної статті закону, якою
встановлюється відповідальність
виконавця робіт (послуг) за її
невиконання в обумовлений договором
строк у вигляді пені, не поширюються на
правовідносини, що склалися між
сторонами стосовно виконання банком
зобов'язань за договором банківського
вкладу.

Між тим, залишаючи без змін рішення
місцевого суду у частині відмови у
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення 3% річних на суму
невиплаченого на вимогу позивача
грошових коштів з банківського
рахунку, апеляційний суд виходить з
наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За змістом цієї норми закону
нарахування інфляційних втрат на суму
боргу та трьох процентів річних
входять до складу грошового
зобов'язання і є особливою мірою
відповідальності боржника за
прострочення грошового зобов'язання,
оскільки виступають способом захисту
майнового права та інтересу, який
полягає у відшкодуванні матеріальних
втрат кредитора від знецінення
грошових коштів унаслідок інфляційних
процесів та отриманні компенсації
(плати) від боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові, а тому
ці кошти нараховуються незалежно від
вини боржника та незалежно від
ухвалення рішення суду про присудження
суми боргу, відкриття виконавчого
провадження чи його зупинення
відповідно до вимог Закону №2711-IV.

Саме до цього зводиться правова
позиція, висловлена Верховним Судом
України у постанові від 24 жовтня 2011
року у справі №6-38цс11.

Спір у даній справі стосується
стягнення з банку грошових коштів у
доларах США, що знаходяться на
банківському рахунку, який відкрито на
ім'я позивача.

З урахуванням викладеного, підстав
вважати, що на іноземну валюту
поширюють свою дію інфляційні процеси,
які відбуваються в Україні, де
національною валютою є українська
гривня, не вбачається.

За таких обставин, апеляційний суд
вважає, що підстави для зміни чи
скасування рішення місцевого суду
відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307-308, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 25 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
С.Ю. МАРТЄВ

Судді :
О.Ю. КУЗНЄЦОВА

Л.М. ХІЛЬ

З оригіналом згідно:

суддя
С.Ю. МАРТЄВ