АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

Головуючого - суддіЛапчевської
О.Ф.СуддівКорчевного Г.В., Слободянюк
С.В.при секретаріБасюк Ю.В.

за участю: відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_6, який діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_7 на
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 07 жовтня 2014 року

У справі за позовом ОСОБА_7, яка діє від
свого імені та від імені та в інтересах
неповнолітньої дочки ОСОБА_8 до ОСОБА_5,
ОСОБА_9, третя особа Комунальне
підприємство «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва про
встановлення порядку користування
жилим приміщенням та розподіл
особового рахунку, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дніпровського районного
суду м. Києва від 12 березня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено. /а.с. 53-56/

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав
апеляційну скаргу на рішення суду
посилаючись на його незаконність та
необґрунтованість. Вважає, що судом
першої інстанції не повно з'ясовані
обставини справи, зокрема не вірно
встановлено існуючий порядок
користування квартирою, зокрема,
зайняття кімнати площею 11, 7
малолітньою ОСОБА_8, оскільки крім
показів ОСОБА_5 вказане нічим не
підтверджується, а її інтереси в разі
зайняття кімнати площею 21, 0 кв. м. не
будуть ніяким чином порушені, а
виділивши ОСОБА_5 кімнату, площею 11, 7 кв.
м., в його користуванні буде площа на 0, 2
кв.м. більша аніж йому належить. З
урахуванням викладеного в апеляційній
скарзі просив рішення суду скасувати
та постановити нове про задоволення
позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
відповідача, який з'явився у судове
засідання, дослідивши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи в межах апеляційного
оскарження, вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
залишенню без змін на підставі
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5
є колишнім подружжям, шлюб між ними
розірвано в лютому 2011р., від даного
шлюбу вони мають повнолітнього сина
ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 і неповнолітню
дочку ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2

Справа №759/12465/14-ц № апеляційного
провадження:22-ц/796/13751/2014Головуючий у
суді першої інстанції:Чала А.П.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Лапчевська О.Ф.На підставі
свідоцтва про право власності від
26.06.2003р. усім сторонам у справі належить
в рівних частках квартира АДРЕСА_1
/а.с.6/, які зареєстровані в цій квартирі
/а.с. 9/ та яка складається із трьох
ізольованих кімнат житлоплощею: 13,4
кв.м., 11,7 кв.м. і 21,0 кв.м. /а.с. 7-8/

Житлова площа, яка відповідає
ідеальній долі кожного із
співвласників спірної квартири
складає 11,5 кв.м. (46,1 : 4).

Кімната, яку позивачка просить
виділити їй та неповнолітній дочці в
користування, має житлову площу 21,0
кв.м., тобто, на 2 кв.м. є меншою, ніж
ідеальна доля житлової площі позивачки
і неповнолітньої дочки в спірній
квартирі, відповідачу ОСОБА_5 позивачка
просить виділити в користування
кімнату житлоплощею 11,7 кв.м., що на 0,2
кв.м. є більшої його долі в спірній
житлоплощі, а відповідачу ОСОБА_9
просить виділити кімнату житлоплощею
13,4 кв.м., що на 1,9 кв.м. є більшою за його
ідеальну долю в житловій площі спірної
квартири.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог щодо встановлення порядку
користування квартирою, суд першої
інстанції обґрунтовано керувався
вимогами ч. 1 ст. 358 ЦК України, про те, що
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їх
спільною згодою, а кожен із
співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності,
врахувавши конкретний порядок
користування спірною квартирою між її
співвласниками, згідно якого
неповнолітня дочка позивачки і
відповідача займає кімнату 11,7 кв.м., де
знаходиться її ліжко, стіл та інші
особисті речі та яка обладнана за її
смаком і задоволення позову в його
формулюванні, призведе до порушення
конкретного порядку користування
спірною квартирою по відношенню до неї
та переселення її з кімнати
житлоплощею 11,7 кв.м. в кімнату
житлоплощею 21,0 кв.м., що може призвести
до порушення її прав, а доказів про те,
що між учасниками спільної часткової
власності в спірній квартирі тривалий
час склався такий порядок користування
квартирою, про встановлення якого
просить позивачка, нею не надано.

Відмовляючи у задоволенні позовної
вимоги про розподіл особового рахунку
відповідно до визначеного порядку
користування спірною квартирою, суд
першої інстанції також обґрунтовано
керувавсявимогами ст.ст. 317, 319, 322 ЦК
України про те, що кожен зі
співвласників несе обов'язки щодо
спірної квартири виключно відповідно
до своєї частки в спільній частковій
власності і ці обов'язки не залежать
від встановлення або не встановлення
конкретного порядку користування
спірною квартирою. Крім того,
зазначивши, що позивачем не надано
належних і допустимих доказів, крім
особистих пояснень представника
позивача, про те, з ким укладений
договір про надання комунальних
послуг, а вимоги про розподіл особового
рахунку стоять у взаємозв'язку з
визначенням порядку користування
квартирою та є похідними, суд першої
інстанції прийшов до висновку про
відмову у задоволенні позову.

Що стосується згоди ОСОБА_5 на
виділення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у
користування кімнати, площею 21 кв.м.,
вказане не позбавляє права сторін в
порядку ч. 1 ст. 358 ЦК України,
здійснювати право спільної часткової
власності за спільною згодою, та не
може слугувати підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції, оскільки такої згоди при
розгляді справи в суді першої
інстанції заявлено відповідачем не
було.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про те, що доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, були предметом розгляду
суду першої інстанції, та містяться на
формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, який діє на
підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 07 жовтня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: