АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 682/2887/14-ц
Провадження № 22-ц/792/2247/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої - судді Грох
Л.М.,

суддів: Костенка А.М., Гринчука Р.С.,

при секретарі: Гриньовій А.М.,

з участю позивача та його представника,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Славутського міськрайонного суду
Хмельницької області від 14 жовтня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення боргу за
договором позики.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів

в с т а н о в и л а :

В серпні 2014 року ОСОБА_2, звертаючись до
суду з вказаним позовом до ОСОБА_1,
вказував, що ОСОБА_1, 25 жовтня 2011 року
позичив у нього 2500 доларів США, які
зобов'язався повернути до 25 січня 2012
року, про що видав розписку. В
обумовлений термін відповідач боргу не
повернув, уникає спілкування з
позивачем. Тому просив стягнути з
відповідача на його користь суму боргу,
що в перерахунку на національну валюту
складає 33057,69 грн., 3 % річних за
прострочення виконання зобов'язання в
сумі 124,31 дол. США, а всього 34701,45 грн.

Рішенням Славутського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 14 жовтня 2014 року
позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 34701,45 грн.
заборгованості за договором позики.

Вирішено питання про судові
витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
вважає рішення суду незаконним,
необґрунтованим, винесеним з порушення
норм матеріального права, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у позові в повному
обсязі. На думку апелянта суд
помилково прийняв за беззаперечний
доказ укладення договору позики його
розписку про позику грошей у позивача
та фактично ототожнив розписку з
договором позики. Позивачем не надано,
а судом не встановлено факту приймання
передачі грошей від ОСОБА_2

Колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ч. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Судом першої інстанції встановлено, що
25.10.2011 року ОСОБА_1 позичив у ОСОБА_2 2500
доларів США на строк три місяці, проте
позику не повернув позивачу, що
підтверджується власноруч написаною
розпискою відповідача від 25 жовтня 2011
року, що представлена суду позивачем.

Три проценти річних від простроченої
суми боргу за 605 днів прострочення
складає 124,31 долари США. Загальна сума
боргу з врахуванням трьох процентів
річних складає 2624,31 долари США, що за
офіційним курсом НБУ на 21.08.2014 року (1322,31
грн.) становить 34701,45 грн.

Наведені обставини
підтверджуються матеріалами справи і
фактично не оспорюються сторонами.

Давши належну оцінку доказам по справі,
суд обґрунтовано прийшов до висновку
про наявність боргових зобов'язань
ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 та задовольнив
позов.

Доводи апеляційної скарги про те, що
розписка не є достатнім доказом
укладення договору позики, є
безпідставними.

Так, за змістом ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей (ч.2 ст. 1047
ЦК).

Таким чином розписка позичальника,
наявна у позикодавця, є достатнім та
допустимим доказом на підтвердження
укладення договору позики та його умов.

Інші доводи апеляційної скарги також
не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно,
всебічно досліджених матеріалах
справи, постановлено з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Славутського міськрайонного
суду Хмельницької області від
14 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Л.М.Грох

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції: Тончук
Р.І. Провадження № 22-ц/792/2247/14

Доповідач: Грох Л.М.
Категорія: 27