4-с/335/75/2014 У Х В А Л А
07 листопада 2014 року
Суддя Орджонікідзевського районного
суду м.Запоріжжя Апаллонова Ю.В.,
розглянувши скаргу ОСОБА_1 про визнання
дій державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції
Запорізької області ОСОБА_2
протиправними, виключення майна з акту
опису та арешту майна від 27.10.2014 року та
визнання ОСОБА_2 опису та майна від
27.10.2014 року незаконним,
06.11.2014 року ОСОБА_1 в порядку ст. 383-385 ЦПК
України звернувся до суду зі скаргою на
дії державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції
Запорізької області ОСОБА_2, виключення
майна з акту опису та арешту майна, в
якій зазначив, що у 27.10.2014 року
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень ГУЮ
Запорізької області ОСОБА_2 було
винесено ОСОБА_2 опису та арешту майна
ТОВ «Т.Ай.С.І- Транс.»за адресою: вул..
Макаренко, 9 у м.Запоріжжі на підставі
наказу №10/21/10 від 03.08.2010 року виданого
Господарським судом Запорізької
області про стягнення з ТОВ
«Т.Ай.С.І-Транс.» на користь ТОВ
«Кроно-Україна» боргу 1029735, 47 грн. який є
незаконним, у зв’язку з чим просить суд
визнати дії державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Головного управління юстиції
Запорізької області ОСОБА_2
протиправними, виключити описане майно
– виробничо-складський комплекс літ.Я
з ОСОБА_2 опису та арешту майна від
27.10.2014 року та визнати ОСОБА_2 опису та
арешту майна від 27.10.2014 року незаконним.
Дослідивши заяву та додані документи,
суддя приходить до наступного.
Відповідно до 383 ЦПК сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.
Відповідно до ст. 384 ЦПК України
скаргу може бути подано до суду
безпосередньо або після оскарження
рішення, дії або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби до начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби.

Скарга подається до суду, який
видав виконавчий документ.

Згідно заяви ОСОБА_1 , в
провадженні державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Головного управління юстиції
Запорізької області ОСОБА_2
знаходиться виконавче провадження з
виконання наказу №10/21/10 від 03.08.2010 року
виданого Господарським судом
Запорізької області про стягнення з
ТОВ «Т.Ай.С.І.-Транс.» на користь ТОВ
«Кроно-Україна»боргу 1029735, 47 грн.

27.10.2014 року державним
виконавцем Юлдашевим А.А. складено
ОСОБА_2 опису та арешту майна.

Відповідно до абзацу 3
пункту 16 постанови Пленуму Верховного
суду України від 26.12.2003р. №14 "Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження", в якому
зазначено, що вимоги інших осіб щодо
належності їм, а не боржнику майна, на
яке накладено арешт, вирішуються
шляхом пред'явлення ними відповідно до
правил підвідомчості (ст. 24 ЦПК, ст. 12
ГПК) позову до боржника та особи, в
інтересах якої накладено арешт, про
визнання права власності на майно і
звільнення його з-під арешту. В такому ж
порядку розглядаються вимоги осіб, які
не є власниками майна, але володіють
ним на законних підставах.

Однак, незважаючи на надані
роз’яснення ППВСУ від 26.12.2003 року №14 і
аналогічні роз’яснення надані ухвалою
господарського суду Запорізької
області від 29.10.2013 року, ОСОБА_1
звернувся до Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя із скаргою
на дії державного виконавця в порядку
ст.. 383-385 ЦПК України з приводу
виконання судового рішення у
господарській справі, а не з позовом
про визнання права власності на майно і
звільнення його з-під арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 368
Цивільного процесуального кодексу
України, питання, пов'язані із
зверненням судового рішення до
виконання, вирішує місцевий суд, який
розглянув справу.

Аналіз розділу 6 ЦПК України,
який регулює процесуальні питання
пов’язані з виконанням судових рішень
у цивільних справах та рішень інших
органів (посадових осіб), вказує на те,
що ці питання розглядаються: судом,
який видав виконавчі документи; судом
за місцем виконання.

Таким чином, суд дійшов
висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії
державного виконавця не підлягає
розгляду у порядку цивільного
судочинства, у зв'язку з чим у відкритті
провадження у справі слід відмовити.

Крім того, варто звернути увагу
заявника, що Орджонікідзевським
районним судом м.Запоріжжя виконавчий
документ не видавався, виконавче
провадження перебуває в відділі
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції
Запорізької області, який розташований
у Ленінському районі за адресою:
м.Запоріжжя, пр. Металургів, 6, на
виконанні перебуває наказ
господарського суду Запорізької
області №10/21/10 від 03.08.2010 року, а тому не
є зрозумілим підстави звернення із
цією скаргою до Орджонікідзевського
районного суду м.Запоріжжя.

Відповідно до п. 1) ч. 2 ст. 122 ЦПК
України суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах у порядку
цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, у
відкритті провадження у справі
належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 15, 37, 121, 122, 210, 293,
294,378 ЦПК України , суддя

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження за скаргою
ОСОБА_1 про визнання дій державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції Запорізької області ОСОБА_2
протиправними, виключення майна з акту
опису та арешту майна від 27.10.2014 року та
визнання ОСОБА_2 опису та майна від
27.10.2014 року незаконним, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Запорізької області
протягом 5 днів з дня отримання копії
ухвали

Суддя:
Ю.В.
Апаллонова