АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6669/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Бойко О. М. Доповідач -
Калиновський А.Б.Категорія 39
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Гайдук В.І.,
Єлізаренко І.А.

При секретарі - Півненко С.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 на рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 10 червня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті
особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Дніпропетровська районна державна
нотаріальна контора про визнання права
власності на частину спадкового майна
та про усунення від права на
спадкування за законом, -

ВСТАНОВИЛА:

У 2011 році ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Дніпропетровська районна державна
нотаріальна контора про визнання права
власності на частину спадкового майна
та про усунення від права на
спадкування за законом , уточнивши його
у липні 2012 року, просила визнати її
право власності на 1/8 частку спадкового
майна, що залишилась після померлого
ОСОБА_9, а також усунути ОСОБА_2 від
права на спадкування за законом після
смерті ОСОБА_9

Рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 10 червня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Дніпропетровська районна державна
нотаріальна контора про визнання права
власності на частину спадкового майна
та про усунення від права на
спадкування за законом задоволено.

Визнано право власності ОСОБА_4 на
1/8 частку спадкового майна (обов'язкова
частка), що залишилася після смерті
ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме -
на 1/8 частину земельної ділянки площею
0,150 га, розташованої на території
Новоолександрівської сільської ради
по АДРЕСА_1.

Усунуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 від
права на спадкування за законом після
смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 суму судового збору у розмірі
188,20 грн. та 120 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_9 з 01.11.1968 року, про що свідчить
Свідоцтво про одруження від 01.11.1968 року.

11.12.2008 року спадкодавцем ОСОБА_9 був
укладений та зареєстрований в
установленому законом порядку заповіт,
за яким він заповідав ОСОБА_8 право на
грошові вклади в усіх банківських
установах на ім'я Спадкодавця та усе
майно, що буде належати йому на день
його смерті, де б воно не знаходилось і
з чого б не складалось, усі майнові
права, які належали спадкодавцеві на
час посвідчення заповіту, а також
майнові права, які будуть належати йому
на день смерті, а також все те, на що
спадкодавець за законом буде мати
право.

Цим же заповітом Спадкодавець
заповідав земельну ділянку площею 0,150
га, що належала йому на праві приватної
власності, за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_6,
який є чоловіком ОСОБА_8 Зазначена
земельна ділянка належала спадкодавцю
на підставі договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 21 червня 2000 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер.

Після чого, 28 квітня 2011 року ОСОБА_8 та
ОСОБА_6, в установленому законом
порядку, звернулись до
Дніпропетровської районної державної
нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини, про що до
Спадкового реєстру було внесено
відповідний запис про реєстрацію
спадкової справи за номером 51083262.

Син спадкодавця від першого шлюбу
ОСОБА_2, який постійно мешкає в м.
Саратові (Російська Федерація) та
більше 25 років не підтримував
стосунків з батьком та сестрами,
звернувся до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини на
обов'язкову частку у спадщині на тій
підставі, що є непрацездатним
внаслідок інвалідності ІІ групи, яку
він отримав під час перебування в
місцях позбавлення волі.

Позивачка, яка є пенсіонеркою за віком
(74 роки станом на 23.01.2011 р.) та, згідно з
ч.1 ст.1241 ЦК України, має право на
обов'язкову частку у спадщині, про
прийняття спадщини з відповідною
заявою не зверталася, оскільки на час
прийняття спадщини постійно проживала
разом зі Спадкодавцем, що
підтверджується Довідкою виконкому
Новоолександрівської сільської ради
Дніпропетровського району,
Дніпропетровської області №2010 від
15.04.2011 року.

До спадкового майна, яке належало
Спадкодавцю на день смерті,
відноситься 1/2 земельної ділянки
площею 0,150 га., розташована АДРЕСА_1,
вартість якої, згідно з Актом оцінки
земельної ділянки становить 95 520
(дев'яносто п'ять тисяч п'ятсот
двадцять) грн. 00 коп.

Визнаючи право власності за ОСОБА_4 на
1/8 частку спадкового майна (обов'язкова
частка), що залишилася після смерті
ОСОБА_9, суд правильно виходив з того, що
вона на час відкриття спадщини
постійно проживала зі спадкодавцем, і
згідно з ч.1 ст.1241 ЦК України, має право
на обов'язкову частку у спадщині, про
відмову від якої не заявляла.

Що стосується рішення суду в частині
усунення відповідача від права на
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_9, то воно в цій частині підлягає
скасуванню з наступних підстав.

Суд, ухвалюючи рішення щодо усунення
відповідача від права на спадкування
за законом, виходив з того, що він все
своє життя ухилявся від виконання
своїх обов'язків по утриманню батька,
не підтримував з ним жодних родинних
стосунків, а отже між ним та
спадкодавцем були відсутні зв'язки,
характерні для сімейних відносин.

Проте, з таким висновком суду
погодитись не можна.

Згідно ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні
дочка, син зобов'язані утримувати
батьків, які є непрацездатними і
потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 СК України,
невиконання або ухилення від виконання
сімейного обов'язку може бути
підставою для застосування наслідків,
встановлених цим Кодексом або
домовленістю (договором) сторін.

Зокрема, у відповідності з ч. 3 ст. 1224 ЦК
України, батьки та повнолітні діти, а
також інші особи, які ухилялися від
виконання обов'язку щодо утримання
спадкодавця, якщо ця обставина
встановлена судом, не мають права на
спадкування за законом.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 6
Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику у справах
про спадкування" №7 від 30.05.2008 року,
правило абзацу другого частини
третьої ст. 1224 ЦК стосується особи,
яка зобов'язана була утримувати
спадкодавця згідно з нормами СК
України. Факт ухилення особи від
виконання обов'язку щодо утримання
спадкодавця встановлюється судом за
заявою заінтересованої особи (інших
спадкоємців або територіальної
громади). При цьому слід враховувати
поведінку особи, розуміння нею свого
обов'язку щодо надання допомоги, її
необхідність для існування
спадкодавця, наявність можливості для
цього та свідомого невиконання такою
особою встановленого законом
обов'язку.

Як видно з матеріалів справи,
спадкодавець за життя не звертався до
суду з позовом щодо надання йому сином
матеріальної допомоги, більш того, на
його утриманні тривалий час знаходився
син ОСОБА_2(онук спадкодавця).

Вирішуючи даний спір, суд
вищезазначені обставини та вимоги
законодавства не врахував, не з'ясував
матеріальний стан спадкодавця, чи
існувала необхідність в отриманні ним
допомоги, наявність можливості у сина
для надання такої допомоги та
помилково дійшов висновку про
наявність підстав для усунення ОСОБА_2
від права на спадкування за законом
після смерті батька.

Враховуючи викладене, а також те, що
відповідно до ст. ст. 10,60 ЦПК України,
позивачка не надала суду доказів про
те, що спадкодавець потребував
допомоги сина, у нього існувала така
можливість та він ухилявся від надання
допомоги батькові і, таким чином,
відповідно до ч.2 ст.11 ЦПК України,
розпорядилась своїми правами на
власний розсуд, колегія суддів вважає
за необхідне рішення суду в частині
усунення відповідача від права на
спадкування за законом після смерті
батька скасувати і ухвалити нове в цій
частині про відмову ОСОБА_4 в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 10 червня 2014 року в частині
усунення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 від права
на спадкування за законом після смерті
ОСОБА_9 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
скасувати.

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, Дніпропетровська
районна державна нотаріальна контора
про усунення ОСОБА_2 від права на
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_9 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
відмовити.

В решті рішення суду залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: