Справа № 463/1149/14
Головуючий у 1 інстанції: Лакомська
Провадження № 22-ц/783/5109/14
Доповідач в 2-й інстанції: Левик
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Личаківського районного
суду м. Львова від 03 червня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третьої особи Четвертої Львівської
державної нотаріальної контори про
визнання права власності на спадкове
майно,-

в с т а н о в и л а :

рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 03 червня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третьої особи Четвертої Львівської
державної нотаріальної контори про
визнання права власності на спадкове
майно відмовлено за безпідставністю.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог. Вважає,
що судом неповно з'ясовані обставини,
що мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, судом допущено порушення та
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що 6.06.2014 року звернулася з
заявою про прийняття спадщини до
Четвертої Львівської державної
нотаріальної контори, однак нотаріус
відмовив в прийнятті такої заяви,
мотивуючи свою відповідь пропущенням
строку на прийняття спадщини. Відтак
дії нотаріуса є незаконними, тому що
вона є єдиним спадкоємцем, а отже ніхто
не може оспорити її право на
спадкування майна, оскільки вона
користувалася гаражем дідуся до його
смерті і надалі ним користується, тому
що є такою, що фактично вступила в
управління майном спадкодавця. Тому
строки на прийняття спадщини до неї не
застосовуються.

У судове засідання особи, що беруть
участь у справі не з'явилися, причин
неявки не повідомили. Від третьої особи
Четвертої Львівської державної
нотаріальної контори до суду надійшов
лист з проханням про розгляд справи у
відсутності їх представника.
Незважаючи на неявку осіб, що беруть
участь у справі у судове засідання, суд
вважав за можливе проводити розгляд
справи у їх відсутності, зважаючи на те,
що такі повідомлялись про час та місце
розгляду справи належним чином,
клопотань про відкладення розгляду
справи від них до суду не надходило,
доказів, що свідчили б про поважність
причин неявки суду представлено не
було, зважаючи на ч.2 ст. 305 ЦПК України
та клопотання третьої особи про
розгляд справи у відсутності їх
представника.

Враховуючи неявку всіх осіб, що беруть
участь у справі та вимоги ч.2 ст. 197 ЦПК
України, фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з таких
підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволення позовних вимог виходив з
того, що права позивача як спадкоємця
діда не порушені, позивач сама
ствердила про те, що у встановленому
законом порядку до нотаріуса з заявою
про прийняття спадщини не зверталась,
доказів відмови позивачу у прийнятті
заяви про прийняття спадщини суду не
представлено.

Колегія суддів вважає такі висновки
суд першої інстанції обґрунтованими та
такими, що відповідають обставинам
справи та вимогам закону, доводи ж
апеляційної скарги - безпідставними.

Відповідно до ч. 1ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Як вбачається із матеріалів справи, та
сторонами не оспорювалось позивач
звернулась до суду із позовом про
визнання права власності на гараж в
порядку спадкування. Однак позивачем
жодним чином не наведено як порушено,
не визнано чи оспорено в процесі
спадкування нею майна її померлого
діда її права, свободи чи інтереси,
зокрема, і вказаним нею відповідачем.

Як вбачається із матеріалів справи у
позивача наявні правовстановлюючі
документи на гараж, що належав її
дідові, крім цього наявні документи, що
підтверджують їх родинні стосунки.
Пропуск позивачем строку звернення до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини не є підставою для звернення
до суду з позовом про визнання права
власності на спадкове майно в порядку
спадкування після смерті діда за
відсутності будь-якого спору, тим
більше не є підставою для його
задоволення. Не є такою підставою і
факт вступу у володіння та
користування гаражем позивачем.

Відповідно до ст.1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець,
який прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину. Якщо
спадщину прийняло кілька спадкоємців,
свідоцтво про право на спадщину
видається кожному з них із визначенням
імені та часток у спадщині інших
спадкоємців. Відсутність свідоцтва про
право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Згідно ж ст. 1297 ЦК України спадкоємець,
який прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло
кілька спадкоємців, свідоцтво про
право на спадщину видається на ім'я
кожного з них, із зазначенням імені та
частки у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її. За письмовою згодою
спадкоємців, які прийняли спадщину,
спадкоємець, який пропустив строк для
прийняття спадщини, може подати заяву
про прийняття спадщини нотаріусу за
місцем відкриття спадщини. За позовом
спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини,
суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви
про прийняття спадщини

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про
нотаріат" свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством.

Відповідно до ст. 49 ЗУ "Про нотаріат" на
вимогу особи, якій відмовлено у
вчиненні нотаріальної дії, нотаріус
або посадова особа, яка вчиняє
нотаріальні дії, зобов'язані
викласти причини відмови в письмовій
формі і роз'яснити порядок її
оскарження. Про відмову у вчиненні
нотаріальної дії нотаріус протягом
трьох робочих днів виносить відповідну
постанову.

Крім цього, згідно із ст. 50 вказаного
Закону, нотаріальна дія або відмова у
її вчиненні, нотаріальний акт
оскаржуються до суду.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30 серпня 2008 року, якщо постійне
проживання особи зі спадкодавцем на
час відкриття спадщини не
підтверджено відповідними
документами, у зв'язку із чим нотаріус
відмовив особі в оформленні
спадщини,

спадкоємець має право звернутися в суд
із заявою про встановлення факту
постійного проживання зі
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, а не про встановлення факту
прийняття спадщини. Свідоцтво про
право на спадщину видається за
письмовою заявою

спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов
для одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження. Набуття
(надання) повної цивільної
дієздатності неповнолітньою особою не
є підставою для того, щоб вважати її
повнолітньою. У зв'язку із цим вона
має вважатися такою, що прийняла
спадщину відповідно до частини
четвертої статті 1268 ЦК. Подання заяви
про прийняття спадщини особами,
вказаними у частинах третій, четвертій
статті 1269 ЦК, слід вважати їхнім
правом, здійснення якого не
суперечить нормі частини четвертої
статті 1268 цього Кодексу.

Зважаючи на наведене, позивачу слід
було звернутись до нотаріуса із заявою
про прийняття спадщини із наявними у
неї документами, що підтверджують те,
що вона є спадкоємцем померлого її діда
та правовстановлюючими на майно, що
вона має намір прийняти у спадщину для
заведення спадкової справи.

У випадку пропуску нею строку на
прийняття спадщини та поважності
причин пропуску такого слід було б
вирішити питання про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини.

Лише після вчинення таких дій та
невидачі їй нотаріусом свідоцтва про
право на спадщину з тих чи інших питань
звертатись до відповідних органів для
отримання необхідних для видачі
свідоцтва документів чи у випадку
необхідності до суду із заявами про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, тощо. У випадку ж коли
нотаріусом відмовлено у видачі
свідоцтва, на думку позивача
неправомірно знову ж позивач вправі
звертатись до суду однак не з позовом
про визнання права власності на майно,
а про оскарження тих чи інших дій
нотаріуса чи оскарження винесених ним
актів.

Враховуючи вказане звернення до суду
позивача з даним позовом є передчасним
та безпідставним.

Тим більше, як вбачається із отриманої
на запит апеляційного суду спадкової
справи після смерті діда позивача
ОСОБА_4 №170/2014, заведеної Четвертою
Львівською державною нотаріальною
конторою, позивач у встановленому
законом порядку, після ухвалення
оскаржуваного рішення (6.06.2014 року),
звернулась до нотаріуса. Нотаріусом
було заведено спадкову справу. Згодом
позивач звернулась до суду та рішенням
від 2.10.2014 року їй визначено додатковий
строк для подання нею заяви про
прийняття спадщини після смерті її
діда ОСОБА_4 На даний час свідоцтво про
право на спадщину нотаріусом не видано
у зв'язку із необхідністю долучення
позивачем певних документів про що її
повідомлено нотаріусом листом №2063/02-14
від 8.11.2014 року.

Зважаючи на вказане доводи скарги про
незаконність дій нотаріуса як підставу
для задоволення апеляційної скарги чи
те, що позивач є спадкоємцем діда чи те,
що вона користувалась гаражем діда до
його смерті та надалі ним користується
та незастосування до неї як вона вважає
до неї строків на прийняття спадщини не
можна вважати обґрунтованими та
такими, що спростовують висновки суду
першої інстанції. Тому апеляційну
скаргу слід відхилити як
необґрунтовану. Рішення ж суду слід
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308,
313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 03 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання ухвалою законної
сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :
Я.А.
Левик

Судді:

В.Я. Бакус

Т.А. Гірник