Справа № 536/1766/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
Кременчуцький районний суд
Полтавської області в складі:
головуючого - судді Клименко С.М.

за участю секретаря Кірікової В.С.

позивача ОСОБА_1 та її представника
адвоката ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в залі
судових засідань в місті Кременчуці
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа: Приватне акціонерне
товариство Страхова компанія «ВУСО»
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, спричиненої
дорожньо-транспортною пригодою

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 04 серпня 2014 року звернулася
до суду з позовом, зменшеним під час
розгляду справи, до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, спричиненої
дорожньо-транспортною пригодою.

В обґрунтування своїх вимог позивач
в заяві зазначає, що згідно з вироком
Кременчуцького районного суду від 04
липня 2014 року, відповідач ОСОБА_3 14
червня 2013 року біля 13 год. керуючи
автомобілем РУТА 18 СПГ державний
номерний знак НОМЕР_3 в с.Піщане в
районі будинку № 83/1 по вул.Київській
Кременчуцького району Полтавської
області на 245км+600 м автошляху
Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя
порушив п.п.10.1, 16.13 Правил дорожнього
руху України і зіткнувся з автомобілем
ВАЗ 2107 державний номерний знак НОМЕР_4
під керуванням водія ОСОБА_5, який
рухався в зустрічному напрямку,
внаслідок чого останній, який є її
сином, отримав тілесні ушкодження
середнього ступеня тяжкості, які
викликали довготривалий розлад
здоров'я. Її позов про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди при
розгляді кримінального провадження
був залишений без розгляду. В
результаті зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди
належний їй автомобіль ВАЗ 2107, яким
керував ОСОБА_5, зазнав технічних
ушкоджень, вартість ремонту яких
згідно висновку експертного авто
товарознавчого дослідження № 96-14 від 10
червня 2014 року становить 45089,37 грн.,
вартість послуги з надання висновку
складає 450 грн. ОСОБА_3 відмовився
відшкодовувати спричинену матеріальну
та моральну шкоду і, коли її син ОСОБА_5
знаходився в лікарні, вона захворіла
та перебувала на лікуванні в Третій
міській лікарні з 17 червня 2013 року по 26
червня 2013 року з діагнозом
гіпертонічна хвороба третьої стадії,
гостре порушення мозкового кровообігу
по ішемичному типу в басейні задньої
мозкової артерії з вогнищем ішемії та
витратила на лікування кошти в сумі 685
грн. 03 коп., що підтверджується наданими
нею квитанціями та чеками. Також їй
була спричинена значна моральна шкода,
яка виразилась в моральних та фізичних
стражданнях, яких вона зазнала після
дорожньо-транспортної пригоди та під
час лікування, у душевних стражданнях у
зв'язку з протиправною поведінкою
відповідача, та те, що вона стала
тягарем для рідних і близьких на весь
час лікування, приниженнями, бо
змушена була добиватися
справедливості та відшкодування
збитків. На сьогоднішній день страхова
компанія «ВУСО» відшкодувала їй 50%
спричиненої матеріальної шкоди
завданої пошкодженням автомобіля.

Просила стягнути з відповідача
невідшкодовану частину матеріальної
шкоди за автомобіль в розмірі 22544 грн.68
коп., витрати на проведення авто
товарознавчого дослідження в сумі 450
грн. та витрати на лікування в сумі 512
грн.27 коп., моральну шкоду в сумі 5000 грн.
і витрати за правову допомогу в сумі 3000
грн.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та її представник адвокат
ОСОБА_2 позов підтримали, з урахуванням
змін, та просили задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3
адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні
позов не визнала та в його задоволенні
просила відмовити і пояснила, що
відповідач ОСОБА_3 вироком
Кременчуцького райсуду від 04 липня 2014
року засуджений за ч.1 ст.286 КК України
за порушення правил безпеки руху,
внаслідок чого сталася
дорожньо-транспортна пригода, від
чого потерпілий ОСОБА_5 отримав
середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Оскільки на час керування автомобілем
його, відповідача ОСОБА_3,
цивільно-правова відповідальність
була застрахована відповідно до
поліса ПрАТ «ВУСО», куди він і
звернувся з заявою після
дорожньо-транспортної пригоди, умов
страхування не порушив, був тверезий
на момент ДТП, то і відповідальним за
спричинену шкоду пошкодженням
автомобіля в сумі 45 089 грн.37 коп. згідно
висновку експерта є ПрАТ СК «ВУСО»,
яка і повинна бути відповідачем по
справі. Як зазначив позивач, страхова
компанія їй і сплатили 50% спричиненої
шкоди пошкодженням автомобіля, а,
враховуючи, що висновком комплексної
судової авто товарознавчої визначено
вину обох водіїв, як його так і
потерпілого ОСОБА_5, позовні вимоги в
цій частині до відповідача ОСОБА_3
безпідставні. Доказів, що захворювання
позивача, на яке вона витратила кошти в
сумі 685 грн. 03 коп. знаходиться в
причинному зв'язку з діями відповідача
ОСОБА_3 вона суду не надала, як і
доказів про понесені нею витрати на
правову допомогу в розмірі 3000 грн.
Моральна шкода взагалі необґрунтована
та нічим не підтверджена. Вини
відповідача ОСОБА_3 в моральних
стражданнях позивача немає, оскільки
він не вчиняв відносно неї ніяких дій.

Третя особа: ПрАТ Страхова компанія
«ВУСО» в судове засідання не з'явились,
про час та місце розгляду справи
повідомлялись належним чином, що
підтверджується розпискою про
отримання судового повідомлення.

Заслухавши пояснення позивача та її
уповноваженого представника,
уповноваженого представника
відповідача, дослідивши подані
сторонами документи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку про відмову в задоволенні
позову виходячи з наступного.

Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах встановлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу свої вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК
України передбачено, що доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин.

Судом встановлено, що згідно
вироку Кременчуцького районного суду
від 04 липня 2014 року відповідач ОСОБА_3
визнаний винним та засуджений за те, що
14 червня 2013 року в 13 год. керуючи
автомобілем Рута 18 СПГ державний
номерний знак НОМЕР_3 на 245 км +600м
автошляху
Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя
на вул.Київській в с.Піщане
Кременчуцького району Полтавської
області порушив Правила дорожнього
руху України та допустив зіткнення з
автомобілем ВАЗ 2107 державний номерний
знак НОМЕР_4 належний позивачу ОСОБА_1
під керуванням потерпілого ОСОБА_5, в
результаті чого останній отримав
тілесні ушкодження середнього ступеня
тяжкості, а транспортний засіб, яким
він керував, зазнав технічних
пошкоджень.

Згідно ч.1 ст.1187 ЦК України майнова
шкода, завдана фізичній особі,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідні правовій
підставі володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або
утримання якого створює підвищену
небезпеку відповідно до вимог ст.1187 ЦК
України.

Пунктом 9 ст.7 Закону України «Про
страхування» передбачено обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

Відповідач ОСОБА_3 застрахував
свою цивільно-правову
відповідальність у ПрАТ СК «ВУСО»
згідно Договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності за шкоду заподіяну
життю, здоров'ю, майну третіх осіб під
час експлуатації наземного
транспортного засобу автомобіля Рута
18 СПГ державний номерний знак НОМЕР_3
та мав страховий поліс № АВ/7914923.

Відповідно до висновку
експертного товарознавчого
дослідження № 96-14 від 10 червня 2014 року
вартість матеріальної шкоди
спричиненої власнику автомобіля ВАЗ-2107
реєстраційний номер НОМЕР_4 відповідає
вартості автомобіля на момент ДТП і
становить величину 45089,37 грн.

ПрАТ СК «ВУСО» відшкодувала
позивачу ОСОБА_1 матеріальну шкоду
спричинену пошкодження належного їй
автомобіля в розмірі 50% від визначеної
вартості в сумі 22544 грн.68 коп.

Оскільки вироком встановлена
вина обох водіїв в зазначеній
дорожньо-транспортній пригоді, як
відповідача ОСОБА_3, так і потерпілого
ОСОБА_5, який керував автомобілем
належним позивачу, а в процентному
виразі ступінь вини встановити не
надалось можливим, то суд вважає, що
позивач від страховика отримала
відшкодування шкоди спричиненої з вини
відповідача ОСОБА_3 в повному обсязі.

Так як суд відмовляє в задоволенні
позову про відшкодуванню шкоди
спричиненої пошкодженням автомобіля,
то позов в частині стягнення коштів в
сумі 450 грн. витрачених на оплату за
складання експертного висновку про
розмір шкоди визнає необґрунтованим і
в його задоволенні також відмовляє.
Крім цього, як слідує із згаданого
експертного висновку, він виконаний
був на замовлення не позивача, а ОСОБА_5,
а хто його оплачував докази суду не
були надані.

Також в судовому засіданні
встановлено, що позивач перебувала на
лікуванні в нейрохірургічному
відділенні Третьої міської лікарні з
17 червня 2013 року по 26 червня 2013 року з
діагнозом гіпертонічна хвороба
третьої стадії, гостре порушення
мозкового кровообігу по ішемичному
типу в басейні задньої мозкової
артерії з вогнищем ішемії та
витратила на лікування згідно наданих
квитанцій і чеків кошти в сумі 685 грн. 03
коп. і їй була спричинена на зазначену
суму матеріальна шкода .

Але позивачка не надала суду доказів
того, що саме діями відповідача їй була
завдана зазначена матеріальна шкода.

На підставі ст.23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав, яка відшкодовується, відповідно
до вимог ст.1167 ЦК України, особою, яка її
завдала.

Всупереч вимогам ст.60 ЦПК України,
позивач не довела в судовому засіданні
належними доказами в чому виразилась
спричинена їй моральна шкода
відповідачем, яким чином і чим це
підтверджується. Її посилання, що
відповідач відмовився відшкодовувати
її синові ОСОБА_5, потерпілому від
дорожньо-транспортної пригоди з його
вини, який перебував в лікарні,
матеріальну і моральну шкоду,
ґрунтуються на припущеннях, тому суд їх
відхиляє.

Оскільки в задоволенні позову
відмовлено, то не підлягають
задоволенню і вимоги про стягнення
витрат на послуги адвоката, а судовий
збір, від сплати якого позивач законно
була звільнена при зверненні з позовом
до суду, необхідно віднести на рахунок
держави.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61.88.212-215,218
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позову до
ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
спричиненої дорожньо-транспортною
пригодою відмовити.

Судові витрати віднести на
рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Кременчуцький районний суд
всіма учасниками процесу на протязі 10
днів з часу його проголошення або
отримання копії рішення особами, які не
були присутні у судовому засіданні під
час його проголошення.

У разі застосування ст. 218 ЦПК
України скарга подається потягом
десяти днів з дня отримання копії
повного рішення.

Суддя
С. М. Клименко