Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Кашицьку С. А. , при секретарі
Бурлаковій М.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
м.Маріуполі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Приватного акціонерного
товариства «АзовЕлектроСталь» про
стягнення заборгованої суми
індексації заробітної плати з
компенсацією, середнього заробітку,
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до Приватного
акціонерного товариства
«АзовЕлектроСталь» з позовом про
стягнення заборгованої суми
індексації заробітної плати з
компенсацією, середнього заробітку,
відшкодування моральної шкоди,
зазначивши, що з 01.12.2010 року по 15.01.2013
року вона перебувала у трудових
відносинах з відповідачем. Під час її
роботи на підприємстві з 01.12.2010 року по
15.01.2013 року при виплаті заробітної
плати не проводилася індексація,
передбачена діючим законодавством,
внаслідок чого порушені її права на
оплату праці. Просила стягнути з
відповідача на її користь індексацію
заробітної плати в розмірі 376,14 грн.,
компенсацію в розмірі 307,31 грн. за
період з 01.12.2010 року по 15.01.2013 року,
середній заробіток за час затримки
розрахунку з 16.01.2013 року по 31.03.2014 року в
розмірі 21044,20 грн., моральну шкоду в
розмірі 1000 грн.

Позивачка в судове засідання не
з'явилась, в матеріалах справи мається
заява про розгляд справи за її
відсутності, в якій вказала, що позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ПрАТ
«АзовЕлектроСталь» до судового
засідання не з'явився, надав суду
письмові заперечення проти позову, в
яких зазначив, що позовні вимоги не
визнає, індексація заробітної плати
всіх працівників підприємства
проводиться згідно Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення», Постанови КМУ «Про
затвердження Порядку проведення
індексації грошових доходів
населення» з врахуванням індексу
споживчих цін, які обчислюються
Держкомстатом та публікуються в
офіційних виданнях. Розрахунок та
нарахування сум індексації
проводиться згідно п.п.3, 4, 5 «Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення», затвердженого
постановою КМУ від 17.07.2003 року. Так,
індексація заробітної плати ОСОБА_1
проводилась випереджаючим шляхом, який
передбачений пунктом 5 Порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивачки задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 16
Цивільного кодексу України (що діє з 01
січня 2004 року, зі змінами та
доповненнями) (далі за текстом - ЦК
України), кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Зокрема, частиною 1
статті 11 Цивільного процесуального
кодексу України встановлено, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Згідно із частиною 1 статті 58 ЦПК
України, належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

Судом встановлено, що позивачка з 01.12.2010
року по 15.01.2013 року перебувала у
трудових відносинах із ПрАТ
«АзовЕлектроСталь», що
підтверджується відповідними записами
у трудовій книжці. Як вбачається з
розрахункових листів за цей період їй
нараховувалась і виплачувалась
заробітна плата.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
оплату праці" заробітною платою є
винагорода у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану роботу.

Відповідно до ст.33 Закону України "Про
оплату праці" в період між переглядом
розміру мінімальної заробітної плати
індивідуальна заробітна плата
підлягає індексації згідно з чинним
законодавством.

Індексація заробітної плати
здійснюється на підставі Закону
України "Про індексацію грошових
доходів населення" та Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 р. № 1078.

Індексація грошових доходів населення
- встановлений законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів
населення є оплата праці (грошове
забезпечення) як грошовий дохід
громадян, одержаний ними в гривнях на
території України і який не має
разового характеру.

Структуру заробітної плати визначено у
статті 2 Закону України "Про оплату
праці", якою передбачено існування
основної заробітної плати, додаткової
заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат.

Додаткова заробітна плата - це
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Суми виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати працівників, входять
до складу фонду додаткової заробітної
плати згідно з підпунктом 2.2.7
Інструкції зі статистики заробітної
плати, затвердженої наказом
Держкомстату України від 13 січня 2004 р.
№ 5, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713.

У відповідності з положеннями ч.5 ст.2
Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення»
індексації підлягають грошові доходи
громадян, одержані ними в гривнях на
території України і які не мають
разового характеру, в тому числі,
оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до ч.1 ст.4 цього Закону
індексація грошових доходів населення
проводиться в разі, коли величина
індексу споживчих цін перевищила поріг
індексації, який встановлюється в
розмірі 101 відсотка.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України "Про
індексацію грошових доходів
населення", підприємства, установи та
організації підвищують розміри оплати
праці у зв'язку з індексацією за
рахунок власних коштів.

Обчислення індексу споживчих цін для
індексації грошових доходів населення
провадиться наростаючим підсумком,
починаючи з місяця введення в дію цього
Закону.

Для проведення подальшої індексації
грошових доходів населення обчислення
індексу споживчих цін починається за
місяцем, в якому індекс споживчих цін
не перевищив поріг індексації,
зазначений в частині першої цієї
статті.

Підвищення грошових доходів населення
у зв'язку з індексацією здійснюється з
першого числа місяця, що настає за
місяцем, у якому опубліковано індекс
споживчих цін.

Зазначений порядок індексації,
заробітної плати передбачений і п. 1-1
«Порядку проведення індексації
грошових доходів населення»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №1078 від 17 липня 2003
року, з наступними змінами та
доповненнями.

Частиною 2 ст.233 КЗпП України визначено,
що у разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, індексація є складовою
частиною заробітної плати, є
додатковою заробітною платою і у разі
порушення законодавства про оплату
праці в частині її виплати, працівник
має право звернутися до суду з позовом
про стягнення належної йому індексації
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

Дослідивши особисті розрахункові
листи, щодо нарахування заробітної
плати ОСОБА_1 за весь час перебування у
трудових відносинах з ПрАТ
«Азовелектросталь»- з 01.12.2010 року по
15.01.2013 року, суд дійшов висновку про те,
що відповідачем своєчасно та належним
чином, у випадках, передбачених
законодавством, проводилася
індексація заробітної плати протягом
усього періоду роботи позивачки на
підприємстві.

Суд не приймає як доказ розрахунок,
наданий позивачем щодо розміру
заборгованості індексації 376,14 грн. та
компенсації у розмірі 307,31 грн., з огляду
на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.143 ЦПК України для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних
знань у галузі науки, мистецтва,
техніки, ремесла тощо, суд призначає
експертизу за заявою осіб, які беруть
участь у справі.

Між тим, позивач такого клопотання не
заявляв.

Позивачкою не надано суду жодних
доказів, які свідчили б про те, що
відповідачем не проводилась
індексація її заробітної плати за час
перебування у трудових відносинах з
ПрАТ «Азовелектросталь», в зв'язку з
чим в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 в частині стягнення індексації
та компенсації по заробітній платі
слід відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з
відповідача середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні
задоволенню також не підлягають з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

На підставі ст. 117 КЗпП України у разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Рішенням від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012
Конституційного Суду України у справі
№ 1-5/2012 було визначено, що положення ч. 1
ст. 233 Кодексу законів про працю України
у взаємозв'язку з положеннями ст. ст. 116,
117, 237-1 КЗпП України слід розуміти так,
що для звернення працівника до суду з
заявою про вирішення трудового спору
щодо стягнення середнього заробітку за
весь час затримки по день фактичного
розрахунку при звільненні та про
відшкодування завданої при цьому
моральної шкоди встановлено
тримісячний строк, перебіг якого
розпочинається з дня, коли звільнений
працівник дізнався або повинен був
дізнатися про те, що власник або
уповноважений ним орган, з вини якого
сталася затримка виплати всіх належних
при звільненні сум, фактично з ним
розрахувався.

Таким чином Конституційним Судом
України було визначено, що для
встановлення початку перебігу строку
звернення працівника до суду з вимогою
про стягнення середнього заробітку за
весь час затримки розрахунку при
звільненні визначальними є такі
юридично значимі обставини, як
невиплата належних працівникові сум
при звільненні та факт проведення з ним
остаточного розрахунку.

Аналогічна правова позиція була
викладена Верховним Судом України в
постанові від 27 березня 2013 року по
справі № 6-15цс13.

Оскільки розглядом справи було
встановлено, що індексація та
компенсація по заробітній платі
виплачувалась позивачці та
заборгованості щодо розрахунку при її
звільненні судом не встановлено, в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в
частині стягнення середнього
заробітку слід також відмовити.

Позовні вимоги про відшкодування
моральної шкоди в розмірі 1000 грн.
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

За змістом вказаного положення,
законною підставою для відшкодування
моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП
України є факт порушення прав
працівника у сфері трудових відносин,
яке призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагало від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У відповідності із п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
31 березня 1995 року із змінами внесеними
Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 5 від 25 травня 2001 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» розмір моральної шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань фізичних, душевних,
психічних) та з урахування інших
обставин.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст.
237-1 КЗпП України за наявності порушення
прав працівника у сфері трудових
відносин (незаконне звільнення або
переведення, невиплати належних йому
грошових сум, виконання робіт у
небезпечних для життя і здоров'я умовах
тощо), яке призвело до його моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Оскільки судом не встановлено факту
порушення прав позивачки у сфері
трудових відносин, яке призвело до
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків і вимагало від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині відшкодування моральної шкоди,
задоволенню не підлягають.

У зв'язку із відмовою у задоволенні
позовних вимог, судові витрати по
справі відповідно до ст. 88 ЦПК України
стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 33 Закону України
"Про оплату праці", ст.ст. 2, 4 Закону
України "Про індексацію грошових
доходів населення", ст.ст. 116, 117, 233, 237-1
КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208, 212-215
ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Приватного акціонерного товариства
«АзовЕлектроСталь» про стягнення
заборгованої суми індексації
заробітної плати з компенсацією,
середнього заробітку, відшкодування
моральної шкоди - відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в
Апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський районний суд м.
Маріуполя Донецької області.
Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
С. А. Кашицька