КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-194/2005
Провадження №6/319/42/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року

смт Куйбишеве

Куйбишевський районний суд
Запорізької області у складі:

головуючого
судді
Скляра С.Ю.,

при секретарі судового
засідання          Шипко А.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі
Куйбишевського районного суду
Запорізької області подання старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Куйбишевського районного управління
юстиції Запорізької області (далі –
ВДВС Куйбишевського РУЮ) ОСОБА_1 про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

09 грудня 2014 року старший
державний виконавець ВДВС
Куйбишевського РУЮ ОСОБА_1 звернулась
до суду з поданням про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2, який має невиконані
зобов'язання, покладені на нього
судовим рішенням.

В обґрунтування подання зазначено, що у
ВДВС Куйбишевського РУЮ на виконанні
знаходиться виконавче провадження
ЄДРВП №43183204 з виконання виконавчого
листа №2-194 від 10 січня 2006 року, виданого
Розівським районним судом Запорізької
області про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 аліментів на утримання
доньки Каріни, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ?
частини усіх видів заробітку
щомісячно, але не менше
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, починаючи з 27 квітня 2005 року і
до повноліття дитини. Зазначений
виконавчий документ надійшов до ВДВС
Куйбишевського РУЮ 30 квітня 2014 року від
відділу державної виконавчої служби
Петровського районного управління
юстиції м.Донецька (далі – ВДВС
Петровського РУЮ), оскільки боржник за
адресою, вказаною у виконавчому
документі, не проживає, а майно, належне
боржнику, за цією адресою відсутнє.
Боржник має зареєстровану адресу місця
проживання на території
Куйбишевського району Запорізької
області, не працює, на обліку в центрі
зайнятості населення не перебуває,
аліменти не сплачує, станом на 01 грудня
2014 року заборгованість по аліментах
складає 4761 грн. 12 коп.. Разом з цим,
проведеною перевіркою було
встановлено, що боржник періодично
виїжджає на заробітки до Російської
Федерації.

З метою забезпечення примусового
виконання рішення суду та недопущення
переховування боржника за межами
України з подальшим ухиленням від
погашення заборгованості державний
виконавець прохає суд встановити
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України громадянина України
ОСОБА_2.

Державний виконавець був повідомлений
про час і місце розгляду справи, в
судове засідання не з’явився. Разом з
цим, державним виконавцем було
заявлено письмове клопотання про
проведення судового засідання без його
участі.

Суд дійшов висновку про те, що неявка
державного виконавця не перешкоджає
розгляду подання, а тому, у
відповідності до вимог ч.2 ст.197
Цивільного процесуального кодексу
України (далі – ЦПК України),
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Суд, перевіривши
обґрунтованість внесеного державним
виконавцем подання, дослідивши
матеріали справи, прийшов до висновку
про те, що подання підлягає
задоволенню.

З матеріалів справи
вбачається, що на примусовому
виконанні ВДВС Куйбишевського РУЮ
знаходиться виконавче провадження
ЄДРВП №43183204 з виконання виконавчого
листа №2-194 від 10 січня 2006 року, виданого
Розівським районним судом Запорізької
області про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 аліментів на утримання
доньки Каріни, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ?
частини усіх видів заробітку
щомісячно, але не менше
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, починаючи з 27 квітня 2005 року і
до повноліття дитини (а.с.3-4).

Виконавчий документ
знаходився на примусовому виконанні у
ВДВС Петровського РУЮ, оскільки
боржник ОСОБА_2 проживав в м.Донецьку
(а.с.3-4).

12 березня 2014 року боржник
ОСОБА_2 звернувся до державного
виконавця із заявою про пересилання
виконавчого документа до ВДВС
Куйбишевського РУЮ, оскільки на той час
фактично проживав на території
Куйбишевського району Запорізької
області (а.с.5).

Постановою державного виконавця ВДВС
Петровського РУЮ від 18 квітня 2014 року
виконавче провадження закінчено на
підставі пункту 10 частини першої
статті 49 Закону України «Про виконавче
провадження», а виконавчий документ
направлено до ВДВС Куйбишевського РУЮ,
за фактичною адресою місця проживання
боржника. Станом на 01 квітня 2014 року
заборгованість по аліментах була
відсутня (а.с.5 зворотна сторона).

05 травня 2014 року державним виконавцем
ВДВС Куйбишевського РУЮ винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження (а.с.4 зворотна сторона).

Боржник ОСОБА_4 зазначив адресу
фактичного місця проживання:
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5).

Боржник ОСОБА_2 двічі викликався
державним виконавцем до ВДВС
Куйбишевського РУЮ, а саме, на 15 травня
2014 року та на 08 грудня 2014 року, однак у
визначений час не з’явився (а.с.6,8).

17 червня 2014 року державним виконавцем
складено акт про відсутність боржника
ОСОБА_2 за вищевказаним місцем
проживання, за адресою якого фактично
проживає його мати (а.с.7 зворотна
сторона).

Місцезнаходження боржника ОСОБА_2 та
належного йому майна встановити не
вдалося, однак з’ясовано, що боржник
періодично виїжджає на заробітки до
Російської Федерації, повертається
щороку у жовтні-листопаді.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в’їзду
в Україну громадян України» однією із
підстав для тимчасового обмеження у
праві виїзду громадян України за
кордон є наявність неврегульованих
аліментних, договірних чи інших
невиконаних зобов'язань – до виконання
зобов'язань, або розв'язання спору за
погодженням сторін у передбачених
законом випадках, або забезпечення
зобов'язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України.

Правилами оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 31 березня 1995 року
№231, передбачено, що обмеження у праві
виїзду за межі України пов'язується з
ухиленням громадянина від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням (п.22.5).

Відповідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника – фізичної особи або
керівника боржника-юридичної особи за
межі України – до виконання
зобов'язань за рішенням.

Згідно приписів ст.3771 Цивільного
процесуального кодексу України (далі –
ЦПК України) питання про тимчасове
обмеження боржника-фізичної особи або
керівника боржника-юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Статтею 33 Конституції України
встановлено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в п.7 постанови №5
від 30 березня 2012 року роз'яснив, що
відповідно до статті 33 Конституції
України свобода пересування, вільний
вибір місця проживання, право вільно
залишити територію України можуть бути
обмежені лише законом. Питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України вирішується при виконанні
судових рішень у порядку,
передбаченому статтею 11 Закону України
«Про виконавче провадження» та статтею
3771 ЦПК України, зокрема в разі
доведення факту ухилення боржника від
виконання зобов'язання.

На момент звернення до суду з поданням,
факт ухилення боржника від виконання
зобов`язань, покладених на нього
рішенням, повинен відбутися і бути
об`єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

При цьому під ухиленням боржника від
виконання зобов`язань, покладених на
нього судовим рішенням, суд розуміє
будь-які свідомі діяння (дії або
бездіяльність) боржника, спрямовані на
невиконання відповідного обов`язку у
виконавчому провадженні, коли виконати
цей обов`язок у нього є всі реальні
можливості (наявність майна, грошових
коштів) і цьому не заважають будь-які
незалежні від нього об`єктивні
обставини.

Як вбачається з матеріалів справи
боржник ОСОБА_2 обізнаний про наявність
відкритого виконавчого провадження з
виконання виконавчого листа №2-194 від 10
січня 2006 року, виданого Розівським
районним судом Запорізької області про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліментів на утримання доньки Каріни,
ІНФОРМАЦІЯ_1. За час проживання
боржника в м.Донецьку аліменти з нього
утримані станом на 01 квітня 2014 року,
після чого він припинив сплату
аліментів. Боржник залишив фактичне
місце свого проживання, проте в
порушення вимог частини п’ятої статті
12 Закону України «Про виконавче
провадження» не повідомив про це
державного виконавця. Крім того, як
зазначалося вище, боржник відсутній за
місцем проживання, періодично виїжджає
на заробітки до Російської Федерації,
точне місце його знаходження або
перебування невідомо, а
місцезнаходження належного боржнику
майна, - встановити не вдалося.

Викладені обставини дозволяють
зробити висновок про свідоме ухилення
боржника від виконання зобов’язань по
сплаті аліментів на утримання доньки, а
тому подання державного виконавця
підлягає задоволенню, оскільки
невжиття відповідних заходів у виді
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України громадянина України
ОСОБА_2 може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.19 Закону України
«Про Державну прикордонну службу
України» на Державну прикордонну
службу відповідно до визначених
законом завдань покладається
запобігання та недопущення в’їзду в
Україну або виїзду з України осіб, яким
згідно із законодавством не
дозволяється в’їзд в Україну або яких
тимчасово обмежено у праві виїзду з
України.

Керуючись ст.3771 ЦПК України, суд –

У Х В А Л И В :

Подання старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Куйбишевського
районного управління юстиції
Запорізької області ОСОБА_1 про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України, - задовольнити.

Встановити тимчасове обмеження у праві
виїзду громадянина України ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4,
зареєстрована адреса місця проживання:
ІНФОРМАЦІЯ_5, фактична адреса місця
проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний податковий номер
НОМЕР_1, паспорт громадянина України
серії ВС №027933, виданий Кіровським РВ
ДМУ УМВС України в Донецькій області
від 13 жовтня 1999 року) за межі України до
повного виконання усіх зобов’язань
перед стягувачем за виконавчим листом
№2-194 від 10 січня 2006 року, виданого
Розівським районним судом Запорізької
області про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 аліментів на утримання
доньки Каріни, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ?
(однієї четвертої) частини усіх видів
заробітку щомісячно, але не менше
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, починаючи з 27 квітня 2005 року і
до повноліття дитини.

Виконання заходів щодо обмеження права
у виїзді за межі України покласти на
Державну прикордонну службу України.

Рішення суду відповідно до частини 1
статті 223 ЦПК України набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції – Куйбишевський
районний суд Запорізької області
шляхом подання в 5-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 5-денного
строку з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
С.Ю.Скляр