інстанції Дубановська І.Д.Провадження
№ 22-ц/780/6154/14 Доповідач у 2 інстанції
КашперськаКатегорія 58
РІШЕННЯ

Іменем України

25 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді
Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О.,
Яворського М.А.,

за участю секретаря Микитенко
Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства
«Київобленерго» на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 09 грудня 2013 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Київобленерго» до ОСОБА_1, фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення
суми,

заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року позивач ПАТ
«Київообленерго» звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_1 та фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 про стягнення
різниці між тарифами на електроенергію
в розмірі 12772,94 грн. Посилався на те, що 16
березня 2010 року між позивачем та ОСОБА_1
був укладений договір № 200070714 про
користування електричною енергією,
пунктом 16 якого зазначена категорія
споживача щодо застосування тарифу -
міське населення, з тарифом, чинним на
час укладання договору 0,2436 грн. за 1
кВт/год. Перевіркою приміщення,
розташованого за адресою АДРЕСА_1,
встановлено порушення п. 19 Правил
користування електричною енергією для
населення внаслідок неправильного
застосування тарифу, оскільки за
вказаною адресою знаходиться магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_1», а отже і тариф повинен
застосовуватись як для суб'єкта
підприємницької діяльності. Просив
стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача
9975,76 грн. різниці між тарифами на
поточний рахунок із спеціальним
режимом використання. Уточнивши
позовні вимоги в листопаді 2013 року,
позивач просив стягнути із ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 солідарно на користь позивача
суму 12772,94 грн. різниці між тарифами на
поточний рахунок із спеціальним
режимом використання, покласти на
відповідачів судові витрати.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 09 грудня 2013 року в задоволенні
позову ПАТ «Київообленерго»
відмовлено.

Позивач ПАТ «Київообленерго», не
погоджуючись із рішенням
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 09 грудня 2013 року,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення та неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 09 грудня 2013 року
та ухвалити нове, яким стягнути із
ОСОБА_1 на користь позивача суми 12772,94
грн. та судові витрати.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої
інстанції в повній мірі даним вимогам
не відповідає.

З матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що 16 березня 2010 року між ПАТ
«Київобленерго» та ОСОБА_1 був
укладений договір № 200070714 про
користування електричною енергією,
пунктом 16 якого зазначена категорія
споживача щодо застосування тарифу -
міське населення, з тарифом, чинним на
час укладання договору 0,2436 грн. за
1кВт/год.

14 листопада 2011 року між фізичною особою
- підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою
- підприємцем ОСОБА_2 укладений договір
№ 1 оренди нежитлового приміщення,
розташованого за адресою АДРЕСА_1,
відповідно до умов якого ОСОБА_1
передала ОСОБА_2 вказане приміщення в
оренду строком на один рік. Умовами п. 3
договору передбачено наступне: якщо за
один місяць до закінчення строку дії
договору жодна зі сторін не заявить про
намір розірвати даний договір, то він
вважається продовженим (пролонгованим)
ще на один строк дії договору на таких
самих умовах.

Відповідно до п. 5.1.2 договору оренди від
14 листопада 2011 року орендодавець
ОСОБА_1 зобов'язується своєчасно
здійснювати оплату комунальних
платежів.

Перевіркою приміщення, розташованого
за адресою АДРЕСА_1, встановлено
порушення п. 19 ПКЕЕН, внаслідок
неправильного застосування тарифу,
оскільки за вказаною адресою
знаходиться магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
відображено в акті про порушення від 01
березня 2013 року №к 021384.

Вказані обставини підтверджуються
наявними в справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 1.2 Правил користування
електричною енергією, затверджених
постановою Національної комісії з
питань регулювання електроенергетики
України від 31 липня 1996 року № 28,
населення - споживачі електричної
енергії - фізичні особи, які з метою
задоволення власних побутових або
господарських потреб споживають
електричну енергію для потреб
електроустановок, що належать їм за
ознакою права власності або
користування, за винятком
електроустановок, які
використовуються для здійснення в
установленому законодавством порядку
підприємницької діяльності.

Згідно з п. 19 Правил користування
електричною енергією для населення,
затвердженими Постановою Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1999 року №
1357, розрахунок населення за спожиту
електричну енергію здійснюються за
діючими тарифами (цінами) для населення
на підставі показань приладів обліку.
Громадяни - суб'єкти підприємницької
діяльності оплачують електричну
енергію, спожиту на потреби
підприємницької діяльності, за
відповідним тарифом (ціною).

Пунктом 12 указаних Правил встановлено,
що у разі споживання електричної
енергії громадянами - суб'єктами
підприємницької діяльності для потреб
такої діяльності ведеться окремий
облік.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 26 Закону
України «Про електроенергетику»,
споживання енергії можливе лише на
підставі договору з
енергопостачальником. Споживач
енергії несе відповідальність за
порушення умов договору з
енергопостачальником та правил
користування електричною і тепловою
енергією та виконання приписів
державних інспекцій з енергетичного
нагляду за режимами споживання
електричної та теплової енергії згідно
із законодавством України.

Відповідно до ст. 48 Правил користування
електричною енергією для населення,
споживач несе відповідальність згідно
із законодавством за прострочення
терміну внесення платежів за
електричну енергію; порушення правил
користування електричною енергією;
ухилення або несвоєчасне виконання
рішень та приписів Державної інспекції
з енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної енергії;
розкрадання електричної енергії у разі
самовільного підключення до
електромереж і споживання електричної
енергії без приладів обліку;
пошкодження приладу обліку;
розукомплектування та пошкодження
об'єктів електроенергетики,
розкрадання майна цих об'єктів;
насильницькі дії, що перешкоджають
посадовим особам енергопостачальника
виконувати свої службові обов'язки.

З урахуванням вимог зазначених
положень та 5.1.2 договору оренди від 14
листопада 2011 року відповідальність за
своєчасне та належне внесення оплати
за електроенергію покладається на
споживача ОСОБА_1, із якою як із
фізичною особою позивачем було
укладено договір про користування
електричною енергією, незважаючи на
фактичного користувача електричної
енергії.

За таких обставин не можна погодитися
із висновками суду першої інстанції, що
позивачем неправильно обрано спосіб
захисту порушеного права, і що
незважаючи на те, що ОСОБА_1 порушила п.
42 ПКЕЕН, це не може бути підставою для
стягнення з неї коштів за порушення,
передбачені п. 19 ПКЕЕН.

Оскільки рішення суду першої інстанції
ухвалене в результаті неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, та із неправильним
застосуванням норм матеріального
права, воно підлягає скасуванню із
ухваленням нового рішення по суті
заявлених позовних вимог.

Оцінюючи обґрунтованість доводів
позивача щодо задоволення позову,
колегія суддів виходить із наступного.

Судом встановлено, що між ПАТ
«Київобленерго» в особі
Білоцерківського районного підрозділу
та ОСОБА_1 існують договірні відносини,
відповідно до яких сторони взяли на
себе наступні зобов'язання: ПАТ
«Київобленерго» - постачати електричну
енергію, а ОСОБА_1 - дотримуватись вимог
Правил користування електричною
енергією для населення та своєчасно
оплачувати вартість спожитої
електричної енергії за діючими
тарифами.

Зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного Кодексу України
(стаття 526 ЦК України).

Нормами статті 623 ЦК України
передбачено відшкодування боржником
кредиторові збитки, завдані порушенням
зобов'язання.

Тобто, внаслідок споживання
електроенергії відповідач ОСОБА_1 за
невідповідним тарифом завдала ПАТ
«Київобленерго» збитки, які
складаються з недоотриманої вартості
незаконно спожитої електричної
енергії.

При цьому колегія суддів враховує, що
використання фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 приміщення на
підставі договору оренди не є
підставою для стягнення із неї збитків,
оскільки ПАТ «Київобленерго» не є
стороною правовідносин, які виникли
внаслідок цього договору між
відповідачами, а окремого договору про
користування електричною енергією між
позивачем та ОСОБА_2 не укладалось.
Отже, ОСОБА_2 є неналежним відповідачем
по даній справі та вимоги про стягнення
коштів до неї задоволенню не
підлягають.

Протоколом № 0057 від 26 березня 2013 року
позивачем прийнято рішення про
нарахування суми 9975,76 грн. різниці між
тарифами для населення та суб'єкта
підприємницької діяльності на
підставі п. 19 ПКЕЕН. Нарахування
проведено з розрахунку 365 днів до дати
складання акту в зв'язку з тим, що
споживачем не повідомлено
енергопостачальника про зміну
призначення приміщення та не надано
доказів, коли вона передала приміщення
в оренду для підприємницької
діяльності.

На підставі договору оренди № 1 від 14
листопада 2011 року нарахування по акту
№к 021384 від 01 березня 2013 року було
уточнено ПАТ «Київобленерго», а саме за
486 днів з дати договору оренди - 14
листопада 2011 року, що складає суму 12772,94
грн., про що комісією Білоцерківського
РП складено протокол № 0045 від 25
листопада 2013 року.

Доказів розірвання договору оренди № 1
від 14 листопада 2011 року, умовами якого
передбачено автоматичну пролонгацію
дії, відповідачами до суду надано не
було.

Таким чином, із моменту підписання
договору оренди між відповідачами
внаслідок неповної та несистематичної
оплати електроенергії з урахуванням
невірного тарифу почала
нараховуватися заборгованість за
електроенергію, яка з урахуванням дати
укладення договору до складання акту
про порушення складає 473 дні (а не 486, як
вважає позивач, із урахуванням всієї
кількості днів листопаду 2011 року).

Разом із тим, як вбачається із
розрахунку заборгованості, складеного
ПАТ «Київобленерго», в листопаді 2011
року електроенергія відповідачами не
використовувалась, відтак на кінцевий
результат розрахунку дані обставини не
впливають.

Розрахунок заборгованості
відповідачами не оспорений, він є
логічним і послідовним, а тому із
відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Київобленерго» підлягають стягненню
як різниця внаслідок невірного
застосування тарифу в розмірі 12772,94 грн.
(розрахунок а. с. 148).

Таким чином позов ПАТ «Київобленерго»
до ОСОБА_1 про стягнення 12772,94 грн.
підлягає до задоволення.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції ухвалене за неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи та
зроблені із порушенням та неправильним
застосуванням судом норм
матеріального та процесуального права,
що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК
України є підставами для його
скасування із ухваленням нового
рішення про часткове задоволення
позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України
колегія суддів здійснює розподіл
судових витрат та стягує із
відповідача ОСОБА_1 на користь позивача
судовий збір в розмірі 344,10 грн.
пропорційно до задоволених позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Київобленерго» задовольнити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 09 грудня 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства «Київобленерго» до ОСОБА_1,
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про
стягнення суми збитків задовольнити
частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Київобленерго» збитки в розмірі 12772,94
грн. та судові витрати в розмірі 344,10
грн.

В частині позову до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 Публічному
акціонерному товариству
«Київобленерго» відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Кашперська Т.Ц.

Судді :
Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.