Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді -
Ковалевича С.П.

суддів: Демянчук С.В.,
Шеремет А.М.

секретар судового
засідання - Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» на рішення Гощанського
районного суду Рівненської області від
21 жовтня 2014 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Перевіривши докази та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Гощанського районного суду
Рівненської області від 21 жовтня 2014
року в задоволенні позову ПАТ «Дельта
Банк» відмовлено.

Вважаючи дане рішення незаконним
через порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та не повне з'ясування обставин, що
мають значення для справи, ПАТ «Дельта
Банк» подало на нього апеляційну
скаргу.

В обґрунтування скарги вказує, що
відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції вийшов за межі
повноважень і відмовив в задоволенні
позову з підстав пропущення строку на
подачу позову, однак з таким
твердженням суду не погоджується з
огляду на те, що дані цивільно-правові
відносини регулюються ст.1054 ЦК України.

Виходячи зі змісту даної норми, з боку
позичальника встановлено два окремих
по суті основних зобов'язання:
повернути кредит та сплатити проценти.
Кожне з цих зобов'язань має власний
порядок виконання (у тому числі строки)
та момент початку перебігу позовної
давності.

Відповідно до п.9.8 Кредитного договору
№ 0 від 22.08.2007р., укладеного між
ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк», строк дії
встановлюється з дати його укладення
до повного повернення банку всієї суми
кредиту за договором та повного
погашення плати за кредит.

Зазначає, що так як зобов'язання з
повного повернення отриманого кредиту
не виконано, то діють і умови
кредитного договору про виникнення
кожного місяця у відповідача окремого
зобов'язання сплати відсотків за
користування неповернутою кредитору
частиною отриманого кредиту, протягом
місяця, що передує.

Посилаючись на викладені
обставини, просить оскаржуване рішення
скасувати і ухвалити нове, яким позов
задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Постановляючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції виходив з того, що ПАТ
„Дельта Банк пропустив строк позовних
вимог для звернення до суду за захистом
своїх порушених прав.

Проте такі висновки суду не
відповідають дійсним обставинам по
справі та вимогам закону, а тому таке
рішення, відповідно до правил ст. 309 ЦПК
України підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення.

Матеріалами справи встановлено, що
22.08.2007р. між ПАТ „Укрсиббанк" та ОСОБА_1
було укладено кредитний договір
відповідно до якого останній отримав в
банку кредит у сумі 19292 долари США
строком до 22.08.2014р.

З метою забезпечення виконання
зобов"язань за кредитним договором
22.08.2007р. укладено з ОСОБА_2 договір
поруки відповідно до умов якого
остання брала на себе зобов"язання у
разі порушення умов договору
кредитором відповідати перед банком в
повному обсязі.

Взятих на себе зобов"язань кредитор не
виконав у зв"язку з чим банк звертався
до суду з позовом про стягнення
заборгованості за кредитом та 17.12.2009р.
позов був задоволений, однак дане
рішення не виконане, ОСОБА_1 і надалі не
погашає кредит та не виконує рішення
суду.

08.12.2011р. між ПАТ „Укрсиббанк" та ПАТ
„Дельта Банк" укладено договір купівлі
- продажу прав вимоги за кредитним
договором.

За наведених підстав ПАТ „Дельта Банк"
у відповідності до ст. ст. 512, 514 ЦК
України правомірно звернувся до суду з
вказаним позовом.

Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов"язання та не звільняє
кредитора права на отримання сум,
передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України,
оскільки зобов"язання залишаються
невиконаним належним чином відповідно
до вимог ст. ст. 526,599 ЦК України.

Перевіряючи доводи апелянта в частині
застосування судами норм закону щодо
позовної давності, слід виходити з
такого.

Як зазначалося вище, сторони
встановили як строк дії договору - до
моменту виконання сторонами в повному
обсязі взятих на себе зобов'язань, так і
строки виконання зобов'язань зі
щомісячним погашенням платежів,
останній з яких у визначеній сумі
підлягав виконанню в строк до 22.08.2014р.

Таким чином, графіком платежів, який є
складовою частиною договору, погашення
кредитної заборгованості та строки
сплати чергових платежів визначено
місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 перестав
виконувати щомісячні зобов'язання з
погашення кредиту з 2008р.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом
строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання
не встановлено або визначено моментом
вимоги кредитора, перебіг позовної
давності починається від дня, коли у
кредитора виникає право пред'явити
вимогу про виконання зобов'язання.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

У справі, яка переглядається, судом
встановлено, що згідно з умовами
кредитного договору (ст.3.2.1)
позичальник зобов'язаний здійснювати
повернення кредиту частинами
(щомісячними платежами) в розмірі та в
строки, визначені графіком повернення
кредиту та щомісячно сплачувати
проценти за користування кредитом, а
також встановлено відповідальність за
порушення графіку повернення кредиту
та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору (графіком
погашення кредиту) встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами
договору погашення кредиту повинно
здійснюватись позичальником частинами
кожного місяця, початок позовної
давності для стягнення цих платежів
необхідно обчислювати з моменту
(місяця, дня) невиконання позичальником
кожного із цих зобов"язань.

З розрахунку позовних вимог
вбачається, що він складений за останні
три роки, які передували зверненню до
суду. Такий розрахунок позивач не
спростовував.

За наведених обставин позовні вимоги
підлягають задоволенню в позовному
обсязі з двох відповідачів в
солідарному порядку.

Керуючись ст. ст. 309, 313, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
задовольнити.

Рішення Гощанського районного суду
Рівненської області від 21 жовтня 2014
року скасувати.

Позовні вимоги публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на користь публічного акціонерного
товариства „Дельта Банк"
заборгованість за користування
кредитом в сумі 19 625,73 доларів США що
згідно курсу НБУ станом на 24.06.2014р.
становить 233 119,76 грн. а також стягнути 3
496,79грн. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення.

Сторони по справі мають право
оскаржити рішення апеляційного суду
протягом двадцяти днів з дня його
проголошення в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
С.П. Ковалевич

Судді:
С.В. Демянчук

А.М. Шеремет