Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі:

головуючої судді
- Войнаренко Л.Ф.

за участю: секретаря
- Клименко В.В.,

представника позивача
- ОСОБА_1,

відповідачів
- ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідачів
- адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Вишгороді Київської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа: Лютізька сільська
рада Вишгородського району Київської
області, про визнання права власності
на частину спадкового майна,

В С Т А
Н О В И В:

В липні 2014 року позивач
звернулася до суду з зазначеним
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 третя особа:
Лютізька сільська рада Вишгородського
району Київської області, про визнання
права власності на частину спадкового
майна. Позов вмотивований тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати
ОСОБА_6, яка тяжко хворіла з 2010 року та
була прикута до ліжка, після її смерті
відкрилася спадщина, яка складається з
? частки житлового будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та
земельної ділянки розміром 0,1421 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, на якій
розташований вищевказаний будинок.
Весь будинок оформлений на ім`я батька
позивача - ОСОБА_2. Заповіту мати не
залишила. Спадкоємцями першої черги за
законом після її смерті є позивач
ОСОБА_5, її батько ОСОБА_2 (як чоловік
померлої), та син її померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 року брата ОСОБА_7 - ОСОБА_3.

За хворою матір`ю весь час з 2010
року доглядала лише позивач зі своїми
дітьми, забравши в подальшому в 2013 році
лежачу матір з уже хворим батьком до
своєї хати. Через небажання свого
батька ОСОБА_2 після смерті матері
подавати документи до нотаріальної
контори для оформлення спадщини або
надавати їй документи, що посвідчують
право власності на спадкове майно,
позивач позбавлена можливості в
нотаріального порядку реалізувати
своє право на спадщину.

Позивач стверджує, що її
племінник - відповідач ОСОБА_3 -
абсолютно не турбувався ні про діда, ні
про бабу, не допомагав їм ні особисто,
ні матеріально, навіть не цікавився
станом їх здоров`я.

Позивач у своїй позовній заяві
просила суд усунути її племінника
ОСОБА_3 від права на спадкування за
законом після смерті ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та визнати за нею у
порядку спадкування за законом права
власності на спадкове майно: на ? частку
житлового будинку з надвірними
будівлями, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, а також на ? частку земельної
ділянки розміром 0,1421 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, що розташована за
цією ж адресою, згідно державного акту
серії КВ № 090183, виданого 04.02.2004 року на
ім.`я ОСОБА_2.

У ході розгляду справи по суті
05.12.2014 року позивач звернулася до суду з
заявою, в якій просить залишити без
розгляду її позов в частині вимоги про
усунення її племінника ОСОБА_3 від
права на спадкування за законом після
смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
року, та залишити без розгляду її позов
в частині вимог про визнання за нею у
порядку спадкування за законом права
власності на ? частку земельної
ділянки розміром 0,1421 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що
вона та відповідачі в період судового
розгляду справи вже змогли самостійно
вирішити ряд спірних питань щодо
спадщини.

Ухвалою суду від 05.12.2014 року
зазначену заяву позивача було
задоволено та з підстав, передбачених
ст.ст. 11 ч.2, 207 ч.1 п.5 ЦПК України позовну
заяву в частині вимоги ОСОБА_5 про
усунення її племінника ОСОБА_3 від
права на спадкування за законом після
смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
року, та щодо вимог про визнання за нею
у порядку спадкування за законом права
власності на ? частку земельної
ділянки розміром 0,1421 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, - було залишено без
розгляду.

Крім того, позивач своїй заяві
від 05.12.2014 року зменшила розмір своїх
позовних вимог в частині позову про
визнати за нею у порядку спадкування за
законом права власності частку
спадкового житлового будинку з
надвірними будівлями. Замість вимоги
про визнання за нею права власності на ?
частку зазначеного будинку, позивач
після зменшення розміру позову просить
визнати за нею право власності на 1/6
частку цього житлового будинку з
надвірними будівлями.

Представник позивача підтримав
заяву ОСОБА_5 про зменшення розміру
позову.

Відповідачі та їх представник
визнали позов ОСОБА_5 у частині тих
зменшених вимог, що залишилися, не
заперечують проти задоволення позову в
цій частині.

Третя особа - Лютізька сільська
рада Вишгородського району Київської
області просила справу розглядати без
участі її представника, заперечень
проти позову не має (а.с. 22).

Частиною 2 ст. 11 ЦПК України
передбачено, що особа, яка бере участь у
справі, розпоряджається своїми правами
щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частини 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову. Якщо визнання
відповідачем позову суперечить закону
або порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у прийнятті визнання
відповідачем позову і продовжує
судовий розгляд.

Судом у судовому засіданні не
встановлено, що визнання
відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позову
ОСОБА_5 суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
відтак у суду немає перешкод для
прийняття від відповідачів їх визнання
позову та постановлення рішення про
задоволення позову.

Визнання позову відповідачами -
це одностороннє вільне волевиявлення
відповідачів, спрямоване на припинення
спору з позивачем. Визнати позов має
право і уповноважений представник
відповідачів ОСОБА_4, що він і вчинив,
виклавши визнання позову письмово у
відповідній заяві від 05.12.2014 року.

Право відповідача на визнання
позову повністю або частково є виявом
принципів диспозитивності і
змагальності в цивільному процесі.

У разі визнання відповідачами
позову, яке є безумовним, суд ухвалює
рішення про задоволення позову,
обмежившись у мотивувальній частині
рішення посиланням на визнання позову
без з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 11 ч.2, 207 ч.1 п.5
208-210,212-215,218 ЦПК України ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Прийняти від відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представника
адвоката ОСОБА_4 визнання пред`явленого
до них позову ОСОБА_5 про визнання
права власності на 1/6 частку житлового
будинку з надвірними будівлями, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Позов ОСОБА_5 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5 право власності
на 1/6 частку житлового будинку з
надвірними будівлями, що розташований
за адресою: АДРЕСА_1, у порядку
спадкування за законом після смерті її
матері ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

Скасувати заборону ОСОБА_2 та будь-яким
іншим особам проводити відчуження
житлового будинку з надвірними
будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 та
земельної ділянки розміром 0,1421 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку згідно державного
акту серії КВ № 090183, виданого 4 лютого
2004 року на ім'я ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії рішенняи.

Суддя
Л.Ф. Войнаренко