Справа № 202/9027/14-ц
Провадження № 2/202/4885/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 грудня 2014 року
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська

в складі: головуючого судді - Мороз В.П.

при секретарі - Гармаш К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного закладу «Дніпропетровська
медична академія Міністерства охорони
здоров'я України» про зобов'язання
надати щорічну відпустку та визнання
порушення права на щорічну відпустку,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року позивачка звернулася
з позовом до Державного закладу
«Дніпропетровська медична академія
Міністерства охорони здоров'я України»
про зобов'язання надати щорічну
відпустку та визнання порушення права
на щорічну відпустку.

В обґрунтування своїх позовних вимог у
позовній заяві та в ході судового
засідання позивачка, посилалася на те,
що вона перебуває в трудових
відносинах з відповідачем. Вона
звернулася до ДЗ «ДМА МОЗ України» з
заявою про надання щорічної відпустки,
на що відповідач відповів письмовою
згодою на надання відпустки, однак
щорічну відпустку не надав.

З урахування викладеного просила суд
визнати ненадання їй щорічної
відпустки відповідачем порушенням її
трудового права, передбаченого ст. 45
Конституції України і ст. 74 КЗпП
України та зобов'язати відповідача
надати позивачці належну щорічну
відпустку з виплатою належних сум не
пізніше, ніж за три дні до її початку.

Позивачка у судовому засіданні позовні
вимоги підтримала, на їх задоволенні
наполягала, посилаючись на обставини,
викладені у позові.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, суду надав
заперечення проти позову, просив у їх
задоволенні відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, вважає, що у
задоволенні позову слід відмовити з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачка звернулася до ДЗ
«Дніпропетровська медична академія
Міністерства охорони здоров'я України»
з проханням надати щорічну відпустку з
18 серпня 2014 року по 12 жовтня 2014 на 56
календарних днів. На що ДЗ «ДМА МОЗ
України» відповів листом № 1616/13 від
15.08.2014 року та повідомив позивачці, що
ДЗ «ДМА МОЗ України» не заперечує, щодо
надання відпустки, але ст. 10 ЗУ «Про
відпустки» від 09.12.2012 року № 505/96-вр
визначено, що - керівним, педагогічним,
науковим, науково-педагогічним
працівникам, спеціалістам навчальних
закладів щорічні відпустки повної
тривалості у перший та наступні робочі
роки надаються у період літніх канікул
незалежно від часу прийняття на роботу.

Строк трудового договору ОСОБА_1
закінчувався 31.08.2014 року, тобто надання
зазначеної відпустки строком на 56
календарних днів виходило за межі
строкового трудового договору. Тому, ДЗ
«ДМА МОЗ України» не заперечував щодо
надання відпустки, але в межах дії
строкового трудового договору або
продовження дії строкового трудового
договору на час відпустки.

ОСОБА_1 не зверталася до ДЗ «ДМА МОЗ
України» з заявою про надання
відпустки з подальшим звільненням у
зв'язку з закінченням дії трудового
договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про відпустки» у разі звільнення
працівника у зв'язку із закінченням
строку тимчасового договору
невикористана відпустка може за його
бажанням надаватися й тоді, коли час
відпустки повністю або частково
перевищує строк трудового договору. У
цьому випадку чинність трудового
договору продовжується до закінчення
відпустки. Тобто, даною нормою
передбачена можливість надання за
бажанням працівника невикористаної
відпустки при його звільненні у зв'язку
із закінченням строку трудового
договору, а не обов'язок роботодавця.

Згідно з ст. 391 КЗПП України - якщо в
останній день строку дії трудового
договору працівник не був звільнений,
трудові відносини вважаються
продовженими на невизначений строк,
якщо жодна із сторін не вимагає
припинення трудових відносин.

Згідно з ч. 4 ст. 79 КЗпП України -
черговість надання відпусток
визначається графіками, які
затверджуються власником або
уповноваженим ним органом за
погодженням з виборним органом
первинної профспілкової організації
(профспілковим представником), і
доводиться до відома всіх працівників.
При складанні графіків ураховуються
інтереси виробництва, особисті
інтереси працівників та можливості їх
відпочинку.

Крім того, позивачкою не обґрунтовані
правові підстави щодо виплати грошової
суми та не надано її детального
розрахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України -
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 88, 208-210, 212-218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Державного закладу «Дніпропетровська
медична академія Міністерства охорони
здоров'я України» про зобов'язання
надати щорічну відпустку та визнання
порушення права на щорічну відпустку -
відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10 -
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя
В.П. Мороз