У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2014 р.

Суворовський районний суд м.Одеси в
складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

при секретарі – Стьопіну О.К.,

за участю:

представника заявника – ОСОБА_1,

представника позивача – ОСОБА_2,

розглянувши в судовому засіданні в
залі суду №9 в м.Одесі заяву ОСОБА_3 про
скасування заходу забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з
заявою про скасування заходу
забезпечення позову накладеного на
підставі ухвали суду від 05.09.2013 року по
справі №523/9326/13ц, посилаючись на те, що
арешт на автомобіль накладено
незаконно, його вартість перевищує
суму боргу, крім того, судом не було
враховано можливості зловживання
банком при забезпеченні позову, не
було надано доказів про внесення
банком на депозитний рахунок суду для
цієї мети застави. Також ОСОБА_3 просила
поновити їй строк для звернення з даною
заявою посилаючись на те, що ухвалу
отримала 22 жовтня 2013 року, в період з
23.10.2013 року по 04.11.2013 року, та з 07.11.2013 р.
знаходилася на лікуванні, 04.12.2013 р.
звернулася з заявою про скасування
заходів та про поновлення строку, які
відправляла рекомендованим
повідомленням, але було повернуто
клопотання з зазначенням про
відсутність самої заяви про скасування
заходів, що не відповідає дійсності.

В судовому засіданні
представник заявника підтримала заяву
про скасування заходів забезпечення
позову та клопотання про поновлення
строку для звернення, крім того,
зазначила, що під час звернення до суду
з клопотанням про забезпечення позову,
позивачем не було сплачено судового
збору та не надано доказів в
підтвердження перешкод в отриманні
інформації про наявність у
відповідачки майна.

Представник позивача ПАТ
«ВТБ Банк» - заперечувала проти
скасування арешту вказуючи на те, що
ухвалою суду було забезпечено позов,
до теперішнього часу рішення не
виконано, більше того, заборгованість
лише зросла, тому зняття арешту
унеможливить виконання рішення суду.

Заслухавши представників
заявника та ПАТ «ВТБ Банк», дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного.

Згідно з вимогами ч.6 ст.154
ЦПК України якщо у задоволенні позову
було відмовлено, провадження у справі
закрито або заяву залишено без
розгляду, вжиті заходи забезпечення
позову застосовуються до набрання
судовим рішенням законної сили. Проте
суд може одночасно з ухваленням
судового рішення або після цього
постановити ухвалу про скасування
заходів забезпечення позову.

05.09. 2013 року ухвалою
Суворовського районного суду м.Одеси
було задоволено заяву позивача про
забезпечення позову та накладено арешт
на належний ОСОБА_3 автомобіль марки
«AUDI Q7», 2006 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

26.09.2013 року рішенням суду
задоволено позов ПАТ «ВТБ Банк» в
особі відділення «Одеська
регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк»
до ОСОБА_3, та стягнуто з останньої
заборгованість за кредитним договором
№R9В від 25.07.2012 р. у розмірі 63665,36
грн..

Як було судом з’ясовано, на
теперішній час рішення суду не
виконано і заборгованість тільки
збільшилася. При цьому представник
ОСОБА_3, не спростовуючи наявності
заборгованості та невиконання рішення
суду, вказувала на те, що у боржника
невелика заробітна плата, тому вона не
виконує зобов’язання, крім автомобіля
у неї є ще у власності частка в
квартирі.

Як роз’яснено Пленумом
Верховного суду України в постанові
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» 22.12.2006 р. N 9
забезпечення позову - це сукупність
процесуальних дій, які гарантують
виконання рішення суду в разі
задоволення позовних вимог. Точне і
неухильне додержання судами України
норм чинного законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову є необхідною умовою здійснення
завдань цивільного судочинства, які
полягають у справедливому,
неупередженому та своєчасному
розгляді й вирішенні цивільних справ
із метою захисту порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб, інтересів
держави.

В пункті 4 постанови Пленум
Верховного суду України також
роз’яснив, що розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних
вимог, дані про особу відповідача, а
також відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

При встановленні
зазначеної відповідності слід
враховувати, що вжиті заходи не
повинні перешкоджати господарській
діяльності юридичної особи або
фізичної особи, яка здійснює таку
діяльність і зареєстрована відповідно
до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів. Наприклад,
обмеження можливості господарюючого
суб'єкта користуватися та
розпоряджатися власним майном іноді
призводить до незворотних наслідків.

Що стосується доводів
ОСОБА_3 та її представника про
неврахування судом співмірності
заявлених вимог та інтересів
відповідача, не сплату позивачем
застави на депозитний рахунок суду,
необхідно зазначити наступне.

Як видно із змісту ухвали
при вжитті заходу забезпечення позову
судом було враховано і розмір
заявлених вимог на загальну суму 64566,36
грн., і підстави заявлених вимог і
надані позивачем докази разом з
позовною заявою, а саме представлений
кредитний договір розрахунок
заборгованості, детальні виписки по
рахункам, досудова претензія по
наявності заборгованості та
необхідності її сплати, які є наявними
в матеріалах справи та досліджені
судом.

Стосовно вартості
автомобіля, необхідно звернути увагу
на те, що суду не було представлено
жодних доказів які б підтверджували
вартість рухомого майна, хоча
відповідач будучи повідомленою 16.07.2013
року (а.с.76) про розгляд справи в судове
засідання 31.07.2013 року не з’явилася,
отримала повний пакет документів,
серед яких була заява позивача про
забезпечення позову, однак клопотань
або заперечень проти позову та проти
вжиття заходів забезпечення позову не
надавала.

З врахуванням вказаних
обставин судом після отримання 05.09.2013
року відомостей про наявність рухомого
майна, виходячи із вимог п.1 ст.153 ЦПК
України, якою визначено розгляд заяви в
день надходження, а в даному випадку
після отримання необхідної інформації,
було розглянуто раніше подану заяву, та
накладено арешт на автомобіль. При
цьому судом не було встановлено
зловживань з боку позивача, тому не
було потреби у внесені застави на
депозитний рахунок суду, визначений ч.4
ст.153 ЦПК України.

Також необхідно зазначити,
що обраний судом спосіб забезпечення
позову ніяким чином не позбавляє
ОСОБА_3 користуватися транспортним
засобом, оскільки арешт лише забороняє
відчуження майна.

Суд критично відноситься і
до доводів заявника про не
співмірність накладеного арешту і
заявлених вимог, оскільки виходячи із
норм ч.2 ст.183 ЦК України транспортний
засіб є неподільною річчю, і враховуючи
розмір її вартості накладати арешт
лише на частину неможливо, так як при
реалізації автомобіля різниця між
вартістю та заборгованістю
повертається боржнику.

В своїй постанові в п.10
Пленум Верховного суду України також
вказує на те, що заходи забезпечення
позову мають тимчасовий характер і
діють до виконання рішення суду, яким
закінчується розгляд справи по суті.
Зважаючи на це, суд при задоволенні
позову не вправі скасовувати вжиті
заходи до виконання рішення або зміни
способу його виконання, за винятком
випадків, коли потреба в забезпеченні
позову з тих чи інших причин відпала
або змінились обставини, що зумовили
його застосування.

Приймаючи до уваги те, що в
засіданні представник ОСОБА_3
підтверджує неможливість сплати
заборгованості та виконання рішення
через низьку заробітну плату, не
просить здійснити заміну способу
забезпечення позову, наприклад на інше
майно, тому суд приходить до висновку,
про необхідність відмови в задоволенні
заяви про скасування заходів
забезпечення позову, оскільки
заборгованість збільшується, лише по
тілу кредиту вже становить 79000 грн.,
тобто необхідність у забезпеченні
позову не відпала, а накладений арешт
залишається метою захисту прав
юридичної особи.

Керуючись ст.ст.151,152,154,209,210 ЦПК
України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_3 в
задоволенні заяви про скасування
заходів забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції протягом п’яти днів з дня її
проголошення.

Суддя: