Номер провадження: 22-ц/785/8212/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Кварталової А.М., Фальчука В.П.

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Великомихайлівського
районного суду Одеської області від 03
квітня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом, зобов`язання усунути
перешкоди та виселення та за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист права
власності, -

В С Т А Н О В
И Л А:

ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_2 з позовом
про захист права власності про
визнання набутим правомірним ним права
власності на квартиру АДРЕСА_1,
мотивуючи свої позовні вимоги тим, що
згідно договору купівлі-продажу від 14
листопада 2003 року, укладеному між ТОВ
«Терравіск» та ним, ОСОБА_3, він став
власником квартири №3, що знаходиться
за адресою АДРЕСА_1. Цей договір
зареєстрований в Великомихайлівському
БТІ Одеської області та ним же виконано
державну реєстрацію його права
власності на цю квартиру, що
підтверджується витягом №2063900 від
21.11.2003 року про реєстрацію права
власності на нерухоме майно. 30.09.2013 року
ОСОБА_2 подав позовну заяву про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом. В ній він
стверджує, що договір купівлі-продажу
від 14 листопада 2003 року укладений між
ТОВ «Терравіск» та ним, ОСОБА_3, про
продаж останньому квартири АДРЕСА_1 є
недійсним і це дає підстави для
включення цієї нерухомості у складове
майно ОСОБА_4

Заочним рішенням
Великомихайлівського районного суду
Одеської області від 03 квітня 2014 року
заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист права
власності - задоволено.

Визнано правомірність набуття
ОСОБА_5 права власності на квартиру
АДРЕСА_1, яку він набув згідно договору
купівлі-продажу від 14 листопада 2003
року, укладеному між ТОВ «Терравіск» та
ОСОБА_5.

Заборонено ОСОБА_2 вчиняти дії, які
можуть порушити його, ОСОБА_3, право
власності на квартиру АДРЕСА_1 і,
зокрема, заборонити вчиняти дії щодо
включення цієї квартири у спадкове
майно ОСОБА_4.

Роз'яснено позивачу ОСОБА_2 його
право на повторне звернення до суду
після усунення умов, що були підставою
для залишення заяви без розгляду.

Ухвалою Великомихайлівського
районного суду Одеської області від
29.07.2014 року заяву ОСОБА_2 про перегляд
заочного рішення Великомихайлівського
районного суду Одеської області від
03.04.2014 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду
Одеської області з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
заочне рішення Великомихайлівського
районного суду Одеської області від
03.04.2014 року та ухвалити нове, яким
позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити, а у
задоволенні позовних вимогах ОСОБА_3
відмовити, посилаючись на порушення
судом першої інстанції при ухваленні
рішення норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість заочного
рішення в межах позовної заяви та
доводів апеляційної скарги, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню на
таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими;

3) невідповідність висновків
суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також
розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про
його відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення
чи підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Норми матеріального права
вважаються порушеними або
неправильно застосованими, якщо
застосовано закон, який не
поширюється на ці правовідносини, або
не застосовано закон, який підлягав
застосуванню.

Порушення норм процесуального
права можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення, якщо це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
Законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з`ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
або заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
зазначеним вимогам не відповідає.

Залишаючи заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання права власності в порядку
спадкування за законом, зобов`язання
усунути перешкоди та виселення без
розгляду, суд першої інстанції виходив
з того, що позивач та його представники
будучи належним чином повідомленими в
судове засідання повторно не з`явилися
без повідомлення про причини не явки та
не надали заяви про розгляд справи за
їх відсутності.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про захист права власності, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_3 набув право власності на кв.
АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 14 листопада 2003
року, укладеного з ТОВ «Терравіск»,
тобто на передбачених законом
підставах. Даний договір недійсним не
визнаний і є діючим.

Проте погодитися з такими
висновками суду першої інстанції не
можна.

З матеріалів справи вбачається,
що рішенням Великомихайлівського
районного суду Одеської області від 15
липня 2008 року переведено на ОСОБА_4
права та обов`язки покупця за договором
від 20 вересня 2000 року купівлі-продажу
19/100 або 1/3 частин жилого будинку, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що
укладений між продавцем Товариством з
обмеженою відповідальністю (фірма)
«Капітал» та покупцем Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Терравіск». Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ТОВ «Терравіск» 750 грн. , що були
сплачені ТОВ «Терравіск» на користь
ТОВ (фірма) «Капітал» за договором
купівлі-продажу від 20 вересня 2000 року
19/100 або 1/3 частин жилого будинку, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 10 листопада 2008 року рішення
Великомихайлівського районного суду
Одеської області від 15 липня 2008 року
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 березня 2012
року рішення апеляційного суду
Одеської області від 10 листопада 2008
року - скасовано, рішення
Великомихайлівського районного суду
Одеської області від 15 липня 2008 року -
залишено в силі.

Судами встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 10 травня 2000 року, виданого
державним нотаріусом
Великомихайлівської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_3 є
спадкоємцем ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадкове майно, на яке
видано це свідоцтво, складається з
житлової квартири № 1, що знаходиться в
АДРЕСА_1, яка складає 29/100 зазначеного
будинку, належної померлому на
підставі свідоцтва про право
власності, виданого комітетом по
приватизації Великомихайлівської
районної ради депутатів 20 січня 1991 року
та зареєстрованого
Великомихайлівським БТІ 20 січня 1995
року в кн. 9 за № 15/97.

Згідно договору від 21 листопада 1990
року, посвідченого державним
нотаріусом Великомихайлівської
державної нотаріальної контори та
зареєстрованого в реєстрі за № 452,
Великомихайлівський комбінат
комунальних підприємств продав, а
позивач ОСОБА_4 купив квартиру № 2, що
складає 52/100 частини будинку, що
знаходиться в АДРЕСА_1.

За договором від 13 січня 1995 року,
посвідченим державним нотаріусом
Великомихайлівської державної
нотаріальної контори та
зареєстрованим в реєстрі за № 27, ОСОБА_7
продав, а фірма «Капітал» в особі
директора ОСОБА_8 купила 19/100 частин
житлового будинку, що знаходиться в
АДРЕСА_1. Ця 19/100 частина житлового
будинку належала продавцю ОСОБА_7 на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого Великомихайлівською
держаною нотаріальною конторою 21
листопада 1990 року № 454 і
зареєстрованого в БТІ за № 1597кн.

Отже, колишні власники - ОСОБА_4 та
ОСОБА_7 21.11.1990 року придбали належні їм
квартири, які складали відповідні
частки (52/100 та 19/100) у домоволодінні в
АДРЕСА_1, яке належало
Великомихайлівському комбінату
комунальних підприємств.

Решта домоволодіння - 29/100 часток
належала ОСОБА_6 на підставі свідоцтва
про право власності виданого комітетом
по приватизації Великомихайлівської
районної ради народних депутатів 20.01.1991
року.

Згідно договору від 20 вересня 2000 року
ТОВ фірма «Капітал» продала, а ТОВ
«Терравіск» купила 19/100 частин
зазначеного житлового будинку.

При цьому суд касаційної
інстанції погодився з висновком
районного суду, що житловий будинок
АДРЕСА_1, станом на 20 вересня 2000 року,
був об`єктом права спільної часткової
власності, оскільки ніхто з
співвласників будинку не скористався
своїм правом виділу частки зі
спільного майна, і тому договором
купівлі-продажу від 20 вересня 2000 року,
порушено привілейоване право позивача
купівлі частки в спільній власності,
передбачене ст. 114 ЦК Української РСР.

Повідомлення заступника голови
Великомихайлівської районної
державної адміністрації № 1223 від 29
серпня 2003 року, виконавчого комітету
Великомихайлівської селищної ради та
Великомихайлівського БТІ № 28/01 від 28
серпня 2003 року, відповідно до яких
багатоквартирний будинок по вул.
Карбишева, 5 в смт Велика Михайлівка
Одеської області не є спільною або
частковою власністю, а складається з
трьох окремих квартир, кожна з яких має
свого власника, і, що вказані раніше
дані в свідоцтвах на право власності на
квартири (житло) в цьому будинку треба
вважати: форма власності приватна, а не
спільна або спільно часткова за своєю
суттю не є правовстановлюючими
документами та не можуть прийматися
судом як належний доказ щодо форми
власності спірного будинку.
Апеляційний суд покладаючи зміст
зазначений у повідомленнях заступника
голови Великомихайлівської районної
державної адміністрації № 1223 від 29
серпня 2003 року, виконавчого комітету
Великомихайлівської селищної ради та
Великомихайлівського БТІ № 28/01 від 28
серпня 2003 року, зазначеного не врахував
і набув помилкового висновку про те, що
спірний будинок не є об`єктом спільної
власності і що привілейоване право
ОСОБА_2, як співвласника домоволодіння
не порушено.

В подальшому за договором
куівлі-продажу від 14.11.2003 року ТОВ
«Терравіск» продало, а ОСОБА_3 купив
19/100 частин будинку АДРЕСА_1.

У зв`язку із вступленням в
законну силу рішення
Великомихайлівського районного суду
Одеської області від 15 липня 2008 року
переведено на ОСОБА_4 права та
обов`язки покупця за договором від 20
вересня 2000 року купівлі-продажу 19/100 або
1/3 частин жилого будинку, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що
укладений між продавцем Товариством з
обмеженою відповідальністю (фірма)
«Капітал» та покупцем Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Терравіск», залишеного без змін
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 березня 2012
року, у суду першої інстанції не було
підстав для задоволення вимог ОСОБА_3
щодо захисту права власності на спірне
майно.

Правомірність набуття права власності
завжди пов`язана із добросовісністю
набувача.

Як роз`яснено у Постанові Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав»
набувач визнається добросовісним, якщо
при вчиненні правочину він не знав і не
міг знати про відсутність у продавця
прав на відчуження майна, наприклад,
вжив усіх розумних заходів, виявив
обережність та обачність для
з'ясування правомочностей продавця на
відчуження майна. При цьому в діях
набувача не повинно бути і необережної
форми вини, оскільки він не лише не
усвідомлював і не бажав, а й не допускав
можливості настання будь-яких
несприятливих наслідків для власника
(п. 25).

Як вбачається з матеріалів справи на
час укладення ТОВ «Терравіск» та
ОСОБА_3 договору купівлі-продажу 19/100
частин будинку АДРЕСА_1 у листопаді 2003
року, в суді з липня 2003 року розглядався
спір щодо переведення прав покупця на
дану частку на ОСОБА_4, який вважав, що
попереднім договором купівлі-продажу
від 20 вересня 2000 року, за яким ТОВ фірма
«Капітал» продало 19/100 частин у
спірному домоволодінні ТОВ
«Терравіск» було порушено його
привілейоване право купівлі частки в
спільній власності, як співвласника
домоволодіння.

Відповідачами справи в суді за
позовом ОСОБА_4 були ТОВ фірма
«Капітал» ТОВ «Терравіск» та третьою
особою у справу залучено ОСОБА_3

За таких обставин ОСОБА_3 не може
вважатися добросовісним набувачем за
договором від 14.11.2003 року
купівлі-продажу 19/100 частин будинку
АДРЕСА_1.

Крім того, як вбачається із п. 24
Постанові Пленуму № 5 від 07.02.2014 року
при запереченні відповідача проти
позову про витребування майна
(усунення перешкод тощо), як у
добросовісного набувача, пред`явлення
позову про визнання добросовісним
набувачем не вимагається і, крім того,
не є належним способом судового
захисту (стаття 16 ЦК), оскільки
добросовісність набуття - це не предмет
позову, а одна з обставин, що має
значення для справи та підлягає
доказуванню за позовом про
витребування майна.

Суд першої інстанції зазначеного
не врахував і не розглянувши по суті
заявлених ОСОБА_2 щодо визнання права
власності та усунення перешкод у
користуванні майном, вимог, прийшов до
передчасного (помилкового) висновку
про наявність підстав для задоволення
вимог ОСОБА_3 про визнання
правомірності набуття ОСОБА_3 права
власності на квартиру АДРЕСА_1, яку він
набув згідно договору купівлі-продажу
від 14 листопада 2003 року, укладеному з
ТОВ «Терравіск» та про заборону ОСОБА_2
вчиняти дії, які можуть порушити його,
ОСОБА_3, права власності на зазначену
квартиру і, зокрема про заборону
вчиняти дії щодо включення цієї
квартири у спадкове майно ОСОБА_4

Тому рішення суду першої
інстанції в частині прийнятого
заочного рішення про задоволення вимог
ОСОБА_3 не може бути залишено в силі і
підлягає скасуванню з ухваленням в цій
частині нового рішення про відмову у
задоволенні вимог.

Заперечення ОСОБА_3 на апеляційну
скаргу у яких йдеться про набрання
законної сили рішення апеляційного
суду Одеської області від 01.04.2014 року,
яким відмовлено ОСОБА_2 у визнанні
права власності в порядку спадкування
з посиланням на те, що ОСОБА_2 не
звертався із заявою про прийняття
спадщини до нотаріальної контори за
наданням документів про родинний
зв`язок зі спадкодавцем, про
правовстановлюючі документи на
спадкове майно, не отримував відмови
нотаріуса у видачі свідоцтва про право
на спадщину, не є підставою для
задоволення вимог ОСОБА_3, а за певних
обставин може бути підставою для
відмови у вимогах ОСОБА_2

Судова колегія доходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а заочне
рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_3 - скасуванню з ухваленням нового
рішення про відмову у задоволенні
вимог. В інший частині заочне рішення
підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного і керуючись
ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, судова
колегія -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Заочне рішення Великомихайлівського
районного суду Одеської області від 03
квітня 2014 року в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
визнання правомірності набуття права
власності на квартиру АДРЕСА_1, яку він
набув згідно договору купівлі-продажу
від 14 листопада 2003 року, укладеному з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Терравіск» , про
заборону ОСОБА_2 вчиняти дії, які
можуть порушити права власності ОСОБА_3
на зазначену квартиру, заборони
вчиняти дії щодо включення цієї
квартири у спадкове майно ОСОБА_4 -
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про визнання правомірності
набуття права власності на квартиру
АДРЕСА_1, яку він набув згідно договору
купівлі-продажу від 14 листопада 2003
року, укладеному з Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Терравіск» , про заборону ОСОБА_2
вчиняти дії, які можуть порушити права
власності ОСОБА_3 на зазначену
квартиру, заборони вчиняти дії щодо
включення цієї квартири у спадкове
майно ОСОБА_4.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів з
дня набрання законної сили рішенням
суду.

Головуючий
О.М. Таварткіладзе

Судді:
А.М. Кварталова

В.П. Фальчук