У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_5
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за зустрічним
позовом ОСОБА_5 до публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит», третя особа -
ОСОБА_4, про визнання договору поруки
припиненим за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 22 липня
2014 року та рішення апеляційного
суду Вінницької області від 26 вересня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року публічне акціонерне
товариство «Банк «Фінанси та Кредит»
(далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»)
звернулося до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що 5 листопада 2010
року з ОСОБА_4 укладено договір
про відкриття карткового рахунку,
надання і викорискання платіжної
картки, за умовами якого договір
укладено на невизначений строк. 11
листопада 2010 року згідно з кредитним
договором ОСОБА_4 надано кредит у
розмірі 10 тис. грн у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою процентів
за користування кредитом у розмірі
процентних ставок з кінцевим терміном
повернення - 10 квітня 2012 року.
Взяті на себе зобов'язання позичальник
не виконав, у зв'язку з чим виникла
заборгованість за вищевказаними
договорами.

Оскільки ОСОБА_5 згідно з договором
поруки поручився перед кредитором за
виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань, то
позивач, уточнивши позовні вимоги,
просив суд стягнути на його користь з
відповідачів у солідарному порядку
заборгованість за кредитним договором
від 11 листопада 2010 року
в розмірі 11 909 грн 19 коп., стягнути з
ОСОБА_4 на його користь заборгованість
за договором про відкриття карткового
рахунку, надання і викорискання
платіжної картки від 5 листопада 2010
року в розмірі 21 767 грн 51 коп., пеню в
розмірі 10 291 грн 63 коп., судові витрати.

У червні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» про визнання
договору поруки припиненим з підстав,
передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК України,
посилаючись на те, що в період з 1 квітня
2012 року до 14 лютого 2014 року банк
здійснював нарахування процентів за
користування кредитними коштами в
розмірі 60 %, тобто в більшому розмірі,
ніж визначено п. 4.1. договору, внаслідок
чого збільшився обсяг
відповідальності поручителя, при цьому
підвищення процентної ставки банком
відбулося без згоди поручителя.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 22 липня
2014 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» задоволено. Стягнуто солідарно
з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь банку
заборгованість за договором про
відкриття відновлювальної кредитної
лінії від 11 листопада 2010 року в розмірі
11 909 грн 19 коп. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь банку заборгованість за
договором про відкриття карткового
рахунку, надання і викорискання
платіжної картки від 5 листопада 2010
року в розмірі 21 767 грн 51
коп. та пеню в розмірі 10 291 грн 63 коп.,

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 26 вересня 2014 року рішення
суду першої інстанції в частині
відмови в задоволенні зустрічного
позову скасовано, ухвалено нове
рішення, яким зустрічний позов
задоволено, визнано договір поруки від
11 листопада 2010 року припиненим. У решті
- рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
повністю скасувати рішення суду першої
інстанції та рішення апеляційного суду
в частині задоволення позову та
стягнення заборгованості, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
й процесуального права, та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Отже, з урахуванням доводів касаційної
скарги в іншій частині судові рішення
не оскаржуються, тому в касаційному
порядку не переглядаються (ст.
335 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення суду
першої інстанції у нескасованій
частині та рішення апеляційного суду
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Задовольняючи позов ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» до позичальника, ОСОБА_4
(апеляційний суд зазначив, що внаслідок
збільшення обсягу відповідальності
поручителя, ОСОБА_5, без його згоди,
припинивши договір поруки і
зазначивши, що це виключає солідарну
відповідальність), суди на підставі
належним чином оцінених доказів,
поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України),
дійшли до правильного висновку про те,
що позичальник, ОСОБА_4, порушив умови
укладених з банком договорів, допустив
заборгованість, розмір якої визначено
з урахуванням умов договорів та вимог
закону.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити рішення
суду першої інстанції у нескасованій
частині та рішення апеляційного суду
без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 22 липня
2014 року в нескасованій частині та
рішення апеляційного суду Вінницької
області від 26 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта