Справа № 466/6560/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 грудня 2014 року
м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді:
Зими І.Є.

при секретарі:
Мокрицькій А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи на
стороні позивача без самостійних вимог
- ОСОБА_5, Приватний нотаріус
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 про визначення часток та
визнання права власності , -

в с т а н о в и
в:

16.09.14 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з
заявою, в якій росила суд постановити
рішення, яким визначити частки
співвласників у квартирі АДРЕСА_1.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він ,
ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 є
співвласниками вказаного житла та
комори в підвалі 1,5 кв. м. ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер його батько ОСОБА_8. 1/6
частину квартири батька успадкувала
його мати ОСОБА_7, про що отримала
відповідне свідоцтво. Однак, ОСОБА_7 не
зареєструвала право власності на
успадковане майно в органах БТІ, хоча
станом на час отримання спадщини така
реєстрація не пов'язувалася з моментом
виникненням права власності.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_7 Після
її смерті відкрилася спадщина на її
частку у спірній квартирі, що в
загальному становить 2/6 частини
квартири. Позивач та його сестра -
ОСОБА_5 є спадкоємцями першої черги
після смерті їхньої матері. Позивач
звертався до всіх співвласників
квартири для виділу належної йому
частки, зокрема у вигляді окремої
кімнати, проте відповідачі відмовилися
надати таку. При праві спільної
сумісної власності розмір частки
кожного з співвласників є не
визначеним, однак це не позбавляє
ОСОБА_1 права на виділ частки з майна, що
належить йому на праві спільної
сумісної власності, у натурі. А тому
ОСОБА_1 просить суд визначити, що
ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4 належало по 1/6 частці у
квартирі АДРЕСА_1 та комори в підвалі 1,5
кв.м.

В ході судового розгляду позивачем
було збільшено позовні вимоги, згідно
яких позивач просив визначити, що
ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4 належало по 1/6 частці у
квартирі АДРЕСА_1 та комори в підвалі 1,5
кв.м.; визнати за ОСОБА_1 право власності
на ? частку в квартирі АДРЕСА_1 та комори
в підвалі 1,5 кв.м.; визнати за ним право
власності на грошові вклади в Ощадному
банку та акції, що належали ОСОБА_7 на
час смерті.

Представник ОСОБА_1 в судовому
засідання позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та просила суд їх
задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
належним чином повідомлені, в судове
засідання не з'явилися, про причини
своєї неявки суду не повідомили.

Треті особи на стороні позивача без
самостійних вимог - ОСОБА_5 та приватний
нотаріус Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 в судове
засідання не з'явилися, про причини
своєї неявки суду не повідомили.

Заслухавши пояснення представника
позивача, проаналізувавши матеріали
справи, з'ясувавши дійсні обставини
справи, права та обов'язки сторін,
дослідивши зібрані по справі докази,
суд встановив наступне:

З Свідоцтва про право власності на
квартиру від 13 вересня 1994 року,
виданого Відділом приватизації житла
міської адміністрації Львівським
міжміським бюро технічної
інвентаризації вбачається, що ОСОБА_1,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
є співвласниками квартири АДРЕСА_1 та
комори в підвалі 1,5 кв. м.

Відповідно до ст. 370 ЦК України
співвласники мають право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
сумісній власності. У разі виділу
частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду.

Оскільки згідно Свідоцтва про право
власності на квартиру від 13 вересня 1994
року, співвласниками спірної квартири
були ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, то кожному із
співвласників належало по 1/6 часті в
спірній квартирі.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_8 помер.

З Свідоцтва про право на спадщину за
законом від 17 травня 2001 року,
посвідчене державним нотаріусом
Львівської державної нотаріальної
контори Палажій Г.В., зареєстрованим в
реєстрі за №22332 вбачається, що після
смерті ОСОБА_8. все його майно
успадковує його дружина - ОСОБА_7, в
тому числі і 1/6 частину квартири
АДРЕСА_1 та комори в підвалі 1,5 кв. м. та
грошові вклади з відповідними
процентами та нарахуваннями, а також
компенсаціями, що знаходять у
відділенні ощадного банку м. Львова
№6319/084 на рахунку НОМЕР_2, у відділенні
ощадного банку м. Львова №6318/026 на
рахунках НОМЕР_3 та НОМЕР_4, які належали
померлому на підставі ощадних книжок,
виданим вищезгаданими ощадними
банками, а також акції. А отже,
внаслідок спадкування ОСОБА_7 після
смерті ОСОБА_8. останній належало на
праві власності і 2/6 (1/3) частин в
спірній квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_7, що
вбачається з Свідоцтва про смерть від
24.10.2013 року, що видане Шевченківським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Львівського міського управління
юстиції, серії НОМЕР_1.

Стаття 1218 ЦК України визначає, що до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1268 ЦК України визначає, що
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець,
який бажає прийняти спадщину, але на
час відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини.

Судом встановлено, що після смерті
ОСОБА_7 спадкоємицями за законом є
ОСОБА_1 і ОСОБА_5, та приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 заведена
спадкова справа №24/2013.

Із заяви №2 С/с №24/2013 від 23.12.2013 року
адресованої приватному нотаріусу
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 від гр. ОСОБА_5
вбачається, що ОСОБА_5 відмовляється
від свого права на частку у спадщині за
законом на користь ОСОБА_1

Також, із вказаної заяви вбачається, що
після смерті ОСОБА_7 лишилася земельна
ділянка, площею 0,0509 га, що розташована
на території Рясне-Руської сільської
Ради народних депутатів Яворівського
району Львівської області; 2/6 частки
квартири АДРЕСА_1; грошові вклади в
Ощадному банку та акції.

Тобто, в спадкову масу після смерті
ОСОБА_7 також входить і частка квартири
ОСОБА_8., а також грошові вклади
Ощадного банку, які у 2001 році ОСОБА_7
прийняла у спадщину від ОСОБА_8.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК
України спадкоємець, який прийняв
спадщину, може одержати свідоцтво про
право на спадщину.

Судом встановлено, що ОСОБА_1,
звернувшись до нотаріуса для видачі
свідоцтва про право на спадщину,
отримав відмову, в зв'язку з тим, що
спадкодавець ОСОБА_7 після прийняття
спадщини після смерті чоловіка не
зареєструвала своє право власності в
органах БТІ, а тому, вона не набула
право власності на майно, а отже
позивач не може оформити спадщину у
встановленому порядку.

На момент прийняття спадщини ОСОБА_7 (2001
рік) діяв ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до
ст.128 ЦК 1963 року, право власності у
набувача майна за договором виникає з
моменту передачі речі, якщо інше не
передбачено законом або договором. До
передачі речей прирівнюється передача
розпорядчого документу на речі.

Нормативно-правові акти того часу
передбачали державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно, проте
виникнення права власності на нерухоме
майно не залежало від державної
реєстрації до часу набрання чинності
ЦК 2003 року та Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від 01
липня 2004 року.

А отже, ОСОБА_7 набула право власності
на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 та вклади
в ощадному банку, а також і акції в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_8.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину
за законом від 17 травня 2001 року,
посвідчене державним нотаріусом
Львівської державної нотаріальної
контори Палажій Г.В., зареєстрованим в
реєстрі за №22332 після смерті ОСОБА_8.
все його майно успадковує його дружина
- ОСОБА_7, в тому числі і грошові вклади з
відповідними процентами та
нарахуваннями, а також компенсаціями,
що знаходять у відділенні ощадного
банку м. Львова №6319/084 на рахунку
НОМЕР_2, у відділенні ощадного банку м.
Львова №6318/026 на рахунках НОМЕР_3 та
НОМЕР_4, які належали померлому на
підставі ощадних книжок, виданим
вищезгаданими ощадними банками.

Також, згідно вказаного свідоцтва про
право на спадщину за законом від 17
травня 2001 року ОСОБА_7 після смерті
ОСОБА_8. успадкувала і акції в кількості
42 шт. в ВАТ «Львівський автобусний
завод» на загальну суму 10.50 грн. та
акції в кількості 93 шт. в ВАТ
«Концерн-Електрон» на загальну суму
325,50 грн.

Як встановлено судом, ОСОБА_7 не
звернулася у відділення Ощадного банку
та не переоформила на себе грошові
вклади, а також і не переоформила акції
які успадкувала після смерті чоловіка,
незважаючи на видачу Свідоцтва про
право власності на них.

Однак, суд вважає, що ОСОБА_7 набула
право власності на грошові вклади з
відповідними процентами та
нарахуваннями, а також компенсаціями,
що знаходять у відділенні ощадного
банку м. Львова №6319/084 на рахунку
НОМЕР_2, у відділенні ощадного банку м.
Львова №6318/026 на рахунках НОМЕР_3 та
НОМЕР_4, та акції в кількості 42 шт. в ВАТ
«Львівський автобусний завод» на
загальну суму 10.50 грн. та акції в
кількості 93 шт. в ВАТ
«Концерн-Електрон» на загальну суму
325,50 грн. оскільки, отримала відповідне
свідоцтво про право на спадщину за
законом, і ніяких додаткових дій для
набуття права власності на грошові
вклади законодавством станом на 2001 рік
не вимагалося.

Відповідно до частини 3 статті 1296 ЦК
України відсутність свідоцтва про
право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Стаття 392 ЦК України визначає, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Як встановлено судом, ОСОБА_1
успадкував після смерті ОСОБА_7 2/6
частки квартири АДРЕСА_1, а також йому
належить ще 1/6 частки спірної квартири,
а отже, останньому належить на праві
власності 1/2 частина спірної квартири.

Керуючись ст. ст. 16, 368, 367, 369, 370, 392, 1218, 1268,
1269, 1296, 1298 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 174,
209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і
ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить по 1/6
частці у квартирі АДРЕСА_1 та комори в
підвалі 1,5 кв. м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 286
частин в квартирі АДРЕСА_1 та комори в
підвалі 1,5 кв. м. в порядку спадкування
після смерті ОСОБА_7

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
грошові вклади з відповідними
процентами та нарахуваннями, а також
компенсаціями, що знаходять у
відділенні ощадного банку м. Львова
№6319/084 на рахунку НОМЕР_2, у відділенні
ощадного банку м. Львова №6318/026 на
рахунках НОМЕР_3 та НОМЕР_4, та акції в
кількості 42 шт. в ВАТ «Львівський
автобусний завод» на загальну суму 10.50
грн. та акції в кількості 93 шт. в ВАТ
«Концерн-Електрон» на загальну суму
325,50 грн., що належали ОСОБА_7 на час
смерті.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
через Шевченківський районний суд м.
Львова шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: І. Є. Зима