Справа № 368/2170/14-ц
провадження № 2/368/647/14
Рішення

іменем України

"28" листопада 2014 р. Кагарлицький
районний суд Київської області

в складі: головуючого судді
Шевченко І.І.

при секретарі
Гребеневич А.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Кагарлик
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Кагарлицької районної
державної нотаріальної контори
Київської області про тлумачення
змісту заповіту, -

в с т а н о в и в:

позивач просить суд розтлумачити
заповіт ОСОБА_4 від 17.02.2000 р.,
посвідчений секретарем виконавчого
комітету Горохуватської сільської
ради Єфимищ В.П. та зареєстровано в
реєстрі за № 42, з саме: що ОСОБА_4 згідно
свого заповіту заповіла ОСОБА_1
земельну ділянку площею 3,68 га, що
розташована на території
Горохуватської сільської ради
Кагарлицького району згідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку серія ЯБ № 523748 від
06.03.2006 p., який був отриманий на підставі
сертифікату на право на земельну
частку (пай) серія КВ № 000294 від 21.07.1996 р.,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_4.

За життя ОСОБА_4 згідно сертифікату на
право на земельну частку (пай) серія КВ
№ 009294 залежало право на земельну
частку (пай) члена КСП «Мир».

06.03.2006 р. ОСОБА_4 згідно вищезазначеного
сертифікату було отримано державний
акт на право власності на земельну
ділянку серія ЯБ № 523748.

17.02.2000 р. ОСОБА_4 було складено заповіт,
посвідчений секретарем виконавчого
комітету Горохуватської сільської
ради Єфимиш В.П. та зареєстровано в
реєстрі за № 42.

Відповідно до вищезазначеного
заповіту ОСОБА_4 заповіла свій
сертифікат на право на земельну частку
(пай) серія КВ №009294 йому - ОСОБА_1.

Отже, ОСОБА_4 право на земельну частку
(пай) члена КСП «Мир» згідно
сертифікату заповіла йому.

Він у встановлений ст. 1270 Цивільного
кодексу України шестимісячний строк
вернувся до Кагарлицької районної
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини ОСОБА_4

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на
спадкуванню мають особи, визначенні у
заповіті.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 нього Кодексу

Отже, враховуючи те, що він належним
чином прийняв спадщину, він успадковує
земельну частку (пай) члена КСП, яка
належала ОСОБА_4

Інші спадкоємці, а саме: дочки ОСОБА_4
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не претендують на
спадщину матері, а саме: земельну
частку (пай), оскільки наявний заповіт
складений на нього.

З метою оформлення спадщини він
звернувся до Кагарлицької районної
державної нотаріальної контори. Проте,
державний нотаріус повідомила його, що
оскільки в заповіті ОСОБА_4 вказано
сертифікат на право на земельну частку
(пай) серія КВ № 009294, а за життя нею було
примано державний акт на право
власності на земельну ділянку серія ЯБ
№ 523748 від 06.03.2006 р., то свідоцтво про
право на спадщину не може бути видане.

В зв'язку з чим, йому було рекомендовано
звернутись до суду щодо вирішення
питання про тлумачення заповіту.

Згідно ч. 1 ст. 1256 Цивільного кодексу
України тлумачення заповіту може бути
здійснене після відкриття спадщини
самими спадкоємцями

Згідно ч. 2 ст. 1256 Цивільного кодексу
України у разі спору між спадкоємцями
тлумачення заповіту здійснюється
судом відповідно до статті 213 цього
Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 213 Цивільного кодексу
України на вимогу однієї або обох
сторін суд може установити рішення про
тлумачення змісту правочину.

Згідно ч. 3 ст. 213 Цивільного кодексу
України при тлумаченні змісту
правочину беруться до уваги однакове
для всього змісту правочину значення
слів і понять, а також загальноприйняте
у відповідній сфері відносин значення
термінів.

Оскільки виник спір щодо змісту
заповіту, він змушений звертатись до
суду щодо тлумачення змісту заповіту, а
саме, що ОСОБА_4 згідно свого заповіту
заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку
площею 3,68 га, що розташована на
території Горохуватської сільської
ради Кагарлицького району згідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку серія ЯБ № 523748 від
06.03.2006 p., який був отриманий на підставі
сертифікату на право на земельну
частку (пай) серія КВ № 000294 від 21.07.1996 р.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
позивача визнала та не заперечувала
проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилася, приславши до суду заяву,
вона просить суд розглянути справу без
її участі, оскільки не може бути
присутня на судовому засіданні.

Представник відповідача в особі
Кагарлицької районної державної
нотаріальної контори Київської
області в судове засідання не
з'явилася, подавши до суду заяву, в якій
просить проводити розгляд справи у
відсутність представника відповідача.
З даною заявою згідні.

Суд, вислухавши позивача та
відповідача, вивчивши матеріали
справи, вважає за необхідне позовні
вимоги задовольнити повністю.

В судовому засіданні суд встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4.

За життя ОСОБА_4 був складений заповіт
від 17.02.2000 р. посвідчений секретарем
виконавчого комітету Горохуватської
сільської ради Єфимиш В.П. та
зареєстровано в реєстрі за № 42, згідно
до якого ОСОБА_4 заповіла позивачу
наявний у неї на той час сертифікат на
право на земельну частку ( пай ) серії КВ
№ 009294 виданий Кагарлицькою РДА 21.07.1996
року.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу
України право на спадкування мають
особи, визначені у заповіті.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу
України у разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 нього Кодексу.

З метою оформлення спадщини позивач
звернувся до Кагарлицької районної
державної нотаріальної контори. Однак,
державний нотаріус Кагарлицької
районної державної нотаріальної
контори відмовилась оформляти
спадщину на підставі заповіту від
17.02.2000 р., оскільки наданий позивачем
державний акт серії ЯБ № 523748, документ
підтверджуючий наявність спадкового
майна, не відповідає вказаному в
заповіті ОСОБА_4 майну.

Відповідно до статті 1256 ЦК України,
тлумачення заповіту може бути
здійснене після відкриття спадщини
самими спадкоємцями, а згідно частини 2
вказаної статті у разі спору між
спадкоємцями тлумачення заповіту
здійснюється судом відповідно до
статті 213 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 213 ЦК
України , на вимогу однієї або обох
сторін суд може постановити рішення
про тлумачення змісту правочину.

При тлумаченні змісту правочину
беруться до уваги однакове для всього
змісту правочину значення слів і
понять, а також загальноприйняте у
відповідній сфері відносин значення
термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять,
а також загальноприйняте у відповідній
сфері відносин значення термінів не
лає змоги з'ясувати зміст окремих
частин правочину, їхній зміст
встановлюється порівнянням
відповідної частини правочину зі
змістом інших його частин, усім його
змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими
частиною третьою цієї статті, немає
можливості визначити справжню волю
особи, яка вчинила правочин, до уваги
беруться мета правочину, зміст
попередніх переговорів, усталена
практика відносин між сторонами,
звичаї ділового обороту, подальша
поведінка сторін, текст типового
договору та інші обставини, що мають
істотне значення.

Враховуючи неможливість отримати у
нотаріуса свідоцтва про спадщину за
заповітом без тлумачення заповіту,
позивач вимушений звернутися до суду.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)» від 5
червня 2003 року N 899-ІУ основним
документом, що посвідчує право на
земельну частку (пай) є сертифікат на
право на земельну частку (пай), виданий
районною (міською) державною
адміністрацією.

На підставі статті 12 вказаного Закону
оформлення державних актів на право
власності на земельну ділянку
власникам земельних часток (паїв)
здійснюється після виконання
землевпорядних робіт, щодо виділення
земельних часток (паїв) у натурі (на
місцевості).

Підставами для виділення земельних
ділянок у натурі (на місцевості)
власникам земельних часток (паїв),
відповідно до статті 3 вказаного
Закону, є рішення відповідної
сільської, селищної, міської ради чи
районної державної адміністрації.

Згідно ч. 3 ст. 213 Цивільного кодексу
України при тлумаченні змісту
правочину беруться до уваги однакове
для всього змісту правочину значення
слів і понять, а також загальноприйняте
у відповідній сфері відносин значення
термінів, а тому суд задовольняє
позовні вимоги позивача та вважає за
необхідне розтлумачити змісту
заповіту ОСОБА_4 від 17.02.2000 р.
посвідчений секретарем виконавчого
комітету Горохуваської сільської ради
Єфимищ В.П. та зареєстровано в реєстрі
за № 42, а саме: що ОСОБА_4 згідно свого
заповіту заповіла ОСОБА_1 земельну
ділянку площею 3,68 га, що розташована на
території Горохуватської сільської
ради Кагарлицького району згідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку серія ЯБ № 523748 від
06.03.2006 p., який був отриманий на підставі
сертифікату на право на земельну
частку (пай) серія КВ № 000294 від 21.07.1996 р.

На підставі викладеного та
керуючись главою шостою Спадкове право
ЦК України (2004 р.), постановою Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування», ст.. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214,
215, 218 ЦПК України суд ,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, Кагарлицької районної
державної нотаріальної контори
Київської області про тлумачення
змісту заповіту - задовольнити.

Розтлумачити заповіт ОСОБА_4 від 17.02.2000
р. посвідчений секретарем виконавчого
комітету Горохуваської сільської ради
Єфимищ В.П. та зареєстровано в реєстрі
за № 42, а саме: що ОСОБА_4 згідно свого
заповіту заповіла ОСОБА_1 земельну
ділянку площею 3,68 га, що розташована на
території Горохуватської сільської
ради Кагарлицького району згідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку серія ЯБ № 523748 від
06.03.2006 p., який був отриманий на підставі
сертифікату на право на земельну
частку (пай) серія КВ № 000294 від 21.07.1996 р.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Кагарлицький районний суд
протягом десяти днів з дня
проголошення, а особами , які брали
участь у справі і не були присутніми в
судовому засіданні протягом 10 днів з
дня отримання копії рішення.

Суддя: І. І. Шевченко