Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №285/2400/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді:
Шевчук А.М.,

суддів: Забродського М.І.,
Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового
засідання: Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом приватного
акціонерного товариства «Страхової
компанії «Еталон» до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди в порядку регресу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 27 серпня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Еталон» (далі - ПрАТ СК
«Еталон») звернулося до суду з позовом
до ОСОБА_1 Просило стягнути з
відповідача на його користь 17 168,17 грн. у
рахунок відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, у порядку зворотної вимоги
(регресу). Свої вимоги обґрунтовувало
тим, що 11 квітня 2013 року по вул.
Петровського в смт Городниця
Новоград-Волинського району з вини
ОСОБА_1, який керував автомобілем марки
«Volkswagen Transporter», державний номер НОМЕР_1,
сталася дорожньо-транспортна пригода.
Внаслідок цієї пригоди був пошкоджений
автомобіль марки «Daewoo», номерний знак
НОМЕР_2, який був керований ОСОБА_2 З
огляду на те, що ОСОБА_1 застрахував
свою цивільно-правову
відповідальність, позивачем проведено
виплату ОСОБА_2 страхового
відшкодування у розмірі 17 168,17 грн.
Оскільки відповідач, всупереч вимогам
ст.33 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", не повідомив
позивача протягом трьох днів про
настання страхового випадку, вказана
сума страхового відшкодування в
порядку регресу підлягає стягненню на
його користь з відповідача.

Рішенням Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 27 серпня 2014 року позов
задоволено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу. Просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову відмовити. Вважає,
що рішення суду першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що позивач мав би право на
такий позов лише за умови, якщо б він
(ОСОБА_1) не вжив заходів з метою
запобігання чи зменшення шкоди та не
повідомив про це письмово позивача.
Однак, саме він завчасно, 12 квітня 2013
року, проінформував страхову компанію
через її страхового агента про
настання 11 квітня 2013 року ДТП, що
підтвердив у судовому засіданні свідок
ОСОБА_3 Страховий агент, який
зобов'язаний надавати консультативну
допомогу заявнику, вказав на
необхідність подання ОСОБА_2 заяви про
ДТП, що ним у 3-денний термін і було
зроблено. Окрім того, суд безпідставно
застосував до спірних правовідносин
положення ст.993 ЦК України.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та
судом установлено, що 20 жовтня 2012 року
між приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «Еталон»
(страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник)
укладено договір у вигляді полісу
№АВ/9054016 обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів зі строком дії з 21 жовтня 2012
року до 20 жовтня 2013 року, у
відповідності до умов якого ОСОБА_1
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність, пов'язану з
експлуатацією автомобіля марки «Volkswagen
Transporter», номерний знак НОМЕР_1 (а.с.52).

Як вбачається із довідки відділення
ДАІ Новоград-Волинського РВ УМВС
№9184208, в смт Городниця по вул.
Петровського, 45, Новоград-Волинського
району 11 квітня 2013 року сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
застрахованого автомобіля марки
«Volkswagen Т4», номерний знак НОМЕР_1, під
керуванням водія ОСОБА_1, та автомобіля
марки «Daewoo», номерний знак НОМЕР_2, який
належить та був керований ОСОБА_2,
внаслідок якої автомобілі отримали
механічні пошкодження (а.с.9).

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Чинною постановою судді
Новоград-Волинського міськрайонного
суду Житомирської області від 30 квітня
2013 року ОСОБА_1 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого статтею
124 Кодексу України про адміністративні
правопорушення, та встановлено, що
дорожньо-транспортна пригода сталася з
його вини в результаті порушення
пунктів 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху
(а.с.10).

Із страхового акту № 712-7148 від 18
листопада 2013 року вбачається, що у
результаті ДТП автомобілю ОСОБА_2
марки «Daewoo», номерний знак НОМЕР_2,
завдано шкоду у розмірі вартості
відновлювального ремонту на суму 19 839,51
грн., сума матеріального збитку з
врахуванням зносу - 17 668,17 грн., франшиза
- 500 грн., тобто сума страхового
відшкодування - 17 168,17 грн. (а.с. 25-26).

ПрАТ СК «Еталон» (страховика) про
настання страхового випадку повідомив
ОСОБА_2 15 квітня 2013 року (а.с.6).

Платіжними дорученнями від 18 листопада
2013 року №1321 та від 21 листопада 2013 року
№1399 ПрАТ СК «Еталон» виплатило ОСОБА_2
на підставі його заяви від 21 травня 2013
року (а.с.24) страхове відшкодування у
сумі 17 168 грн.17 коп. (10 000 грн. + 7 168,17 грн.)
(а.с.53,54). Розмір страхового
відшкодування визначено за правилами,
встановленими у полісі, тобто за
мінусом франшизи 500 грн. та фізичного
зносу пошкодженого автомобіля (а.с. 26).

Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК
України особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Позивач, як на підставу своїх позовних
вимог, посилається на абзац "ґ"
підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів". За приписами цієї норми
страховик після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, якщо він
не повідомив страховика у строки і за
умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту
33.1 статті 33 цього Закону.

Згідно підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

Суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що ні
протягом трьох робочих днів із дня
настання ДТП, ні на момент розгляду
справи в суді, відповідач до ПрАТ СК
«Еталон» з письмовим повідомленням про
дорожньо-транспортну пригоду не
звертався.

Суду апеляційної інстанції не надано
доказів того, що відповідач виконав
зазначений обов'язок, а також
документальних доказів того, що
відповідач не мав змоги його виконати.
Поважних причин невиконання не
встановлено.

Таким чином, ОСОБА_1, як водій
транспортного засобу, винний у
дорожньо-транспортній пригоді, не
виконав покладений на нього
законодавством, чинним на час вчинення
ДТП, обов'язок та не повідомив позивача
(страховика) у встановлений спосіб, про
настання ДТП, яка стала підставою для
виплати страхового відшкодування
(регламентної виплати), що у свою чергу
надало страховику право регресної
вимоги до ОСОБА_1, як відповідача, який в
одній особі, є страхувальником та
водієм забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, про
стягнення понесених витрат у зв'язку з
виплатою страхового відшкодування.

ПрАТ СК «Еталон» 15 квітня 2014 року
звернулося до ОСОБА_1 з претензією про
відшкодування матеріальної шкоди в
порядку регресу, однак на момент
розгляду справи відповідач вимоги
компанії не виконав.

Доводи апеляційної скарги відносно
переоцінки показів свідка ОСОБА_3 не
можуть бути взяті до уваги судом
апеляційної інстанції, оскільки свідок
допитувався судом першої інстанції та
його показам суд першої інстанції дав
належну оцінку у сукупності з іншими
доказами по справі.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції відносно стягнення з
відповідача на користь позивача 17 168,17
грн. у рахунок відшкодування шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, у
порядку зворотної вимоги (регресу).

Одночасно з цим, посилання
вщщщщщщщщщщщщ апеляційній скарзі на
безпідставність застосування до
спірних правовідносин положень статті
993 ЦК України обґрунтоване. Так, у
пункті 21 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів
про відшкодування шкоди, завданої
джерелом підвищеної небезпеки» судам
роз'яснено, що регрес регулюється
загальними нормами цивільного права
(зокрема, статтею 1191 ЦК ), а також
статтею 38 Закону №1961-IV, а для
суброгації відповідно до статті 993 ЦК і
статті 27 Закону України «Про
страхування» встановлено особливий
правовий режим. У даній справі має
місце регрес, а не суброгація.

Оскільки застосовано закон, який не
поширюється на спірні правовідносини,
то норми матеріального права
вважаються порушеними, а тому колегія
суддів згідно ст.309 ЦПК України змінює
рішення суду першої інстанції,
виключаючи із його мотивувальної
частини посилання на статтю 993 ЦК
України.

У решті рішення залишається без змін.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 27 серпня 2014 року змінити.

Виключити з мотивувальної
частини рішення суду посилання на
статтю 993 ЦК України.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: