Справа № 358/1415/14-ц Провадження №
2/358/563/14 РІШЕННЯ
Богуславський районний суд Київської
головуючого судді
секретарів судового засідання
Зеленько О.Д., Симоненко О.О.,
представника третьої особи
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Богуславі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_5 і ОСОБА_2, за участю третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору: органу опіки та
піклування Богуславської районної
державної адміністрації Київської
області та ОСОБА_4, про позбавлення
батьківських прав та стягнення
Позивачка ОСОБА_1, звернувшись до суду
із даним позовом, просить позбавити
відповідачів ОСОБА_5 і ОСОБА_2
батьківських прав відносно їх дитини
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути із
відповідачів на користь осіб, яким
буде передана дитина, аліменти на
утримання дитини в розмірі 1/4 частини
заробітку (доходу) відповідачів, але не
менше 30% прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку, починаючи з
дня подачі позову і до досягнення
В обгрунтування своїх вимог позивачка
посилається на те, що 30 грудня 2011 року
її дочка ОСОБА_5 уклала шлюб із ОСОБА_2,
про що відділом державної реєстрації
актів громадянського стану
Богуславського районного управління
юстиції у Київській області був
складений актовий запис №204. Від цього
шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповідачів
народилася дочка ОСОБА_6, що
підтверджується копією свідоцтва про
Малолітня ОСОБА_6 є її внучкою і з дня
народження проживає разом з нею
(позивачкою) та її чоловіком ОСОБА_4
Вони, як дід та баба, постійно
піклуються про внучку, виховують її,
матеріально забезпечують, в разі
захворювання забезпечують необхідним
лікуванням. Відповідачі з часу
народження дитини і по теперішній час
не проявляють турботи до дочки, не
займаються вихованням та утриманням
своєї дитини, місце перебування матері
дитини невідоме. Як наслідок, внучка
почала називати її «мамою».
Посилаючись на положення ст.ст. 164, 166 СК
України позивачка просить
задовольнити даний позов.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позов підтримала, обгрунтувавши свої
вимоги вищенаведеними фактами та
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнав, просив відмовити у
його задоволенні. Пояснив суду, що
після народження дитини він декілька
місяців проживав однією сім'єю з
дружиною ОСОБА_5 та дочкою ОСОБА_6. Потім
він став проживати окремо від сім'ї,
періодично спілкувався з дитиною та в
разі необхідності надавав допомогу.
Вимоги про стягнення аліментів дружина
до нього не ставила. Також відповідач
зазначив, що має достатнє матеріальне
забезпечення та умови для належного
утримання і виховання своєї дочки
ОСОБА_6. Він бажає приймати участь у
вихованні дитини і запевнює суд, що
буде належним чином виконувати свої
батьківські обов'язки по утриманню і
Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явилася і не повідомила суд про
причини неявки, хоч належним чином
повідомлялася про дату, час та місце
розгляду справи.
Третя особа ОСОБА_4 в судовому
засіданні просив задовольнити вимоги
позивачки, а також зазначив, що
відповідачі залишили дитину в його
сім'ї і на даний час вихованням,
матеріальним забезпеченням дитини, її
лікуванням займається він разом із
своєю дружиною ОСОБА_1 Відповідач
ОСОБА_2 після народження дитини залишив
сім'ю, матеріально дочку не підтримує
та не приймає участі в її вихованні Їх
дочка ОСОБА_5 з кінця червня 2014 року
поїхала в м. Київ влаштовуватись на
роботу, після чого додому не
з'являється і не бажає спілкуватись по
Прокурор Сєдов В.О. в судовому
засіданні не заперечував проти
задоволення позову в частині
позбавлення батьківських прав
відповідачки ОСОБА_5 щодо малолітньої
дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Щодо вимог
про позбавлення батьківських прав
батька дитини ОСОБА_2 прокурор висловив
думку, що відсутні достатні підстави
для задоволення позову в цій частині, а
тому просив відмовити позичці в
задоволенні цих вимог.
Представник третьої особи - органу
опіки та піклування Богуславської
районної державної адміністрації,
ОСОБА_3 в судовому засіданні висловив
думку, що позивачка не довела
достатніми доказами необхідність
прийняття рішення про позбавлення
батьківських прав відповідачів щодо їх
дочки ОСОБА_6. Зокрема, відсутні
документально посвідченні факти
ухилення батьків від виконання своїх
батьківських обов'язків по вихованню
дитини та її матеріального
забезпечення, а також відсутні
відомості про притягнення батьків до
відповідальності за ухилення від
виконання своїх батьківських
обов'язків щодо дитини.
Незважаючи на це, представник третьої
особи просив врахувати висновок органу
опіки та піклування від 01.12.2014 року про
доцільність позбавлення батьківських
прав ОСОБА_5 і ОСОБА_2 відносно їх
малолітньої дитини ОСОБА_6,
Суд, заслухавши доводи та заперечення
учасників розгляду справи, пояснення
свідків, та дослідивши письмові докази
по справі, дійшов висновку, що позов не
підлягає задоволенню, виходячи з
Так, судом встановлено, що батьками
малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
являються ОСОБА_5 і ОСОБА_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження дитини серії НОМЕР_1
виданого 17.07.2013 року відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Богуславського
районного управління юстиції у
Позивачка ОСОБА_1 і третя особа ОСОБА_4
являються бабою та дідом малолітньої
ОСОБА_6, оскільки являються батьками
матері дитини ОСОБА_5, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження останньої.
В судовому засіданні позивачка
стверджувала, що вона разом із своїм
чоловіком ОСОБА_4 з дня народження
внучки ОСОБА_6 постійно піклуються про
неї, виховують її, матеріально
забезпечують, в разі захворювання
забезпечують необхідним лікуванням.
Відповідач ОСОБА_2 з часу народження
дитини і по теперішній час не проявляє
турботи до дочки, не займається
вихованням та утриманням своєї дитини.
Їх дочка, мати дитини, ОСОБА_5 з кінця
червня 2014 року залишила дитину, поїхала
в м. Київ влаштовуватись на роботу і з
того часу додому не появляється та
повністю усунулася від виховання та
утримання своєї дочки.
Дану обставину в судовому засіданні
підтвердила свідок ОСОБА_8, яка
являється дочкою позивачки, та
проживає спільно зі своїми батьками.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
підтвердила той факт, що вихованням та
утриманням малолітньої ОСОБА_6
займається позивачка, а її дочка
тривалий час не з'являється до своєї
Відповідач ОСОБА_2 заперечуючи проти
позову, стверджував, що він через
декілька місяців після народження
дочки ОСОБА_6 став проживати окремо від
сім'ї, але періодично спілкувався з
дитиною та в разі необхідності надавав
допомогу. До нього не ставилися вимоги
про стягнення аліментів, а також не
обговорювалися умови надання
матеріальної допомоги.
Також відповідач зазначив, що має
достатнє матеріальне забезпечення та
умови для належного утримання та
виховання своєї дочки ОСОБА_6 і бажає
приймати участь у вихованні дитини.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_10
підтвердила намір свого сина приймати
участь у вихованні дочки ОСОБА_6 та її
утриманні, а також зазначила, що в них є
всі умови для належного проживання,
утримання та виховання малолітньої
Зазначений факт підтверджується актом
обстеження матеріально-побутових умов
проживання ОСОБА_2, складеним 09.10.2014
року комісією в складі представників
Дибинецької сільської ради.
Відповідач ОСОБА_2 за місцем проживання
характеризується позитивно, що
підтверджується характеристикою
виданою виконавчим комітетом
Дибинецької сільської ради,
Богуславського району, Київської
Із інформації служби у справах дітей
Богуславської РДА наданої суду 18.11.2014
року вбачається, що відповідач ОСОБА_2
дійсно звертався до служби 18.08.2014 року з
приводу його участі у вихованні своєї
малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та направляв 04.10.2014 року письмову заяву
з приводу роз'яснення законодавства в
обставинах перешкод з боку баби дитини,
ОСОБА_11, при визначенні місця
проживання дочки з ним. Відповідь
заявнику надана 06.11.2014 року вих. №688.
Оцінюючи вищевказані докази в їх
сукупності, суд вважає, що позивачка не
довела достатніми доказами
необхідність прийняття рішення про
позбавлення батьківських прав
відповідачів щодо їх дочки ОСОБА_6.
Зокрема, відсутні документально
посвідченні факти ухилення батьків від
виконання своїх батьківських
обов'язків по вихованню дитини та її
матеріального забезпечення, а також
відсутні відомості про притягнення
батьків до відповідальності за
ухилення від виконання своїх
батьківських обов'язку щодо дитини.
Натомість, в своєму висновку від 01.12.2014
року орган опіки і піклування
Богуславської райдержадміністрації
вважає за доцільне позбавити
батьківських прав ОСОБА_5 і ОСОБА_2
відносно їх малолітньої дитини ОСОБА_6,
Суд не погоджується з даним висновком з
Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані виховувати
свою дитину, піклуватися про її
здоров'я, фізичний, духовний та
Мати, батько, можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини, або
являються хронічними алкоголіками (п.п.
2, 4 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України).
Згідно роз'яснень, викладених в пункті
15 Постанови Пленуму Верховного суду
України від 30.03.07 № 3 «Про практику
застосування законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав», позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно її утримують, та ін.), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків.
Пунктом 18 зазначеної Постанови Пленуму
Верховного Суду України також
роз'яснено, що зважаючи на те, що
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом, суд може у виняткових
випадках при доведеності винної
поведінки когось із батьків або їх обох
з урахуванням її характеру, особи
батька і матері, а також інших
конкретних обставин справи відмовити в
задоволенні позову про позбавлення цих
прав, попередивши відповідача про
необхідність змінити ставлення до
виховання дитини (дітей) і поклавши на
органи опіки та піклування контроль за
виконанням ним батьківських
За змістом п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного
кодексу України, п.16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.03.2007 року
№ 3 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав», особи
можуть бути позбавлені батьківських
прав з підстав ухилення від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини,
коли вони свою винною поведінкою,
свідомо нехтуючи своїми обов'язками та
інтересами дитини, не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
Оцінивши дослідженні по справі докази,
суд приходить до висновку, що
відповідачі, поклавши виховання своєї
дитини на інших осіб, самоусунулися на
певний час від виконання своїх
батьківських обов'язків.
Однак, суд також дійшов до висновку, що
самоусунення відповідача ОСОБА_2 від
виконання своїх батьківських
обов'язків певною мірою було викликано
відсутністю домовленостей між ним та
матір'ю дитини про умови участі кожного
з них у вихованні дитини, її утриманні.
Натомість, на даний час в судовому
засіданні встановлено та підтверджено
дослідженими доказами той факт, що
відповідач ОСОБА_2 бажає спілкуватися
з дочкою ОСОБА_6, приймати участь у її
вихованні та піклуватися про неї.
Позивачка не надала суду доказів, які б
підтверджували мотиви та причину
відмови її дочки ОСОБА_5 з червня 2014
року від участі у вихованні
малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В зв'язку з неявкою відповідачки ОСОБА_5
в судове засідання, суд не зміг
з'ясувати об'єктивну причину залишення
нею своєї дитини на виховання
позивачці. Також відсутні відомості
про перевірку даного факту
компетентними службами.
Статтею 11 Закону України «Про охорону
дитинства» визначено, що кожна дитина
має право на проживання в сім'ї разом з
батьками або в сім'ї одного з них та на
Діти та батьки не повинні розлучатися
всупереч їх волі, за винятком випадків,
коли таке розлучення необхідне в
інтересах дитини і цього вимагає
рішення суду, що набрало законної сили (
ст. 14 Закону України «Про охорону
дитинства»).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права
дитини, прийнятої 44-ю сесією
Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада
1989 року (в редакції із змінами,
схваленими резолюцією 50/155 Генеральної
Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року),
ратифікованої постановою Верховної
Ради Української РСР від 27 лютого 1991
року» 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції
держави-учасниці забезпечують те, щоб
дитина не розлучалася з батьками
всупереч їх бажанню, за винятком
випадків, коли компетентні органи
згідно з судовим рішенням, визначають
відповідно до застосовуваного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом
впливу на осіб, які порушують
батьківські обов'язки, суд з
урахуванням обставин справи,
керуючись найвищими інтересами дітей
на право зростати в сімейному оточенні,
в атмосфері щастя, любові і розуміння,
знати своїх батьків, їх піклування,
приходить висновку, що підстави для
позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 і
ОСОБА_2 відносно їх дитини ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, на даний час відсутні і це
буде повністю відповідати інтересам
дитини.

З урахуванням викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 11, 15, 57, 58, 59, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК
України, ст. 3 Конвенції про права
дитини, прийнятої 44-ю сесією
Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада
1989 року (в редакції із змінами,
схваленими резолюцією 50/155 Генеральної
Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року),
ратифікованої постановою Верховної
Ради Української РСР від 27 лютого 1991
року» 789-ХІІ, ст.ст. 19, 150, 164, 171 СК України,
ст.ст. 11, 14 Закону України «Про охорону
дитинства», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 і ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів, залишити без
задоволення за недоведеністю позовних
вимог.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
протягом 10 днів з моменту його
проголошення, о особами, які не були
присутні в судовому засіданні при
проголошенні рішення, через 10 днів з
моменту отримання копії рішення,
шляхом подачі апеляційної скарги через
Богуславський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повне рішення суду виготовлене 05.12.2014
року.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов